laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kodanikedemokraatia Partei

Kodanikedemokraatia Partei (leedu keeles Pilietinės demokratijos partija, lühend PDP) Leedu liberaalkonservatiivne poliitiline partei, mis on asutatud 14. mail 2006. 2008. aasta Leedu parlamendivalimistel sai partei 1,12% häältest ega pääsenud parlamenti. Partei lõpetas tegevuse 2011. aastal. Kodanikedemokraatia Partei veebileht (leedu keeles)
Karksi vald

Karksi vald oli vald Viljandi maakonnas. 2017. aasta haldusreformi käigus liitus see Mõisaküla linna ning Abja ja Halliste vallaga uueks Mulgi vallaks. Karksi vald moodustati 14. oktoobril 1997, kui senine Polli vald nimetati Vabariigi Valitsuse määrusega ümber Karksi vallaks. Vallas oli 1 linn (Karksi-Nuia) ja 20 küla: Ainja, Allaste, Hirmuküla, Karksi, Kõvaküla, Leeli, Lilli, Metsaküla, Morna, Muri, Mäeküla, Oti, Polli, Pärsi, Pöögle, Sudiste, Suuga, Tuhalaane, Univere, Äriküla. Karksi vallavanemad on olnud Arvo Maling (1997–1999), Mati Ilisson (1999–2000), Aarne Tae (2000–2001), Piret Koorep (2001–2002) ja Arvo Maling (2002–2014). 2014. aastast oli vallavanem Taimo Tugi. Valla volikogu esimees on olnud Hendrik Agur. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Viljandimaa Omavalitsuste Liit: Maakonna omavalitsused ja juhid alates 1992.a..pdf Karksi valla koduleht
Peter Folling

Peter Folling (ladina Petrus Nicolai Follingius; surnud 1565) oli rootsi vaimulik ja esimene Rootsi-aegne luterlik piiskop Eestimaal. Enne seda, kui Östergötlandist pärit Folling Tallinna piiskopiks määrati, oli ta olnud 1558. aastast kuni 1563. aasta maini piiskop Turus, mil Erik XIV ta sellest ametist lahti laskis. Karl Gabriel Leinberg: Åbo stifts herdaminne, 1554-1640. Finska kyrkohistoriska samfundets handlingar 5. Ordinarii och Biskopar, 1903 lk. 1-3. "Kansallisbiografia: Follingius, Petrus Nicolai (K 1565)". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2010. Vaadatud 12. jaanuaril 2010. Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen: Finlands historia : från den äldsta tiden intill våra dagar, 1874, lk. 150.
Must-seenesultan

Must-seenesultan (Oxyporus mannerheimii) on lühitiiblaste sugukonda kuuluv mardikas. Ta elab Soomes, Baltimaades, Poolas, Valgevenes, Ukrainas ja Venemaal. Ta on Eestis III kategooria kaitsealune liik. Põlva maakonnas Põlva vallas Säässaare külas on must-seenesultani kaitsealune püsielupaik. Liik sai oma ladinakeelse nime Soome entomoloogi ja riigitegelase krahv Carl Gustaf Mannerheimi järgi, kes oli marssal Carl Gustaf Emil Mannerheimi vanaisa. Must-seenesultan valiti Läti 2014. aasta putukaks. Must-seenesultani püsielupaiga kaitse alla võtmine ja kaitse-eeskiri http://dabasdati.lv/lv/article/2014-gada-kukainis-ndash-mannerheima-issparnis/2014/ Must-seenesultan andmebaasis eElurikkus Must-seenesultan, Eesti Loodus, 10/2007 http://eunis.eea.europa.eu/species-factsheet.jsp?tab=0&idSpecies=9520
Tasanduv pind

Tasanduv pind ehk laotuv pind ehk tors on pind, mis on painutatav tasandile. Iga pinna täiskõverus on null parajasti siis, kui see pind on tasanduv. Seetõttu defineeritakse tasanduv pind ka pinnana, mille täiskõverus on null. Iga tasanduv pind on parajasti kas puutujatepind, kooniline pind või silindriline pind. Koonusel ja silindril on tasanduv pind aga kera pind pole laotuv. Minimaalpind Täiskõverus Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002) Ü. Lumiste, Diferentsiaalgeomeetria (1987), lk 179 Ü. Lumiste, Diferentsiaalgeomeetria (1987), lk 128 [[1]]
Minimaalpind

Minimaalpind on geomeetrias pind, mille keskmine kõverus on null. Plateau probleemi järgi on sellise pinna küllalt väikese kinnise joone sisse jääva osa pindala võrreldes teiste sama joont läbivate pindadega minimaalne. Esimese keerulisema minimaalpinna tasandi kõrval avastas 1744. a. Leonhard Euler. Ta tõestas, et katenoidi tasapind on minimaalne pind. Euler avastas ka helikoidi. Kui kahe paralleelse traadist ringi vahele moodustub seebiveest pind, on tegemist katenoidi minimaalpinnaga. Enneperi-Weierstrassi parametriseerimine Tasanduv pind Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002) Ü. Lumiste, Diferentsiaalgeomeetria (1963), lk 172
Mihhail Gerassimov

Mihhail Mihhailovitš Gerassimov (vene Михаил Михайлович Герасимов; 2. september 1907 Peterburi – 21. juuli 1970 Moskva) oli vene arheoloog, antropoloog ja skulptor. Ta võttis esimesena kasutusele metoodika inimese skeletijäänuste põhjal tema välimuse taastamiseks – niinimetatud Gerassimovi meetodi. Ta on loonud üle 200 ajaloolise isiku skulptuurportree, sealhulgas Timuri, Jaroslav Targa, Ivan Julma, Friedrich Schilleri, Fjodor Ušakovi ja Rudaki skulptuurportreed. Ta osales Siberi noorema paleoliitikumi aegse Malta asula arheoloogilistel kaevamistel. Taastas Prantsusmaal asuva La Chapelle-aux-Saints asula neandertallase välimuse ja Vladimiri lähedal asuva Sungiri asula kromanjoonlase välimuse. Eestist Võrtsjärve läänekaldalt neoliitikumi asukohast leitud luustiku järgi rekonstrueeris protolaponoidset tüüpi mehe büsti, mida hüütakse "Valma meheks". Timur, 1941 Ivan Julm, 1965
Täiskõverus

Pinna täiskõveruseks ehk Gaussi kõveruseks ehk Euleri kõveruseks nimetatakse pinna peakõveruste korrutist vaadeldavas punktis. Theorema Egregiumi (lad. k. oivaline teoreem) järgi kuulub pinna täiskõverus pinna sisegeomeetriasse, st ei muutu pinna painutamisel. Tasanduv pind (pind, mille täiskõverus on null) Keskmine kõverus Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002) Ü. Lumiste, Diferentsiaalgeomeetria (1987), lk 179 Gaussian Curvature (inglise keeles)
Euleri valem

Euleri valem on valem, mis seob eksponentfunktsiooni trigonomeetriliste funktsioonidega. See väidab, et iga reaalarvu x {\displaystyle x} korral kehtib e i x = cos ⁡ ( x ) + i sin ⁡ ( x ) , {\displaystyle e^{ix}=\cos(x)+i\sin(x),\,} kus i {\displaystyle i} on imaginaarühik. Kompleksarv Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002) Euler Formula (inglise keeles)
Euleri valem (geomeetria)

Euleri valem on diferentsiaalgeomeetrias valem, mis seob pinna normaalkõverust antud sihis pinna peakõverustega. Euleri valem väidab, et k 0 = k 1 cos 2 ⁡ ( θ ) + k 2 sin 2 ⁡ ( θ ) , {\displaystyle k_{0}=k_{1}\cos ^{2}(\theta )+k_{2}\sin ^{2}(\theta ),\,} kus k 0 {\displaystyle k_{0}} on pinna normaalkõverus, k 1 {\displaystyle k_{1}} ja k 2 {\displaystyle k_{2}} pinna peakõverused ja θ {\displaystyle \theta } peakõverusele k 1 {\displaystyle k_{1}} vastava peasihi ning vaadeldava sihi vaheline nurk. Euleri valemit saab üldistada hüperpindadele. Kõverus Ü. Lumiste, Diferentsiaalgeomeetria (1987), lk 139 Ü. Kaasik, Matemaatikaleksikon (2002) Ü. Lumiste, Diferentsiaalgeomeetria (1987), lk 295
Svante Nilsson

Svante Nilsson (1460 Penningby linnus – 2. jaanuar 1512 Västeråsi linnus) oli Rootsi riiginõunik ja riigieestseisja alates 1504 kuni surmani. Svante Nilsson sündis riiginõunik Nils Bossoni ja Birgitta Karlsdotteri pojana. Tema isa ema oli pärit Sturede perekonnast. Nilsson ise ei nimetanud ennast iialgi Stureks, aga tema poeg Sten Sture noorem võttis endale oma vanavanaema nime sellega kaasneva prestiiži ja Rootsi iseseisvuse säilitamise maine pärast. 1495 juhatas Svante Nilsson Rootsi vägesid, mis saadeti Viiburi alla venelaste vastu. Ta võitis venelasi ja tõrjus need kogu Soomest välja, kuid siis jättis armee vabatahtlikult maha ja läks Rootsi tagasi, et tegeleda seal riigiasjadega. Alates 1482. aastast oli Svante Nilsson Rootsi riiginõunik. Riiginõunikuna oli ta opositsioonis Sten Sture vanemaga, mis viis Sture kukutamiseni riigieestseisja ametikohalt ning Taani kuninga Hansu saamiseni Rootsi kuningaks 1497. Hiljem vahetas ta poolt ja aitas Sten Sturel 1501 kuninga kukutada. Pärast Sture surma 1504. aastal sai Svante Nilssonist uus Rootsi riigieestseisja. 1511. aasta suvel nõudis riiginõukogu Nilssoni tagasiastumist, aga ta jäi siiski kuni surmani võimule. Pärast surma sai riigieestseisjaks tema poeg, kes püsis sel kohal oma surmani. Svante Nilsson maeti Västeråsi toomkirikusse. Svante Nilsson abiellus Iliana Gäddaga. Abielu kestis 1490–1495 ja sellest sündis Sten Sture noorem, Rootsi riigieestseisja 1512–1520. Teist korda abiellus Svante Nilsson 1504 Mette Dyrega. See abielu kestis kuni Svante Nilssoni surmani. Sellest lapsi ei sündinud.
Johann Jacob Pfeiff

Johann Jacob Pfeiff (ladina Johannes Jacobus Pfeiffius; 22. november 1613 Alt-Stettin – 27. märts 1676 Tallinn) oli Eestimaa piiskop. Ta lõpetas 20. septembril 1638 Wittenbergi ülikooli ja oli 17. märtsist 1639 Stockholmi St. Gertrudi saksa koguduse (Deutsche St.-Gertruds-Gemeinde Stockholm) pastor. 6. veebruaril 1665 nimetati ta Eestimaa ja Tallinna piiskopiks ning ta oli 1666. aastast ka Tallinna Toomkiriku saksa koguduse pastor. ja Eestimaa konsistooriumi president Tema vanemad olid Šotimaa aadlisuguvõsast pärit Pommeri õuenõunik, doktor ja advokaat Johann Pfeiffius ja Maria Faber, kes oli Stettini ülemsuperintendendi (1595–1613) dr. Jakob Faberi (1537–1613) tütar. Ta abiellus 21. juunil 1640 Anna Grundeliga (surnud 1704), kes oli Alby (Botkyrka) mõisniku ja Stockholmi bürgermeistri Jacob Petersson Grundeli (1590–1667) tütar ning Riia kuberneri ja Ingeri kindralkuberneri, feldmarssali ja vabahärra Simon Grundel-Helmfelti (1617–1677) õde. Abielust sündisid: Friedrich Pfeiff (surnud 1710), Rootsi aadlik, major, oli lastetus abielus Margaretha Lidemaniga; Daniel Pfeiff (1653–1701), Rootsi aadlik, Turu õuekohtu sekretär (1685–1692) ja assessor (1692–1701), Karl XI ihuarsti dr. Peter Spechti (1623–1676) tütre Gertrud Helena Spechti abikaasa. Uusikaupunki rahuläbirääkimiste (1721) sekretäri Johan Jakob Pfeiffi (1686–1740) isa. Eesti šotlased Matthaeus Fischer: Göttlicher Schatz In Irrdischen Gefässen, Welchen Der ... Johannes Jacobus Pfeiffius, Ihrer Königl. Mayst. ... Bischoff über das Hertzogthumb Ehstland und zu Reval, wie auch des Königl. Consistorii daselbst ... Praeses, In seiner Sterbligkeit wohl verwahret, bis Er Krafft dessen in die Seelige Ewigkeit der Seelen nach versetzet den 27. Martii Anno 1676. Und Als dessen Cörper ... zu seiner Ruhe-Kammer begleitet und in der DomKirche zu Reval beerdiget worden den 13. Febr. Anno 1677. ... Auff Begehren vorstellte Matthaeus Fischer, Pastor der Christlichen Teutschen Gemeine am Dom. Zu Stockholm gedruckt bey Niclas Wankijff, Königl. Buchdrucker, Stockholm, 1677 TLÜAR rahvusbibliograafia isikud: Pfeiff, Johann Jacob Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrtenlexikon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. Hrsg. von Johann Friedrich von Recke, Karl Eduard Napiersky. Bd. 3. Mitau : Steffenhagen und Sohn 1831, lk. 413-415 Katalog der Familienkundlichen Ausstellung zu Reval 1933. − Beiträge zur Kunde Estlands. Hrsg. O. Greiffenhagen. Band XVIII. Heft 4/5. Reval: Franz Kluge, 1932/34. Lk 193−268. Siin: lk 220 [1]. Pfeiffid raamatus: Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ...1, 1754, lk.697-698 Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ...1, 1754, lk.562-563 Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ...1, 1754, lk.716 Wilhelm Gabriel Lagus: Åbo hofrätts historia intill den 12 nov. 1823, då Hofrätten firade Sin andra Secular-fest., Helsingfors 1834 lk.261-262 Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852: Johan Jakob Pfeiff Eesti Ajalooarhiivi plakatid: Johann Jacob Pfeiffi ringkirjad 1639-1953 Teoseid ESTERis
Rapla JK Atli

Rapla JK Atli on jalgpalliklubi Raplas. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. oktoober 2013. Vaadatud 12. oktoobril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Rüütelkond

Rüütelkond on mitmetähenduslik sõna, mille all tavaliselt mõistetakse teatud piirkonna aadelkonna seisuslikku ühendust. Keskajal tähistati selle mõistega üldiselt Püha Rooma riigi teatud territooriumi aadlike ehk vasallide koondist, kuhu tavaliselt kuulusid kõik selle ala aadlikud. Lisaks eksisteeris ka riigirüütelkonna (Reichsritterschaft) mõiste, mille alla kuulusid riigirüütlid, kes ei kuulunud otseselt ühegi territooriumi vasalkonna hulka, vaid olid vahetult keisri vasallideks. Ka Vana-Liivimaal nimetati rüütelkondadeks sealsete territooriumite (orduvaldused ja piiskopkonnad) vasallide koondisi. Rüütelkondade esindajad võisid osaleda Liivimaa maapäeval, kus nad moodustasid vasallide kuuria. See polnud siiski ühtne, vaid iga piirkonna rüütelkonna esindajad jäid enamasti üksmeelele oma maaisandaga. Erandiks oli seejuures siiski Harju-Viru vasalkond, kellel oli tugev ühtekuuluvustunne ja suured privileegid ning kes hiljem moodustasid Eestimaa rüütelkonna. Pärast Liivi sõda moodustus endise Vana-Liivimaa alal mitu rüütelkonda (Eestimaa, Liivimaa, Kuramaa ja Saaremaa), mille roll kohaliku ala valitsemisel oli tunduvalt olulisem kui keskaegsetel vasallide ühendusetel. Eriti paistis siinjuures silma 1584. aastal ametlikult asutatud Eestimaa rüütelkond, mis säilitas oma laialdased privileegid nii Rootsi kui ka Vene impeeriumi ajal. Liivimaa rüütelkond, mis moodustati Poola kuninga Zygmunt II Augusti käsul 1561. aastal ja sai Rootsi riigi poolt ametliku tunnustuse alles 1630. aastatel, omas tunduvalt kitsamaid võimupiire, sest rootslased pidasid Liivimaa ala mõõgaga võidetuks. Seetõttu oli Liivimaa aadli roll kohalikus omavalitsuses tunduvalt väiksem kui Eestimaal. Liivimaa rüütelkonnaga umbkaudu sarnaseid võimupiire omas ka Saaremaa rüütelkond. Venemaa keisririigi ajal kujunesid Baltikumi rüütelkondadest rüütlimõisate omanikest koosnevad avalik-õiguslikud korporatsioonid, mis tegutsesid 1710. aasta kapitulatsioonides saavutatud privileegide toel, 1845. aastal kodifitseeriti provintsiaalseadustiku esimene ja teine jagu. Rüütelkonna kõrgeimaks valitsusorganiks oli maapäev, mis käis koos tavaliselt iga kolme aasta tagant. Seal valiti rüütelkonna juhtivad ametnikud, kinnitati kohalikud maksud, võeti ette samme oma privileegide kaitseks ja koostati seaduseelnõusid, mida nad võisid esitada otse keisrile. 19. sajandi lõpul rüütelkondade tähtsus vähenes, kui keiser Aleksander III nende privileegid kinnitamata jättis ning venestuspoliitikaga alustas. Siiski jäid rüütelkonnad mõjukateks kohaliku poliitika suunajateks kuni 1917. aastani, mil Vene impeerium kokku varises. Saksa okupatsiooni ajal Eestis ja Lätis (1918) saavutasid rüütelkonnad taas olulise positsiooni, kuid kui see lõppes, muutus nende poliitiline mõju sisuliselt nulliks. Eestimaa rüütelkond likvideeriti 1920. aastal vastavalt seisuste kaotamise seadusele ja Liivimaa rüütelkond Läti Seimi otsusega 1923. aastal.
Bobisõit 2010. aasta taliolümpiamängudel

Bobisõit 2010. aasta taliolümpiamängudel toimus 18.–27. veebruarini Whistleris Kanadas. Võistlusalasid oli kolm: meeste kahe- ja neljabobisõit ning naiste kahebobisõit. Bobisõidus jagatud medalid riigiti. Finaal: 21. veebruar Osavõtjaid: 27 võistkonda Olümpiavõitja 2006: Andre Lange – Kevin Kuske, Saksamaa Ametlikud tulemused Finaal: 27. veebruar Osavõtjaid: 25 võistkonda Olümpiavõitja 2006: Saksamaa André Lange Rene Hoppe Kevin Kuske Martin Putze Ametlikud tulemused Finaal: 24. veebruar Osavõtjaid: 21 võistkonda Olümpiavõitja 2006: Sandra Kiriasis – Anja Schneiderheinze, Saksamaa Ametlikud tulemused OM-i ametlikud tulemused
Maapäev (rüütelkond)

Maapäev oli Läänemere kubermangude rüütlimõisavaldajate (Asehalduskorra sisseseadmisest, 1783. aastast ka lihtsalt mõisaomanike) kokkutulek, rüütelkonna piirkondlik kõrgeim organ, mis lahendas aadli seisuslikke ja kohaliku omavalitsuse küsimusi, valmistas ette talurahvaseadusi jne. ning oli ka Eesti-, Läti- ja Kuramaa rüütelkonna juhtivorgan 16.–20. sajandil. Rüütel- ja maiskonna Maapäevad toimusid üldiselt iga kolme aasta tagant ning seal pidid osalema kõik rüütlimõisate omanikud, puudujaid trahviti karmilt. Maapäevadel otsustati kohaliku halduse üle, kaitsti rüütelkonna privileege, koostati seaduseelnõusid ning esitati neid valitsejale, esialgu Rootsi kuningale, hiljem Vene keisrile. Maapäevadel valiti ka rüütelkonna olulisimaid ametimehi: rüütelkonna juht (Eestimaa rüütelkonnal peamees, Liivimaal ja Saaremaal aadlimarssal), samuti kreisi kohtuametnikke. Maapäevade vaheajal täitis rüütelkonna kõrgeima juhtorgani rolli rüütelkonna nõukogu (Eestimaa kubermangus) või aadlikonvent (Liivimaa kubermangus), kuhu kuulusid rüütelkonna juht (peamees või aadlimarssal), 12 maanõunikku ja 12 kreisisaadikut. Maapäevad olid Läänemere kubermangude aadelkonnale ka kõige olulisemaks ühiskondlikuks sündmuseks, mille ajal toimusid pidulikud jumalateenistused, peod, ilutulestikud, ballid ja teatrietendused. Eestimaa Maapäev Saaremaa maapäev Kuramaa maapäev Vana-Liivimaa Liivimaa maapäev
Jakob Helwig

Jakob Helwig (ladina keeles Jacobus Helwigius; 1631 Pritzwalk, Mark Brandenburg – 19. jaanuar 1684 Tallinn) oli Eestimaa piiskop. Ta sai hariduse Wittenbergi ja Rostocki ülikoolis, oli Berliini gümnaasiumi õpetaja (1660) ja rektor (1663). 1673. aastast Stockholmi St. Gertrudi saksa koguduse (Deutsche St.-Gertruds-Gemeinde Stockholm) ülempastor ja kuningliku konsistooriumi assessor ja koolideinspektor (1674). 1675. aastal sai ta Uppsala ülikoolis teoloogiadoktoriks ning nimetati 1. juulil 1677 Eestimaa ja Tallinna piiskopiks. Samast aastast oli ta ka kuningliku Tallinna konsistooriumi eesistuja (president) ja Tallinna Toomkiriku saksa koguduse ülempastor. Tema vanemad olid Brandenburgi kuurvürstiriigi konsistooriumi nõunik Jacob Helwig (1600–1651) ja Sabina Dieffenbach. Ta oli abielus esmalt Elisabeth Hertzbergiga (1648–1677) ja seejärel Hedwig Johanna Fuchs von Bühlsteiniga (surnud 1717 Stockholmis). Abieludest sündisid: Johann Joachim Helwig (u 1666–1704), Tallinna gümnaasiumi kantor ja kolleeg, hiljem pastor Haljalas. Johann Andreas Helwig (1668–1720), Narva saksa koguduse pastor, hiljem Tallinna Oleviste koguduse ülempastor ja Tallinna superintendent. Karl Jakob Helwig (1680–1724), Voose mõisaomanik Läänemaal Jacob Helwig sisse Rostocker Matrikelportal Sissekanne TLÜ Akadeemilise Raamatukogu isikuloolises andmebaasis Ericus: Helwig, Jacob] Helwigid raamatus: Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2 Estland, Bd. 3 , Görlitz, 1930, lk.336 Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrtenlexikon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. Hrsg. von Johann Friedrich von Recke, Karl Eduard Napiersky. Bd. 2. Mitau : Steffenhagen und Sohn 1829, lk. 226-227 Albertus Günzelius: Himlische Erbschafft der Kinder...Jacobi Helwigii, Churfürstl. Brandenb. Consistorial-Raths/der Kirchen zu St. Peter in Cölln an der Sprew ... Anno M. DC. LI., Wittenberg: Johann Haken 1651, Pilt Joachim Sellius: Eine Klag- und Trost-Sermon bey dem Leichbegängniss der Fr. Elisabeth Hertzbergin, des Bischoffs Jacobi Helwigii u.s.w. Hertz-wehrtesten Ehe-Liebsten., Reval 1677; teavik Jakob Helwig E-kataloogis ESTER Teoseid ESTERis Teoseid: libris.se
Kahevõistlus 2010. aasta taliolümpiamängudel

Kahevõistlus 2010. aasta taliolümpiamängudel toimus 14.–25. veebruarini Whistleris. Kahevõistluses jagatud medalid riigiti. Finaal: 25. veebruar Osavõtjaid: 46 Ametlikud tulemused Finaal: 14. veebruar Osavõtjaid: 45 Ametlikud tulemused Finaal: 23. veebruar Osavõtjaid: 10 võistkonda Olümpiavõitja 2006: Austria Michael Gruber, Christoph Bieler, Felix Gottwald, Mario Stecher) Ametlikud tulemused Kahevõistlus OM-i kodulehel
Microcebus myoxinus

Microcebus myoxinus on liik, mis kuulub hiirleemuri perekonda. Tüvepikkus 260–280 mm, sabapikkus 140–150 ja kaal 40–55 g. Pruunikat värvi, kõhu ja kurgu alt heledam. See hiirleemuri liik on levinud Lääne-Madagaskaril. Talle meeldivad pigem varjulisemad kohad. Aktiivne on ta öösiti. See liik sööb lehti ning marju ja puuvilju. Võib süüa ka mune. Madagaskarilt leiti kaks uut leemuriliiki, 10. august 2005
Ahti Karjalainen

Ahti Kalle Samuli Karjalainen (10. veebruar 1923 Hirvensalmi – 7. september 1990 Helsingi) oli Soome poliitik, Soome peaminister aastatel 1962−1963 ja 1970−1971. Ta kuulus Soome Keskerakonda (Maaliitu). Ta kuulus partei vasakpoolsesse tiiba ning oli heades suhetes Nõukogude Liidu juhtidega. 1959. aastal sai ta doktorikraadi politoloogia alal. Ta oli Soome peaminister aastatel 1962−1963 ja 1970−1971. Aastatel 1959−1961 oli ta kaubandus- ja tööstusminister. Soome välisminister oli ta kolm korda, aastatel 1961–1962, 1964–1970 ja 1972–1975. Kokku oli ta ministri ametis 5772 päeva. Sellest kauem on Soomes minister olnud ainult Karjalaise parteikaaslane ja konkurent Johannes Virolainen. Eduskunna liige oli ta aastatel 1966–1979. Aastatel 1982–1983 oli ta Soome Panga president. Vanemas eas oli tal probleeme liigse alkoholitarbimisega. Ta suri kõhunäärmevähki. Karjalainen on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Siiri Rantanen

Siiri Johanna Rantanen (sünninimi Lintunen, hüüdnimi Äitee; 14. detsember 1924 Tohmajärvi – 5. mai 2023) oli soome murdmaasuusataja, olümpiavõitja. Siiri Rantanen on tulnud Soome meistriks ka krossijooksus ja jalgratta maanteesõidus. Ta on neli korda valitud aasta parimaks naissportlaseks (1954, 1956, 1958, 1959). 1977. aastal võitis ta 52-aastaselt Finlandia-hiihto naiste sarja. Ta osales Finlandia-hiihtol veel 1996. aastal. Viimati suusatas Rantanen avalikkuse ees 92-aastaselt Lahti staadionil võistlusel FIS Nordic World Ski Championships 2017. 2021. aasta jaanuaris amputeeriti tal osa jalast. Amputeerimise põhjuseks olid Rantaneni verevarustushäired, mis on põhjustanud talle aastate jooksul palju probleeme ja valusid. 1956 Cortina d'Ampezzos olümpiavõitja 3×5 km teatesõidus 1952 Oslos pronksmedal 10 km 1960 Squaw Valleys pronksmedal 3×5 km teatesõidus 1954 Falunis hõbemedal 10 km hõbemedal 3×5 km teatesõidus 1958 Lahtis hõbemedal 3×5 km teatesõidus pronksmedal 10 km 1962 Zakopanes pronksmedal 3×5 km teatesõidus Siiri Rantanen FIS-i kodulehel (inglise)
Aulis Sallinen

Aulis Heikki Sallinen (sündinud 9. aprillil 1935 Salmis) on soome helilooja. Ta on eelkõige tuntud tänu oma ooperitele, kuid on kirjutanud ka kaheksa sümfooniat ning mitmesugust orkestri- ja kammermuusikat. Ta lõpetas 1960. aastal Sibeliuse Akadeemia ning õpetas seejärel akadeemias kompositsiooni. 1978 pälvis ta Põhjamaade Nõukogu muusikaauhinna ooperi "Ratsumies" eest. "Ratsumies" "Punainen viiva" "Kuningas lähtee Ranskaan" "Kullervo" "Palatsi" "Kuningas Lear"
SIG Sauer

Sig Sauer on tulirelvi valmistav Šveitsi päritolu ettevõte. Sig Saueri asutasid 1853. aastal Friedrich Peyer, Heinrich Moser ja Conrad Neher Šveitsi Vagunitehase juures. 1857. aastal muudeti Šveitsi armee jaoks tulirelvi täisvõimsusel tootva ettevõtte nimi SIG-iks (Schweizerische Industrie-Gesellschaft). Kuni 1. oktoobrini 2007 kasutas ettevõte oma toodangul kaubamärki SIGARMS, pärast seda kaubamärki SIG SAUER®. Prelaz-Burnandi vintpüss (1857) SIG P49 SIG P210 SIG P220 SIG P230, Šveitsi politsei teenistuspüstol 1970. aastatel SIG laienes ning omandas tehased Hämmerli Target Arms Šveitsis Lenzburgis ja J.P. Sauer & Sohn Saksamaal Eckernfördis. 1985 laienes kompanii USA-sse, luues tütarfirma SIGARMS®, Inc, mis asus algselt Virginia osariigis Tyson's Corneris, pärast laienemist Virginias Herndonis ja lõpuks New Hampshire'i osariigis Exeteris. Pärast Ameerika turule laienemist töötati välja uued mudelid: Sig Sauer P225 Sig Sauer P226 Sig Sauer P228 Sig Sauer P229 Smith&Wessoni .40 S&W laskemoonale. 2009 lõpetati mudelite 226 ja 229 modifikatsioonide täiustamine ning turule toodi mudelid SIG P226 E2 ja SIG P229 E2. SIG Sauer XM17 ja SIG Sauer XM18 Blaser R93 SIG P226 ja P229 E2 püstolid (inglise keeles) Sig Sauer (inglise ja hispaania keeles)
Kassiopeia

Kassiopeia oli Aithiopia kuninga Kepheuse naine. Aithiopiat ei tohi segi ajada tänapäeva Etioopiaga, mida antiikajal kutsuti Aksumiks. Kassiopeia olevat uhkustanud korduvalt, et on ilusam kui merenümfid nereiidid. Nereiidid kaebasid merejumalale Poseidonile ja too maksis solvangu eest kätte, saates riiki laastama uputuse ning merekoletise Ketose. Täieliku hävingu ärahoidmiseks otsustati kuningatütar Andromeda oraakli käsul Ketosele ohverdada ja seoti kettidega kalju jalami külge kinni. (Pärimuse kohaselt asub see kalju Tel Avivi sadamas.) Õnnekombel sattus parajal ajal sinna Perseus, kes armus neiusse otsekohe. Ta jäi kaldale koletist ootama ja kui see tuli, lõi tal pea maha. Perseus viis Andromeda vanemate juurde ja palus neilt tütre kätt, mida need talle ka rõõmsalt lubasid, kuigi Andromeda oli juba lubatud Phineusele. Perseusest sai Argose kuningas ja Andromedast tema naine. Pärast surma tõsteti Andromeda, Perseus, Kassiopeia, Kepheus ja Ketos taevasse tähtkujudeks (Andromeeda, Perseus, Kassiopeia, Kepheus ja Vaal).