Sojaõli

Sojaõli on taimeõli, mida ekstraheeritakse sojaoa seemnetest. Sellel õlil on sageli kas tumekollane või õrnalt rohekas värvus. Sojaõli koosneb viiest rasvhappest (palmitiin-, steariin-, oleiin-, linool- ja linoleenhape). Sojaõli on võimalik kasutada toiduvalmistamiseks mitmel viisil (praadides, küpsetades, röstides, frittides). Sojaõli kasutatakse paljudes tööstusharudes, kuid peamiselt toiduainetööstuses toiduõlina, salatikastmetes, margariini valmistamiseks, et anda küpsetistele pehmust, emulgeeriva ainena, et valmistada krõbedaid koorikuid, vahvleid, kreekereid, leibu jne. Samuti on sojaõli kasutusel majoneesi- ja grillkastmetes ning frittimisel. Sojaõlist saab toota keskkonnasõbralikke pestitsiide, värve, vaike, fungitsiide, plastmaterjale, määrdeaineid, biodiislikütust, seepe, kosmeetikume, toitu ja jooke. Sojaõli kasutatakse nahahooldusseerumite, -geelide ja -vedelike koostisosana. Sojaõli kandmine nahale aitab säilitada naha niiskusesisaldust, samuti kaitsta nahka ultraviolettkiirgusest põhjustatud nahapõletike eest, sest sisaldab rikkalikult E-vitamiini. Peale selle, et E-vitamiin võimaldab kaitsta nahka kahjustuste eest, aitab see ka ravida teatud nahahaigusi, näiteks aknet ja atoopilist dermatiiti. Sojaõli tootmiseks sojaoad purustatakse, reguleeritakse niiskusesisaldust ja kuumutatakse 60–88 °C-ni. Purustatud oad rullitakse helvesteks ja ekstraheeritakse heksaanilahusega. Seejärel õli rafineeritakse, segatakse eri otstarbeks ja vahel hüdrogeenitakse. Nii vedelaid kui ka osaliselt hüdrogeenitud õlisid müüakse taimeõlina või kasutatakse töödeldud toitude koostises. Suurem osa jäägist kasutatakse loomasöödana. Kõige tavalisem ekstraheerimismeetod on eelpressimine, mis tähendab õli osalist eraldamist enne keemilist ekstraheerimist. Sel viisil saadud kook purustatakse ja saadetakse jahvatamiseks, misjärel see ekstraheeritakse orgaaniliste lahustite abil. Aastatel 2018–2019 toodeti kogu maailmas ligikaudu 62 miljonit tonni sojaõli, mis tegi sellest ühe levinuma toiduõli maailmas. Sojaõli suitsemispunkt on üsna kõrge, ligikaudu 450 °F (230 °C). Tänu kõrgele suitsemispunktile sobib sojaõli kasutada nii küpsetamisel, praadimisel, röstimisel kui ka pruunistamisel, kuna see talub kõrget temperatuuri ilma lagunemata. Sojaõlis leidub rohkelt oomega-3- ja oomega-6-rasvhappeid. Sojaõli sisaldab umbes 15% küllastunud, 24% monoküllastumata ja 61% polüküllastumata rasvhappeid, millest 53,2% moodustab linoolhape, samas kui linoleenhappe sisaldus on umbes 7,8%. USA toidu- ja toitumisamet soovitab täiskasvanud inimesel tarbida 8–9 mg alfatokoferooli ekvivalenti päevas. Arvestades, et 100 g sojaõliga valmistatud toit sisaldab 11 mg alfatokoferooli, sisaldaks üks teelusikatäis (u 14 g) sellist toitu 1,5 mg alfatokoferooli. Seega annaks sojaõli ühekordne tarbimine 15–20% täiskasvanule soovitatud kogusest päevas. Rachael Link (01.11.2019). "6 Benefits and Uses of Soybean Oil". Vaadatud 01.04.2020. Joseph Mercola (07.03.2019). "Soybean Oil: Lurking Danger in Processed Foods". Organic Consumers Association. Vaadatud 02.04.2020. Cahoon (2003). "Soybean Oil". ScienceDirect. Vaadatud 01.04.2020. Merlin Annie Raj (19.11.2019). "The Benefits And Bright Side Of Soybean Oil". StyleCraze. Vaadatud 02.04.2020. Rachael Link (01.11.2019). "6 Benefits and Uses of Soybean Oil". healthline. Vaadatud 01.04.2019. "SOYBEAN OIL". Global Biologics Industries Group. Originaali arhiivikoopia seisuga 26.09.2020. Vaadatud 02.04.2020. "Soybean oil – oil description. Health benefits and harms". 19.05.2021. M. Shahbandeh (31.01.2020). "Global soybean oil production volume 2012/13-2019/20". Kayla Brown (25.09.2017). "THE ULTIMATE GUIDE TO COOKING OILS". Swiss Diamond. Originaali arhiivikoopia seisuga 29.05.2019. Vaadatud 01.04.2020. H. Yesim Karasulu jt (2011). "Soybean Oil: Production Process, Benefits and Uses in Pharmaceutical Dosage Form". Vaadatud 01.04.2020.