laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tuhu hiiekivi

Tuhu hiiekivi (ka Tuhu ohvrikivi, Litrikivi) on hiiekivi Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Tuhu külas endisaegse Hinsu (Insu) talu maal. Kivi on arvele võetud kultuurimälestisena. Kivi pikkus on 95 cm, laius 90 cm ja kõrgus 90 cm. Kivi nimetus (Litrikivi) tuleb sellest, et see koosneb jämedatest kristallidest "litritest". Harri Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu 1942. Lk 16. https://web.archive.org/web/20170809173035/http://laanemaa.arheoloogia.info/muistised/tuhu-ohvrikivi (vaadatud 08.08.2017) Ohvrikivist portaalis Läänemaa Arheoloogia Tuhu hiiekivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Vatla asulakoht

Vatla asulakoht (ka Vatla Ainuvälja asulakoht) on asulakoht Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Vatla külas Ainuvälja talu maal. Asulakoht on arvele võetud kultuurimälestisena. Asulakohta pole veel teaduslikult uuritud. Selle kõige paksem kultuurkiht ulatub 50–60 cm-ni. Asulakohast loodes 300–400 m kaugusel asuvad Vatla kivikirst ja Vatla tarandkalmed. Arvatakse, et Vatla asulakohta on kasutatud I aastatuhandest eKr kuni 16.–17. sajandini. https://web.archive.org/web/20170809175118/http://laanemaa.arheoloogia.info/muistised/vatla-ainuvalja (vaadatud 08.08.2017) Asulakohast portaalis Läänemaa Arheoloogia Vatla asulakoht kultuurimälestiste riiklikus registris
Vatla ohvriallikas

Vatla ohvriallikas (ka Äiasilma allikas) on ohvriallikas Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Vatla külas. Allikas on arvele võetud kultuurimälestisena. Allikalohu läbimõõt on 5 m ja allika sügavus on umbes 1 m. Allikast saab alguse kraav, mille pikkus on 35 m ja laius 2 m. Kraav suubub magistraalkraavi. https://web.archive.org/web/20170809180045/http://laanemaa.arheoloogia.info/muistised/vatla-ohvriallikas (vaadatud 08.08.2017) Harri Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu 1942. Lk 16. Ohvriallikast portaalis Läänemaa Arheoloogia Vatla ohvriallikas kultuurimälestiste riiklikus registris
Akbaş

Akbaş on Türgist pärinev koeratõug, üks Türgi rahvuskoertest. Tema nimetus tuleneb türgikeelsest sőnast akbaş ehk valge pea. Tegu on haruldase koeratõuga. Koeratõug on tunnustatud Türgi Kennellidu poolt. Pildid Türgi keeles 'valge pea', hääldus: [akbaš] "Akbashi koer". www.koer.ee. Vaadatud 9. augustil 2017. Akbaş Shepherd Dog. Köpek Irkları ve Kinoloji Federasyonu (KIF). Vaadatud 10. mail 2014. The Mini-Atlas of Dog Breeds by Andrew DePrisco and James B. Johnson Livestock Protection Dogs by Orysia Dawydiak and David E. Sims, 2nd edition, 2004. Hancock, David (31. august 2014). Dogs of the Shepherds: A Review of the Pastoral Breeds. ISBN 9781847978097. Kojima, Toyoharu (28. august 2005). Legacy of the Dog: The Ultimate Illustrated Guide (Revised and Updated, 2nd ed.). Chronicle Books LLC. ISBN 9780811851138. The Atlas of Dog Breeds of the World by Bonnie Wilcox, DVM, and Chris Walkowicz Nelson, David [toim] Judy (1983), The Akbash Dog : A Turkish Breed for Home and Agriculture, Delaware.  Akbaş – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Akbaš koer.ee saidil
Maksatsirroos

Maksatsirroos (ladina keeles cirrhosis hepatis) on krooniliste maksahaiguste lõppfaasiks pöördumatud muutused maksakoes ehk maksatsirroosi teke. Maksatsirroos on kogu maksa haarav struktuurimuutus, millele on iseloomulik maksarakkude hävimine ja maksa sidekoestumine. Häirub maksa tavapärane vereringe ja sünteesivõime. Haiguse sümptomid sõltuvad vereringehäirest (vererõhust maksa värativeenis) ja maksarakkude talitlushäire raskusest (sünteesivõime langusest). Suurenenud portaalrõhk (st vererõhk värativeenis) põhjustab söögitoru veenilaiendite tekke ning vedeliku kogunemise kõhuõõnde, põrn suureneb. Samuti võib esineda naha kollasus, maksa suurenemine, iseeneslikud veritsused või verejooks söögitoru veenilaiendeist, palavik. Oluline on vereplasma valgu albumiini ja vere hüübimistegurite sünteesi langus maksas. Maksatsirroosihaigel võivad tekkida kesknärvisüsteemi häired (nt entsefalopaatia), mis süvenevad maksapuudulikkuse ja selle kõige raskema vormi – maksakooma kujunemiseni. Sagedasemaks tüsistuseks on verejooks söögitoru veenilaiendeist. Astsiit ehk vesikõht võib maksatsirroosihaigel omakorda tüsistuda astsiidivedeliku infitseerumisega, kujuneb spontaanne ehk isetekkiv bakteriaalne peritoniit ehk kõhukelmepõletik. Maksatsirroosi ravi on eelkõige sümptomite ravi, mida korraldab arst.
Uus Meie Mats

Uus Meie Mats oli satiiri- ja huumoriajakiri, mis ilmus 1906. aastal Tallinnas. Ajakiri ilmus pärast seda, kui Jakob Jaason oli Meie Matsi väljaandmisel Jakob Ploompuust lahku löönud. Jakob Ploompuu hakkas aga välja andma eri pealkirjaga Matse, millest üldiselt ilmus vaid üks number. Ajakirja trükiti Tallinnas A. Laurmanni trükikojas. Ilmus vaid 1 number. "Meie Mats" (1902) > "Nalja Madis" (1903) > "Nalja Liisa" (1904) > "Meie Matsi vastane" (1905) > "Uus Meie Mats" (1906) > "Meie Mats" > "Päris Meie Mats" (1907) > "Matside Mats" (1907) > "Sakste Mats" (1908) > "Matsi poeg Ats" (1908) > "Matsi poeg Mats" (1908) > "Meie Mats Ise" (1908) > "Vana Meie Mats" (1914) "ERB Uus Meie Mats". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. august 2017. Vaadatud 9. augustil 2017.
Blackpink

Blackpink, stiliseeritult BLACKPINK või BLΛƆKPIИK (korea keeles 블랙핑크), on Lõuna-Korea tüdrukuteansambel. Bänd koosneb neljast liikmest: Jennie, Lisa, Jisoo ja Rosé. Nende ametlik debüüt oli 8. augustil 2016 albumiga "Square One". Nende uusim album on 'BORN PINK', millel on 8 laulu.[viide?] BLACKPINKi asutas YG Entertainment ja ansambel tegutseb praegugi selle all.[viide?] BLACKPINKi fänniklubi nimi on BLINK või BLIИK.[viide?] Ametlik Youtube'i kanal Ansambel Facebookis Ametlik veebileht
Nikolai Kõtškin

Nikolai Kõtškin on olnud mitme tuntud inimese nimi: Nikolai Kõtškin (1940–2009), jakuudi kabetreener ja kabetaja Nikolai Kõtškin (1974–), jakuudi kabetreener ja kabetaja
Uugla asulakoht

Uugla asulakoht on asulakoht Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Uugla külas Veskimäe talu lähedal. Asulakoht on arvele võetud kultuurimälestisena. Asulakohta kasutati IV-I aastatuhandeni eKr. Asulakohast umbes 100 m eemal asus Uugla rauasulatuskoht. Asulakoha lähedale jäävad Uugla kivikalmed. Mati Mandel. Über die Forschung der Siedlung Uugla Veskimäe. Arheoloogilised välitööd Eestis 2005. Tallinn 2006. Lk 61-64 Mati Mandel. Von den Forschungen am Bodendenkmal zu Uugla. Arheoloogilised välitööd Eestis 2006. Tallinn 2007. Lk 119 https://web.archive.org/web/20170810061936/http://laanemaa.arheoloogia.info/muistised/uugla-asulakoht (vaadatud 08.08.2017) Asulakohast portaalis Läänemaa Arheoloogia Uugla asulakoht kultuurimälestiste riiklikus registris
Uugla lohukivi

Uugla lohukivi on lohukivi Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Uugla külas endise Uugla mõisasüdame lähedal. Kivi on arvele võetud kultuurimälestisena. Kivi pikkus on 3,5 m, laius 2,0 m, läbimõõt maapinna lähedalt 8,5 m ja kõrgus 1,1 m. Kivi pinnal on 13 kunstlikku lohukest. Vello Lõugas. Väikeste lohkudega kultusekivid. Eesti Loodus, 1972, nr. 12, 729-732 Andres Tvauri. Eesti lohukivid. Arheoloogilisi uurimusi 1. Tartu Ülikooli Arheoloogia Kabineti Toimetised 9. Tartu 1997, 11-53. https://web.archive.org/web/20170810063338/http://laanemaa.arheoloogia.info/muistised/uugla-lohukivi (vaadatud 08.08.2017) Lohukivist portaalis Läänemaa Arheoloogia Uugla lohukivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Uugla rauasulatuskoht

Uugla rauasulatuskoht on rauasulatuskoht Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Uugla külas Veskimäe talu lähedal. Rauasulatuskoht on arvele võetud kultuurimälestisena. Rauasulatuskoht avastati 1977. Seal toimus ka raua töötlemine. Rauasulatuskohta kasutati 12.–14. sajandini. Rauasulatuskoha ja raua töötlemisega seotud ala suurus on umbes 10 ha. Rauasulatuskohta lähedal asub Uugla asulakoht. https://web.archive.org/web/20170810063514/http://laanemaa.arheoloogia.info/muistised/uugla-rauasulatuskoht (vaadatud 08.08.2017) Mati Mandel. Mida arheoloogid Uuglast leidsid? Lääne Elu, 14. august 2007. Mati Mandel. Uugla – kas muistne sepapada? Lääne Elu, 19. juuli 2008. Rauasulatuskohast portaalis Läänemaa Arheoloogia Uugla rauasulatuskoht kultuurimälestiste riiklikus registris
Oliver!

"Oliver!" on Lionel Barti 1960. aastal valminud muusikal. Muusikali süžee põhineb Charles Dickensi romaanil "Oliver Twist". Muusikali esmaettekanne oli 1960. aastal Londonis West Endis. 1963. aastal lavastati muusikal ka New Yorgis Broadwayl ja 1963. aastal pälvis see Tony auhinna parima algupärase muusika kategoorias (Best Original Score). Eestis on muusikali lavastatud kaks korda. Vanemuise teatris Ülo Vilimaa lavastuses 1993. aastal olid peaosades teiste seas Rolf Roosalu (Oliver Twist), Hannes Kaljujärv (Bill Sikes) ja Ülle Tinn (Nancy). 2003. aastal etendus muusikal Tallinna Linnahallis Georg Malviuse lavastuses. Peaosades olid Evelin Samuel ja Ele Millistfer (Nancy), Mait Malmsten (Bill Sikes) ja Aivar Tommingas (Fagin). 1968. aastal tehti muusikali põhjal samanimeline film.
Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea

Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea (kuni 2014 Sahha (Jakuutia) Vabariigi president; jakuudi keeles Саха Өрөспγγбγлγкэтин Ил Дархана, Ил Дархан; vene keeles Глава Республики Саха (Якутия)) on Sahha (Jakuutia) Vabariigi kõrgeim riigiametnik, vabariigi täidesaatva võimu juht. Ameti staatus on määratud Sahha (Jakuutia) Vabariigi Põhiseaduse viienda peatükiga, mille kohaselt Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea on rahvuslik-riikliku staatuse, Sahha (Jakuutia) Vabariigi territoriaalse terviklikkuse ja Põhiseadusest kinnipidamise garant. Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea valitakse iga viie aasta tagant Sahha (Jakuutia) Vabariigi kodanike poolt üleüldise võrdse ja otsese valimisõiguse alusel salajasel hääletamisel viieks aastaks. Üks ja sama isik ei või olla Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea ametikohal üle kahe ametiaja järjest. Sahha (Jakuutia) Vabariigi Põhiseaduse viienda peatüki alusel nimetab Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) nõusolekul Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse esimehe, tema asetäitjad ja ministrid. Venemaa Föderatsiooni president omab õigust usalduse kaotusel Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea volitused ennetähtaegselt lõpetada. Sellisel juhul määrab ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea ajutise kohusetäitja. 1991. aasta juunis seati sisse Vene NFSV presidendi ametikoht. Enne aasta lõppu viidi presidendivalimised läbi veel 7 vabariigis, sealhulgas 20. detsembril Jakuudi-Sahha NSV-s. Esitatud oli kaks kandidaati. Valimised võitis Jakuudi-Sahha NSV Ülemnõukogu esimees Mihhail Nikolajev, kes kogus 76,7% valijate häältest, teine kandidaat sai vaid 7,3% valijate häältest. Valimistel osales 74,9% hääleõiguslikust elanikkonnast. Nikolajevi valimise vastu hääletas poliitiline liikumine Demokraatlik Jakuutia. Asepresidendiks valiti Vjatšeslav Štõrov. 27. detsembril 1991 võttis Jakuudi-Sahha NSV Ülemnõukogu vastu määruse vabariigi ümbernimetamiseks Sahha (Jakuutia) Vabariigiks. 4. aprillil 1992 võeti vastu Sahha (Jakuutia) Vabariigi Põhiseadus. 25. aprillil 2014 andis Venemaa Föderatsiooni president Vladimir Putin välja seadluse Jegor Borissovi presidendivolituste ennetähtaegsest lõppemisest ning tema määramisest Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea ajutiseks kohusetäitjaks. 2014. aasta septembris toimunud Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea vabariiklikel valimistel võitis Jegor Borissov, kes töötas sellel ametikohal kuni 28. maini 2018. 1991–2002 Mihhail Nikolajev (president) 2002–2010 Vjatšeslav Štõrov (president) 2010–2014 Jegor Borissov (president) 2014–2018 Jegor Borissov (Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea) 2018– Aissen Nikolajev (Sahha (Jakuutia) Vabariigi pea) 1991–1994 Vjatšeslav Štõrov 2002–2007 Aleksandr Akimov 2007–2010 Jevgenija Mihhailova 2010–2014 Dmitri Gluško Конституция (Основной Закон) Республики Саха. constitution.garant.ru О переименовании Якутской-Саха ССР. docs.pravo.ru Владимир Путин подписал указ. yakutiamedia.ru Koduleht. glava.sakha.gov.ru
Keiler ja poeg

Keiler ja poeg oli trükikoda, mis tegutses 1899. aasta septembrist Tallinnas Väikese Rannavärava Schumanni majas. Omanikeks olid K. A. Keiler ja tema poeg E. K. Keiler. Postimees (1886-1944), nr. 202, 13 september 1899, lk 3 - Sõnumid Tallinnast
Seitse tippu

Seitse (mäe)tippu (inglise keeles Seven Summits) on kuue mandri kõige kõrgemad mäetipud. Kuna Euroopa ja Aasia loetakse eraldi (faktiliselt on nad maailmajaod), siis on tippe kokku seitse, mitte kuus. Need tipud on järgmised: Džomolungma (Aasia) Aconcagua (Lõuna-Ameerika) Denali (Põhja-Ameerika) Kilimanjaro (Aafrika) Elbrus (Euroopa) Vinson (Antarktis) Puncak Jaya (Australaasia) või Kosciuszko mägi (Austraalia) Need seitse tippu vallutanud alpinistid on moodustanud mitteametliku klubi: seitsme (mäe)tipu klubi. Idee vallutada seitse tippu tekkis 1981. Seisuga 2011 oli seitse tippu vallutanud 231 alpinisti, sh 33 naisalpinisti. maailma kõrgeimate mägede loend kaheksatuhandeline
Transformice

"Transformice" (lühendatult TFM või T4M) on veebipõhine mitme mängijaga tasuta mängitav platvormimäng. Mängu lõid prantsuse mängudisainerid, kes on tuntud varjunimedega Melibellule ja Tigrounette. Melibellule toodab mängu kunstiteoseid ja graafikat, samal ajal kui Tigrounette programmeerib mängu funktsioonie ja mehaanikat. Mäng ilmus algselt 1. mail 2010, mängitav brauseris kui brauserimäng "Transformice" ilmus Steam-i 30. jaanuaril 2015 tasuta mängimiseks. "Atelier 801 company". Mod DB. DesuraNET Pty Ltd. {{cite web}}: eiran tundmatut parameetrit |juurdepääsukuupäev= (juhend) Agahnon (23. jaanuar 2015). "Les souris de Transformice s'installent sur Steam" (prantsuse). {{cite web}}: eiran tundmatut parameetrit |juurdepääsukuupäev= (juhend); tundmatu tühi parameeter: |esimene= (juhend)
Issidor Barahhov

Issidor Nikiforovitš Barahhov (vene keeles Исидор Никифорович Барахов; 12. veebruar (vkj 31. jaanuar) 1898 Verhneviljuiski uluss, Jakuudi oblast – 15. september 1938 Moskva oblast) oli jakuudi rahvusest Jakuudi ANSV partei- ja riigitegelane. Ta oli bolševik alates 1917. aasta septembrist. Koos Platon Oiunski ja Maksim Ammossoviga andis ta olulise panuse Jakuudi ANSV moodustamisel. Ta oli aastatel 1922–1924 Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu esimees ja 1926–1928 ÜK(b)P Jakuudi Oblastikomitee juht (vastutav sekretär). Barahhov lõpetas 1933. aastal Punase professuuri instituudi. Pärast seda töötas ta ÜK(b)P Keskkomitee aparaadis Ida-Siberi ja Kaug-Ida põllumajandussektori juhatajana. 1938. aastal Barahhov ebaseaduslikult represseeriti. Hukati samal aastal. Rehabiliteeriti 1956. aastal Часть IV. Личные фонды. guides.rusarchives.ru
Babymetal

Babymetal (stiliseeritult BABYMETAL) on Jaapani kawaii-popi (J-pop + metal = idol metal, cute metal, J-pop metal, kawaiicore) ja heavy metal'i ansambel, mis sai alguse 2010. aastal. Ansambel koosneb kolmest teismelisest neiust. Babymetal (2014) Metal Resistance (2016) Metal Galaxy (2019) 10 BABYMETAL YEARS (2020) THE OTHER ONE (2023) Jaak Lensment: mõningad lääne kujutelmad Jaapanist ja Jaapani naistest, Postimees, 11. mai 2016 Jaapani tüdrukutebänd püüab vallutada maailma lavasid, ERR, 27. august 2014
NLKP Jakuudi Oblastikomitee

NLKP Jakuudi Oblastikomitee (vene keeles Якутский областной комитет КПСС) oli NLKP Jakuudi ANSV parteiorganisatsiooni kõrgeim kollektiivne juhtorgan, mis allus NLKP Keskkomiteele. Oblastikomitee liikmeid valiti regulaarselt, tavaliselt iga nelja aasta tagant Jakutskis peetud NLKP vabariiklikel parteikonverentsidel. Oblastikomitee pleenum valis oblastikomitee büroo, mis oli Jakuudi ANSV võimutasandi võimukese. Tähtsamad parteijuhid olid esimene sekretär, teine sekretär ja sekretärid. Oblastikomitee eksisteeris aastatel 1922–1991. Aastatel 1922–1925 kui VK(b)P Jakuudi Oblastikomitee, 1925–1952 ÜK(b)P Jakuudi Oblastikomitee ja 1952–1991 NLKP Jakuudi Oblastikomitee. 20. septembril 1990, s.o nädal enne deklaratsiooni Jakuutia riiklikust suveräänsusest vastuvõtmist, reorganiseeriti NLKP Jakuudi Oblastikomitee Vene NFSV Kommunistliku Partei Jakuudi vabariiklikuks komiteeks. Pärast Augustiputši Vene NFSV Kommunistliku Partei tegevus peatati. Esimesi partei Jakuudi oblastikomitee juhte oli Maksim Ammossov (1923. aasta jaanuarist märtsini) ja Issidor Barahhov (1926–1928). 14 aasta vältel juhtis vabariigi parteiorganisatsiooni Semjon Borissov (1951–1965). Viimane Jakuudi oblastikomitee juht oli Juri Prokopjev (1982–1991). Часть IV. Личные фонды. guides.rusarchives.ru
Partito della Rifondazione Comunista

Partito della Rifondazione Comunista (PRC) (Tõlkes: Kommunismi Taasasutamise Partei) on Itaalia reformitud kommunistlik partei. PRC asutati 1991 aastal Itaalia Kommunistliku partei (PCI) lõhenemise tulemusena. PRC kuulub Euroopa Parlamendi Vasakrohelisse fraktsiooni GUE/NGL. Samuti on PRC Euroopa Vasakpartei asutajaliige ja PRC endine esimees Fausto Bertinotti on alates asutamisest Euroopa Vasakpartei esimees. Fausto Bertinotti oli PRC esimees 1994 kuni 2006. Ta astus tagasi pärast 2006 aasta valimisi, kui võitis Vasaktsentristlik koalitsioon ja Bertinotti valiti Itaalia Parlamendi Saadikutekoja esimeheks. Alates mai 2006 on PRC esimees Franco Giordano. Koduleht inglise keeles
Kalju Vainola

Kalju Vainola (19. juuni 1930 – 10. veebruar 2021) oli eesti elektroonikainsener ja teadlane, kes on tegutsenud teadusaparatuuri väljatöötamise ja tootmise alal. Ta õppis raadiotehnika eriala Tallinna Elektromehaanika Tehnikumis, lõpetades selle aastal 1949. Seejärel lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrotehnikateaduskonna raadioaparatuuri konstrueerimise ja tehnoloogia erialal 1969. aastal. Ta töötas tehases Punane RET Peakonstruktori osakonnas ja seejärel Tallinna Raadio-Elektroonika Konstrueerimisbüroos (TREKB) ajavahemikus 1954–1965. Ta osales radioolade Estonia projekteerimises koos Jüri Raudsepa, Kalju Kaljulätte ja teistega. Pikemat aega oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Spetsiaalse Konstrueerimisbüroo (TA SKB) peakonstruktor ja direktor. Kalju Vainola oli Tallinna Teadlaste Maja asutajaliige, Tallinna Teadlaste Maja nõukogu liige ja nõunik. 1988. aastal sai ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia mälestusmedali. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. november 2017. Vaadatud 10. augustil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) TTÜ lõpetajad 1918–2006 Majata maja lugu (PDF). Tallinn: Tallinna Teadlaste Maja. 2006.
Tarō Kōno

Tarō Kōno (jaapani keeles 河野 太郎 Kōno Tarō; sündinud 10. jaanuaril 1963 Hiratsukas) on Jaapani poliitik, ta on Liberaaldemokraatliku Partei liige. Ta oli 3. augustist 2017 Jaapani välisminister ja seejärel 11. septembrist 2019 kuni 16. septembrini 2020 Jaapani kaitseminister. Ta sündis 1963. aastal Hiratsukas Kanagawa prefektuuris. Pärast keskkooli lõpetamist õppis 1981. aastast Keiō ülikoolis majandust, 1985. aastal lõpetas Georgetowni Ülikooli bakalaureusekraadiga. Seejärel töötas ettevõttes Fuji Xerox. 1991. aastal asus tööle ettevõtte filiaalis Singapuris, 1993. aastast töötas ettevõttes Nippon Tanshi. 1996. aastal valiti ta esimest korda Jaapani Parlamendi alamkoja liikmeks. Ta valiti sinna tagasi aastatel 2000, 2003 ja 2005. Ta on abielus ja tal on poeg. Tema isa Yōhei Kōno oli aastatel 1994–1996 ja 1999–2001 Jaapani välisminister ning aastatel 2003–2009 Jaapani Parlamendi alamkoja spiiker. Nii tema isa Yōhei Kōno kui ka vanaisa Ichirō Kōno ja vanaonu Kenzō Kōno olid Jaapani kergejõustiklaste assotsiatsiooni presidendid. 2002. aastal, kui isa Yōhei Kōno jäi 30 aasta tagusest C-hepatiidi viiruse nakkusest haigeks, pakkus Tarō Kōno talle siirdamiseks osa oma maksast. See tõi kaasa avaliku väitluse, kuna isa keeldus pakkumisest. Lõpuks isa nõustus ja 2002. aasta aprillis toimuski 15-tunnine operatsioon. Kōno on sellest ajast toetanud elundidoonorluse seaduse muudatusi.
Sergei Markin

Sergei Nikolajevitš Markin (vene keeles Сергей Николаевич Маркин; 29. august 1926 Tšita, Vene SFNV – 3. veebruar 2014 Moskva) oli Jakuudi ANSV riigitegelane, Põhjatähe ordeni kavaler. Ta oli aastatel 1979–1989 Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu esimees. Ta oli aastatel 1960–1990 NLKP Jakuudi Oblastikomitee liige ja 1966–1989 NLKP Jakuudi Oblastikomitee büroo liige. Pensionärina elas ta Moskvas. Ta oli aktsiaseltsi Sever (peakorter Jakutskis) asutajaid. Markin lõpetas 1948. aastal Irkutski Mäenduse ja Metallurgia Instituudi ja hiljem NLKP Keskkomitee juures asuva Kõrgema Parteikooli. 1948. aastast töötas ta tootmisjuhina mäendusettevõtetes, hiljem oli parteitööl. Aastatel 1962–1966 oli ta NLKP Jakuudi Oblastikomitee tööstusosakonna juhataja, 1966–1670 NLKP Jakutski Linnakomitee esimene sekretär, 1977–1979 NLKP Jakuudi Oblastikomitee teine sekretär ja aastatel 1979–1989 Jakuudi ANSV Ministrite Nõukogu esimees. 1995 – Jakutski aukodanik 2002 – Põhjatähe orden Кавалеры Ордена Республики Саха (Якутия) "Полярная звезда". old.sakha.gov.ru
Eesti NSV Teaduste Akadeemia Spetsiaalne Konstrueerimisbüroo

Eesti NSV Teaduste Akadeemia Spetsiaalne Konstrueerimisbüroo (lühend TA SKB) oli 1963. aastal loodud teadusaparatuuri projekteerimise ja eksperimentaalse tootmise ettevõte. Üheks oluliseks toodanguartikliks olid eksimeerlaserid. Pikka aega oli asutuse direktoriks Kalju Vainola. TA SKB Tartu filiaal loodi 1972. aastal. Eesti NSV TA Spetsiaalne Konstrueerimisbüroo 20-aastane (1983) Ringvaade “Nõukogude Eesti” nr 19, 3/6
Judaistika

Judaistika on teadusharu, mis tegeleb juutide kultuuri uurimisega. Judaistika iseseisva teadusena sai alguse Saksamaalt. 1934. aastal avati Tartu Ülikoolis judaistika õppetool. Kuni 1940. aastani tegutses see professor Lazar Gulkowitschi (1898–1941) juhtimisel. Neil aastatel oli see ainus koht Mandri-Euroopas, kus oli võimalik õppida judaistikat peaainena kolmes õppeastmes doktorikraadini välja. judaism "Euroopa ainus sõjaeelne judaistika õppetool" Sirp, 31.10.2014
Nalja Märt

Nalja-Märt oli huumoriajakiri, mis ilmus 1930. aastal Tartus. Ajakirja väljaandja oli A. Kuusik. Ajakirja trükiti Tartus trükikojas "Ed. Bergmann". Nalja Mart "EOD Nalja Märt". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. august 2017. Vaadatud 10. augustil 2017.
Pähkküla

Pähkküla (ka Pähküla) oli küla Läänemaal Kullamaa vallas; kihelkondlikult Kullamaa kihelkonnas. 1970. aastatel liideti küla Üdruma külaga. 1919 leiti külast Jüri-Mardi talu maalt pronksiaegne odaots. See leid on senini Läänemaa ainus pronksiaegne metallese. Vello Lõugas, Jüri Selirand. Arheoloogiga Eestimaa teedel. Teine, parandatud ja täiendatud trükk. Tallinn: Valgus 1989. Lk 112
Itsunori Onodera

Itsunori Onodera (jaapani keeles 小野寺 五典 Onodera Itsunori; sündinud 5. mail 1960 Kesennumas) on Jaapani poliitik, ta on Liberaaldemokraatliku Partei liige. Ta oli aastatel 2012–2014 ja 2017–2018 Jaapani kaitseminister. Ta sündis 1960. aastal Kesennumas Miyagi prefektuuris. Ta lõpetas aastal 1983 bakalaureusena Tokyo Mereteaduse ja -tehnoloogia Ülikooli (en:Tokyo University of Marine Science and Technology). Lisaks õppis ta Tōkyō Ülikoolis politoloogiat. Ta on valitud mitu korda Jaapani Parlamendi alamkoja liikmeks. Esimest korda oli ta Jaapani kaitseminister 26. detsembrist 2012 kuni 3. septembrini 2014. Teist korda oli ta Jaapani kaitseminister 3. augustist 2017 kuni 2. oktoobrini 2018. Ta on abielus ja tal on kaks last.