Meinhard II

Meinhard II (u. 1238 – 1. november 1295), Meinhardiinide koja liige, valitses 1258. aastast Görzi krahvkonda (kui Meinhard IV) ja Tirooli krahvkonda üheskoos oma noorema venna Albertiga. 1271. aastal jaotasid nad oma pärandi ja Meinhard hakkas valitsema Tirooli. 1286. aastal läänistati talle Kärnteni hertsogkond ja külgnev Kraini mark. Meinhard II oli Görzi krahvi Meinhard III ja selle naise, Tirooli krahvi Albert III tütre ja pärijanna Adelheidi (suri 1275–79) poeg. Isa omandas pärast oma äia surma 1253. aastal Tirooli krahvkonna (kui Meinhard I) ja üritas juba saavutada kontrolli Kärnteni maade üle hertsog Bernhard von Spanheimi vägede vastu. Kuid ta sai Greifenburgi juures lüüa ja pidi oma alaealised pojad Meinhard II ja Alberti hertsog Bernhardi poja, valitud Salzburgi peapiiskopi Philippi juurde pantvangi jätma. Pärast isa surma 1258. aastal väljusid Meinhard II ja tema vend Hohenwerfeni kindlusest Salzburgi vahi alt, et tagada oma Görzi-Tirooli pärand. 1259. aastal abiellus Meinhard Hohenstaufenist Saksamaa kuninga Konrad IV lese Elisabethiga, kes oli umbes 10 aastat temast vanem. Ühisvalitsemine Albertiga jõudis lõpule, kui Görzi ja Tirooli pärandiõigused 1271. aastal jagati. Meinhard sai Tirooli krahvkonna, saades Meinhardiinide dünastia Görzi-Tirooli liini esiisaks. Tema ja ta naine Elisabeth asutasid 1273. aastal Stamsi kloostri kui valdajakloostri. Krahv võitles võimu saavutamise eest Trento ja Brixeni vürstlike piiskopkondade üle, laiendas oma Tirooli maid Adige jõge pidi Salornoni ja omandas ka mitmed territooriumid Inni orus, sealhulgas olulised soolakaevandused Halli ümbruses. Ta osutus võimekaks valitsejaks ja on seetõttu tuntud Tirooli kui autonoomse keiserliku osariigi looja. Meinhard lasi ehitada ka teid ja vermida münte, eriti hõbemünt Zwainziger (kakskümmend). Tüüpi kopeeriti mujal Euroopas ja see sai laialt tuntuks kui kross. Juba 1267. aastal oli krahv Meinhard püüdnud taastugevdada sidemeid Hohenstaufeni dünastiaga, saates tema poega Konradini selle Itaalia-kampaanias. Kuid pärast Konradini kaotust Tagliacozzo lahingus ja hukkamist 1268. aastal pidi ta otsima uusi liitlasi. Temast sai lähedane kaaslane Habsburgi krahvile Rudolfile, kes valiti 1273. aastal Roomlaste kuningaks ja sattus ägedasse konflikti vägeva Böömimaa kuninga Otakar II-ga mitme "võõrandunud" keiserliku territooriumi pärast, mille Otakar oli omandanud eelneva interregnumi ajal. 1276. aastal andis Meinhard oma tütre Elisabethi Rudolfi vanemale pojale Albrechtile naiseks. Meinhard toetas Rudolfi kampaaniat Otakari vastu ja sai 1276. aastal selle eest pandiks Kärnteni koos Kraini margiga. Pärast Otakari kaotust 1278. aasta Marchfeldi lahingus ülendas kuningas Rudolf Meinhardi ametlikult Saksa-Rooma riigi vürstiks ja andis talle 1286. aasta Augsburgi Riigipäeval Kärnteni hertsogkonna lõpuks lääniks. 1. septembril pandi Meinhard hertsogitoolile ja nii sai temast esimene Görzi-Tirooli dünastiast Kärnteni hertsog. 1286.–9. aastal andis Meinhard välja kohaliku Tirooli Landrechti, kuigi tänapäevani on säilinud vaid katkendeid. Niipalju kui on võimalik kindlaks teha, ei olnud tal varasemates Kärnteni hertsogiperekondades esivanemaid, kusjuures ta oli mõne varase Istria ja Kraini Merania isanda kauge järeltulija. Tema hertsogiametisse seadmine sisaldas sätet, et tema meesliini hääbumisel on pärijaiks Habsburgid. See toimus 1335. aastal pärast tema poja Heinrichi surma. 1363. aastal omandasid Habsburgid Heinrichi tütrelt Margaretelt ka Tirooli krahvkonna. Meinhard suri 1295. aastal Greifenburgis Kärntenis. Tema noorem poeg Heinrich järgnes talle kui Kärnteni hertsog ja valiti 1307. aastal isegi Böömimaa kuningaks; tema vanem tütar Elisabeth sai 1298. aastal abielu kaudu Habsburgi Albrechtiga Saksamaa kuningannaks. Meinhardi naine oli 1258. aastast Baieri hertsogi Otto II tütar ja Saksamaa kuninga Konrad IV lesk Elisabeth (u. 1227–73). Nad said järgmised lapsed: Elisabeth (1262–1312) Otto (u. 1265–1310) Albert (suri 1292) Ludwig (suri 1305) Heinrich (u. 1270–1335) Agnes (suri 1293)