laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Death

Death oli USA metal-muusikat viljelev bänd. Selle asutas 1983. aastal Chuck Schuldiner. Bänd lõpetas tegevuse Schuldineri surma tõttu 2001. aastal. Chuck Schuldiner – vokaal, kitarr (1983–2001), basskitarr (1987–1988) Shannon Hamm – kitarr(1996–2001) Scott Clendenin – basskitarr (1996–2001) Richard Christy – trummid (1997–2001) Rick Rozz (1983–1985, 1987–1989) Matt Olivo (1985) John Hand (1986–1987) Paul Masvidal (1989, 1990, 1991–1992) Albert Gonzalez (1990) James Murphy (1989–1990) Andy LaRocque (1993) Craig Locicero (1993) Bobby Koelble (1995) Shannon Hamm (1996–2001) Scott Carlson (1985) Erik Meade (1985) Terry Butler (1987–1990) Steve DiGiorgio (1986, 1991, 1993–1994, 1997–1998) Skott Carino (1991–1992) Kelly Conlon (1995) Brian Benson (1995) Scott Clendenin (1996–2001) Mark Williams (1995–2000) Kam Lee (1983–1985) Eric Brecht (1985) Chris Reifert (1986–1987) Bill Andrews (1987–1990) Sean Reinert (1991–1992) Gene Hoglan (1993–1995) Richard Christy (1997–2001) Scream Bloody Gore (1987) Leprosy (1988) Spiritual Healing (1990) Human (1991) Individual Thought Patterns (1993) Symbolic (1995) The Sound of Perseverance (1998)
Ruske nuisamblik

Ruske nuisamblik (Sclerophora coniophaea) on samblik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Teda leidub paljudes kasvukohatüüpides, nt pargi kasvukohatüübis ja salumetsade tüübirühma kasvukohatüüpides. Ruske nuisamblik andmebaasis eElurikkus (vaadatud 24.08.2012) Ruske nuisamblik andmebaasis eElurikkus
Pulkliimukas

Pulkliimukas (Stylodrilus heringianus) on rõngusside hõimkonda kuuluv liik väheharjasusside klassist. Sarnane rabeliimukaga kuid väiksem, kuni 40 mm ja kahvatuoranž. Eestis paiguti ja elab kiirevoolulistes jõgedes ja vähetoitelistes järvedes kruusa ja kivide vahel. Rabeliimukas Greenhalgh, M. & Ovenden, D., 2008. Euroopa magevee-elustik. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Pulkliimukas andmebaasis eElurikkus
Sale nuisamblik

Sale nuisamblik (Sclerophora farinacea) on samblik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Teda leidub kahes tüübirühmas (lammimetsade tüübirühm, salumetsade tüübirühm) ja pargi kasvukohatüübis. Sale nuisamblik andmebaasis eElurikkus (vaadatud 24.08.2012) Sale nuisamblik andmebaasis eElurikkus
Võrk-nuisamblik

Võrk-nuisamblik (Sclerophora peronella) on samblik. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Teda leidub pargi ja õue kasvukohatüübis ning aruniitudel. Võrk-nuisamblik andmebaasis eElurikkus (vaadatud 24.08.2012) Võrk-nuisamblik andmebaasis eElurikkus
Okeaniidid

Okeaniidid olid vanakreeka mütoloogias titaanide Okeanose ja Tethyse kolm tuhat tütart, igaüks neist valitses mõne jõe, järve, mere, tiigi või muu veekogu üle. Okeanosel ja Tethysel oli ka kolm tuhat jõejumalast poega, mõned allikad nimetavad ka neid okeaniidideks. „Suure jõe nümfid“, neriidide nõod. Okeanose ja Tethyse 3000 (5000?) tütart, ning sama palju oli neil veel vendi. Styks oli okeaniid, kes voolas allilmas jõena, ta voolas aeglaselt ning tema jaheda vee kohal hõljusid vaimud. Ka oli see Styks, kus neriid Thetis oma surelikku poega Achilleust ujutas, et poissi haavamatuks muuta. Samas okeaniid Metis oli Zeusi esimene naine, kelle Zeus alla neelas, kui Metis rase oli. Ometi ei takistanud see pisiasi Athenal (Metise ja Zeusi tütre) „sündida“ Zeusi peast.
Rant-tähnsamblik

Rant-tähnsamblik (Arthonia byssacea) on samblik. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Teda kasvab paljudes kasvukohtades, näiteks tüüpilistes sõnajala, lubikaloo ja mustika kasvukohtades. Rant-tähnsamblik andmebaasis eElurikkus (vaadatud 24.08.2012) Rant-tähnsamblik andmebaasis eElurikkus
Kanchenjunga

Kanchenjunga (tiibeti གངས་ཆེན་མཛོད་ལྔ་ Kangqênzön'nga; limbu keeles Sewalungma; hindi कांचंजुंगा Kāńchańjuńgā) on mägi Aasias Himaalajas. Kõrgus 8586 meetrit, maailmas kõrguselt kolmas ja India kõrgeim tipp. Asub teistest kõrgetest tippudest idas, Nepali ning India osariigi Sikkimi piiril. Temast lõuna poole jäävad tipud on madalad, seetõttu on ilusa ilma korral hästi näha. Kuid idapoolse asendi ja avatuse tõttu lõunatuultele on ilm seal sageli halb. Maailma suurim üle 8 kilomeetri kõrgusel merepinnast asuv maa-ala paikneb just Kanchenjunga ümber.
Voldemar Jürmann

Voldemar Jürmann (1886 – 24. detsember 1905 Koerus) oli August Jürima vanem vend. Pani kirja "Vaali Vabariigi Põhiseaduse", mis sündinud talumeeste kollektiivse mõttetööna. Hukati karistussalga poolt koos isa Mart Jürmanni, Johan Stammi ja Anton Schultsiga.
Nelikant-kaldauss

Nelikant-kaldauss (Eiseniella tetraedra) on rõngusside hõimkonda kuuluv liik väheharjasusside klassist. Eestis tavaline vihmaussi taoline liik, kes kasvab kuni 85 mm pikkuseks ja mille 20.–25. lülil on selgelt eristatav vöö (clitellum). Tagakeha on kandiline ja eesosa ruljas. Eestis harilik ja elab jõgedes mudakogumikes kivide või juurte vahel. Vihmauslased Greenhalgh, M. & Ovenden, D., 2008. Euroopa magevee-elustik. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Nelikant-kaldauss andmebaasis eElurikkus
Rant-tünnsamblik

Rant-tünnsamblik (Cyphelium inquinans) on samblik. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Teda kasvab kahes pargi kasvukohatüübis ja õue kasvukohatüübis ning kultuur-rohumaade tüübirühma kasvukohatüüpides. Rant-tünnsamblik andmebaasis eElurikkus (vaadatud 24.08.2012) Rant-tünnsamblik andmebaasis eElurikkus
Puna-näsasamblik

Puna-näsasamblik (Lecidea erythrophaea) on samblik. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Teda leidub nt pärisaruniitudel, kõdusoometsades, salumetsades. Puna-näsasamblik andmebaasis eElurikkus (vaadatud 24.08.2012) Puna-näsasamblik andmebaasis eElurikkus
Suur nööpsamblik

Suur nööpsamblik (Megalaria grossa) on samblik. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Teda leidub nt sooviku-, palu-, lammi-, laane- ja salumetsades. Suur nööpsamblik andmebaasis eElurikkus (vaadatud 24.08.2012) Suur nööpsamblik andmebaasis eElurikkus
Lumi-nuisamblik

Lumi-nuisamblik (Sclerophora pallida, sünonüüm Sclerophora nivea) on samblik. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Eestis leidub teda paljudes kohtades (andmed eElurikkuse kaardilt). Lumi-nuisamblik andmebaasis eElurikkus (vaadatud 24.08.2012) Lumi-nuisamblik andmebaasis eElurikkus
Valgeliimuklased

Valgeliimuklased (Enchytraeidae) on rõngusside hõimkonda kuuluv sugukond väheharjasusside klassist. Kuni 25 mm pikkused valged, poolläbipaistvad raskesti märgatavad ussid. Peamiselt mullas elav sugukond, kuid mõni liik elab mageveekogude mudas ja liivas. Greenhalgh, M. & Ovenden, D., 2008. Euroopa magevee-elustik. Eesti Entsüklopeediakirjastus.
26 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | 1. sajand | ► ◄ | 40. aastad eKr | 30. aastad eKr | 20. aastad eKr | 10. aastad eKr | 0. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 29 eKr | 28 eKr | 27 eKr | 26 eKr | 25 eKr | 24 eKr | 23 eKr | ► | ►► Aasta 26 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Rooma konsuliteks olid Gaius Iulius Caesar Octavianus Augustus ja Titus Statilius Taurus. ... ... Cornelius Gallus, vanarooma luuletaja ja poliitik
Harilik koobassamblik

Harilik koobassamblik (Thelotrema lepadinum) on samblik. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Teda leidub nt soostuvates metsades, soo-, palu-, laane- ja arumetsades. Harilik koobassamblik andmebaasis eElurikkus (vaadatud 24.08.2012) Harilik koobassamblik andmebaasis eElurikkus
Orbiitgraaf

Orbiitgraaf G n {\displaystyle G_{n}} on graafi G {\displaystyle G} alamgraaf, mille servad e i j {\displaystyle e_{ij}} vastavad ühe binaarorbiidi Ω n {\displaystyle \Omega _{n}} elementidele (st tipupaaridele). Orbiitgraafi on nimetatud ka positsioonistruktuuriks. Orbiitgraafid on olulised atribuudid graafi struktuuri uurimisel, nad toovad esile või avavad graafi G {\displaystyle G} erinevaid "varjatud külgi". Seda just sümmeetriliste või suuri binaarorbiite omavate graafide puhul. Orbiitgraafide arv võrdub binaarorbiitide arvuga. Nende hulka kuuluvad nii serva- kui ka "mitteserva" orbiidid, st graafi täiendi servaorbiidid. Orbiitgraaf on tippudest ja servadest sümmeetriline. Seega on iga orbiitgraaf valents- ja ring- või klikkregulaarne. Graafi erinevad orbiitgraafid või erinevate graafide orbiitgraafid võivad osutuda isomorfseteks või langeda kokku. Graafi mõni orbiitgraaf võib osutuda isomorfseks graafi endaga, Näiteks, Folkmani graafil on kuus binaarorbiiti, sh üks serva- ja viis "mitteserva" orbiiti. Selle ühele "mitteserva" orbiidile vastav orbiitgraaf on Peterseni graaf, teisele orbiidile vastav aga selle täiend. Selliseid graafide põimumisi esineb tihti. Vaatluse all on ka graafi teist ja kõrgemat järku orbiitgraafid, st orbiitgraafide orbiitgraafid. Kõrgemat järku orbiitgraafide indutseerimine on koonduv protsess, see lõpeb alati mõne madalamat järku orbiitgraafi või lähtegraafiga isomorfse graafi esiletuleku või selle taastamisega. Tevet, J.-T. (2001). Semiotic Testing of the Graphs. S.E.R.R., Tallinn Tevet, J.-T. (2917). Graafide identifitseerimine. ISBN 9789949816514, S.E.R.R., Tallinn Tevet, J.-T. (2017). What is a graph and how to study it. ISBN 9879949817559. S.E.R.R., Tallinn Graafide identifitseerimine Graafide semiootiline modelleerimine
28 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | 1. sajand | ► ◄ | 40. aastad eKr | 30. aastad eKr | 20. aastad eKr | 10. aastad eKr | 0. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 31 eKr | 30 eKr | 29 eKr | 28 eKr | 27 eKr | 26 eKr | 25 eKr | ► | ►► Aasta 28 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist. Vana-Rooma konsuliteks olid Gaius Iulius Caesar Octavianus ja Marcus Vipsanius Agrippa. ... ... Mariamne, Herodese teine naine
Reinhold von Uexküll (Paadrema)

Reinhold von Uexküll (suri 17. sajandi alguses) oli Uexküllide suguvõsast Paadrema mõisnik. Reinhold von Uexküll sündis Päärdu mõisniku Johann von Uexkülli ja tema abikaasa Barbara (sündinud Anrep) pojana. Reinhold von Uexküll maeti koos oma abikaasaga Haapsalu toomkirikusse, kuhu neile paigaldati esinduslik hauaplaat, mida on seostatud Arent Passeri töökojaga. Hauaplaat asub 1891. aastast Hanila kirikus. Reinhold von Uexküll oli abielus Paadrema mõisa pärijanna Sophia von Uexkülliga, kes oli Paadrema mõisniku Konrad von Uexkülli ja tema abikaasa Anna (sündinud Ungern) tütar, ning Saaremaa asehalduri Friedrich Schenck von Wehreni (suri 1575) lesk. Abielust sündisid: Konrad von Uexküll (suri 1638), ooberst, Paadrema ja Pühajärve mõisnik, abiellus vabapreili Elisabeth Oxenstiernaga; vabahärra Otto von Yxkull-Gyllenband (maeti 1653), ooberstleitnant, maanõunik, Sõjanõukogu liige ning sõjakomissar Eesti- ja Ingerimaal; Johann von Uexküll, Härgla ja Paadrema mõisnik, Eestimaa rüütelkonna peamees, ooberst; Barbara von Uexküll (maeti 1666), abiellus Väätsa mõisniku ning Tallinna asehalduri ja Käkisalmi maapealiku Magnus von Nierothiga (suri 1641); Elisabeth von Uexküll, abiellus Ungru mõisniku rittmeister Otto von Ungerniga; Gertrude von Uexküll, abiellus Liivi mõisniku Bernhard von Lieveniga. "Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 1", Görlitz, 1931, Lk. 501 1583.-1589. aasta lääni- ja adramaaregister; Saaga 55410/4:49 Kultuurimälestiste register, mälestis nr. 16208 Reinhold ja Sophia von Uexkülli hauaplaat Hanila kirikus
Sikhanyiso Dlamini

Sikhanyiso Dlamini (sündinud 1. septembril 1987) on Svaasimaa printsess Dlamini soost, kuningas Mswati III vanim tütar. Alates 3. novembrist 2018 on ta Svaasimaa IT-minister. Sikhanyiso on vanim oma isa 24 lapsest. Tema ema on Inkhosikati LaMbikiza (Sibonelo MngomeZulu), üks kuninga 14 naisest, tema noorpõlvearmastus. Vanaisa Sobhuza II kaudu, kellel oli 70 naist ja sündis 201 last, on Sikhabyisol üle 200 onu ja tädi. Ta on üks Sobhuza II umbes 1000 lapselapsest. 14-aastaselt läks printsess Sikhanyiso Inglismaale, kus ta õppis erakoolides, sealhulgas St Edmund College'is Hertfordshire'is. 17-aastaselt läks ta USA-sse Californiasse, kus ta õppis Biola Ülikoolis näitekunsti. 2011. aasta seisuga õppis ta magistriõppes digitaalset kommunikatsiooni Austraalias Sydney Ülikoolis. Välismaal omandas printsess Sikhanyiso oma kodumaa traditsioonide hülgaja maine. Nii kannab Sikhanyiso teksapükse ja miniseelikuid, mida Svaasimaal peetakse traditsioonide mitteaustamiseks. Välismaal viibides ei olnud printsess Sikhanyiso umchwasho'ga seotud, mis tekitas skandaali. Pärast umchwasho kaotamist ja veidi aega enne 2005. aasta umhlangat (pillirootantsupidustusi) pidas 17-aastane Sikhanyiso valju muusika ja rohke alkoholiga pidu oma ema residentsis. Selle eest karistati teda kepihoopidega. Aastal 2004 heideti talle ette, et ta kulutas välismaareisil üle 100 000 USA dollari ning koormas sellega maksumaksjat. Valitsus arvas tema kulud kokku ja need jäid oletatud summale palju alla. Aastal 2005 kritiseeris printsess polügaamiat Svaasimaal. Polügaamia olevat pahe, sest ta annab meestele suuri eeliseid võrreldes naistega. Selle peale keelati tal ajakirjandusega suhtlemine. Teda peetakse auahneks näitlejaks ja räppariks. Kodumaal on ta tuntud Pashu või Passonfruiti nime all. Teda näidatakse dokumentaalfilmis "Without the King", mis räägib Svaasimaa monarhiast, kuningliku perekonna rikkuse ja rahva vaesuse vahelisest lõhest ja AIDS-ikriisist. 2019. aasta septembris külastas ta Eestit ning kohtus muuhulgas Eesti väliskaubandus- ja infotehnoloogiaministri Kert Kingoga. Meet Sikhanyiso Dlamini, the African princess who's been living incognito in Australia[alaline kõdulink] Swazi princess dons chastity tassel, BBC News Pashu - ReverbNation Without the King review, Variety An Extravagant Ruler of a Modest Kingdom, New York Times, 25. aprill 2008. eSwatini printsess: eestlased, tulge uudistage meie maad Eswatini printsess tutvub Eestis e-valitsemise lahendustega, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium, 4. september 2019
Lõhekaan

Lõhekaan (Cystobranchus respirans) on kalakaanlaste (Piscicolidae) sugukonda kuuluv ektoparasiitne kaani liik. Eestis leitud vähe, kuid levinud Mandri-Euroopas. Ristlõikes on kaan ümar, oliivroheline, kogukas, 6-7 cm pikkune ja 4 silmaga. Iga 2-3 rõnga tagant paiknevad kummalgi küljel ligikaudu 10 kubataolist pulseerivat põiekest, ees-iminapp on suur. Puhkeolekus võivad viibida veekogu põhjas või taimestikul. Kalakaan Greenhalgh, M. & Ovenden, D., 2008. Euroopa magevee-elustik. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lõhekaan andmebaasis eElurikkus
Ivonka Surviłła

Ivonka Surviłła (valgevene keeles Івонка Сурвілла, sünninimi Ivonka Šymaniec; sündinud 11. aprillil 1936 Stoŭbcys Minski lähedal Poolas) on 1918. aastal välja kuulutatud Valgevene Rahvavabariigi president eksiilis. Ta sündis insener Uladzimier Šymanieci ja tema naise Evelina Šymanieci (sündinud Paškievic) tütrena ajaloolisel valgevenelaste asualal, mis tollal kuulus Poolale. Kui pärast NSV Liidu kallaletungi Poolale inkorporeeriti Lääne-Valgevene Nõukogude Liitu, siis isa vahistati ja mõisteti 5 aastaks koonduslaagrisse. Teise maailmasõja puhkemise tõttu ei jõutud isa Siberisse saata ega hukata, vaid Saksa väed vabastasid ta. 1944 põgenes perekond pealetungiva Punaarmee eest algul Ida-Preisimaale ja siis Taani, kus nad elasid mitu aastat põgenike laagris. Tee peal suri Ivonka noorem õde. 1948. aastal jõudis perekond Prantsusmaale ja asus elama Pariisi. Seal oli perekond aktiivne välisvalgevenelaste ringkonnas. Ivonka õppis aasta aega kunstikoolis ja seejärel Sorbonne'is filoloogiat. 1959 abiellus ta valgevene rahvusliku tegelase ja raadiotöötaja Janka Surviłłaga. Nad kolisid Hispaaniasse Madridi, kus juhatasid valgevenekeelset raadiojaama, mis tegutses Hispaania valitsuse toel. Raadiojaam suleti 1965. aastal. 1969 kolisid Surviłład Kanadasse, kus Ivonka hakkas töötama tõlgina föderaalvalitsuses. Hiljem sai temast riikliku tervishoiuorganisatsiooni Health Canada osakonnajuhataja. 1974–1984 oli ta Ottawas Valgevene Teaduse ja Kunsti Instituudi esimees. Koos abikaasaga asutas ta 1986 Valgevene Tšornobõli ohvrite abifondi Kanadas. 1997. aastal valiti ta Valgevene eksiilpresidendiks pärast seda, kui eelmine president, 80-aastane Jazep Sažyč ametist tagasi astus. Ta on seni Valgevene ainus naispresident ja ainus president, kes valitud pärast Valgevene iseseisvumist. Kunstnikuna on Ivonka Surviłła osalenud enam kui 30 näitusel. Tal on kaks tütart. Vanem tütar Paulina on muusikaajaloolane. Janka Surviłła suri 1997. Valgevene valitsejad Ivonka Survilla (inglise keeles) Valgevene Demokraatliku Vabariigi ametlik veebisait (inglise ja valgevene keeles)
Brera pinakoteek

Brera pinakoteek (itaalia Pinacoteca di Brera) on kunstimuuseum Milanos, kus on üks Itaalia suuremaid kunstikogusid. Muuseum asub 17. sajandist pärit Palazzo di Brera's. 18. sajandil asutati seal Kunstiakadeemia (Accademia di Belle Arti), mille juurde tekkis aegamööda kunstikogu. Breras asub üks paremaid Itaalia renessanss- ja barokkmaali kollektsioone maailmas. Leidub ka Itaalia kuulsate nüüdisaegsete kunstnike teoseid. Mitte-Itaalia kunstnikest on esindatud El Greco, Rembrandt, Rubens, van Dyck. Kunstikogusid eksponeeritakse 38 saalis. Teosed on pärit kirikutest ja kloostritest üle Euroopa, hiljem on kogu pidevalt täiendatud ostude toel. Kaaristutega õuel seisab Napoleoni pronkskuju. Tema muutis Brera rahvusgaleriiks, konfiskeerides eksponaate kirikult ja ülikutelt. Kuulsamate Breras esindatud kunstnike seas on Piero della Francesca, Giovanni Bellini (kaks maali Madonnast lapsega), Gentile Bellini, Raffael, Andrea Mantegna, Francesco Filippini (Il Maglio, La Strigliatura della canapa), Tintoretto ("Püha Markuse surnukeha leidmine"), Paolo Veronese ("Jeesus aias") ja Caravaggio. Via Brera 28, Milano Brera Pinakoteegi ametlik koduleht
Semjon Kurkotkin

Semjon Konstantinovitš Kurkotkin (13. veebruar 1917 – 16. september 1990) oli NSV Liidu sõjaväelane, auastmelt Nõukogude Liidu marssal. Semjon Kurkotkin sündis Venemaa Keisririigis Moskva kubermangus talupojaperes. 1936. aastal lõpetas pedagoogilise tehnikumi. 1. septembril 1937 astus vabatahtlikult Punaarmeesse ning lõpetas sõjakooli 1939. aastal, misjärel saadeti edasi õppima politrukiks ning lõpetas vastavad kursused 1941. aastal. Pärast sõda juunist 1945 kuni oktoobrini 1946 juhtis tankirügementi ning õppis sõjaakadeemias. 1951. aastal lõpetas Kurkotkin kooli ning määrati tankidiviisi ülema asetäitjaks. Detsembrist 1952 oli tankidiviisi komandör. 1958. aastal lõpetas ta NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia. Alates 1959. aasta veebruarist kuni surmani 1990. aasta septembris teenis eri ametikohtadel armees või töötas NSV Liidu Kaitseministeeriumis. Kurkotkin oli kommunistliku partei liige alates 1940. aastast, NLKP Keskkomitee liikmekandidaat 1971. aastast ning viimase täisliige aastatel 1976–1989, ka oli ta NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe asetäitja aastatel 1970–1989. Kurkotkin elas Moskvas kuni oma surmani 1990. aastal. Ta on maetud Novodevitšje kalmistule. polkovnik, 20. aprill 1950 kindralmajor, 3. mai 1955 kindralleitnant, 22. veebruar 1963 kindralpolkovnik, 24. veebruar 1967 armeekindral, 3. november 1972 Nõukogude Liidu marssal, 25. märts 1983 Nõukogude Liidu kangelane (18. veebruar 1981, medal nr 11452) Lenini orden, viiekordne kavaler (31. oktoober 1967, 11. veebruar 1977, 31. mai 1980, 18. veebruar 1981, 19. veebruar 1986) Oktoobrirevolutsiooni orden (mai 1972) Punalipu orden, kolmekordne kavaler (19. veebruar 1942, 31. jaanuar 1943, 7. oktoober 1944) Kutuzovi orden, 2. klass (aprill 1945) Bogdan Hmelnitski orden, 2. klass (mai 1945) Isamaasõja orden, 1. klass, kahekordne kavaler (18. mai 1944, 6. aprill 1985) Punatähe orden (20. aprill 1953) NSV Liidu relvajõududes ja kodumaa teenimise orden, 3. klass medal "Eriliste teenete eest NSV Liidu riigipiiri kaitsmisel" medal "Praha vabastamise eest" medal "Sõjaliste operatsioonide tugevdamise eest" Sükhbaatari orden (Mongoolia) Punalipu orden (Mongoolia) Patriotic Order of Merit, 1. klass (Saksa DV) Poola Taassünni orden, komandöri järk (Poola) Vapruse orden (Poola) Punalipu orden, Tšehhoslovakkia Scharnhorst Order, kahekordne kavaler (Saksa DV) Tudor Vladimirescu orden, 1. klass (Rumeenia)
Lõhe-lehtervahelik

Lõhe-lehtervahelik (Leucopaxillus salmonifolius) on seeneliik. Ta on Eestis arvatud I kaitsekategooriasse (seisuga 2012). 2019 tuvastati, et ainsa lõhe-lehtervaheliku leiu näol on tegelikult tegemist kuld-lehtervahelikuga või pigem liigiga Notholepista subzonalis. Lõhe-lehtervahelik andmebaasis eElurikkus
Roosakas tammenääts

Roosakas tammenääts (Pachykytospora tuberculosa) on torikuliste sugukonda perekonda Pachykytospora kuuluv seeneliik. Ta on Eestis arvatud I kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Eestis võib teda leida salumetsadest. Roosakas tammenääts andmebaasis eElurikkus (vaadatud 24.08.2012) Roosakas tammenääts andmebaasis eElurikkus
Roosa võrkheinik

Roosa võrkheinik (Rhodotus palmatus) on Physalacriaceae sugukonda kuuluva võrkheiniku (Rhodotus) perekonna liik. Esimesena kirjeldas perekonna Rhodotus tüüpliiki teaduslikult 1785 nime all Agaricus palmatus prantsuse botaanik Jean Bulliard. Ta on Eestis arvatud I kaitsekategooriasse (seisuga 2012). Eestis võib teda leida jalakate lamatüvedelt. Roosa võrkheinik andmebaasis eElurikkus
Milano toomkirik

Milano toomkirik (Duomo di Milano, Duomo di Santa Maria Nascente) on üks kuulsamaid gooti stiilis ehitisi Euroopas. See on Milano peapiiskopkonna katedraal ja pühitsetud neitsi Maarja sündimisele. Milano toomkirik asub Põhja-Itaalias Milano linna südames Piazza del Duomo ääres. Viielööviline, 157 m pikk ja 92 m lai basiilika on üks suuremaid gooti katedraale maailmas. Ta on mõeldud mahutama 40 000 inimest. Milano toomkiriku tähelepanuväärseim osa on katus oma 135 tornikese ja tohutu hulga kujude ning veesülititega. Katedraali 15.–16. sajandil ehitatud 108,5 meetri kõrgusele ulatuva kaheksanurgelise nelitistorni tippu kaunistab Giuseppe Perego 1774. aastal loodud kuldne Madonnina kuju. Ehitust alustati Gian Galeazzo Visconti ajal 14. sajandil. Nimelt oli Gian Galeazzo pärast võimuletulekut Milanos laiendanud oma valdusi üle kogu Lombardia idaosa, allutanud endale osa Veneto piirkonnast ning maid ka lõuna pool. Unistades tervet Põhja-Itaaliat katvast kuningriigist, vajas ta oma tulevasele pealinnale väärilist kirikut. Gian Galeazzo andis heldelt maksuraha tohutu hulga marmori hankimiseks ja kohaletoimetamiseks. Marmorit Milano lähedal ei leidu ja see toodi kohale Novara lähedalt Candoglia mägedest. Duomo di Milano teeb eriliseks asjaolu, et kiriku ehitamiseks on kasutatud vaid marmorit. Duomo esimene arhitekt ei ole täpselt teada. Dokumentides mainitud Simone da Orsenigo paistab olevat rohkem midagi töödejuhataja taolist. Kõige tõenäolisem on, et kaasati palju arhitekte, mõned neist kindlasti ka Saksamaalt ja Prantsusmaalt. Müürsepad ja muud ehitusmeistrid olid palgatud Como ümbrusest ja muudest maapiirkondadest (i maestri campionesi), ent ka Austriast, Ungarist ja mujalt. Kiriku pikk ehituslugu kajastub ilmekalt fassaadil, millega tehti algust 1590. aastal. Esialgu pidi fassaad tulema maneristlikus stiilis suurte uste ja madalate akendega. Töö aga peatati, sest leiti, et tulemused ei sobinud kokku ülejäänud ehitisega, ja 1650. aastaks valmis uus kavand, mille järgi säilis juba valmisehitatu, kuid sambaid ja tugipiilareid muudeti gootilikumaks. Fassaadi ehitamine jõudis lõpule alles 1807–1814 vastavalt Napoleon I juhistele. Duomo on kaunistatud tohutu hulga skulptuuridega, mida on lisatud kogu kiriku olemasolu vältel. Vanimad kujud asuvad kiriku idaküljel, hiliseimad läänes; kõrgemal asetsevad kujud on uuemad kui allpoolsed. Pealöövi sambad on unikaalsed tänu nende ülaosas olevatele kujudega kaunistatud niššidele. Parempoolses löövis esimese akna all asub Ariberto rist (12. sajandist) ja peapiiskop Ariberto (1018–1045) haud. Milano toomkiriku koduleht
Habras heinik

Habras heinik (Tricholoma fucatum) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda heiniku perekonda kuuluv seeneliik. Seen kasvab kuuskede all, on jahulõhna ja maheda maitsega. Habras heinik andmebaasis eElurikkus