laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Käibelolevate valuutade loend

ÜRO riikides, ÜRO vaatlejariikides, tunnustamata riikides ja sõltuvatel territooriumitel on seadusliku maksevahendina tunnustatud 180 valuutat. Kui välja arvata fikseeritud vahetuskursiga valuutad, jääb alles vaid 130 valuutat (mis on iseseisvad või seotud mõne valuutakorviga). Sõltuvad territooriumid ning tunnustamata riigid on välja toodud vaid, kui nende valuuta emamaa omast erineb. Valuuta on raha, mis toimib maksevahendina. Füüsiliselt on valuuta kas paberist, puuvillast, polümeerist vms rahatähed ning metallist mündid. Tavaliselt on raha trükkimise monopol riigil, mõnel juhul on mitme riigi peale üks monopol. Selles loendis on käibelolevatena välja toodud vaid valuutad, mis on igapäevamajanduses kasutatavad seaduslikud maksevahendid. Kaasa on arvatud murdühikud, millel füüsilist vormi pole, kuid mida riigid tunnustavad (nt Ameerika Ühendriikide mill, Egiptuse millim ja Jaapani rin). Loendisse pole lisatud mitteriiklikke valuutasid (nt Malta ordu), erakviitungeid, era-, virtuaal- ja alternatiivvaluutasid. Kollane taust tähendab, et valuuta vahetuskurss on mõne teise valuutaga seotud (lisa). Rahaühikute loend Ajalooliste rahaühikute loend Eravaluuta Raha Valuutakurss "Current currency & funds code list". Swiss Association for Standardization. As of 2016-09-13, this citation said "accessdate=6. detsember 2012", but the document itself said "Published July 1, 2016". Antweiler, Werner (2006). "Currencies of the World". University of British Columbia. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. november 2011. Vaadatud 5. detsember 2006. "Banknotes". Inglismaa pank. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. mai 2008. Vaadatud 5. detsember 2006. Reporter, Staff (20. veebruar 2019). "RBZ introduces "RTGS Dollars"". The Zimbabwe Mail. Vaadatud 6. mai 2019. Roman Olearchyk (5. juuni 2016). "Donetsk faces a creeping Russification". Financial Times. Vaadatud 9. august 2016. Viitamistõrge: Olemas on <ref>-silt rühma "lower-alpha" jaoks, aga puudub vastav silt <references group="lower-alpha"/>.
Koorivõre

Koorivõre ehk koorivahevõre (ladina keeles cancelli) on kiriku koori pikihoonest eraldav ažuurne või avadega konstruktsioon. Koorivõre ei sulge vaadet altariruumi erinevalt letnerist. Idakirikus kujunes varakristlikust barjääritaolisest ja hiljem sammastega templon'ist ikonostaas. Koorivahevõre taolisi ehitisi altariruumi ees esines juba eelromaani ehitistes, näiteks Astuuria kuningriigis püstitatud kirikutes. Bütsantsi kirikutes oli selliseks eraldajaks paneelide, kolonnettide ja arhitraaviga templon. Koori eraldab alates 12. sajandist kogudusele määratud hooneosast eriti kloostri- ja stiftikirikutes kõrge vahesein (Chorschranke, choir screen või rood screen). Kui selle küljes asus lugemispult ja selle ees ilmikute altar, oli tegemist letneriga. Alates 15. sajandist ilmub barjääritaolise vahevõre asemele üha sagedamini kõrge kunstipäraselt sepistatud ja kaunistatud metallist võresein ehk doksaal. Kõige kaunimad näited neist võreseintest pärinevad 17. sajandist, näiteks Püha Martini ja Oswaldi kiriku koorivõre Weingartenis Württembergis. Rooma San Clemente madal vahesein on näide varakristlikust barjääritaolisest eraldajast Bütsantsipärane templon Santa Maria in Valle Porclaneta romaani kirikus 14. sajandi gooti koorivõre Edingthorpe'i kõigi pühakute kirikus Norfolkis Barokne puust nikerdatud koorivõre Matarengi kirikus Rootsis Barokne puuvarbadest koorivõre keskaegse Husaby kiriku kitsas võidukaares Barokne metallist koorivõre Doberlug-Kirchhaini kloostrikirikus Barokne koorivõre kirikus Weingartenis 18. sajandi rokokoostiilis koorivõre Augsburgi Püha Risti katoliku kirikus Letner Templon Ikonostaas Altariaed Kunstileksikon. Eesti Klassikirjastus, 2001 http://www.finedictionary.com/Cancelli.html "Chorgitter. – Das grosse Kunstlexikon von P.W. Hartmann". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. september 2020. Vaadatud 2. septembril 2020.
Altariaed

Altariaed on altariruumi ees asuv või altariesist kõrgendikku ümbritsev madal balustraad või võre, mille ääres usklikud võtavad vaimulikult vastu armulauda. Enamik vanemaid altariaedu on varustatud põlvituspingiga, millele armulaua vastuvõtjad põlvitavad. Altariaed võib olla kujundatud vahepostidega või ilma nendeta. Altariaed võib olla kaetud liturgilises värvis kattega, kattega võidakse katta ka põlvituspink. http://kirikutekstiilid.blogspot.com/2017/ Altarschranken (B. In der protestantischen Kirche). - Reallexikon zur Deutschen Kunstgeschichte Altar Rail. - Catholic Encyclopedia
La Une

La Une (prantsuse hääldus: [la yn], eesti keeles 'üks') on Belgia ringhäälingu Radio-télévision belge de la Communauté française prantsuskeelne telekanal. 1997–2004 2011–2014 2004–2011, 2014– La Deux La Trois la1.be
La Deux

La Deux (prantsuse hääldus: [la dø], eesti keeles 'kaks') oli Belgia ringhäälingu Radio-télévision belge de la Communauté française prantsuskeelne telekanal. Septembris 2020 ühinesid La Deux ja raadiojaam Pure FM raadio nime Tipik alla. 1997–2004 2011–2014 2004–2011, 2014– La Une La Trois ladeux.be
La Trois

La Trois (prantsuse hääldus: [la tʀwɑ], eesti keeles: kolm) on Belgia ringhäälingu Radio-télévision belge de la Communauté française prantsuskeelne telekanal. 2011–2014 2004–2011, 2014– La Une La Deux latrois.be
Õuna-pihlakakoi

Õuna-pihlakakoi (Argyresthia conjugella) on liik liblikalisi sugukonnast võrgendikoilased (Yponomeutidae) (või teise süsteemi järgi sugukonnast Argyresthiidae). Röövikuna toitub ta pihlaka ja õunapuu seemneist. Õuna-pihlakakoi andmebaasis eElurikkus
Johann III (Holstein-Kiel)

Johann III Leebe (u 1297–1359) oli Schauenburgi ja Holstein-Plöni ning Holstein-Kieli krahv, valitsedes Holstein-Plöni (1312–1316 ja taas 1350–1359) ning Holstein-Kieli (1316–1359). Üheskoos Holstein-Rendsburgi krahvi Gerhard III-ga oli Johann III aastatel 1332–1340 eestkostev isand Taani Schleswigi hertsogkonnas. Ta oli krahv Gerhard II Pimeda ja selle naise Agnese poeg, mis tegi temast Erik VI ja Christoffer II emapoolse poolvenna. 1312. aastal järgnesid Johann ja tema isapoolne poolvend Gerhard IV nende isale kui kaasvalitsevad Holstein-Plöni krahvid. 1316. aastal päris Johann III oma isa nõolt Johann II Ükssilmalt Holstein-Kieli ja jättis seega oma venna Gerhard IV Holstein-Plöni ainuvalitsejaks. Pärandi tõttu jõuka mehena tegutses Johann varakult kui võimukas kohalik vürst, rahastades Taani sõjapidamist ja tehes koostööd oma nõo Gerhard III-ga. Tema rahaline toetus Taani kuningatele tegi temast kiiresti juhtiva võlausaldaja, kelle peamine omand oli Fynis. 1326. aasta mässu ajal Christopher II vastu toetas Johann Gerhard III ja Taani suurnikke ning suurendas oma Taani valdusi. Johann III ja Gerhard III kasvav rivaalitsemine viis ta 1330. aastal toetama Christopheri taastamist kuningaks, kuid kahe poolvenna koostöö 1331. aastal Gerhard III vastu lõppes kaotusega. Johann elas selle tagasilöögi poliitiliselt üle, kuid pidi Gerhard III oma ülemuseks aktsepteerima. Aastatel 1332–1340 oli Johann Taani isand Suur-Beltist idas. Kuid 1332. aastaks kaotas ta Skåne, mis mässas Saksa valitsuse vastu, alludes Rootsi kuningale. Ehkki mingit moodi Gerhard III kaasvalitseja, ei mänginud Johann väga suurt poliitilist rolli ja eelistas keskenduda oma majanduslikule kasumile – sarnaselt Gerhard III-ga vaevasid teda tema oma väikevõlausaldajad. Pärast Gerhard III surma ja Holstein-Rendsburgi valitsuse kokkuvarisemist 1340. aastal tegi Johann raha tagasisaamiseks esialgu koostööd kuningas Valdemar IV-ga, kuid sõja ja majandustehingutega oli ta järgnenud aastatel Taani valdustest aeglaselt, kuid kindlalt välja surutud. 1350. aastal pärandas tema vennapoeg Gerhard V Holstein-Plöni Johannile. Pärast tema surma päris Holstein-Plöni ja Holstein-Kieli tema poeg Adolf IX. Taani traditsioonis varjutab Johanni Holsteini valitseja Taanis Gerhard III. Tegelikult pole Johanni olemusest palju teada, kuid näib, et ta oli tark diplomaat, kelle ambitsioonid olude sunnil piirdusid järk-järgult majanduslike nõudmistega. Johann III pitser, u.1309-1317 Johann III pitser, u.1319-1357 Johann III pitser, u.1323-1350 Johann III abiellus 27. jaanuaril 1319 hertsog Heinrich III tütre Katharinaga. Nad said järgmised lapsed: Adolf (suri 1390) Agnes (suri 1386) Mechthild Elisabeth Teises abielus oli tema naine Schwerini krahvi Nikolaus I tütar Merislawa.
Adolf VII (Holstein-Kiel)

Adolf IX, ka Adolf VII, (u.1327 – 26. jaanuar 1390) oli Holstein-Kieli ja Holstein-Plöni krahv 1359. aastast kuni oma surmani. Tema vanemad olid Johann III "Leebe" ja Katharina. 1362. aasta detsembris abiellus Adolf IX hertsog Albrecht II tütre Annaga. Adolfi valitsemine oli enamasti rahumeelne. 1375. aastal pantis vürstlik Bremeni peapiiskop Albert II talle Haseldorfi soo. Bremeni peapiiskop ei suutnud hiljem panti lunastada ja Haseldorfi soo on siiani Holsteini osa. Adolf IX suri pärijateta. Pärast tema surma okupeerisid Holstein-Rendsburgi krahv Nikolaus ja selle vennapojad Holstein-Kieli ja Holstein-Plöni. Schaumburgi dünastiast Holstein-Pinnebergi krahvid protesteerisid ja nõudsid osa pärandist. Vaidlus lahendati rahumeelselt, kus Pinnebergi krahvid said rahalise hüvitise, pluss Nienlandi ringkonna (sealhulgas Neuland ja Herzhorni isandkond) ja mõned maad Elbe ääres. Holstein-Rendsburgi ja Holstein-Pinneburgi krahvid sõlmisid ka vastastikuse pärimise lepingu: kui üks liin hääbub, pärib teine kõik selle valdused ja pärilikud läänid.
Kaasani Ak Bars

Kaasani Ak Bars on Venemaa jäähokiklubi, mis tegutseb Kaasanis. See mängib Kontinentaalse Hokiliiga (KHL) Idakonverentsis Harlamovi divisjonis. Klubi asutati 1956. aastal ja algselt kandis see nime Kaasani Mašstroi. Aastatel 1958–1990 kandis klubi nime Kaasani SK Uritskogo ja seejärel kuni 1996. aastani Kaasani Itil, misjärel sai klubi oma praeguse nime. 2006. aastal tuli Ak Bars Venemaa meistriks. 2009. aastal võitis Ak Bars esimese klubina Gagarini karika. Gagarini karikas võideti ka järgmisel hooajal ning veel hooajal 2017–18. Klubi koduväljak asub TatNeft Arenal. Seisuga 28. august 2020 Väravavahid: Timur Biljalov, Adam Reideborn Kaitsjad: Roman Abrossimov, Nikolai Averin, Kamil Fazõlzjanov, Kryscijan Chienkieĺ, Nikita Ljamkin, Andrei Pedan, Roman Rukavišnikov, Mikael Wikstrand, Albert Jarullin, Dmitri Judin, Daniil Žuravljov Ründajad: Artjom Galimov, Justin Azevedo, Aleksandr Burmistrov, Patrice Cormier, Stephane Da Costa, Mihhail Fissenko, Aleksandr Hovanov, Nigel Dawes, Nikita Dõnjak, Artjom Lukojanov, Kirill Petrov, Dmitri Voronkov, Mihhail Gluhhov, Stanislav Galijev, Viktor Tihhonov, Daniss Zaripov (kapten) Gagarini karikas: Võidud (3): 2008–09, 2009–10, 2017–18 Teised kohad (1): 2014–15 Venemaa superliiga: Võidud (1): 2006 Teised kohad (3): 2000, 2002, 2007 IIHF-i Euroopa Meistrite Karikas Võidud (1): 2007 Kontinentaalkarikas: Võidud (1): 2008 Koduleht Kaasani Ak Bars KHL.ru lehel
Adam Reideborn

Adam Reideborn (sündinud 18. jaanuaril 1992 Stockholmis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib väravavahina KHL-i klubis Moskva CSKA. Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2014–15 Modo Hockey meeskonnas. 2016. aastal liitus ta samuti Rootsi kõrgliigas mängiva Djurgårdensiga. Hooajal 2017–18 oli ta parima tõrjeprotsendiga väravavaht Rootsi kõrgliigas (.938) ja lasi kõikidest väravavahtidest keskmiselt mängus sisse kõige vähem väravaid (1,57 väravat mängus). Hooajal 2018–19 jõudis ta Djurgårdensiga Rootsi liiga finaali, kus kaotati Frölundale mängudega 2:4. Samal hooajal pälvis ta liiga hooaja parimale väravavahile antava Honken Trophy. 2019. aasta mais siirdus Reideborn KHL-i, liitudes Kaasani AK Barsiga. 2021. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu Moskva CSKA-ga. Reideborn kuulus Rootsi jäähokikoondisse 2021. aasta maailmameistrivõistlustel. "ЦСКА подписал контракт с Адамом Рейдеборном". cska-hockey.ru. 1.6.2021. Vaadatud 31.10.2021 Adam Reideborn KHL.ru lehel Adam Reideborn hockeydb.com lehel
Pajumailane

Pajumailane (Cossus cossus) on liik liblikalisi. Ta on ööliblikas. Valmikud on hallikate tiibadega, suured (tiibade siruulatus 7–9 cm). Röövikud on samuti suured (kuni 8 cm pikad ja 1 cm jämedad), lihakarva punakad. Munad munetakse lehtpuu (enamasti remmelga) koorepragudesse. Röövik elab puidus 2–3 aastat. Seejärel röövik talvitub maapinnal võrgendis ning nukkub kevadel. Nukufaas kestab 2–6 nädalat. Valmikud ilmuvad juunis. Rahvapärast nimetust 'mailane' on arvatavasti kasutatud ka mõnede teiste suurte röövikute kohta. Eestis on pajumailane tavaline. Levinud kogu Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Aasia parasvöötmes. Pajumailane. (M. Hiiemäe. Pajumailase folkloorist.)
John Momis

John Momis (sündinud 3. märtsil 1942 Salamauas) on Paapua Uus-Guinea poliitik ning endine vaimulik ja diplomaat. Ta on alates 2010. aastast Bougainville'i autonoomse piirkonna president. 1970–1993 oli ta ametis katoliku preestrina. 1972. aastal valiti ta Paapua Uus-Guinea parlamendi liikmeks. 1988–1992 oli ta Paapua Uus-Guinea provintsiasjade minister. 1999–2005 oli ta Bougainville'i kuberner ja 2007–2010 Paapua Uus-Guinea suursaadik Hiina RV-s. Ta valiti presidendiks 2010. aastal ja uuesti 2015. aastal. Momis soovis muuta põhiseadust, et ta saaks kandideerida kolmandaks ametiajaks 2020. aasta Bougainville'i üldvalimistel, kuid see ei õnnestunud. Bougainville govt confident of achieving three presidency terms, RNZ, 2. märts 2020 Bougainville's Momis loses bid for another tilt at leadership, RNZ, 30. mai 2020
Pierre-Édouard Bellemare

Pierre-Édouard Bellemare (sündinud 6. märtsil 1985 Le Blanc-Mesnilis) on Prantsusmaa jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Seattle Kraken. Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Dragons de Rouen, mille koosseisus debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas hooajal 2002–03. Aastatel 2004, 2005 ja 2006 tuli ta klubiga Prantsusmaa meistriks. Hooajal 2004–05 pälvis ta liiga parimale noormängijale antava auhinna Trophée Jean-Pierre Graff. Aastatel 2006–2009 mängis ta Rootsi esiliiga klubis Leksands IF. Hooajal 2008–09 oli ta 31 väravaga Rootsi esiliiga suurim väravakütt. Seejärel liitus ta Rootsi kõrgliiga klubiga Skellefteå AIK, kus ta mängis viis hooaega kuni 2014. aastani. Aastatel 2013 ja 2014 tuli ta klubiga Rootsi meistriks. 2014. aastal jätkas Bellemare karjääri NHL-is. Ta liitus esmalt Philadelphia Flyersiga, kus mängis kolm hooaega. Seejärel asus ta mängima Vegas Golden Knightsis, mille ridadesse kuulus ta kaks hooaega. 2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Colorado Avalanche'iga. 2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu valitseva Stanley karika võitja Tampa Bay Lightningiga. 2023. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Seattle Krakeniga. Prantsusmaa jäähokikoondise koosseisus on Bellemare osalenud kümnetel maailmameistrivõistlustel. "Lightning sign forward Pierre-Edouard Bellemare to two-year contract". nhl.com. 28.7.2021. Vaadatud 31.10.2021 "Kraken sign forward Pierre-Edouard Bellemare to one-year, $775K contract". Sportsnet. Vaadatud 7. juulil 2023. Pierre-Édouard Bellemare NHL.com lehel Pierre-Édouard Bellemare hockeydb.com lehel
Ansambel Münt

Ansambel Münt on Eesti levimuusika ansambel. Münt alustas tegevust Kunda klubis 1983. aastal. Esimesel tarifitseerimisel saadi kohe A kategooria. Mänge oli palju ja ansambel oli edukas erinevatel lavadel ja ülevaatustel. Aktiivne mänguperiood lõppes 1995.a. Ansambel alustas taas esinemist pärast ansambli 20nda aastapäeva pidu. Münti kuulub Olev Mäe, Aimar Ivask, Väino Randver ja Raul Ots. Ansambel Mündi koduleht
Itaalia riigipeade loend

Itaalia riigipeade loend loetleb Itaalia riigipead pärast Itaalia ühendamist 17. märtsil 1861. aastal. Varasemate Itaalia väikeriikide riigipäid vaata: Ajalooliste riikide riigipead. ¹Itaalia kuningate täistiitel oli: Per Grazia di Dio e per Volontà della Nazione Re d'Italia 'Itaalia kuningas Jumala armust ja rahva tahtest' Itaalia Vabariigi presidendid
Elano

Elano Blumer (tuntud lihtsalt kui Elano; sündinud 14. juunil 1981 Iracemápolises) on Brasiilia jalgpallitreener ja endine jalgpallur (ründav poolkaitsja). Ta alustas klubikarjääri 2001. aastal Brasiilia kõrgliiga klubis Santos. Aastatel 2002 ja 2004 tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. Aastatel 2005–2011 mängis ta kolmes Euroopa klubis: Ukraina kõrgliiga klubis Donetski Šahtar (2005–2007), Inglismaa Premier League'i klubis Manchester City (2007–2009) ja Türgi kõrgliiga klubis Galatasaray (2009–2011). Ta tuli kahel korral Šahtariga Ukraina meistriks. 2011. aastal naasis ta Santosesse. Aasta hiljem liitus ta teise Brasiilia kõrgliiga klubiga, Grêmio. 2014. aastal mängis ta Grêmiost laenul Flamengost. Aastatel 2014–2015 mängis ta veel India kõrgliiga klubis Chennaiyin. 2014. aasta hooajal oli ta kaheksa väravaga India kõrgliiga suurim väravakütt. 2015. aastal tuli ta klubiga India meistriks. Karjääri lõpetas ta siiski 2016. aastal Santoses. Aastatel 2004–2011 kuulus ta Brasiilia jalgpallikoondisse kokku 50 korral ja lõi üheksa väravat. Ta võitis Brasiilia koondisega 2007. aastal Copa América ja 2009. aastal FIFA konföderatsioonide karikaturniiri. Lisaks kuulus ta Brasiilia koondisse 2010. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2011. aasta Copa Américal. 2010. aasta maailmameistrivõistluste alagrupiturniiril lõi ta värava mängus Põhja-Korea ja Elevandiluuranniku vastu. Pärast jalgpallurikarjääri lõppu asus ta treenerina tööle oma kauaaegses koduklubis Santos. 2017. aastal oli ta kahel korral Santose ajutine peatreener. 2020. aastal sai ta São Paulo osariigi meistrivõistlustel osaleva Inter de Limeira peatreeneriks, aidates klubil osariigi liigasse püsima jääda. Sama aasta augustis määrati ta Brasiilia esiliiga klubi Figueirense peatreeneriks. Santos Campeonato Brasileiro Série A: 2002, 2004 Campeonato Paulista: 2011, 2012, 2015, 2016 Copa Libertadores: 2011 Donetski Šahtar Ukraina Premjer-Liga: 2004–05, 2005–06 Ukraina superkarikas: 2005 Flamengo Campeonato Carioca: 2014 Chennaiyin Indian Super League: 2015
Gerasa Kosmase ja Damianose kirik

Kosmase ja Damianose kirik on Jordaania põhjaosas Jerashis (vanakreeka nimega Gerasa) asuv varemetena säilinud Bütsantsi kirik, mis pärineb 6. sajandist. Kirik on üks kolmest kirikust, millel on ühine kolonnaadiga piiratud narteks ja mis moodustavad ühe arhitektuurilise kompleksi, teised kompleksis on Ristija Johannese kirik ja Georgiuse kirik. Ehitised püstitati 529.–533. aastal. Kolmelöövilise kiriku pealöövi eraldas külglöövidest kaks rida kaartega piilareid, mille alused on säilinud. Hiljem 6. sajandi jooksul lisati baptisteerium. Kiriku kõige suuremaks vaatamisväärsuseks on hästi säilinud värviliste mosaiikidega kaetud põrandad, millel leidub ornamente ja suurepärase teostusega inimeste ja loomade kujutisi. See on haruldane piirkonna kohta, kus ikonoklastid purustasid palju kirikuid. Tõenäoliselt säilis põrand seetõttu, et kirik hüljati juba 7. sajandil. Kõige tähelepanuväärsem pilt arvatakse olevat mosaiik kiriku valvurist Theodoreosest ja tema abikaasast. Kirik on nimetatud Kosmase ja Damianose kirikuks mosaiigi järgi, mille tekst nimetab pühakutest kaksikvendi Kosmast ja Damianost. Pärimuse järgi olid nad kristlastest arstid ja said märtriteks roomlaste käe läbi; et nad ravisid tasuta, nimetatakse neid kiriku pärimuses 'kasupüüdmatud tervendajad'. Church of Saints Cosmas and Damianus. – Art Destination Jordan Inimfiguuriga mosaiigiruut Kosmase ja Damianose kirikust Jordaania postkaardil Three Churches. - Art Destination Jordan. Jerash-Gerasa. - Universes in Universe Church of St Cosmos & St Damianus. Church in Jerash. – lonelyplanet.com Gerasa (Jerash) - Sts. Cosmas and Damian's Church. – vici.org (fotod) Fotod kirikust Wikimedia Commonsis
Aleksander Hellat (arst)

Aleksander Hellat (9. juuli 1913 Riia – 8. märts 2003 Sudbury) oli eesti arst ja arstiteadlane Kanadas. Ta lõpetas aastal 1932 Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja aastal 1939 cum laude Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. Akadeemiliselt kuulus ta EÜS Põhjala ridadesse. Aastal 1949 kaitses ta Helsingi Ülikoolis dr med kraadi. Ta oli aastatel 1941–1944 Mikkelis sõjaväearst. Aastatel 1944–1951 elas ta Rootsis, ta tegutses aastatel 1949–1951 eraarstina. Aastast 1951 elas ta Kanadas, Sudburys. Tema isa oli poliitik Aleksander Hellat, vend Toomas Hellat oli eesti päritolu Nõukogude Liidu luuraja. http://isik.tlulib.ee/index.php?id=1228 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Kiiruisutamine 2002. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamisvõistlused 2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys peeti 11.–25. veebruarini. Need toimusid Utah Olympic Ovali sisehallis. Võisteldi kümnel kiiruisutamise distantsil, millest viis oli meestele ja viis naistele. Kuupäev: 11.-12. veebruar Osavõtjaid: 38 võistlejat Riike: 15 Maailmarekord: 34,32 Hiroyasu Shimizu  Jaapan, 10. märts 2001, Salt Lake City Olümpiarekord: 35,59 Hiroyasu Shimizu  Jaapan, 10. veebruar 1998, Nagano Olümpiavõitja 1998: 1.11,35 (35,76)+(35,59) Hiroyasu Shimizu  Jaapan Kuupäev: 16. veebruar Osavõtjaid: 44 võistlejat Riike: 18 Maailmarekord: 1.07,72 Jeremy Wotherspoon  Kanada, 1. detsember 2001, Salt Lake City Olümpiarekord: 1.10,64 Ids Postma  Holland, 15. veebruar 1998, Nagano Olümpiavõitja 1994: 1.10,64 Ids Postma  Holland Kuupäev: 19. veebruar Osavõtjaid: 48 võistlejat Riike: 17 Maailmarekord: 1.45,20 Lee Kyou-hyuk  Lõuna-Korea, 15. märts 2001, Calgary Olümpiarekord: 1.47,87 Ådne Søndrål  Norra, 12. veebruar 1998, Nagano Olümpiavõitja 1998: 1.47,87 Ådne Søndrål  Norra Kuupäev: 9. veebruar Osavõtjaid: 32 võistlejat Riike: 14 Maailmarekord: 6.18,72 Gianni Romme  Holland, 20. jaanuar 2000, Calgary Olümpiarekord: 6.22,20 Gianni Romme  Holland, 8. veebruar 1998, Nagano Olümpiavõitja 1998: 6.22,20 Gianni Romme  Holland Kuupäev: 22. veebruar Osavõtjaid: 16 võistlejat Riike: 10 Maailmarekord: 13.03,40 Gianni Romme  Holland, 26. jaanuar 2000, Heerenveen Olümpiarekord: 13.15,33 Gianni Romme  Holland, 17. veebruar 1998, Nagano Olümpiavõitja 1998: 13.15,33 Gianni Romme  Holland Kuupäev: 13.-14. veebruar Osavõtjaid: 31 võistlejat Riike: 12 Maailmarekord: 37,22 Catriona Le May Doan  Kanada, 9. detsember 2001, Calgary Olümpiarekord: 38,21 Catriona Le May Doan  Kanada, 14. veebruar 1998, Nagano Olümpiavõitja 1998: 1.16,60 (38,39)+(38,21) Catriona Le May Doan  Kanada Kuupäev: 17. veebruar Osavõtjaid: 35 võistlejat Riike: 14 Maailmarekord: 1.14,06 Sabine Völker  Saksamaa, 1. detsember 2001, Salt Lake City Olümpiarekord: 1.16,51 Marianne Timmer  Holland, 19. veebruar 1998, Nagano Olümpiavõitja 1998: 1.16,51 Marianne Timmer  Holland Kuupäev: 20. veebruar Osavõtjaid: 39 võistlejat Riike: 17 Maailmarekord: 1.54,38 Anni Friesinger  Saksamaa, 4. märts 2001, Calgary Olümpiarekord: 1.57,58 Marianne Timmer  Holland, 16. veebruar 1998, Nagano Olümpiavõitja 1998: 1.57,58 Marianne Timmer  Holland Kuupäev: 10. veebruar Osavõtjaid: 32 võistlejat Riike: 16 Maailmarekord: 3.59,26 Claudia Pechstein  Saksamaa, 2. märts 2001, Calgary Olümpiarekord: 4.07,29 Gunda Niemann-Stirnemann  Saksamaa, 11. veebruar 1998, Nagano Olümpiavõitja 1998: 4.07,29 Gunda Niemann-Stirnemann  Saksamaa Kuupäev: 23. veebruar Osavõtjaid: 16 võistlejat Riike: 7 Maailmarekord: 6.52,44 Gunda Niemann-Stirnemann  Saksamaa, 10. märts 2001, Salt Lake City Olümpiarekord: 6.59,61 Claudia Pechstein  Saksamaa, 20. veebruar 1998, Nagano Olümpiavõitja 1998: 6.59,61 Claudia Pechstein  Saksamaa   *   Korraldajariik
Ceikiniai vald

Ceikiniai vald (leedu keeles Ceikinių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Ignalina rajooni territooriumil. Valla pindala on 83 km². 2011. aasta seisuga elas seal 557 inimest. Valla keskus on Ceikiniai küla. Vallamaja asub aadressil Bažnyčios g. 18. Vallavanem on Saulius Zabolevičius. Lisaks küladele on vallas ka üks huutor Ignalinos rajono savivaldybė[alaline kõdulink], vaadatud 3.09.2020. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 26.08.2020.