laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
József Mindszenty

József Mindszenty (sünninimi József Pehm; 29. märts 1892 Szombathely – 6. mai 1975 Viin) oli Ungari kardinal, Esztergomi peapiiskop. Ta toimis Ungari katoliku kiriku juhina 2. oktoobrist 1945 kuni 18. detsembrini 1973. Ta sündis aastal 1892 Szombathelys Austria-Ungaris (praeguse haldusjaotuse järele Vasi komitaadis) kohtuniku perekonnas. Ta pühitseti 12. juunil 1915 katoliku preestriks. Ta arreteeriti vabariikliku Mihály Károlyi valitsuse ajal 9. veebruaril 1919 ja vabastati sama aasta sügisel kommunistliku Béla Kuni valitsuse ajal. 25. märtsil 1944 pühitseti ta Veszprémi piiskopiks. Ta arreteeriti 27. novembril 1944, kuna ta oli vastu noolristlaste valitsuse plaanile paigutada oma sisseõnnistatud kirikusse sõjaväelased. Kui valitsus aprillis 1945 langes, vabastati ta koduarestist. Ta määrati Ungari ja Esztergomi peapiiskopiks 15. septembril 1945. 18. veebruaril 1946 tõstis paavst Pius XII ta kardinali auastmesse. Aastal 1948 keelustas Ungari valitsus usutseremooniad. 26. detsembril 1948 arreteeriti ta süüdistatuna riigireetmises, vandenõus ja vastloodud kommunistliku valitsuse seaduste rikkumises. Tema "kohtuprotsess" algas 3. veebruaril 1949. Protsess lõppes 8. veebruaril, kui ta mõisteti kommunistliku valitsuse vastu suunatud riigireetmise eest eluks ajaks vangi. 12. veebruaril 1949 käskis paavst Pius XII kõik kohtuprotsessi ja karistusega seotud isikud ekskommunikeerida. Ta vabastati 1956. aastal Ungari ülestõusu ajal. Ülestõusu ajal kritiseeris ta raadiosaates Nõukogude Liidu sekkumist ja ülestõusu lüüasaamist. Seejärel taotles ta asüüli USA Budapesti saatkonnas. Talle anti asüül ja ta veetis järgmised 15 aastat saatkonnas. Tal lubati lõpuks riigist lahkuda septembris 1971. Oktoobri lõpus asus ta elama Austriasse Viini, kus ta elas kuni surmani. Mindszenty suri 6. mail 1975 83-aastaselt.
Peipsiääre Teataja

Peipsiääre Teataja on Eestis ilmuv ajaleht, mis vahendab Peipsiääre valla uudiseid. Lehte annab välja Peipsiääre vallavalitsus. Leht hakkas ilmuma jaanuaris 2018. Leht ilmub kord kuus, 11 korda aastas, iga kuu viimasel neljapäeval (v.a detsembris, mil leht ilmub neljapäeval enne jõule). Juulis vallalehte ei ilmu. Leht loodi pärast 2017. aasta haldusreformi, kui loodi suur Peipsiääre vald, kui ühinesid varasem Peipsiääre vald, Pala vald, Alatskivi vald, Vara vald (Peipsiääre valda kuulub ka Kallaste linn). Alatskivi Vallaleht Pala Teataja Teataja koduleht. Peipsiääre Teataja koduleht.
Mõru jürilill

Mõru jürilill (Cardamine amara) on ristõieliste sugukonda jürilille perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Mõru jürilill andmebaasis eElurikkus.
Jeletsi Taevaminemise kirik

Jeletsi Taevaminemise kirik (vene keeles собор Вознесения Геспедня, Вознесенский собор) on Jeletsi linna peakirik ja Vene Õigeusu Kiriku Jeletsi piiskopkonna katedraalkirik. Lipetski oblastis asuva kiriku on projekteerinud Konstantin Thon ja see on pseudovene vene-bütsantsi stiili silmapaistev näide. Jeletsi linna keskel asuva katedraali kõrgus koos ristiga on 74 meetrit, pikkus 84 meetrit, laius 34 meetrit. Kirik ehitati aastail 1845–1889. Hoone põhiplaan on nelinurkne ja templiosa ruum on risttahukalise kujuga, millelt tõuseb kaheksanurksetele tambuuridele toetuvad viis sibulkuplit. Kiriku siseruum on nelja sambaga. Tahuka lääneküljel on refektoorium (trapeznaja) ja pooleli jäänud kellatorn. Altariruumil idas on kolm poolringikujulise põhiplaaniga apsiidi. Kiriku keldrikorrus ja alusmüürid on laotud paekivist, seinad ja kuplid tellisest. Vene-Bütsantsi stiilis hoone välimuses on kasutatud stiliseeritult Bütsantsi ja Venemaa varasema arhitektuuri vorme, nagu kaarfriis, torujad kuupkapiteelidega sambad, kiilkaarsed kokošnikud. Karniisid ja kitsad kõrged murdfrontoonidega aknad on klassitsistlikud. Kirikus on igas löövis altar, ruumist kasutatakse teatud perioodil ainult osa: on talvekirik, suvekirik ja keldrikirik. Kiriku sisekujunduses on kolmekorruseline puidust nikerdatud kullatud ikonostaas, mille kujundas Moskva arhitekt Aleksandr Kaminski, Thoni assistent sisekujunduses. Kiriku templiosas on üle 220 maali või ikooni, enamik Klavdi Lebedevi ja Aleksei Korzuhhini teosed. Refektooriumis on umbes 150 maali. Kohal asus varem 1745. aastal ehitatud katedraalkirik. 18. sajandi lõpul oli kirik jäänud kogudusele väikeseks ega vastanud kasvava linna vajadustele. Uue kiriku ehitamise initsiatiiv tuli linna elanikelt 1800. aastal ja alustati annetuste kogumist. Esimene plaan ja fassaadijoonis tehti 1815. aastal, esimene projekt 1824. aastal. Harkivi arhitekti Fjodor Danilovi (1810–1885) "bütsantsi ja itaalia stiilis" kujundatud kiriku projekti ei kiitnud sinod heaks. Järgmise arhitekti projekti lükkas kogudus tagasi. 1842. aastal paluti kirikut projekteerima Konstantin Thon. tema projekt sai kõigi osapoolte kinnituse. Ehitust alustati 22. augustil 1845 ja see kestis 44 aastat. Sisekujunduse, sealhulgas ikonostaasi lõi Aleksandr Kaminski. Kellatorn oli projekteeritud peakupli ristidest 7 meetrit kõrgem. See jäi lõpuni ehitamata, samuti põhja- ja lõunauste ažuursed eeskojad ja seinamaalingud. 22. augustil 1889 katedraal pühitseti. 1934. aastal kirik suleti. Ikoonid põletati otse kirikus, kullatud riisade ja ikonostaasi väärismetall kisti maha ja koguti kokku. Kirikust tehti silohoidla. Pühakoda avati uuesti 1947. aastal.
Rudolf Lipp

Rudolf Lipp (22. jaanuar 1915 Tartu – 4. mai 1984 Toronto) oli eesti näitleja ja lavastaja. Laulis Estonia ooperikooris, tegi kaasa operettides ja sõnalavastustes. Põgenes 1944 Rootsi, elas aastast 1951 Kanadas. Mängis Stockholmi eesti teatrites ja oli Montréali Eesti Teatri asutajaid (1952). Töötas Torontos tehnilise joonestajana ning tegutses Eesti Rahvusteatris Kanadas näitleja ja lavastajana, algatas koos Riina Reinikuga suviste vabaõhuetenduste traditsiooni Seedriorus. Mänginud Ingmar Bergmani filmis „Seda ei juhtu siin” (1950, Rootsi) ja Kanada ringhäälingu CBC telefilmides („A Gift to Last”, 1976; „Revolutsiooni orvud”, 1979"). Võitnud Kanada kõrgeima filmiauhinna Genie kui parim meesnäitleja aastal 1980. Oli aastast 1942 abielus Riina Reinikuga.
Carl von Linde

Carl Paul Gottfried von Linde (11. juuni 1842 – 16. november 1934; rüütliks löödud kui Ritter von Linde) oli saksa teadlane, insener ja ettevõtja. Ta avastas külmutustsükli ja leiutas esimesed tööstuslikud õhkklassifitseerimise ja gaasi vedeldamise protsessid, millest arendati aastal 1876 esimene töökindel ja efektiivne kokkusurutud ammoniaagi külmkapp. Need läbimurded olid aluseks 1913. aasta Nobeli füüsikaauhinnale, mille sai Heike Kamerlingh Onnes. Linde tegutses ka teadus- ja inseneriliitudes, mh oli Physikalisch-Technische Bundesanstalti ja Baieri Teaduste Akadeemia hoolekogu liige. Ta rajas ettevõtte, mis tänapäeval kannab nime Linde plc, kuid on varem olnud ka nt Union Carbide'i Linde osakond ja Praxair. Linde plc on maailma suurim tööstusgaaside tootja ning pani aluse ülemaailmse tööstusgaaside tarneahela tekkimisele. Carl von Linde löödi 1897. aastal rüütliks. 1897 – Grashof-Denkmünze 1922 – Wilhelm Exneri medal Õhkklassifitseerimine Tööstusgaas Saksa leiutajate loend Madala temperatuuri tehnoloogia ajatelg Carl von Linde: "Aus meinem Leben und von meiner Arbeit" (Memoirs: "From my life and about my work"), first published 1916, reprinted by Springer 1984, ISBN 3-486-23411-0. "Carl von Linde". Encyclopædia Britannica. Linde AG (koduleht)
Craig Mazin

Craig Mazin (sündinud 8. aprillil 1971 New Yorgis Brooklyni linnaosas) on Ameerika Ühendriikide filmi- ja teleprodutsent, režissöör ja stsenarist. Tema tuntumad telesarjad on “Chernobyl” ja “The Last Of Us” ning filmid “The Hangover Part II”, “The Hangover Part III”. Craig Mazini lapsepõlv möödus Staten Islandi saarel, tema vanemad on juudi rahvusest õpetajad Elaine ja Leonardiga. Ta on õppinud Freeholdi gümnaasiumis Brooklynis ja Princetoni Ülikoolis neuropsühholoogiat, ülikooli lõpetas aastal 1992. Craig Mazin leidis oma huvi meedia loomise vastu, töötades üliõpilasena ühes raadiojaamas. Pärast ülikooli lõpetamist sõitis Craig Mazin Los Angelesse, kus ta töötas reklaamiagentuuris seni kuni temast sai reklaamide koostaja. See töö võimaldas tal saada tööd Disney’s, kus ta hiljem pakkus välja idee filmi jaoks koos oma kaaskirjaniku Greg Erbiga, millest sai film “Rocketman”. Koos Greg Erbiga tegi ta veel filmi “The Specials”, kus Craig Mazin oli ka režissöör. Stsenaristina proovis Craig Mazin algul kätt komöödiažanris, kuid see ei avaldanud filmistuudiotele muljet. Siis hakkas ta uurima Tšornobõli katastroofi temaatikat ning läks selle ideega HBO-le, mis neile meeldis. Nii sündis telesari “Chernobyl”, mis osutus päris menukaks. Hiljem on ta koostöös mängu “The Last Of Us” looja Neil Druckmanniga teinud telesarja “The Last Of Us”. Craig Mazin on kirjutanud stsenaariumi telesarjadele “The Last Of Us”, “Chernobyl”, “Mythic Quest: Raven’s Banquet”, millest kahe juures (“The Last Of Us”, “Chernobyl”) on ta olnud ka režissöör ja produtsent. Craig Mazin on teinud enda stsenaariumiga saadetes ja sarjades üksikuid näitlejarolle, näiteks saates “Mythic Quest: Raven’s Banquet” oli ta Lou ja Sol Green ning filmides “Superhero Movie” ja “Scary Movie 4” kõrvaltegelane. Craig Mazin on abielus Melissa Frey Maziniga, kellega ta tutvus õpingute ajal Princetoni Ülikoolis. Neil on kaks last, Jack ja Jessica. Craig Mazin on võitnud kaks Emmy auhinda “Outstanding writing for a limited series, movie or dramatic special - 2019” ja “Outstanding limited series - 2019” ning auhinna “2020 Writers Guild Award for Original Long Form”. "Craig Mazin" Külastatud 23. mai 2023 Myers, Scott "Go Into The Story Interview: Craig Mazin" kuupäev 29. juuni 2018 Külastatud 23. mai 2023 Dunn, Bill "Craig Mazin" Külastatud 23. mai 2023. Koblin, John " ‘The Last of Us’ Continues Craig Mazin’s Hollywood Ascent" kuupäev 7. märts 2023 Külastatud 23. mai 2023 Plume, Kenneth "Interview with Screenwriter / Director Craig Mazin (Part 1 of 4)" kuupäev 20. mai 2012 Külastatud 23. mai 2023 "Craig Mazin" Külastatud 23. mai 2023 "Writers Guild Awards Winners & Nominees: 2022-2013" Külastatud 23. mai 2023
Albrecht II (Austria)

Albrecht II Tark ehk Lombakas (Albrecht der Weise ehk Albrecht der Lahme; 12. detsember 1298 – 16. august 1358) oli Austria hertsog 1330–1358. Ta oli Saksa kuninga Albrecht I poeg. Albrecht sai Austria valitsejaks pärast oma venna Friedrichi surma koos oma noorema venna Otto Rõõmsaga. 1335. aastal andis keiser Ludwig IV neile Kraini ja Kärnteni. Albrecht oli Austria hertsogite Rudolfi, Friedrichi, Albrechti ja Leopoldi isa.
Maryliis Teinfeldt-Grins

Maryliis Teinfeldt-Grins (sündinud 23. detsembril 1993) on Eesti luuletaja ja tekstiilikunstnik. Oma loomingus keskendub kunstnik külamaastikule, loojutustusele ning Kadrina murrakule, viljeledes peamiselt tikandit, gobelääni ja kirjutades murdekeelset luulet. Ta on avaldanud luuleraamatu "Kivi alla kükakille", mis on kirjutatud Kadrina murrakus. Teinfeldt kuulub Eesti Kunstnike Liitu ja Eesti Tekstiilikunstnike Liitu. Teinfeldt-Grins on Eduard Wiiralti nimelise stipendiumi laureaat, Adamson-Ericu stipendiumi laureaat ja Eesti Tekstiilikunstnike Liidu Noor Tekstiilikunstnik 2019. Kirjandusfestival Prima vista tunnustas kunstnikku tema ilukirjanduslikke tekste “Esimene samm” preemiaga. Eduard Wiiralti nimeline stipendium, 2019 Adamson-Ericu stipendium, 2021 NOBA.ac Maryliis Teinfeldt-Grins ERR, Saara Mildeberg | (29. märts 2023). "Maryliis Teinfeldt-Grins: mulle meeldib kirjutada pigem siis, kui asjad ei lähe hästi". ERR. Vaadatud 1. juunil 2023. "Maryliis Teinfeldt-Grins". NOBA Põhja- ja Baltimaade kaasaegse kunsti keskkond. Vaadatud 1. juunil 2023. ERR (20. detsember 2019). "Galerii. Kultuuriministeerium andis üle Wiiralti stipendiumid". ERR. Vaadatud 1. juunil 2023. iirisv (18. august 2021). "Adamson-Ericu nimelise noore kunstniku stipendiumi pälvis Maryliis Teinfeldt-Grins". Adamson-Ericu muuseum. Vaadatud 1. juunil 2023. Kunstniku koduleht Maryliis Teinfeldt-Grinsi isikunäitus Siguldas Eesti Tekstiilikunstnike Liidu aastapreemia laureaadid
Tradimus

Eesti pärimusband, kes vötsic pausi, koosnes viiest noorest. Katariina Nelli Tiisler (lõõtsad), Mihkel Sildoja (lõõtsad), Jakob Ermann (viiul ja eesti torupill), Susi Eerin Heinlo (viiul), Randmar Tuulemäe (mandoliin)
Juhan Weizenberg

Juhan Weizenberg (10. juuli 1838 Erastvere vald, Võrumaa – 23. oktoober 1877 Narva) oli eesti luuletaja. Weizenberg sündis Kanepi kihelkonnas Erastvere vallas Mäe-Jakapi popsikohas kingsepa pojana. Ta õppis Kanepi kihelkonnakoolis, 1854. aastal lõpetas Tartu kreiskooli. Aastatel 1855–1857 oli ta koduõpetaja Torma köstri Adam Jakobsoni peres, puutudes seal kokku Carl Robert Jakobsoniga. 1858–1861 oli ta Alatskivi mõisa- ja vallakirjutaja. Hiljem töötas Narvas ametnikuna. Ta on kirjutanud ligi paarkümmend luuletust, sealhulgas "Tönnis Laks ehk Eestlase Isamaa" (1862) ja "Vana hopmanni Nutu-laul Mõisavalitsust käest ära andes. Jüripäeval 1861" (1864). Weizenbergi tõsielul põhinevaid uuema rahvalaulu vormis luuletusi peetakse varaseimateks feodalismivastasteks realistlikeks luuletusteks. Ta tegi kaastööd ajalehtedele Perno Postimees ja Eesti Postimees, osales Narva rahvusliku seltsi Ilmarine tegevuses ning kogus rahvaluulet. Maeti Narva Siivertsi kalmistule, 1977. aastal maeti ümber Kanepi-Mäe kalmistule. Jaan Kappo. Põlva rajoon. Siin- ja sealpool maanteed. Tallinn: Eesti Raamat, 1989, lk 161 Juhan Weizenberg Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Jessica Chastain

Jessica Michelle Chastain (sündinud 24. märtsil 1977 Sacramentos) on USA näitleja ja produtsent. Ta on pälvinud näitlejana Oscari ja Kuldgloobuse ning olnud nomineeritud Tony auhinnale. Ajakiri Time nimetas ta 2012. aastal maailma 100 mõjukaima inimese hulka. Chastainil tekkis huvi näitlemise vastu juba varases nooruses ja tegi oma kutselise lava debüüdi 1998. aastal Shakespeare'i Juliana. Pärast New Yorgis asuvas Juilliard Schoolis näitlejahariduse omandamist sõlmis ta talendihalduslepingu teleprodutsent John Wellsiga. Chastain oli mitmes teleseriaalis külalisstaar ja osales mitmes lavastuses. Pärast filmidebüüti draamas "Jolene" (2008) saavutas Chastain 2011. aastal läbimurde kuue filmiga, sealhulgas draamadega "Otsi varju" (2011) ja "Elupuu" (2011). Ta oli Oscarile nomineeritud ambitsioonika seltskonnategelase mängimise eest ajastudraamas "Koduabiline" (2011) ja CIA analüütikuna põnevusfilmis "00.30" (2012). Suuremat kommertsedu[viide?] tõid Chastainile ulmefilmid "Tähtedevaheline" (2014) ja "Marslane" (2015) ning õudusfilm "See: Teine peatükk" (2019). Chastainile jagati tunnustust ka tahtejõuliste naiste mängimise eest draamades "Vägivaldseim aasta" (2014), "Miss Sloane" (2016) ja "Molly mäng" (2017) ning minisarjas "Stseenid ühest abielust" (2021). Ta on kehastanud Tammy Faye Bakkerit eluloofilmis "Tammy Faye silmad" (2021) ja pälvinud selle eest parima naispeaosatäitja Oscari, ja Tammy Wynette’i minisarjas "George & Tammy" (2022). Broadwayl on Chastain mänginud uuslavastustes "Pärijanna" (2012) ja "Nukumaja" (2023). Viimase eest sai ta nominatsiooni Tony auhinnale parima naisnäitleja kategoorias. Produtsendina oli Chastaini esiktöö 2017. aastal seksikaubandust käsitlev dokumentaalfilm "I Am Jane Doe". Chastain on 2016. aastal loodud produktsioonifirma Freckle Films asutaja. Chastain on tuntud peamiselt feministlike teemadega projektides mängimise poolest. Ta räägib avalikult kaasa vaimse tervise probleemide ning soolise ja rassilise võrdõiguslikkuse teemadel. Ta on abielus Itaalia aadlisoost moetegelase Gian Luca Passi de Preposuloga, kellega tal on kaks last. Ta on jalgpalliklubi Angel City FC investor.
Aleksander Nevski mälestuskirik Potsdamis

Aleksander Nevski mälestuskirik on Potsdami põhjaosas Kapellenbergil asuv õigeusu kirik, mis püstitati aastail 1826–1829 Preisimaa kuninga Friedrich Wilhelm III korraldusel Venemaalt pärit sõduritele vene koloonias Alexandrowkas, kes laulsid neist moodustaatud kooris. Kirikut loetakse üheks varaseimaks historitsistlikus uusvene stiilis püstitatud Lääne-Euroopa ehitiseks. Alates 1999. aastast kuulub kirik Potsdami ja Berliini losside ja parkide Alexandrowka ansambli osana UNESCO maailmapärandi nimistusse. Preisimaa ja Venemaa sideme märgina ehitati sakraalhoone Venemaa ajaloolise arhitektuuri vormides Peterburi õukonnaarhitekti Vassili Stassovi jooniste järgi, millele Karl Friedrich Schinkel lisas klassitsistliku arhitektuuri stiilielemente. 1825. aastal surnud keisri Aleksander I auks nimetati kirik tema kaitsepühaku, 16. sajandil kanoniseeritud Aleksander Nevski järgi. Kirik pühitseti 1826. aastal ja selle kogudus tegutseb tänapäevani, olles üks vanimaid õigeusu kogudusi Saksamaal. Mälestuskirik portselanimaalil, loodud u 1830 Carl Daniel Freydancki akvarell Sisevaade u 1850, Friedrich Wilhelm Klose akvarell "Alexander-Newski-Gedächtniskirche. - potsdamtourismus.de". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuni 2023. Vaadatud 1. juunil 2023. Palaces and Parks of Potsdam and Berlin. - unesco.org
Arnold Looga

Arnold Looga (sündinud 6. märtsil 1974) on Tartust pärit muusik ja õpetaja. 1992. aastal lõpetas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1997. aastal Tartu Ülikooli loomaökoloogina. Arnold Looga on töötanud Tartu Veevärgis ja Sillaotsa Põhikoolis, Riidaja Põhikoolis, Tõrva Gümnaasiumis, Valgamaa Kutseõppekeskuses, Valga Gümnaasiumis. Praegu töötab ta Puka Koolis. Muusikuna on Arnold Looga olnud tegev alates 1995. aastast. Freak Froggy Frog Fordonia Celestial Crown Paslööbina Nihe Raud-Ants Kirime
Ensiferum

Ensiferum (ladina keeles 'mõõgakandja') on Soome folk-metali bänd, mis on asutatud 1995. aastal. Ansambli liikmed nimetavad oma kollektiivi muusikastiili meloodiliseks folk-metal'iks. Pärast kahe esimese albumi ("Ensiferum" ja "Iron") ilmumist vahetus mitu ansambli liiget. Laulja Jari Mäenpääe rolli võttis üle Petri Lindroos, kes osales minialbumis "Dragonheads". Esialgsest koosseisust jäi alles ainult kitarrist Markus Toivonen. Ansambel Ensiferum esitab tänini enda lugusid. Официальный сайт [1] [2] [3]
Martin Luther King

Martin Luther King (sündinud Michael King, USA-s tavaliselt Dr. Martin Luther King, Jr.; 15. jaanuar 1929 – 4. aprill 1968) oli USA vaimulik ja mustanahaliste inimõiguste eest võitleva liikumise juht. Oli aastast 1954 Montgomery baptistikoguduse pastor, asutas 1957 Lõuna Kristliku Juhtkonna Konverentsi ning alustas üleameerikalist võitlust rassilise segregatsiooni lõpetamiseks. Organiseeris 1963 kuulsa marsi Washingtoni, kus esines 200 000 kuulaja ees. Tema avalikest esinemistest on kõige tuntum lõik, mis algas sõnadega "I have a dream…" ("Mul on üks unistus"). Langes 4. aprillil 1968 Memphises (Tennessee) valge rassisti James Earl Ray atentaadi ohvriks. Sai 1964. aastal Nobeli rahuauhinna. www.martinlutherking.org Martin Luther King kui kommunist Martin Luther King kui amoraalne inimene Müüdid Martin Luther Kingist Senaator Jesse Helmsi ettekanne 3. oktoobril 1983 Martin Luther Kingist
1973. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

XIX NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Vilniuses 12. novembrist 4. detsembrini 1973. aastal. Teist korda tuli NSV Liidu meistriks Anatoli Gantvarg (tema esimene tiitlivõit pärines 1969. aastast) Turniir
Juuli 2023

Juuli 2023, kroonika. 2023. aasta juuli algas laupäeval ja lõppes 31 ööpäeva hiljem esmaspäeval. Kuupäevad:   1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 Lätis astus ametisse president Edgars Rinkēvičs. Krimmi silla plahvatused (2023)
Laanekuru

Laanekuru on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Kuni 2013. aastani kuulus küla Pärsti valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 12.06.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Alistumise teesklemine

Sõja kontekstis on alistumise teesklemine pettuse vorm, mille puhul üks pool lubab tegutseda heas usus (näiteks heiskab vaherahulipu) kavatsusega seda lubadust murda, kui pahaaimamatu vaenlane on kaitsmatu (näiteks varjust välja tulles, et "alistuvad" vangid vahi alla võtta). Alistumise teesklemine on sõjaseaduste rikkumine ja samuti sõjakuritegu, kuna see halvendab kaitset ja vastastikust piirangut, mis on välja töötatud kõigi osapoolte, võitlejate ja tsiviilisikute huvides. Libaoperatsioon Hea usu põhimõte
Hors de combat

Hors de combat ('võitlusest väljas') on prantsuskeelne termin, mida kasutatakse diplomaatias ja rahvusvahelises õiguses isikute kohta, kes ei ole võimelised sõja ajal oma lahinguülesandeid täitma. Näiteks hõlmab see inimesi, kes hüppavad oma vigastatud lennukilt langevarjuga, samuti haigeid, haavatuid, kinnipeetavaid või muul viisil vigastatud inimesi. Hors de combat' isikutele antakse tavaliselt sõjaseaduste kohaselt erikaitse, mis mõnikord hõlmab ka sõjavangi staatust ja seetõttu saavad nad ametlikult mittevõitlejateks. 1949. aasta Genfi konventsioonide kohaselt antakse hors de combat ebaseaduslikele võitlejatele samad privileegid ja neid koheldakse vangistuses inimlikult, kuid erinevalt seaduslikest võitlejatest alluvad nad tsiviilkohtumenetlusele ja -karistamisele (mis võib sisaldada surmanuhtlust, kui kinnipidaval võimul on selline karistus nende toime pandud kuritegude eest). Genfi konventsioonide protokoll I määratleb: Inimene on hors de combat, kui: a) ta on vastaspoole võimu all; (b) ta väljendab selgelt kavatsust alistuda; või (c) ta on teadvuseta või muul viisil haavade või haiguse tõttu teovõimetu ja seetõttu ei ole ta võimeline end kaitsma; tingimusel, et igal neist juhtudel hoidub ta vaenulikust tegevusest ega ürita põgeneda. "Protocol Additional to the Geneva Conventions of 12 August 1949, and relating to the Protection of Victims of International Armed Conflicts (Protocol I), 8 June 1977, Part III : Methods and means of warfare – Combatant and prisoner-of-war status #Section I – Methods and means of warfare, Article 41 – Safeguard of an enemy hors de combat, Paragraph 2". International Humanitarian Law. International Committee of the Red Cross. Vaadatud 23. novembril 2009.
Tšernjanka

Tšernjanka on alev Venemaal Belgorodi oblastis, Tšernjanka rajooni halduskeskus. Asub Oskoli jõe vasakul kaldal, Belgorodist 90 km idakirdes. Asulast on esimene teade 1656. aastast, 1958. aastal sai aleviks. 2021. aasta alguses oli elanike arv 14 896.
Tiit Kaasik

Tiit Kaasik (sündinud 29. juulil 1971) on eesti ettevõtja ja omavalitsusjuht. Kaasik on töötanud Kuressaare linnavalitsuse liikmena (2017), Kuressaare bussijaama juhina (2005–2008) ja Eesti Posti Saare-Hiiu piirkondliku postkontori juhina (07.02.2012-) ning Torgu vallavanemana (2. jaanuarist 1. juunini 2008). Tiit Kaasik on olnud Pihtla vallavolikogu esimees, Pihtla abivallavanem ja Kaali põhikooli hoolekogu esimees. Aastatel 2013–2018 oli ta SDE liige. 2020. aasta 16. septembrist kuni 2023. aasta 5. juunini oli Kaasik sihtasutuse Kuressaare Hambapolikliinik juhataja. 2. juunil 2023 mõistis Pärnu maakohus Tiit Kaasiku, kes jäi teist korda autot purjuspäi juhtides politseile vahele, tingimisi vangi. Kohus tunnistas Kaasiku süüdi sõiduki korduvas joobes juhtimises ning karistas teda aasta ja kahe kuu pikkuse vangistusega. Kohus asendas mõistetud vangistuse 417 tunni üldkasuliku tööga, mis tuleb ära teha kahe aasta jooksul. Lisakaristusena võttis kohus Kaasikult pooleks aastaks ära mootorsõiduki juhtimise õiguse. Süüdistuse kohaselt juhtis Tiit Kaasik 29. mail 2023 kella 21.33 ajal Saaremaal autot alkoholijoobes. Tegemist on teistkordse juhtumiga. 2022. aasta 21. jaanuaril karistas kohus Kaasikut samuti auto purjuspäi juhtimise eest kuue kuu pikkuse vangistusega tingimisi aastase katseajaga. Politsei tabas ta neli päeva varem Saaremaal autoroolist alkoholijoobes. Purjuspäi roolist tabatud Tiit Kaasik ei jätka hambapolikliiniku juhina, Saarte Hääl, 6. juuni 2023. Teist korda purjuspäi roolis: kohus karistas hambapolikliiniku juhti, Õhtuleht, 9. juuni 2023. Eksvallavanem ja praegune polikliiniku juht tabati purjuspäi roolist, Postimees, 2. juuni 2023.