laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lõputu päev

"Lõputu päev" on Eesti ansambli Terminaatori esimene album (on ilmunud ainult kassetina). See anti välja 1994. aastal. Terminaatori toonane koosseis oli järgmine: Jass (Jaagup Kreem) Elmar (Elmar Liitmaa) Eimel (Eimel Kaljulaid) Ints (Indrek Timmer) Arch (Arno Veimer) Kogu kassett ja viimane, surmast rääkiv lugu, olid pühendatud ansambli endisele trummarile Tiit Mustale, kes oli surnud. Albumi pealkiri sümboliseerib Jaagup Kreemi sõnul surematust. Kassett annab läbilõike ansambli loomingust alates 1989. aastast kuni veel esitamata lugudeni. Viis lugu on rahulikud ballaadid, ülejäänud on kiiremad. Mõned lood on pungilikud. Kasseti produtseeris Aarne Valmis. Album salvestati Tallinna Linnahalli stuudios. Tiraaž oli 3000+3000. Kassett on stereofooniline ja sellega on kaasas voldik. Fotod on teinud Kadi Asmer ja Rudolf Ein. Kassetti esitleti klubis Piraat. See lugu pärineb 1989. aastast ja on USA ansambli Poison, "Want Some, Need Some" loo kaver. See on üks tuntumaid lugusid kassetil. Kaverlugu, USA glam metal'i ansamblilt Cinderella, "Coming Home". See on kiire ja agressiivne laul. Jaagup Kreem pidas seda üheks paremaks looks kassetil. See oli esimene laul, millega esineti telesaates "7 vaprat". Laul langes kohe välja. Jaagup Kreem pidas seda lugu kasseti parimaks. See on ballaad. See on üks tuntumaid lugusid kassetil ja ansambli esimene suurem hitt. Ta püsis "Raadio 2" edetabelis Kuraditosin üle 30 nädala. Laul on ka albumil "Kuld" ning laivina albumil "Go Live 2005".  Pikemalt artiklis Ainult sina võid mu maailma muuta See on üks tuntumaid lugusid kassetil. Selle lauluga esineti saates "7 vaprat" ja ta hääletati sisse. Jaagup Kreem istus tanksaabastega klaveril, mis kutsus esile paljude vaatajate pahameele. Laul on ka albumil "Kuld" ning laivina albumil "Go Live 2005". See laul räägib surmast ja on pühendatud Tiit Mustale. Laul kujunes hitiks. Kaanepilt[alaline kõdulink] Laulusõnad Terminaatori laulusõnad
Aleksei Zõbin

Aleksei Zõbin (11. august 1933 Rootsiküla – 27. juuli 2005) oli Eesti insener ja poliitik. Ta lõpetas aastal 1957 Leningradi Raudteeinseneride Instituudi. Ta on töötanud Tallinna tootmiskoondises Punane Ret, ta on olnud seal parteiorganisatsiooni sekretäri (partorgi) asetäitja. Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu saadik. Ta oli 1994 asutatud Eesti Vene Rahvapartei juht, hiljem Vene Erakonna Eestis juhatuse liige. Zõbin oli Tallinna linnavolikogu liige. http://www.vvk.ee/varasemad/r03/kandidaadid/1432.html "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. oktoober 2016. Vaadatud 19. oktoobril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Kristjan Tiirik

Kristjan Tiirik (sündinud 25. augustil 1982 Tartus) on eesti jalgpallur (poolkaitsja, ründaja). Ta mängib Eesti meistriliiga klubis Tartu JK Tammeka. Uuendatud seisuga 17. oktoober 2016 Tartu JK Tammeka Esiliiga: 2004 II liiga lõuna/lääs: 2001 JK Luunja III liiga lõuna: 2010 Eesti Jalgpalli Liidu profiil Transfermarkti profiil
Margarita Simonjan

Margarita Simonjan (vene keeles Маргарита Симоновна Симоньян; sündinud 6. aprillil 1980 Krasnodaris) on armeenia päritolu Venemaa ajakirjanik. Ta on 31. detsembrist 2013 telekanali Russia Today ja uudisteagentuuri Rossija Segodnja peatoimetaja. Margarita Simonjan sündis 1980. aastal Lõuna-Venemaal Krasnodaris armeenlastest vanemate tütrena. Mõlema vanema suguvõsa pärineb Osmanite riigist tulnud põgenikest: isapoolne suguvõsa on pärit Trabzonist, 1915. aastal armeenlaste genotsiidi ajal põgeneti Krimmi; ema on sündinud Sotšis, emapoolne suguvõsa on 19. sajandil Osmanite riigist välja rännanud. Simonjan kasvas üles töölisklassi perekonnas, tehes juba varakult kooli kõrvalt tööd. Isa parandas külmikuid, ema oli kodune. Majas, kus pere elas, polnud ei kütet ega veevärki, maja ainukeses käimlas, mida kasutasid kõik maja elanikud, oli lihtsalt auk põrandas. Teismelisena õppis ta ühe õppeaasta vahetusõpilasena USAs New Hampshire'is. Venemaa 1998. aasta suure majanduskriisi ajal läks ta 18-aastaselt Kubani ülikooli ajakirjandustudengina tööle kohalikku Krasnodari krai televisiooni, kus sai algul 20 dollarit kuus palka. 19-aastaselt läks ta kohaliku televisiooni reporterina kajastama teist Tšetšeenia sõda, mis toimus samas kõrvalregioonis. 2002. aastal sai ülevenemaalise riikliku telekanali Rossija-1 Krasnodari korrespondendiks, kellena kajastas 2004. aasta Beslani pantvangikriisi ja oli esimeste sinna jõudnud ajakirjanike seas. Pärast Beslani sündmusi suundus Simonjan Rossija-1 korrespondendiks Moskvasse, kajastades seal Venemaa presidendi tegevust. Sellisesse ametisse võetakse Venemaa presidendile kõige lojaalsemaid inimesi. 2005. aastal nimetati ta vastloodud telekanali Russia Today peatoimetajaks. 2013. aasta detsembris nimetati ta lisaks vastloodud Venemaa riikliku uudisteagentuuri Rossija Segodnja peatoimetajaks. Septembris 2024 kehtestas Ameerika Ühendriikide Rahandusministeerium Simonjani vastu sanktsioonid seoses sekkumisega 2024. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimistesse. Tema abikaasa on armeenia päritolu Venemaa filmirežissöör Tigran Keosajan, neil on kaks tütart ja poeg. "Lunch with the FT: Kremlin media star Margarita Simonyan". Financial Times. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2018. Vaadatud 7. aprillil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://arvamus.postimees.ee/8090255/rainer-saks-venemaa-ullatas-ebameeldivalt-valgevene-kaitsejoude BBC: Margarita Simonyan
Guy Debord

Guy Louis Debord (prantsuse [gi dəbɔʁ]; 28. detsember 1931 – 30. november 1994) oli Prantsuse marksistlik filosoof, kirjanik ja stsenarist. Debord oli Letristliku Internatsionaali liige ja kuulus Situatsionalistliku Internatsionaali asutajate hulka. Tema tuntuim teos on 1967. aastal ilmunud "Vaatemänguühiskond". "Vaatemänguühiskond". Prantsuse keelest tõlkinud Anti Saar. Tallinna Ülikooli Kirjastus, Tallinn 2013, 187 lk; ISBN 9789985587652
Võimalikkus

Võimalikkus (kreeka keeles dynamis, ladina keeles possibilitas, potentia, saksa keeles Möglichkeit) on 1) asja mõeldavus (die Denkbarkeit einer Sache), vastavuses mõtlemise reeglitele (den Denkgesetzen gemäß) mõeldud-olla-võimine (das Gedacht-werden-können), vasturääkivuse puudumine (formaal-loogiline võimalikkus) (die Widerspruchslosigkeit (formal-logische Möglichkeit)), 2) asja, sündmuse, suhte ollavõimise võimalikkus (das Seinkönnen einer Sache, eines Geschehens, einer Relation), objektiivne mõeldavus (die objektive Denkbarkeit) vastavalt kogemuse reeglitele (gemäß den Gesetzen der Erfahrung), kogemuslikule tegelikkusele (materiaalne või reaalne võimalikkus) (der erfahrbaren Wirklichkeit (materiale oder reale Möglichkeit)), 3) potentsiaalsus (die Potenz), võimekus (das Vermögen). Loogiline võimalikkus ja reaalne võimalikkus ei ole mitte asja omadused, vaid üksnes mõtlemise ja selle objektide suhte (Beziehung) või senisele tunnetusele põhineva fakti oodatavuse (die Erwartung eines Tatbestandes auf Grund der bisherigen Erkenntnis) väljendus (Ausdruck). Võimatu on see, mis on vastuolus mõtlemise reeglite (Denkgesetzen) või teaduslikult saadud kogemusega (wissenschaftlich verarbeiteten Erfahrung). Eisler, Rudolf (1904). Möglichkeit – Wörterbuch der philosophischen Begriffe
Epitoom

Epitoom (inglise keeles epitome, prantsuse keeles épitome, saksa keeles Epitome, soome keeles epitoomi, vene keeles эпитома) on raamatukogunduses mingi ala lühiülevaade või suurema teose väljavõte või kokkuvõte. Epitoom – Raamatukogusõnastik. Eesti Rahvusraamatukogu
Martin Jõgi

Martin Jõgi (1. november 1875 Kambja – 14. detsember 1955 Pärnu) oli eesti vaimulik. Martin Jõgi sündis Kambjas, kuid asus juba noorena elama Venemaale. Ta õiendas õpetajaameti kutseeksamid Gattšinas sealse Eesti Konsistooriumi juures (eesti koguduste sinodil) ja omandas aseõpetaja õigused. Samal päeval, 24. septembril 1923 ordineeriti ta (koos Rudolf Raudmundiga) õpetajaametisse. Martin Jõgi asus ametisse Pihkva Jakobi kogudusse. Veel töötas ta Kobrinos, Spankkovas, Gubanitsas, Teškovos ja Leningradis. Hiljem tuli ta tagasi Eestisse ja töötas esialgu jutlustajana Pärnus. Aastal 1946 määrati ta Konsistooriumi otsusega Audru Püha Risti koguduse õpetajaks ja sama aasta sügisel Tõstamaa Maarja koguduse hooldajaõpetajaks. Emerituuri arvati ta 10. aprillist 1955 omaenda palvel. http://docs.google.com/viewer?a=v&q=cache:77XCvFWiU7EJ:www.usuteadus.ee/failid/UA1_2002/03_UA_1_2002%2850%29_skarovsij.pdf+aleksander+j%C3%BCrgenson&hl=et&gl=ee&pid=bl&srcid=ADGEESiTgNq7gUmxm_JT3xaV9ZVRqaqn6YGjJxQ_cSY50Yb8KGnrXHxFxAx8hyJuNXm1N0_l8BHnCG81kxKjdIex1jQ0N4ZxrnoC8lKzaowc0rXXSR7XD26CVTq-sNkFRCJUfLa3iS3L&sig=AHIEtbQcBJPd5OLoOomY6WA_fKBHciGMZQ Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku aastaraamat Tallinn 1956 Konsistooriumi väljaanne
Skeem

Skeem (vanakreeka sõnast σχῆμα 'kuju, vorm') on terviku osade seoste kujutis. Tervikuks võib olla näiteks nähtus, protsess, seade või muu objekt. Skeem esitatakse enamasti graafilise kujutisena tingmärkide abil. Skeem võib näidata objekti struktuuri (plokkskeem, struktuuriskeem), tööpõhimõtet (põhimõtteskeem), seadmeüksuste ühendamise viisi (montaažiskeem). Skeeme kasutatakse peamiselt tehnikas, kuid ka majanduses, matemaatikas jm. Eesti entsüklopeedia, 8. kd, 1995, lk 534. Struktuur Süsteem Elektriskeem Mehhanismi kinemaatiline skeem
Mikrolülitus

Mikrolülitus on väga väikeste mõõtmetega elektri- või elektroonikaseadme sõlm. Lülituste miniaturiseerimise eesmärgil valmistati esialgu kompaktseid elektroonikalülitusi mikromoodulitena. Moodul koostati kohastikku paiknevatest ja omavahel ühendatud 10×10 mm suurustest liistakutest (kiipidest), millest igaüks kandis mingit üksikosa (takistit, kondensaatorit, dioodi, transistori). 1960. aastaist peale valmistatakse mikrolülitusi integraallülitustena. ENE,6.kd, 1992, lk 336
Juilliard School

Juilliard School on muusika-, näitekunsti- ja tantsuülikool Ameerika Ühendriikides New Yorgis. Üks ülikooli eelkäijaid oli 1905. aastal asutatud Institute of Musical Art. 1926. aastal ühines see Augustus Juilliardi pärandi rahastusel 1924. aastal asutatud Juilliard Graduate Schooliga. Uue kooli nimeks sai Juilliard School of Music. Quacquarelli Symonds paigutas 2016. aastal Juilliard Schooli maailma ülikoolide pingereas esituskunstikoolide seas esikohale. About the Juilliard School QS World University Rankings by Subject 2016 - Performing Arts Juilliard School
Johannes Kaljola

Johannes Kaljola (aastani 1937 Johannes Nolk; 12. oktoober 1900 Jamburg – 31. mai 1954 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja. Johannes Kaljola lõpetas 1924. aastal Draamastuudio teatrikooli I lennu. Ta töötas 1924–1929 ja 1930–1953 Eesti Draamateatris (1925–1937 Draamastuudio Teater) ning 1929–1930 Ugalas, 1946–1951 oli ühtlasi Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi lavapraktika õppejõud. Johannes Kaljola oli Eesti teatri esimene lava-Pearu: aastal 1932 mängis ta Draamastuudio Teatris lavastatud "Tõe ja õiguse" esmalavastuses (Andres Särevi dramatiseering) "Vargamäe" Pearu osa. Hiljem, 1952. aastal mängis ka sama dramatiseeringu järgi tehtud kuuldemängus „Vargamäe”. Ta on mänginud filmides "Elu tsitadellis" ja "Valgus Koordis". 1945 Eesti NSV teeneline kunstnik "Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum. Tähtpäevade kalender". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. oktoober 2016. Vaadatud 18. oktoobril 2016. Johannes Kaljola 15 a. lawal. Järva Teataja, 9 september 1936 "Eesti Draamateater. "Tõe ja õiguse" esmalavastus 80". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2020. Vaadatud 18. oktoobril 2016. Johannes Kaljola. Eesti Entsüklopeedia. Eesti Filmi Andmebaas. Johannes Kaljola
Georg Taleš

Georg Taleš (30. mai 1912 Peterburi – 30. oktoober 1997) oli Eesti ooperilaulja (bariton). Ta lõpetas 1932. aastal Petseri Ühisgümnaasiumi. Õppis laulmist Malama stuudios, Tallinna Konservatooriumis Ludmilla Hellat-Lemba ja Aleksander Arderi lauluklassis ning aastatel 1937–1939 Itaalias Milanos E. Piccoli juures. Aastatel 1939–1971 oli ta Estonia teatri solist. Ta on mänginud muusikafilmis "Kui saabub õhtu" ja mängufilmis "Metskapten". 1937 Viini rahvusvahelise lauljate konkursi laureaat 1950 Eesti NSV teeneline kunstnik 1951 Stalini preemia Tema abikaasa oli ooperilaulja Veera Nelus. "Petseri gümnaasiumi tänawused lõpetajad". Petseri Uudised nr 2, 11. juuni 1932. Lk 1 Georg Taleš 30. V 1912 - 30. X 1997. Õhtuleht, 4. november 1997 Eesti Filmi Andmebaas. Georg Taleš ERR arhiiv. Bel canto: Georg Taleš (1987) Haud Tallinna Metsakalmistul
Ado Tamm

Ado Tamm (16. aprill 1938 Võrumaa – 24. veebruar 2005) oli eesti puhkpillimängija. 1958. aastal lõpetas ta Tartu Muusikakooli metsasarve erialal. Õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Mart Paemurru metsasarveklassis. Ta oli Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri metsasarve rühma kontsertmeister. Aastatel 1991–1993 oli ta Tallinna Konservatooriumi metsasarveklassi juhataja. Ta on maetud Pärnamäe kalmistule. 1989 Eesti NSV teeneline kunstnik Tartu Muusikakooli lõpetajad 1958[alaline kõdulink] Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlus Ado Tammele Eesti NSV teenelise kunstniku aunimetuse andmise kohta. Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja, 474, 32, 1989 Eesti Muusikaakadeemia 80[alaline kõdulink] Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Paide Rajooni Kultuurimaja saksofonist Ado Tamm esinemas kunstilise isetegevuse festivalil (1967)
Eeva-Maija Tammekann

Eeva-Maija Tammekann (9. mai 1930 Tartu – 12. oktoober 2016 Helsingi) oli eesti päritolu Soome raamatukoguhoidja, filosoofialitsentsiaat. Ta töötas aastatel 1970–1979 Jyväskylä Ülikooli raamatukogu juhatajana. Aastatel 1980–1993 oli ta Eduskunna raamatukogu juhataja. Tema isa August Tammekann oli geograaf, esimene eestlasest Tartu Ülikooli geograafiaprofessor. Kumbki on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule. https://www.eduskunta.fi/FI/tietoaeduskunnasta/kirjasto/tietoakirjastosta/historia/Sivut/Kirjaston-johtajat-esittelyt.aspx
Põlva valla lipp

Põlva valla lipp on Põlva maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Põlva valla lipp. 22. oktoobril 2017 Ahja valla, Mooste valla, Laheda valla, Põlva valla ja Vastse-Kuuste valla ühinemisel moodustatud Põlva valla lipp oli ametlikult kinnitatud 1. aprillil 2018 jõustunud uue Põlva valla põhimääruses. Põlva valla lipp on kaldjaotatud roheliseks ja valgeks väljadeks. Rohelisel väljal on kujutatud valge mänd ja valgel väljal on kujutatud sinine jäälind. Mänd sümboliseerib piirkonna võimsaid metsamassiive, roheline värv sümboliseerib siinset looduslähedast elukeskkonda. Sinine jäälind viitab puhtale loodusele ja veekogudele. Kaldjaotus näitab künklikku maastikku ja Taevaskoda. Valge on hea vaimsuse värv. Lipp heisatakse alaliselt Põlva Vallavolikogu ja Põlva Vallavalitsuse ametihoonetel kõrvuti Eesti riigilipuga. Lipu võib heisata riiklikel pühadel, valla pidupäevadel, tähtsündmustel ning suhtlemisel teiste omavalitsusüksustega. Põlva valla elanikel on õigus heisata valla lipp perekondlike sündmuste ja tähtpäevade puhul. Põlva vallas tegutsevatel ettevõtetel ja organisatsioonidel on õigus heisata valla lipp oma ürituste ja tähtpäevade puhul. Valla lipu alalise heiskamise otsustab vallavalitsus. Kui valla lipp heisatakse koos Eesti riigilipu, mõne teise riigi või tema omavalitsuse, mõne Eesti maakonna, valla või muu lipuga, asub valla lipp lippude poolt vaadatuna vasakul Eesti riigilipust või teise riigi lipust. Põlva valla esimene lipp kinnitati ametlikult 17. veebruaril 1995 ning oli kasutusel 20. oktoobrini 2013 kui ühineti Põlva linnaga. Aastatel 1995–2013 oli Põlva valla lipp ristkülikukujuline vapilipp, mille valge kanga keskosas oli tugeva juurestikuga roheline mänd. Männi kohal lipu ülaääres oli kolm sinist viie haruga õit. Lipu normaalmõõtmed olid 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11. Piduliku kandelipu varras oli valge ning vardaehiseks hõbedane muna. 20. oktoobril 2013 ühinenud Põlva valla ja Põlva linna ühinemisel ühtseks Põlva vallaks võeti kasutusele Põlva linna lipp. Valla lipp koosnes võrdse laiusega triipudest: roheline, valge, sinine kuni keskkohani ja siis keskelt alla sinine, valge ja roheline. Lipu keskel moodustasid sinised jooned laia triibu, mille keskel paiknes Põlva valla vapi kujutis. Lipu normaalsuurus oli 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe oli 7:11. Põlva valla vapp Põlva lipp Valla sümboolika Põlva valla kodulehel Põlva valla sümboolika valla kodulehel Põlva valla sümboolikakonkurss valla kodulehel
Bīzhan Nāmdār Zangeneh

Bīzhan Nāmdār Zangeneh (pärsia keeles بيژن نامدار زنگنه‎‎; sündinud 15. märtsil 1953 Kermānshāhis) on Iraani poliitik. Ta on 15. augustist 2013 Iraani naftaminister. Ta sündis aastal 1953 Kermānshāhis Kermānshāhāni provintsis. Seal veetis ta ka oma varajased kooliaastad. Keskkooli lõpetas ta Teheranis. Seejärel lõpetas ta aastal 1977 Teherani Ülikooli magistrikraadiga ehitusinsenerina.
Elo-Reet Järv

Elo-Reet Järv (6. august 1939 Tallinn – 12. oktoober 2018 Tallinn) oli eesti nahakunstnik. 1957. aastal lõpetas ta Tallinna 7. Keskkooli, aastatel 1957–1958 õppis Tartu Kunstikoolis. 1964. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi nahkehistöö erialal. Aastatel 1965–1969 oli ta kombinaadi Kaubandustehnika reklaamtsehhi kunstnik ning naha- ja jalatsivabriku Kommunaar kunstnik, 1969–1975 kirjastuse Eesti Raamat kunstiline toimetaja. 1975. aastast tegutses vabakutselise nahakunstnikuna, tehes nahkehistööd ja nahkskulptuure. 1970. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige, 2006. aastast auliige. Näitustel hakkas Elo Järv esinema 1966. aastal, esialgu köidetega. 1973. aastast tegi ta ka nahast vabaplastikat ja esines eksperimentaaltarbekunsti grupinäitusel Kiek in di Kökis. 1970.‒1990. aastatel kujunes temast kunstnik, kes ületas ja lahustas tarbe- ja kujutava kunsti piire. Üks tema läbimurdetöid oli kolmeosaline "Valvurid" (1983), mille eest ta sai Kristjan Raua preemia, samuti sari "Trofeed piiritsoonist" (1984). 1989. aastal ühines Elo Järv neosürrealistliku rühmitusega Para '89, kus tema vaimseiks kaaslasteks said Jüri Palm, Ilmar Malin ja Rootsis tegutsev luuletaja Ilmar Laaban. Järgnesid esinemised Eestis, Soomes ja Rootsis ja ka rahvusvaheline tunnustus[viide?]. Pärast Eesti taasiseseisvumist valmis Elo Järvel mitu sotsiaalse hoiakuga skulptuurisarja. 2011. aasta lõpus avati Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis Elo Järve isikunäitus "Klassikute" sarjas. 2013. aastal sai ta teist korda Kristjan Raua preemia. 2018. aasta sügisel toimus Haapsalus Evald Okase muuseumis näitus "Kolm Järve", kus eksponeeriti Elo Järve, tema isa Eduard Järve ja vanaisa Martin Järve teoseid. 1984 Kristjan Raua preemia (nahkehistöö eksperimendid ja kompositsioon "Valvurid" I–III) 1985 Baltimaade tarbekunstitriennaali peapreemia 1985 Eesti NSV teeneline kunstnik 1999 Eesti Nahakunstnike Liidu preemia "Aasta genuiin" 2012 Kristjan Raua preemia (unikaalsed ja maailmas ainulaadsed nahast skulptuurid retrospektiivnäitusel "Klassikud. Nahakunstnik Elo Järv" Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis 26.11.2011-29.01.2012) Tema isa oli raamatugraafik Eduard Järv. "Tartu kunstnikke. Elo-Reet Järv". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. veebruar 2016. Vaadatud 18. oktoobril 2016. "Nahakunst. Elo-Reet Järv". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. september 2016. Vaadatud 18. oktoobril 2016. "Lahkunud on nahakunstnik Elo-Reet Järv". Postimees.ee. 17.10.2018. E-varamu. Eesti Kunstimuuseumi fotokogu. Nahakunstnik Elo-Reet Järv Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Aleksander Kikinov

Aleksander Kikinov (sündinud 13. mail 1958) on Eesti balletitantsija. 1976. aastal lõpetas ta Tallinna Balletikooli. Töötas RAT Vanemuine balletiartistina. Hiljem tantsis Viru varietees. Ta on teinud tantsijana kaasa filmides "Suletud ring", "Bolero" ja "Saatana pisar". Kalevipoeg – Eugen Kapi ballett "Kalevipoeg" Nõid – Eugen Kapi ballett "Kullaketrajad" Paulmann – Lepo Sumera ballett "Anselmi lugu" Margus – ballett "Libahunt" 1988 – Eesti NSV teeneline kunstnik "Tallinna Balletikool. Lennud XI - XX (1967 - 1977)". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. oktoober 2016. Vaadatud 18. oktoobril 2016. Кино-театр.ру Александр Кикинов Eesti Filmi Andmebaas. Aleksandr Kikinov Eesti Filmi Andmebaas. Aleksander Kikinov Rahvusarhiivi fotode andmebaas. RAT "Vanemuine" balletiartist Aleksander Kikinov (1985)
Võšnivka (Pohrebõštše rajoon)

Võšnivka (ukraina keeles Вишнівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pogrebõštše rajoonis. Elanike arv on 163. Pindala on 0,86 km².
Ferdinand Brunot

Ferdinand Brunot (6. november 1860 Saint-Dié-des-Vosges – 30. jaanuar 1938 Pariis) oli prantsuse keeleteadlane. Ta on üks neid, keda toob esile Andrus Saareste. Brunot, Ferdinand 1922. La pensée et la langue: Méthodes, principes et plan d'une théorie nouvelle du langage appliquée au français. Paris: Masson. Saareste, Andrus 1926. Vooludest ja liikumistest praeguses keeleteaduses. Eesti Keel 1/2, lk. 1–12.
Kristiina Kresmer

Kristiina Kresmer (sündinud 15. märtsil 1996) on Eesti murdmaasuusataja. Debüüdi maailma karikasarjas tegi ta 17. jaanuaril 2015 Otepääl, kus sai klassikasprindis 50. koha. 2015. aastal saavutas ta Eesti meistrivõistlustel klassikasprindis kolmanda koha. Sissekanne FIS-i lehel
Margit Randver

Margit Randver (neiupõlvenimega Margit Kaljumäe; sündinud 20. juunil 1974) on Eesti endine kergejõustiklane, teivashüppaja. Ta lõpetas 1992. aastal Vändra Keskkooli. Ta on teivashüppes viiekordne Eesti meister: aastatel 1997, 1999, 2001 ja 2002 staadionil ning 2002 sisehallis. Kokku on ta Eesti meistrivõistlustel eri aladelt saanud 29 medalit, neist 10 kulda. Margit Randver Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Tulemused spordiinfo.ee kodulehel
Marcelin Gando

Aime Marcelin Gando Biala (sündinud 27. veebruaril 1996 Loumis) on Kameruni jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Küprose kõrgliiga klubis Enosis Neon Paralimni. 2016. aasta veebruaris liitus ta Eesti Meistriliiga klubiga FCI Levadia. Enne seda mängis ta Kameruni klubides Unisport de Bafang, Astres, New Star ja Apejes. Meistriliigas tegi ta debüüdi 5. märtsil 2016 mängus FC Flora vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 18. märtsil mängus Narva Transi vastu. 2018. aasta hooajal lõi ta liigas 14 väravat, millega jäi parima väravaküti arvestuses jagama kaheksandat kohta. 2021. aasta jaanuaris liitus ta Küprose kõrgliiga klubiga Enosis Neon Paralimni. Ta on esindanud Kameruni alla 23-aastaste koondises. FCI Levadia Meistriliiga Teine koht: 2016, 2017, 2018 Eesti karikas Võit: 2017/2018 Eesti superkarikas Võit: 2018 Teine koht: 2019 "Marcelin Gando - Player profile 23/24". www.transfermarkt.com (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 14. veebruar 2023. Vaadatud 29. juunil 2024. "Levadia sõlmis lepingu Kameruni noortekoondislasega". Delfi Sport. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. märts 2016. Vaadatud 29. juunil 2024. Indrek Petersoo, FC Levadia sõlmis Gandoga lepingu, fclevadia.ee, 15. veebruar 2016
Jerzy Hryniewiecki

Jerzy Hryniewiecki (21. aprill 1908 Tartu – 28. august 1989 Varssavi) oli poola arhitekt ja linnaplaneerija. Üks tema tuntumaid töid on Poolas Katowices asuv meelelahutushoone Spodek ('taldrik'). 1962 – valiti Ameerika Arhitektide Instituudi auliikmeks Tema isa oli Bolesław Hryniewiecki.
Ramiz Karitšev

Ramiz Karitšev (vene keeles Рамиз Исаевич Каричев; detsember 1913 Bathumi – 1969 Moskva) oli Nõukogude Liidu jalgpallur (poolkaitsja) ja jalgpallitreener. 1934–1937 Batumi Dinamo 1937–1949 Moskva Torpedo 1950–1951 Riia Daugava 1952 JK Tallinna Kalev Tallinna Kalevi eest mängis ta viis mängu. Pärast Tallinna Kalevis mängimist jätkas ta jalgpallitreenerina.
Akroleiin

Akroleiin ehk propenaal (süstemaatiline nimetus 2-propenaal) on teravalõhnaline mürgine kergestisüttiv kantserogeenne värvuseta keemiline ühend, mis tekib näiteks sigareti põlemisel ja rasva kõrbemisel tekkivas suitsus. Lisaks on see kergesti lenduv vedelik, tugev lakrimaator (silmi ja nina ärritav, pisaratevoolu esilekutsuv aine). Keemiatööstuses on ta tähtis vahesaadus, kodus tekib rasva pannil kõrvetamisel. Rasvade koostises olev glütserooli molekuli jääk dehüdraatub akroleiiniks. Kuna akroleiin on väga mürgine, tuleks hoiduda rasva kõrvetamisest ning kõrbenud rasva tarvimatmisest.
Lester Meléndez

Lester Meléndez (sündinud 18. mail 1981 Chinandegas) on Nicaragua jalgpallur (väravavaht) ja jalgpallitreener. 2008. aastal mängis ta klubis JK Tallinna Kalev. Nicaragua koondise väravavaht Kalevi trennis, SLÕL, 16. mai 2008