laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Leo Rannamägi

Leo Rannamägi (aastani 1936 Leo Strandberg, 7. juuli 1929 Tartu – 18. aprill 2022) oli eesti tehnikateadlane. Leo Rannamägi on töölise poeg. Ta lõpetas 1948 Tallinna 1. Keskkooli kuldmedaliga, aastal 1953 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina ja 1965 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi aspirantuuri. Olnud aastatel 1961–1966 Silikaltsiidi Teadusliku Uurimise ja Projekteerimise Üleliidulise Instituudi sektorijuhataja ja osakonnajuhataja ning 1966–1991 Autoklaavse Silikaatbetooni Teadusliku Uurimise Instituudi labori ja osakonna juhataja. Uurimisvaldkond: silikaatbetoonide füüsikalis-mehaanilised omadused (eriti pikaaegse deformeerumise alal ning kõrgete temperatuuride tingimustes), ehituskonstruktsioonide tulekindlus. Võtnud vahetult osa silikaatbetooni tootmise ja kasutamise evitamisest paljudes endise NSV Liidu regioonides. 38 teadustrükist. 1962 Eesti NSV teeneline ehitaja Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Kuldmedalistid О деформативности силикатного бетона при длительном нагружении. // Сб. Тр. НИПИ Силикатбетон. 1. Тлн, (1967) Зависимость ползучести тяжелого силикатного бетона в нагретом состоянии от продолжительности предшествующего нагружению нагревания (kaasautor) // Сб. Тр. НИПИ Силикатбетон. 8. Тлн, (1974) Огнестойкость силикатбетонных несущих панелей внутрнних стен зданий (kaasautor). // Сб. Научн. тр. ВНИИПО "Огнестойкость строительных конструкций". М., 1983 Результаты исследования ползучести силикатного бетона в нагретом состоянии. // Сб. Tр НИПИ Силикатбетон. 11. Тлн, (1977) Исследование огнестойкости составных несущих конструкций ячеистобетонных блок-комнат. // Сб. тр. НИПИ Силикатбетон. 14. Тлн, (1980). Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Puerto Plata

San Felipe de Puerto Plata ehk Puerto Plata on Dominikaani Vabariigi põhjarannikul asuv linn, Puerto Plata provintsi keskus. Puerto Plata rahvaarv on 90 000 (2000). Linna elatusallikas on peamiselt turism. Kolumbus asutas 2. jaanuaril 1494 tänapäeva Puerto Plata lähedal La Isabela küla. See oli esimene eurooplaste asutatud küla Uues Maailmas. Puerto Plata asutamisaasta ei ole täpselt teada, eri ajaloolased on pakkunud aastaid 1496–1506. 1563. aasta aprillis saabus Puerto Platasse pärastine Inglismaa mereväe laekahoidja John Hawkins, kes müüs hispaanlastele 400 orja, kelle ta Sierra Leonest röövinud oli. Sellega algas Inglismaa osalus orjakaubanduses. Puerto Plata aasta keskmine õhutemperatuur on +25,1 °C. Aastas muutub see vähe. Kõige palavamad kuud on juuli (+26,9 °C) ja august (+26,8 °C), aga ka veebruaris on see +23,1 °C ja jaanuaris +23,2 °C. Kõige kõrgem temperatuur +40,0 °C on mõõdetud septembris, aga isegi detsembris ja jaanuaris on mõõdetud +32,5 °C. Kõige madalamaid temperatuure on registreeritud jaanuaris (+9,4 °C) ja veebruaris (+10,0 °C). Septembri absoluutne miinimumtemperatuur on +16,1 °C. Seevastu on erinevus aastases sademete hulgas. Suvel sajab märksa vähem. Aasta keskmine sademete hulk on 1511 mm. Kõige sademerikkamad kuud on detsember (232 mm) ja november (229 mm), kõige sademevaesemad kuud juuni (51 mm) ja september (64 mm). Kõige rohkem sajupäevi on detsembris (15) ja novembris (14), kõige vähem juunis (6). Puerto Platas on Kariibi saarte ainus köisraudtee. Seal on veel botaanikaaed ja merevaigumuuseum. Infot turistidele
Evi Rannap

Evi Rannap (aastani 1958 Evi Kask, 27. detsember 1932 Peningi vald, Harjumaa – 25. oktoober 2018) oli eesti infoteadlane, kes pani aluse infoteaduse arengule Eestis. Ta oli kirjanik Jaan Rannapi abikaasa. Evi Rannap oli käsitöölise tütar. Lõpetas 1952 Tallinna Õpetajate Instituudi, 1956 Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatikaõpetaja kutsega, 1964–1968 oli Tartu Riikliku Ülikooli kaugõppeaspirant. Tehnikateaduste kandidaadi kraadi sai ta 1973 Moskvas Nõukogude Liidu Teaduste Akadeemia juures väitekirjaga "Leiutisi kirjeldava infokeele süsteemkäsitluses". Rannap oli 1960–1973 Eesti Teadus- ja Tehnikainformatsiooni Instituudi osakonnajuhataja ja teadusdirektor, 1973–1984 TPedI raamatukogunduse ja bibliograafia kateedri juhataja (aastast 1978 dotsent), 1984–1992 samas dotsent ja aastast 1993–1997 TPÜ infoteaduse õppetooli professor, 1997 emeriitprofessor. Uurimisvaldkonnad: dokumentaalsed otsisüsteemid ja infokeeled, raamatukogunduse osa infosüsteemis, teadus- ja erialaraamatukogude osa infovajaduse rahuldamisel, Eesti trükis infolevi süsteemis, teadusinfo levi ja tarbimise probleemid. Õppetöös luges ta infoteaduse aluseid, infoanalüüsi, infotegevust ja teenindust, infokeeli. Evi Rannapi juhendamisel valmis üle 60 diplomi- ja bakalaureusetöö ning kaitsti ligi kümme teadusmagistrikraadi. Ta avaldas vähemalt 66 teadustrükist. Evi Rannapi tegevus eriala arendamist mõjutavates ühiskondlikes kogudes oli märkimisväärne: aastatel 1984–1988 oli ta Eesti NSV Kultuuriministeeriumi Riikliku Raamatukogukomisjoni liige, seejärel 1988. aastal taasasutatud Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu juhatuse esimene esimees, Eesti Rahvusraamatukogu nõukogu ja Eesti Informaatikanõukogu liige, aastatel 1993–1995 kultuuri- ja haridusministeeriumi raamatukoguhoidjate koolitusnõukogu esimees ning 1991–1995 Rahvusvahelise Raamatukoguühingute ja -institutsioonide Liidu (IFLA) hariduse ja täiendusõppe sektsiooni alalise komitee liige. Evi Rannap juhtis aastaid ka ERÜ koolituse toimkonda, 1996. aastal valiti ta ERÜ auliikmeks. 1987 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane 2001 – Valgetähe medaliklassi teenetemärk Проблемы создания ИПС патентной информации. Tallinn, 1971 Подготовка синтезированной информации в научно/информационной деятельности. Vilnius, 1988 Infopoliitikast Eestis. // ERÜ aastaraamat: 1992. Tallinn, (1993) Infoteaduse arengust Eestis. // Infolevi ja -tarbimine. Tallinn, 1998. "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide Vesmes, I. Meie kateeder. // Raamatukogu (1983), 21–23, I Riet, E. Evi Rannap – 60. // Raamatukogu 4 (1992), 24. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Erich Rannat

Erich Rannat (sündinud 15. september 1928 Haapsalu – 3. september 2012) oli eesti tehnikateadlane. Erich Rannat oli ehitustöölise poeg. Lõpetas 1945 Haapsalu Tööstuskeskkooli, 1950 Tallinna Elektromehaanika Tehnikumi ja 1963 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikateaduskonna masinaehitustehnoloogia, metallilõikepinkide ja instrumentide erialal; tehnikakandidaat (1972, TPI), väitekiri "Влияние малых пластических деформации на предел выносливости металлов при ассиметрических циклах нагружения растяжения-сжатия". Oli 1947–50 Tallinna Kesktelegraafi tehnik, 1956–57 valutehase "Pioneer" peamehaanik, 1957–58 Tallinna Ekskavaatoritehase meister. 1960–67 TTÜ masinaehitustehnoloogia kateedri laborijuhataja, 1967–75 masinatööstuse automatiseerimise kateedri vanemõpetaja, 1976–92 peenmehaanika kateedri ja 1992–95 aparaadiehituse instituudi dotsent. Aastast 1995 oli Tallinna Tehnikakõrgkooli, ühtlasi aastast 2002 Eesti Mereakadeemia dotsent. Lugenud metallilõikepinkide elektriseadmete, mehaaniliste suuruste elektrilise mõõtmise, andurite ning aparaatide detailide ja elementide kursusi. Uurimisvaldkond: metallide väsimusnähtused. 10 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=Erich&filter_maetud_perenimi=Rannat&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink] Исследование усталости металлов методом внутреннего трения (kaasautor). // Tallinna Polütehnilise Instituudi Toimetised 347 (1973) Некоторый анализ дислокационных теорий усталостного разрушения (kaasautor). // Tallinna Polütehnilise Instituudi Toimetised 381 (1975) Возможности кодирования конструктивной информации о шаговых двигателей. // Tallinna Polütehnilise Instituudi Toimetised 667 (1988). Mehaanikainseneride koolitus 1918–1998. Tallinn, 1998, 86, 88–89, 116, 185. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Kalev Rannat

Kalev Rannat (sündinud 22. oktoobril 1958 Tallinnas) on eesti geofüüsik. Lõpetas 1977. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1982. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi elektroonikainsenerina; füüsikamagister (1994, Tartu Ülikool), väitekiri "Nõrgalt mittelineaarsete Rossby lainete interaktsioon 2-kihilises ookeanis"; Ph.D. (füüsika, 2007, Tartu Ülikool), väitekiri "Long weakly nonlinear waves in geophysical applications". Oli 1982–1989 Küberneetika Instituudi mikroprotsessortehnika sektori insener ja vaneminsener, konstruktor, 1989–1990 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi nooremteadur, 1990–1992 Eesti TA Ökoloogia ja Mereuuringute Instituudi nooremteadur, 1992–2002 Eesti Mereinstituudi merefüüsika sektori teadur, 2002–2005 TTÜ Meresüsteemide Instituudi teadur, aastast 2005 TTÜ Küberneetika Instituudi teadur, aastast 2008 automaatika instituudi erakorraline vanemteadur. Uurimisvaldkond: nõrgalt mittelineaarsete Rossby lainete interaktsiooni teooria kihilises meres, sünoptiliste liikumiste modelleerimine, keerukate mõõtesüsteemide autokalibreerimise metoodika, mere vahekihi numbriline modelleerimine ning topeltdifusioonist tingitud efektid, pinnalainete mõõtmine ja modelleerimine, GPS-tomograafia rakendused geofüüsikas, integreeritud infosüsteemid ja nende kalibreerimine. A numerical method for solving the kinetic equation for Rossby waves in two-layer ocean (kaasautor T. Soomere). // Oceanology 32 (1991) An experimental study of wind waves and ship wakes in Tallinn Bay (kaasautor T. Soomere). // Proc. Est. Acad. Sci. Eng. 9 (2003) 3 Natural and anthropogenic wave forcing in the Tallinn Bay, Baltic Sea, in Coastal Eng. 2003 (kaasautor). // WIT Press, Southampton, Boston, 2003 Simulation of the tropospheric water vapor distribution monitoring (kaasautorid P. Miidla, P. Uba). // Proc. I3M International Mediterranean Modelling Multiconf., EMSS 2005, Marseille, France, October 20–22, 2005 Trends and extremes of wave fields in the north-eastern part of the Baltic Proper. // Oceanologia 48 (2006) 5. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Kalev Rannat Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Kai Ranne

Kai Ranne (aastani 1964 Kai Rosenberg, 3. juuni 1942 Tartu – 10. juuli 1993 Tartu) oli eesti keemik ja zootehnikateadlane. Lõpetas 1965 TÜ keemikuna ja 1971 EPA aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1974, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "О содержании иода в кормах Юго-Восточной Эстонии и о подкормке животных иодом ". Oli 1964–68 EPA põllumajandusloomade söötmise kateedri vanemlaborant, 1971–75 nooremteadur, 1976–77 assistent ja vaneminsener, 1977–79 peainsener-keemik, 1979–93 Eesti NSV Varumisministeeriumi Vabariikliku Jõusööda Kesklabori osakonnajuhataja. Uurimisvaldkond: loomasööda keemilise koostis ja mineraalained söödalisandina. Toimetanud kogumikke loomakasvatuse alalt. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Определение калия при помощи дипикриламина дифференциално-фотометрическим методом (kaasautor). // TÜ Toim 235 (1969) К вопросу об истории изучения минерального питания у сельскохозяйственных животных (kaasautor Ü. Oll). // EPA teaduslike tööde kogumik 126 (1980) К вопросу об истории изучения витаминного питания животных (100 лет со дня защиты докторской диссертации Н. И. Лунина в Тартуском университете) (kaasautor Ü. Oll). // EPA teaduslike tööde kogumik 135 (1985). Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 176. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Üllar Rannik

Üllar Rannik (sündinud 5. oktoobril 1968 Valgas) on eesti füüsik ja atmosfäärifüüsik. Üllar Rannik on agronoomi ja mehhanisaatori poeg. Lõpetas 1987 Otepää Keskkooli ja 1992 TÜ füüsikaosakonna; magister (1994, TÜ), väitekiri "Pilvkatte mõjust lühilainelisele kiirgusväljale ja selle ajalisest muutlikkusest", Ph.D. (1998, Helsingi Ülikool), väitekiri "Turbulent atmosphere: Vertical fluxes above a forest and particle growth". Oli 1994–2004 Helsingi Ülikooli füüsika osakonna aerosooli ja keskkonnafüüsika labori teadur, dotsent aastast 2000. Uurimisvaldkonnad: maalähedase atmosfääri füüsika, mikrometereoloogia, turbulentsed vood maa ja atmosfääri vahel, voogude mõõtmise tehnika. Soome Aerosooliassotsiatsiooni aukiri teoreetilise töö eest aerosooliteaduses (1998). Soome Teaduste Akadeemia uurimisrühma "Atmosfääri koostise ja kliimamuutuse füüsika, keemia ja bioloogia" ning Põhjamaade uurimisrühma "Biosfääri-aerosooli-pilvede-kliima vastasmõjutused" liige 2002.–2004. a. Üle 60 teadustrükise. Autoregressive filtering versus linear detrending in estimation of fluxes by the eddy covariance method (kaasautor T. Vesala) // Boundary-Layer Meteorol., 91 (1999) Respiration as the main determinant of carbon balance in European forests (kaasautor). // Nature, 404 (2000) Effects of the continental boundary layer evolution, convection, turbulence and entrainment, on aerosol formation ( (kaasautor). // Tellus, 53B (2001) Interpretation of aerosol particle fluxes over a pine forest: Dry deposition and random errors (kaasautor).// J. Geophys Res., 108, D17 (2003) Effect of thinning on surface fluxes in a boreal forest (kaasautor).// Global Biogeochem. Cycles, 19, (2005) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Üllar Rannik Eesti Teadusinfosüsteemis Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Miia Rannikmäe

Miia Rannikmäe (kuni 1978 Miia Tammeorg; sündinud 4. oktoobril 1951 Tartus) on eesti keemik. Lõpetanud 1970. aastal Tartu 5. Keskkooli, 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonnas ja 1980. aastal TRÜ aspirantuuri. MA (pedagoogika, 1996, Tartu Ülikool), väitekiri "Keemiamõisted õpilase kognitiivses tegevuses". PhD (bioloogia- ja maateaduste haridus, 2001, Tartu Ülikool), väitekiri "Operationalisation of Scientific and Technological Literacy in the Teaching of Science". Oli 1975–1977 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna stažöör-uurija, 1981–1982 assistent, 1982–1987 kõrgkoolipedagoogika labori vanemteadur, 1987–1989 teadur, 1989–1995 filosoofiateaduskonna pedagoogika osakonna teadur, 1995–1997 Tartu Bakalaureuse Kooli juhataja, 1996–2000 Tartu Tamme Gümnaasiumi keemia õpetaja, 1996–2001 molekulaar- ja rakubioloogia instituudi loodusteaduste didaktika teadur, 2001–2003 erakorraline vanemteadur, 2003–2007 vanemteadur, 2008– professor, 2003 ka külalisuurija Iowa Ülikoolis USA-s. Uurimisvaldkonnad: kognitiivne õppimine loodusteadustes, loodusteaduslikud mõisted õpilaste kognitiivses tegevuses, loodusteadusliku hariduse relevantsus ja selle mõju inimressursside suurendamisele teadusega seotud erialadel, loodusteaduse ja tehnoloogia alase kirjaoskuse kujundamise teoreetilised alused ja rakendatavus. Eesti Keemiaõpetajate Liidu tegevsekretär (aastast 1992). Ligi 90 teadustrükist. Factors Illustrating Science Teachers Longitudional Change Towards STL Teaching. // Sci. Education Int. 12 (2001) 3 Science Teachers Change Towards STL Teaching. // J. Balt. Sci. Education 2 (2002) 1 Increasing the relevance of science education – student preferences for different types of teaching scenarios. Increasing relevance of science education (kaasautor Moonika Teppo). // J. Balt. Sci. Education 2 (2003) 4 Can we make science relevant for students? (kaasautor Anne Laius) // J. Sci. Education 5 (2004) 2 The Influence of STL Teaching and Science Teachers teamwork on Change of Student Creativity (kaasautor). // J. Balt. Sci. Education 2 (2004) 6 Nature of Science Education for Enhancing Scientific Literacy (kaasautor Jack Holbrook). // Int J of Sci Education 29 (2007) 11 2006 Tartu Ülikooli medal 2011 Tartu Ülikooli aumärk 2020 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis" 2022 Tartu Ülikooli suur medal Tema isa oli professor Johannes Tammeorg. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. "Teenetemärgi "100 semestrit Tartu Ülikoolis" kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Vaadatud 3.12.2022. Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri). Lk 143-144 Miia Rannikmäe Eesti Teadusinfosüsteemis Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Maret (eesnimi)

Maret on naisenimi. 2012. aasta lõpu seisuga elas Eestis Rahvastikuregistri andmetel 1799 Maretit. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Maret 1702 naisel. Maret on Eestis populaarsuselt 106. naisenimi. Kõige populaarsem on eesnimi Maret vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 37,27 ning Hiiu maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 30,27. Maret on keskmiselt 59 aasta vanune (mediaanvanus on 61). Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Maret 1 inimesel. Maret Altnurme Maret Ani Maret Ehlvest Maret Järv Maret Kalviste Maret Kark Maret Kask Maret Kernumees Maret Kolsar Maret Kuke Maret Käbin Maret Maasalu Maret Maide Maret Maripuu Maret Merisaar Maret Mursa Maret Oja Maret Olvet Maret Pank Maret Purde Maret Saar Maret Sarapu Maret Simmo Maret Suits Maret Tark Maret Vaher https://www.eesti.ee/portaal/rrteenus.nimede_stat[alaline kõdulink] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. oktoober 2017. Vaadatud 2. augustil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Personvārdu datu bāze
Üllar Rammul

Üllar Rammul (sündinud 13. märtsil 1967 Põlvas) on eesti bioloog. Üllar Rammul on õpetaja poeg. Lõpetas 1985 Põlva Keskkooli ja 1992 Tartu Ülikooli bioloogiaosakonna; bioloogiamagister (1995, TÜ), väitekiri "Mittelendavate maismaaimetajate levikut mõjutavatest teguritest Eesti meresaartel". Täiendas end 1993 Helsingi ja 1999 Umeå Ülikoolis. Oli 1993–1995 Pirita Keskkooli õpetaja, 1996–1998 Oulu Ülikoolis teadur. 1993–1999 Tallinna Pedagoogikaülikooli assistent, aastast 2000 Tallinna Loomaaia teenistuse juhataja, aastast 2005 Tallinna Tehnikaülikooli geenitehnoloogia instituudi assistent. Uurimisvaldkonnad: Eesti meresaarte teriofauna; rohusööjate (peamiselt pisinäriliste) populatsioonidünaamika lähisarktilises elupaigakompleksis (Põhja-Norras) ja Eestis, rõhuasetusega talveökoloogiale; rohusööja-taim suhted; toidu ja abiootiliste tingimuste mõju leethiirte ja uruhiirte dünaamikale lähisarktilises elupaigakompleksis, rõhuasetusega talveökoloogiale; uruhiirte-taimestiku suhted eksper, kiskjatevabas taiga pinnahorisondi süsteemis. 10 teaduspublikatsiooni. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Maismaaimetajate liigirikkusest saartel. Eesti saarte ja rannikualade loodus. XVI Eesti looduseuurijate päeva ettekannete kokkuvõtted. Tartu, 1991 Population fluctuations of voles in North Fennoscandian tundra: contrasting dynamics in adjacent areas with different habitat composition (kaasautor). // Oikos (1999) 86 Maismaaloomastik. – Alasti maailm. Kolga lahe saared. Tallinn, 2002. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Üllar Rammul Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Hümnoodia

Hümnoodia ehk hümnilaulmine on laulmine vabalt loodud tekstidel. Pidulikud proosa- või vabavärsilised tekstid matkisid algselt kreeka ülistuslaule. Paralleelselt tunti ka stroofilisi lauluvorme. 3.–4. sajandil sai Süürias valdavaks stroofiline hümn (madrâshâ), mille tuntuim autor on Ephraem Edessast (306–373). See laulutüüp oli eeskujuks ka lääne kirikule. Hilarius Poitiers'st ja Milano piiskop Ambrosius panid aluse ladinakeelsele stroofilisele hümnile, mis on käibel tänapäevani. Psalmoodia
III üldtantsupidu

III üldtantsupidu toimus Tallinnas Kadrioru staadionil 27. juunil 1947. Kandis ametlikku nime "Rahvakunstiõhtu". Toimus üks etendus. Suur probleem enne pidu oli rahvariiete puudus. 1947. aasta tantsupeoga seotud legendidest on üks tuntumaid see, kuidas Ullo Toomi tegi kahepäevase hobureisi Tallinnast Keilasse villaveskisse. Toomil õnnestunud hankida kaks tonni villa 200 tantsupaari jaoks. Peole registreerus 218 rühma 3221 tantsijaga. Tegelikult osales tantsupeol 840 tantsijat. Esimest korda hõikas peo avatuks näitleja-leelotaja Laine Mesikäpp, kes jäi pidude laulikuks 1990. aastani. Eeslauljana esines peol ka 70-aastane setu rahvalaulik Anne Vabarna. Kokku esitati rahvakunstiõhtul 12 tantsu. Kõik tantsud olid eesti rahvatantsud. Ainsaks seatud tantsuks oli Anna Raudkatsi “Tuljak”. Staadionikujundeid ei tehtud, vaid tantsiti väikestes ringides või suures üleväljaringis. Hinnanguliselt jälgis pidu paarkümmend tuhat vaatajat. Üldjuht – August Saukas Rahvatantsude juht – Ullo Toomi Rahvapillimuusika juht – Juhan Zeiger Jõu- ja osavusmängude juht – Reet Lohuaru Erialane konsultant – Eduard Visnapuu Lavastaja – Eino (Heino) Uuli 27. juuni kell 19.30 Avasõna – Johannes Semper Kõne – Nigol Andresen NSV Liidu ja ENSV hümn (esitavad kõik koorid) Huige – Laine Mesikäpp 1. Kõik koorid SEGAKOOR "Laulik" (muusika Evald Aav) "Kuku sa, kägu" (muusika Verner Nerep) NAISKOOR "Laulu eestvõtja" (muusika Mart Saar) "Naabri-Mari" (muusika Enn Võrk) MEESKOOR "Ihkasime ikkest lahti" (muusika Mart Saar) "Jaan läeb jaanitulele" (muusika Riho Päts) 2. Leelotaja – Muia Veetamm 3. Rahvapilliorkester "Runoviisid (muusika Johannes Zeiger) "Fantaasia" (muusika Johannes Zeiger) 4. Tantsude I osa "Tilut-tilut" "Oige ja vasemba" "Eideratas" "Jooksupolka" 5. Leelotaja – Anne Vabarna 6. Naiskoor "Kiigelaul" (muusika Mihkel Lüdig) "Vokiratas" (muusika Gustav Ernesaks) "Pill oll' helle" (muusika Riho Päts) 7. Kannel – Joosep Kotkas 8. Torupill – P. Piilpärk 9. Leelotaja – Laine Mesikäpp 10. Jõu- ja osavusmängud "Vägikaika-vedamine" "Rebasepüüdmine" "Loogamäng" "Veerekakk" 11. Segakoor "Üles, üles, hellad vennad" (muusika Artur Kapp) "Saaremaa" (muusika Verner Nerep) "Lõppeks" (muusika Mart Saar) 12. Rahvapilliorkester "Nukumäng" (muusika Juhan Zeiger) "Tõrvikute rongkäik" (muusika Juhan Zeiger) 13. Tantsude II osa "Targa rehealune" "Kingsepa-polka" "Neljäpuari" "Viru polka" 14. Meeskoor "Mis viga minu vellel" (muusika Hugo Leppnurm) "Sööge, langud" (muusika Riho Päts) "Virulase tants" (muusika Tuudur Vettik) 15. Tantsude III osa "Mustjala kõrge" "Lepalind" "Kaera-Jaan" "Tuljak" Lõppsõna – Johannes Semper 75 aastat Eesti tantsupidusid, lk 42 75 aastat Eesti tantsupidusid, lk 43 III tantsupidu. Eesti laulu- ja tantsupeo SA. Vaadatud 31.12.2012 75 aastat Eesti tantsupidusid, lk 47 75 aastat Eesti tantsupidusid. Koostajad Lille-Astra Arraste, Ilma Adamson, Anneli Ammas, Ülle Feršel, Kadri Tiis, Juris Žigurs ja Kadri Valner. Kirjastus Varrak, Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts. Tallinn 2009
Indrikoteerium

Indrikoteerium (Paraceratherium, sünonüümid Indricotherium ja Baluchitherium) on kabjaliste seltsi kuuluv väljasurnud perekond imetajaid. Indrikoteeriumid elasid oligotseeni perioodil Euraasias. Liikus väikeste karjadena. Indrikoteeriumid on suurimad kunagi elanud maismaaimetajad. Ainuüksi ta kolju oli 1,3 m pikkune. Indricotherium oli 7,4 m pikkune. Ebatavaliselt suur sarvedeta ninasarvik. Indricotherium sõi puulehti, mida ta ulatus haarama kuni 4,8 m kõrguselt. Eristatud on 5 kuni 9 liiki indrikoteeriume. Fortelius, M.; Kappelman, J. (1993). "The largest land mammal ever imagined". Zoological Journal of the Linnean Society. 108: 85–101. DOI:10.1111/j.1096-3642.1993.tb02560.x. Larramendi, A. (2016). "Shoulder height, body mass and shape of proboscideans" (PDF). Acta Palaeontologica Polonica. 61. DOI:10.4202/app.00136.2014.