laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mons

Mons on linn Belgias Valloonias, Hainaut' provintsi halduskeskus. Monsis asub üks NATO peakortereid (SHAPE). Koos Tšehhi linna Plzeniga oli 2015. aastal Euroopa kultuuripealinn. Grand Place (raekojaplats) Raekoda, algselt ehitatud kellatorni kõrvale. Viidi raekojaplatsi 13. sajandil. Kellatorn, ainus barokkstiilis kellatorn Belgias. Niinimetatud Hispaania maja 16. sajandist. Saint Waltrude kirik Grand Place Raekoda Kellatorn Hispaania maja Saint Waltrude Kolledži kirik Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019. Koduleht SHAPE koduleht
Brunssum

Brunssum on väike linn Hollandis Limburgi provintsis. Piirneb idas Saksamaaga. Linnas asub NATO ühendväejuhatuse staap. Statistics Netherlands Linna koduleht. Hollandi keeles
Eesti Kristlik Liit

Eesti Kristlik Liit on 31. mail 1988 algatatud ning hiljem korduvalt reorganiseeritud kristlikku maailmavaadet propageeriv organisatsioon. Ametlikult loodi organisatsioon 15. detsembril 1988 kõiki kristlasi koondava ühendusena, kuid vaidlused poliitikasse suhtumise teemal tõid juulis 1989 kaasa selle põhjal poliitilise partei Eesti Kristlik-Demokraatliku Liidu (esimees Illar Hallaste, aseesimees Jüri Pallo) ja apoliitilise Eesti Kristliku Ühenduse (Avo Üprus) loomise. Kristliku Liidu sünnilugu
Mari Kartau

Mari Kartau (kunstnikunimega Siram, neiupõlvenimega Mari Sepp, abielus Mari Sobolev; sündinud 6. septembril 1968 Tallinnas) on eesti kunstnik, kunstiteadlane, kunstikriitik ja metsandusajakirjanik. Lõpetas 1996. aastal Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse erialal. Aastal 2013 lõpetas Räpin Aianduskooli keskkonnakaitse erialal, aastal 2016. Luua Metsanduskooli metsanduse erialal, alates 2022. aastast omandab magistrikraadi metsamajanduse ja metsaökoloogia erialal Eesti Maaülikoolis. Aastatel 1992–2001 oli kunstitoimetaja erinevates väljaannetes (Rahva Hääl, Eesti Sõnumid, Sõnumileht) ja kirjutas aktiivselt kunstikriitikat ning tegi kunstisaateid ETVs. Aastatel 2003–2006 töötas ta Academia Non Gratas Pärnus, olles ka Academia Grata direktor. Aastatel 2004–2007 oli ta Academia Non Grata rektor ja aastatel 2007–2012 Pärnu Linnagalerii kuraator, kuni kuraatori ametikoht 2012. aasta sügisel koondati. Alates aastast 2016 töötab Maalehees, alates 2022. a Metsalehe toimetajana. Peab metsandusteemalist blogi "Tule metsa!". Ta on alates 1997. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige ja alates aasast 2017 Eesti Metsateenijate Ühingu liige. Loomingus on lisaks kunstikriitikale ja näituste kureerimsiele tegelenud ka tegevuskunsti, maali, graafika ja vähemal määral teistes meediumides kaasaegse kunstiga. Osalenud ühisnäitustel ja festivalidel nii Eestis kui ka mujal maailmas. 2004 „Free Zone“, „Rock´n´rolli lapsed“, „Sõnavabadus“ ja maanteenäituste presentatsioon, Open Space´s, Berliin, Saksamaa 2007 “Elu ohver”, Pärnu Linnagalerii Kunstnike Maja 2008 “Karmadeebet”, NG Art Container, Tallinn 2010 „Inimarengu aruanne“, koos Andrus Joonasega, Tartu Kunstimaja 2011 „Inimarengu aruanne II“, koos Andrus Joonasega, Hobusepea galerii, Tallinn 2012 „Mahetoodang loomemajanduses / Culture Feat. Nature“, Tallinna Linnagalerii 2016 „Fake”, galerii Metropol 6m2, Tallinn 2017 „Füürer praiss”, koos Jüri Ojaveriga, galerii Metropol, Tallinn 2017 „Täiesti tavalised vaatepildid”, Rae Kunsti Plats, Jüri, Rae vald 2023 „Autobiograafilised natüürmordid 1968-2023”, Pärnu Linnagalerii Kunstnike Maja 2004 Artiklikogumik “Püha tõde” 2022 “Kolm kümnendit Eesti erametsanduses. Meenutusi erametsanduse visionääridelt”. Eesti Erametsaliit 2024 "Kolmkümmend rohelist varjundit erametsas". Eesti Erametsaliit Apollo Raamatuportaal (8. juuni 2020). "Ilmus Rae Kultuurikeskuse Vaskjala Loomeresidentuuri kokaraamat". Postimees. Postimees Grupp. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2020. https://www.artun.ee/kunstiteadus-vilistlased/ "Koolon. Mari Kartau: suur osa praeguseid näitusi on lihtsalt ökoloogiline raiskamine". kultuur.err.ee, 13. mai 2016
Naiste Karskusliit

Naiste Karskusliit oli Eesti Karskusliidu juurde loodud naiste karskusorganisatsioon, mis asutati 1923. aastal ja tegutses Tartus. Liitu kuulus 25 organisatsiooni ja üksikliikmeid, kokku üle 3000 naise. Liit andis välja ajakirja Eesti Naine. 1923. aastal algatas liit Eestis emadepäeva tähistamise, mille idee autor oli Helmi Mäelo. Helmi Põld – karskusliidu juhataja ja häälekandja Eesti Naine vastutav toimetaja Ida Riomar – abijuhataja Edith Rahamägi – laekahoidja Aliide Tamm – abilaekahoidja Emma Mikkelsaar – juhatuse liige Eleonore Aaslava – abisekretär ja Eesti Naise käsitöö osa toimetaja Helmi Mäelo – sekretär ja Eesti Naise toimetaja Eesti Karskusliit AVE Helmi Mäelo (1957). Eesti naine läbi aegade. Eesti Kirjanike Kooperatiiv. Ajakiri Eesti Naine, nr 5, 1925
Allkiri

Allkiri on omakäeline nimekirjutus dokumendil, mis väljendab allakirjutanu nõusolekut dokumendi sisuga või selle teatavaksvõtmist. Kirjaoskamatud kasutavad allkirja asemel kolme risti. Tallinna Ringkonnakohtu õigusemõistja Virgo Saarmets on seisukohal, et allkirjal puudub legaaldefinitsioon. Ta nendib, et pika aja jooksul on kujunenud praktika, mil inimesed ei kirjuta allkirja samamoodi nagu nad kirjutaksid oma nime käsitsi kirjutatud teksti sees, see tähendab, allkiri on sageli stiliseeritud ja seeläbi lihtsustunud või keerukamaks muutunud. Sellest tulenevalt on Virgo Saarmets jõudnud seisukohale, et allkirja õiguslik siduvus ei sõltu sellest, kas allkiri kujutab tähti, millest koosneb allkirja andja nimi, või mitte. Samas on ta veendumusel, et õiguslikult siduva allkirjana ei saa käsitada mis tahes omakäelist graafilist kujutist. Tuginedes "Eesti keele seletavale sõnaraamatule", mis defineerib allkirja kui omakäeliselt kirjatähtedega kirjutatud nime teksti all, leiab ta, et viimane rõhutab asjaolu, et allkirjana kasutatavas kujutises peab väljenduma allkirja andjat iseloomustav käekiri, kusjuures ta on seisukohal, et üksnes sirgetest joontest või tõmmetest koosnevas nelja risti kujutises isiku käekirja eripära ei avaldu. autogramm autograaf digiallkiri Virgo Saarmets. "(Üld)tuntud ja tundmatu (ema)keel" 2, Õiguskeel (2011/3), https://web.archive.org/web/20120707063854/http://www.just.ee/orb.aw/class=file/action=preview/id=54520/Virgo+Saarmets.+%28%DCld%29tuntud+ja+tundmatu+%28ema%29keel.+2.pdf. Vaadatud 30.10.2011. Kolme ristiga allkiri pangale ei kõlba delfi.ee, 12. aprill 2009
Naturalism

Naturalism on 19. sajandi lõpu kirjandus- ja kunstivool. Naturalism taotles elukujutuse täpsust ja erapooletust. Naturalistid vahendasid elu kiretu fotograafilise täpsusega, valimata üksikasju. Seejuures kaldusid nad kujutama elu mustemat poolt: alatust, kuritegusid, julmust ja vägivalda. Naturalistid olid seisukohal, et kirjandus peab teenima tõde, mitte ilu. Seejuures ei tohi kirjanik väljendada omapoolset suhtumist, segada end ühiskondlikku ellu ja poliitikasse. Inimest ja ühiskonda käsitlesid nad kui loodusnähtust. Naturalistid viljelesid peamiselt proosat, mida nad eelistasid luulele ja draamale. Theodore Dreiser Émile Zola Eduard Vilde Ernst Peterson-Särgava Naturalismiks nimetatakse realismi hilist arengujärku, millele on iseloomulik lihtrahva ja olustiku loodusteaduslikult täpne kujutamine. See kunstivool tekkis 1870. aastail Prantsusmaal. Marie Bashkirtseff Jean-Charles Cazin Max Liebermann Léon Lhermitte Jules Bastien-Lepage Jean-François Raffaelli Anders Zorn Constantin Meunier
2010. aasta Eesti Muusikaauhinnad

2010. aasta Eesti Muusikaauhinnad (A. Le Coq Live Eesti Muusikaauhinnad 2010) oli 12. galakontsert, kus Eesti Fonogrammitootjate Ühing jagas iga-aastaseid Eesti muusikaauhindu. Tunnustuse osaliseks said need Eesti muusikud, kellel ilmus 2009. aasta jooksul album. Üritus toimus 25. veebruaril 2010 Nokia kontserdimajas. Žüriisse kuulus 131 inimest. Auhinnad jagati välja 15 kategoorias, kontserdi otseülekande tegi TV3. Aasta suursoosikud olid Popidiot, kes võitis viiest nominatsioonist neli, ning Röövel Ööbik, kes sai neljast nominatsioonist kaks auhinda. Publiku lemmikuks hääletati ansambel Shanon. Õhtut juhtisid näitlejad Ivo Uukkivi ja Taavi Eelmaa. Eesti Muusikaauhindade galakontserdile järgnenud pidu peeti 19. märtsil Tallinna klubis Stereo. Võitjad on loetletud esimesena ja paksus kirjas. Sulgudes on auhindade üleandjad. Hardi Volmerilt auhinna vastu võtnud Raul Saaremets (Röövel Ööbiku trummar) saatis tänukõnes kõik v***u. Muusikaauhinnad 2010. Eesti Fonogrammitootjate Ühing Žürii 2010.[alaline kõdulink] Eesti Muusikaauhinnad Popidiot tegi Eesti Muusikaauhindadel puhta töö! Kes veel võidutsesid? Publik, 25. veebruar 2010 Annika Erg. Selgusid Eesti Muusikaauhindade rahva lemmiku nominendid. Elu24, 21. veebruar 2010 Kaspar Käänik. Uukkivi ja Eelmaa teevad muusikaauhindade galal oma bändi. Õhtuleht, 23. veebruar 2010 Galerii: Eesti Muusikaauhindade afterparty. Elu24, 20. märts 2009 Selgusid Eesti Muusikaauhindade nominendid. Publik, 18. veebruar 2010 Eesti Muusikaauhinnad 2010. Penny Lane blogi, 25. veebruar 2010 25-02-10 Eesti Muusikaauhinnad 2010. Foorum Rada7 Eesti Muusikaauhinnad 2010 Muusikaauhinnad 2010. Eesti Fonogrammitootjate Ühing Eesti muusikaauhindade jagamisel võidutses Popidiot. Elu24 Eesti muusikaauhindade galakontsert. Elu24
Tea Oll

Tea Oll (sündinud 1. septembril 1962 Järvamaal) on pedagoog ja kasvatustegelane. Õppinud Roosna-Alliku Põhikoolis ja lõpetanud Paide 1. Keskkooli. Lõpetanud Tallinna Pedagoogilise Instituudi koolieelse pedagoogika ja psühholoogia erialal (1986) ning Tallinna Ülikooli käsitöö ja kodunduse õpetajana (2001). Töötanud Aravete lasteaias, Lohusalu lasteaed-algkoolis, Kopli lasteaias ning RAM Kooli Veskimöldre lasteaias nii õpetaja, kunstiõpetaja kui ka õppealajuhatajana, alates 2020. aastast on Püha Johannese Koolis klassiõpetaja. Tegutsenud koolitajana nii Tallinna Ülikooli avatud ülikooli täiendõppekeskuses kui varem ka Tallinna Pedagoogilise Seminari alushariduse ja täiendõppe osakonnas. Tea Oll on "Siili-aabitsa" ja töövihiku (2008, kirjastus ILO) ning koos Karmen Karbiga lasteaiaõpetajate tööraamatu "Kuu on Päike" autor, samuti koolieelsete lasteasutuste kunsti õppekava üks loojaid ning koolieelse lasteasutuse riikliku õppekava töörühma liige. Tema juhendatud lasteaialapsed saanud auhindu Tallinna Haridusameti korraldatud üleriigilisel omaloominguvõistlusel "Euroopa koolis" ning võitnud Aasta linnu joonistamise konkursi.
Intel Core i

Intel Core i on Inteli mikroprotsessorite seeria, kuhu kuuluvad Nehalemi mikroarhitektuuriga 64-bitised protsessorid i3, i5 ja i7. Nehalemi mikroarhitektuur on Intel Core'i mikroarhitektuuri järeltulijaks. Nehalemi puhul oli algselt tegu 45 nm protsessoritega, millest hiljem kujunesid 32 nm protsessorid.[viide?] Esimest Nehalemi mikroarhitektuuriga protsessorit tutvustas Intel 2008. aasta novembris. Hiljem järgnesid sellele Xeoni protsessorid ja i3 ning i5. Intel Core i3 loodi madalama taseme protsessoriks i-seeria protsessorite rivistuses. Esimene Core i3 protsessor tuli välja 7. jaanuaril 2010. Sama protsessorit kasutatakse teistsuguse seadistusega ka Core i5 ja Pentium protsessorites. Core i3-3xxM protsessor on ehitatud Arrandale'i arhitektuuri põhjal ning kujutab endast Clarkdale'i protsessori kaasaskantavat versiooni. Core-3xxM protsessorid sarnanevad suuresti Core i5-4xx seeria protsessoritega, kuid töötavad madalamatel taktkiirustel ja ei oma Turbo Boosti tehnoloogiat. Intel i3 protsessorid on 32 nm transistoritega kahetuumalised protsessorid. Mõlemad tuumad töötavad samal sagedusel. Tänu Inteli hüperhargtöötluse (hyper-threading) tehnoloogiale saab kumbki tuum tegeleda kahe protsessiga üheaegselt. Intel Core i3 mikroprotsessoritel on sisse ehitatud graafikaprotsessorid. L2-vahemälu suuruseks on Core i3 protsessorite puhul 2×256 kB. Intel Core i5, nagu ka Core i7 on ehitatud Nehalemi arhitektuuril. Esimest korda tutvustati Core i5 protsessorit 8. septembril 2009 (tegu oli Core i5 750 Lynnfieldi arhitektuuriga protsessoriga, millel oli neljatuumaline protsessor taktsagedusega 2,66 GHz). Core i5 protsessorid on Core i3 ja Core 2 protsessoritest suurema ning Core i7 ja Xeoni protsessoritest väiksema võimsusega. Arandale'i arhitektuuril põhinevad Intel Core i5 mikroprotsessorid loodi sülearvutite jaoks. Sellest tulenevalt on Arandale'i arhitektuuriga i5 protsessoritesse sisse ehitatud graafikaprotsessor. Minimaalne energiatarve, millel Core i5 protsessor suudab töötada, varieerub 18 W ja 95 W vahel. Core i5 kahetuumalisted protsessorid omavad 2×256 kB suurust L2-vahemälu. Neljatuumaliste Core i5 protsessorite L2-vahemälu suurus on 4×256 kB. Intel Core i7 mikroprotsessorid kasutavad Nehalemi, Westmere'i ja Sandy Bridge'i mikroarhitektuure. Intel Core i7 protsessorid on mõeldud suurt arvutusvõimsust nõudvatele klientidele. Core i7 loodi Intel Core 2 mikroprotsessori asenduseks. Core i7 avalikustati 2008. aastal (Bloomfield arhitektuuril). Aastal 2009 lisandusid veel Lynnfield ja Clarksfield. Aastal 2010 lisandusid Arrandale'i kahetuumalise mudelid ja Gulftowni Core i7-980x kuuetuumalised protsessorid. Arandale'i arhitektuuril põhinevad Core i7 protsessorid sisaldavad ka protsessorisse ehitatud graafikaprotsessorid. Core i7 L2-vahemälu suuruseks on kahetuumaliste protsessorite korral 2×256 kB, neljatuumaliste korral 4×256 kB ja kuuetuumaliste protsessorite korral 6×256 kB. Videokaart Intel Atom pentium 4 Protsessori vahemälu 18th September 2009 by Sasha Muller: Intel Core i7 for laptops: first review, pcpro.co.uk
Kiir

Kiir on punktihulk, mis tekib lõigu lõpmatul pikendamisel üle ühe otspunkti. Arvkiir Kaasik, Ü. (2002). Matemaatikaleksikon. Tartu.
Epopöa

Mitte segi ajada ansambli Paabel albumiga "Epöpoa" Epopöa on antiikkirjanduses eepos või eepiline poeem. Tänapäeval on epopöa mitmeosaline romaanisari. Näiteks Anton Hansen Tammsaare "Tõde ja õigus" I–V.
Käsustik

Käsustik (ingl instruction set) on arvuti protsessori masinakäskude täielik kogu ja ühtlasi arvuti arhitektuuri element, mis liidestab tarkvara (sealhulgas arvutiprogrammid) riistvaraga. Masinkood RISC Arvi Tavast, Vello Hanson. Arvutikasutaja sõnastik, 2008 Arvo Toomsalu. Arvutiarhitektuurid. Tallinna Tehnikaülikool, 2020[alaline kõdulink]
... (album)

"..." on Evelin Pange 2009. aastal ilmunud debüütalbum, mis salvestati Tallinnas Blackfish Studios. Albumi esitluskontserdid toimusid 2009. aasta 13., 14. ja 16. novembril Tallinna Linnateatri Põrgulaval. Evelin Pang – vokaal Henno Kelp – basskitarr Jürmo Eespere – klahvpillid Ivar Must – orel Mihkel Metsala – trompet Raul Sööt – saksofon Roland Puusepp – trummid Siim Aimla – flööt Toomas Rull – löökpillid Virgo Sillamaa – kitarr Marek Talts – kitarr Hele Kõre – vokaal ("Muuseas") ... Helisalvestis / esitab Evelin Pang. ESTER Tallinn Helena-Reet Ennet. Evelin Pang, kellel peatselt ilmub oma album, annab kolm soolokontseti! Gossip, 22. oktoober 2009 Andris Tammela. Näitleja Evelin Pang esitleb plaati. 24tundi, 30. oktoober 2009 Margus Mikomägi. Evelin Pang: Küpsemine on mõnus. Maaleht, 12. november 2009 Inga-Gretel Linkgreim. Näitleja Evelin Pang andis välja sooloplaadi. (Video ETV saatest "Ringvaade".) Klassikaraadio, 12. november 2009
Nõutav jahutusvõimsus

Nõutav jahutusvõimsus (inglise keeles Thermal Design Power ehk TDP) on Inteli definitsiooni kohaselt maksimaalne protsessorist eralduv soojusvõimsus normaalsetes töötingimustes ja nimipingete juures, mis vastavad toiteahelate spetsifikatsioonile. TDP kuulub kõigi protsessoritüüpide tehniliste andmete hulka, sest selle alusel projekteeritakse protsessori jahutussüsteem (ventilaator, radiaator jne), mis peab hoidma protsessori töötemperatuuri nõutavates piirides. Näit. sülearvutiprotsessori TDP peab olema märksa väiksem kui lauaarvutiprotsessoril, sest sülearvutis on vähem ruumi ja ka akut on vaja säästa. Erinevad protsessoritootjad kasutavad mõnevõrra erinevaid TDP definitsioone, kuid suuri erinevusi ei saa siin olla. SilentPCReview artikkel TDP-st Thermal Design Power, CPU World
Süsteemikiip

Süsteemikiip (inglise keeles system-on-a-chip, system on chip ehk SoC või SOC) tähendab elektroonikas kiipi, millesse on integreeritud kogu elektroonikasüsteem (näiteks arvuti). Süsteemikiip võib sisaldada protsessorit ja mälu ning lisaks käskude töötlemiseks vajalikele riistvarakomponentidele ka arvuti tööks vajalikku lisaelektroonikat. Tüüpiliseks rakenduseks on sardsüsteemid, aga süsteemikiipe kasutatakse veel digitaalkaamerates, mobiiltelefonides, nanotehnoloogias, meditsiinis kasutatavas tehnoloogias ja mujalgi. Definitsiooni järgi võib esineda ka muid süsteemikiipe, mis ei sisalda protsessorit. Arvuti süsteemikiibi kohta võidakse kasutada ka mõistet "mikrokontroller". Sardsüsteemide süsteemikiibid koosnevad tüüpiliselt näiteks järgmistest komponentidest: operatsioonisüsteem; rakendustarkvara; pingeregulaatorid ja toitehaldusahelad; ajastusvahendid, nagu näiteks faasilukustusahelate kontrollsüsteemid või ostsillaatorid; protsessor või digitaalsignaaliprotsessor; välisseadmed, nagu näiteks reaalajalised kellad ja loendurkellad; välisliidesed, nagu näiteks USB, FireWire, Ethernet, UART (universaalne asünkroontransiiver) või SPI siin; analoogliidesed, näiteks analoog-digitaalmuundurid ja digitaal-analoogmuundurid; muutmälu (RAM) ja püsimälu (ROM) Süsteemikiibi kasutamise kasuks räägivad järgnevad positiivsed küljed: suurem sooritusvõime, kuna kõik ahelad on ühel kiibil; väiksem ruumivajadus; väiksemad nõuded mälu järele; suurem süsteemi töökindlus; madalamad tarbijakulud. Süsteemikiibi kasutamisel tuleb arvestada järgnevate kitsaskohtadega: suuremad kavandamisvajadused; suuremad kulud süsteemi disainile ja prototüüpimisele; pikemad disaini- ja prototüüpimistsüklid; keerukam silumine; madalam mikrokiipide tootlus ja kõrgemad kulud pooljuhtplaatidele. Mikrokontroller Webopedia. SoC. Kasutatud 10.01.2014. (inglise) Cory Janssen, Techopedia. System on a Chip (SoC). Kasutatud 10.01.2014. (inglise) SiliconFarEast.com. System on a Chip (SOC). Kasutatud 10.01.2014. (inglise)
One Laptop per Child

One Laptop per Child ehk OLPC (eesti keeles 'igale lapsele sülearvuti') on Ameerika Ühendriikide mittetulundusühingu One Laptop per Child Association, Inc. (OLPC) projekt, mis keskendub arengumaade laste tarvis odavarvuti väljatöötamisele. Projekt sai alguse 2005. aastal. OLPC koduleht
Nishinomiya

Nishinomiya on linn Jaapanis Hyōgo prefektuuris. Asub prefektuuri kaguservas Ōsaka lahe ääres Ōsaka ja Kōbe vahel. Peamised tööstusharud on kummi-, terase-, ja autotööstus. Linnas toodetakse saket. Linnas asuvad ameerika misjonäride asutatud Kwansei Gakuini ülikool ja Kōshieni staadion, mis on pesapalliklubi Hanshin Tigers kodustaadion. 兵庫県／推計人口　兵庫県, vaadatud 31.03.2021. Nishinomiya koduleht
Turkish Airlinesi lend 1951

Turkish Airlinesi lend 1951 oli lennufirma Turkish Airlinesi lend İstanbulist Amsterdami, mis lõppes õnnetusega. Lennuk kukkus 25. veebruaril 2009. aastal kell 9.31 (UTC) 1,5 km kaugusel Schipholi lennujaamast alla, kui lennuk hakkas maanduma. Hukkus üheksa inimest, kaasa arvatud neli meeskonnaliiget, kellest kolm olid piloodid. Lennuk purunes küll tükkideks, kuid põlema ei läinud. Õnnetuse raporti järgi oli põhisüüdlaseks katkine kõrgusemõõdik. Kõrgusemõõdik näitas kõrgust -8 jalga, kuigi lennuk oli tegelikult ligikaudu 2000 jala (umbes 600 m) kõrgusel. Autopiloot järeldas sellest, et kohe on ees maandumisrada ja vähendas mootori jõudlust. Lennuki kiirus vähenes järsult. Piloodid panid seda alles 100 sekundi pärast tähele ning reageerisid sellele täisgaasiga, kuigi autopilooti ei deaktiveeritud. Piloodid märkasid seda alles kuue sekundi pärast ja deaktiveerisid autopiloodi ja kordasid oma tegevust, kuid siis oli juba liiga hilja. Õnnetuses hukkus üheksa inimest, kellest neli kuulusid lennuki meeskonda. Kõik kolm hukkunud pilooti ning üks reisisaatja olid Türgi kodanikud. Reisijate nimekiri välja otsitud 7.12.10
Lumemees Jack Frost

"Lumemees Jack Frost" on mitme filmi eestikeelne pealkiri. "Lumemees Jack Frost", ("Jack Frost"), 1997. aasta õuduskomöödia, režissöör Michael Cooney, lumemeheks muteerunud sarimõrvarit kehastab Scott MacDonald "Lumemees Jack Frost", ("Jack Frost"), 1998. aasta koguperefilm, Michael Keatoniga nimiosas
Gustav Landauer

Gustav Landauer (7. aprill 1870 Karlsruhe – 2. mai 1919 München) oli juudi päritolu Saksa publitsist ja ajakirjanik, anarhismi teoreetik ja patsifist. Landauer oli ka tõlkija, ta tõlkis William Shakespeare'i teoseid saksa keelde.
BSD (täpsustus)

BSD on lühend, mis võib tähendada: Berkeley Software Distribution (BSD), vabavaraline operatsioonisüsteem. Bahama dollar Blue Screen of Death (ka BSoD), Microsoft'i Windows-tüüpi operatsioonisüsteemidest üldtuntud Windowsi sinine ekraan
Gustav Kirchhoff

Gustav Robert Kirchhoff (12. märts 1824 Königsberg – 17. oktoober 1887 Berliin) oli saksa füüsik. Kirchhoff õppis aastatel 1842–1846 matemaatikat ja füüsikat Königsbergi ülikoolis. Ta avastas Kirchhoffi seadused (mis on sisuliselt üldistus Ohmi seadusest), mille põhjal kaitses 1847. aastal doktoriväitekirja. 1861. aastal üldistas Kirchhoffi seadusi James Clerk Maxwell. Kirchhoffi seadused järelduvad otseselt Maxwelli võrranditest. Ta tegeles ka spektraalanalüüsiga (seletades Fraunhoferi (neeldumis)joonte tekkimist Päikese spektris, tuginedes tõsiasjale, et igale keemilisele elemendile on iseloomulik ainult kindlate lainepikkustega kiirgumis- ja neeldumisspekter) ja koos keemik Robert Wilhelm Bunseniga avastasid nad tseesiumi ja rubiidiumi. 1862 – Rumford medal 1864 valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks 1877 – Matteucci medal 1877 – Davy medal 1887 – Jansseni medal Kirchhoffi seadused Kirchhoffi füüsika instituut Kirchhoffi integraali teoreem Kirchhoffi teoreem Kirchhoff–Love'i plaatide teooria
Nehalem

Nehalem on linn USA-s Oregoni osariigis Tillamooki maakonnas Nehalemi jõe ning Vaikse ookeani Nehalemi lahe ääres. 2000. aasta rahvaloenduse järgi oli elanike arv 203.
Mesoarhaikum

Mesoarhaikum on geokronoloogiline üksus (aegkond) arhaikumis ehk ürgeoonis. Mesoarhaikumile eelneb Paleoarhaikum ja järgneb Neoarhaikum. Mesoarhaikumi ulatus on 3200 kuni 2800 miljonit aastat tagasi. See ei ole seotud kindla kivimikihistusega. Austraalias on leitud mesoarhaikumist pärinevaid stromatoliite. Umbes 2800 miljonit aastat tagasi jagunes osadeks esimene teoreetiline hiidmanner Vaalbara. Geokronoloogiline skaala
Paleoarhaikum

Paleoarhaikum on geokronoloogiline üksus (aegkond). Paleoarhaikumile eelneb Eoarhaikum ja järgneb Mesoarhaikum. Paleoarhaikum oli ajavahemikul 3,6 kuni 3,2 miljardit aastat tagasi. Geokronoloogiline skaala
İstanbuli Atatürki lennujaam

Atatürki rahvusvaheline lennujaam (varem Yeşilköy rahvusvaheline lennujaam; IATA: IST, ICAO: LTBA) on Türgi linna İstanbuli suurim lennujaam. Lennujaam asub 24 km kaugusel İstanbuli kesklinnast Yeşilköys. 1980. aastal nimetati lennujaam ümber Atatürki lennujaamaks Türgi Vabariigi esimese presidendi Mustafa Kemal Atatürki järgi. Lennujaam kuulub reisijate arvu poolest maailmas suurima 40 hulka. Atatürki lennujaam on Turkish Airlinesi, Atlasjeti ja Onur Airi baaslennujaam. Tallinnast lendab İstanbuli 2013. aastast Turkish Airlines. İstanbuli Atatürki lennujaama terroriakt
Notsitseptor

Notsitseptorid on notsitseptorid, mille ärritamine kutsub tavaliselt esile valuaistingu. Neid on mitut tüüpi ja nad võivad reageerivad mitut tüüpi stiimulitele (keemilised, elektrilised, termilised). Nende funktsioon on teavitada koe kahjustusest või selle ohust. Notsitseptorid on erilised neuronid, mis paiknevad organismis kohtades (nii nahas kui siseelundites), kus vigastuse tekitamine on organismile potentsiaalselt ohtlik. Selliseid retseptoreid on leitud nii imetajatest kui ka paljudest teistest loomadest nagu kalad, nematoodid (nt varbussid) ja äädikakärbsed. Sneddon, L. U., V. A. Braithwaite, and M. J. Gentle. 2003. Do fishes have nociceptors? Evidence for the evolution of a vertebrate sensory system. Proceedings of the Royal Society of London. Series B. Biological sciences 270: 1115–1121. http://dx.doi.org/10.1098/rspb.2003.2349 Wittenburg, N., and R. Baumeister. 1999. Thermal avoidance in Caenorhabditis elegans: an approach to the study of nociception. Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America 96: 10477–10482. http://www.pnas.org/cgi/content/abstract/96/18/10477 Tracey, J., W. Daniel, R. I. Wilson, G. Laurent, and S. Benzer. 2003. painless, a Drosophila gene essential for nociception. Cell 113: 261–273. http://dx.doi.org/10.1016/S0092-8674(03)00272-1 David Julius