laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Teataja

Teataja oli aastail 1901–1905 Tallinnas ilmunud sotsiaaldemokraatlik päevaleht. 1906. aastal sai ajalehe nimeks Vaatleja. Ajalehe väljaandja oli Konstantin Päts, aastail 1901–1903 oli ta ka vastutav toimetaja, hiljem jätkas toimetajana Mihkel Pung. Toimetusse kuulusid Eduard Vilde (asutamise algatajaid), Hans Pöögelmann (1905. aasta lõpus tegelik toimetaja), 1903. aastast Mihkel Martna, Mihkel Pung, Otto Münther, Johannes Voldemar Veski, A. H. Tammsaare jt. Teataja põhikarikaturistid olid Voldemar Päts ja Toomas Gutmann, kuid seal ilmus ka Karl August Hindrey, Nikolai Triigi, Mart Pukitsa ja teiste kunstnike karikatuure. Allkirju karikatuuridel tavaliselt polnud, kuna pilkamine oli ohtlik töö (eriti 1905. aasta revolutsiooni eelõhtul). Tol ajal Teataja toimetuses töötanud Johannes Voldemar Veski mälestustest võib lugeda, et "...Hans Laipmann (hiljem Ants Laikmaa) oli samuti sagedane külaline toimetuses ja tegi harva ka kaastööd nii "Teatajale" kui selle „Nalja Lisale”, kuid varjunimede all...". Teataja toimetus andis välja ka lisasid: Teataja Nalja Lisa (1901–1904) (toimetajaks Eduard Vilde), Kirjandus ja Teadus (1904–1905) ja Töö (1901–1905). Tallinna Teataja Jaak Uibu (18. märts 2017). "kui Päts soovitas Eesti maha jätta ehk Ligi sajandi vanused rändeprobleemid on taas aktuaalsed". Postimees. Kaido Jaanson, Mis juhtus 1905. a. 11.(24.) detsembri õhtul Voltas? Katse rekonstrueerida minevikku, TUNA 2005 nr 4, lk 38 Välisministeerium. "Mihkel Martna". Vaadatud 29.08.2017. "Lehekülg Eesti kultuuriloos Ants Laikmaa – karikaturistina Düsseldorfis". Kultuur ja Elu. Raamatukogude ühiskataloog ESTER Krista Aru, "Konstantin Päts ja "Teatajad"" – kogumikus "Konstantin Pätsi tegevusest", Tallinn 2002, lk 23–53
Kelt

Kelt võib tähendada järgmist: Kelt on pronksiaegne kirvelaadne tööriist. Kelt on keldi hõimu liige. Kelt on St. Aubini mõisas Grande Champagne'i piirkonnas toodetav konjakibränd. Kelt oli Tšehhis Staroprameni õlletehases pruulitud stout-tüüpi õlu. Kelt on Slovakkias Zlatý Bažanti õlletehases pruulitav hele õlu. Kelt (perekonnanimi)
Intel 8088

Intel 8088 ehk 8088 oli Inteli 16-bitiste registritega mikroprotsessor, mis avalikustati 1979. aastal. See erines 1978 kasutusele võetud protsessorist Intel 8086 ainult selle poolest, et juhtmete arvu vähendamiseks ning side võimaldamiseks 8-bitistele arvutitele mõeldud seadmetega vähendati andmesiini laiust 16 bitilt 8-le bitile ning käsuootejärjekorda (prefetch queue) lühendati 6 bitilt 4 bitile. Nii sai kasutada arvuti ülejäänud riistvara jaoks odavamaid 8-bitiseid komponente, kuid seda kiiruse arvel. Seetõttu ei olnud 8088 traditsioonilistest 8-bitistest protsessoritest oluliselt kiirem. Siiski (või just sellepärast) valis IBM selle IBM PC keskprotsessoriks. IBM tahtis ühelt poolt oma miniarvutit reklaamida, teiselt poolt ei tahtnud ta konkureerida oma miniarvutitega. Peale selle sai üle võtta komponente 1970. aastate lõpus välja töötatud, kuid turul edutuks osutunud arvutilt Data Master, mille keskprotsessoril Intel 8085 oli 8-bitine andmesiin. IBM-i otsus 8088 kasuks pani aluse protsessorite perekonnale x86, kuigi paljud asjatundjad pidasid seda protsessorit pigem nõrgaks ning kogu arhitektuuri väheperspektiivikaks. n-MOP-transistoridega versiooni kõrval pakuti ka komplementaarsete metalloksiid-pooljuhtidega versiooni 80C88. andmeleht[alaline kõdulink] 80C88 andmeleht (pdf)
Intel 8087

Intel 8087 ehk 8087 oli Inteli ujukomaplokk (matemaatikaprotsessor), mida kasutati mikroprotsessori Intel 8086 või Intel 8088 kaasprotsessorina.
Kelt (Slovakkia õlu)

Kelt on Slovakkias Hurbanovos Heinekenile kuuluvas Zlatý Bažanti pruulikojas pruulitav hele õlu. Seda marki õlut valmistatakse aastast 2007. Õlle kuivainesisaldus on 10% ja alkoholisaldus 4,2%. Sellel õllel pole mingit seost Staroprameni õlletehase poolt Tšehhis kuni 2009. aastani valmistatud samanimelise stout-tüüpi õllega.
Intel 8086

Intel 8086 ehk 8086 oli Inteli mikroprotsessor, mida hakati tootma 1978. See oli esimene x86-protsessor. Võrreldes 8-bitiliste 8080 ja 8085 protsessorite üsna piiratud 16-bitiliste masinakäskudega on 8086 täielikult 16-bitiline protsessor. Lisati uusi masinakäske märgiga täisarvude toetuseks, kaudadresseerimiseks (base) ja indeksadresseerimiseks (offset). Samalaadseid masinakäske oli ka varem rakendatud firma Zilog Z80 protsessorites kuid 8086-s on need üldisemal 16-bitilisel kujul. Käsustik on varasemate 8-bitiliste mikroprotsessoritega sarnane ja seda reklaamiti kui programmi lähteteksti jaoks ühilduvat "source compatible". Täiendavateks masinakäskudeks on protsessori mikroprogrammina teostatud korrutamis- ja jagamiskäsk. Siiniarhitektuur oli kohandatud hilisemate võimalike laiendustega (kaasprotsessorite nagu 8087 ja 8089 ühendamise võimalus).
Intel 8008

Intel 8008 ehk 8008 oli Inteli 8-bitine mikroprotsessor. Intel 8008 projekteeris Computer Terminal Corporation (CTC), valmistas ja implementeeris Intel. Seda protsessorit hakati tootma aprillis 1972 ja seda toodeti kuni 1983. aastani. Selle kiibi tellis CTC oma programmeeritava terminali Datapoint 2200 jaoks. Intel ei suutnud seda tähtajaks valmistada ja tema tööjõudlus ei vastanud CTC nõuetele, niisiis hakkas CTC 2200-s kasutama transistor-transistor-loogikal põhinevat omaenda keskprotsessorit. Pärast seda, kui Seiko hakkas ilmutama huvi Intel 8008 kasutamise vastu kalkulaatorites, sõlmis CTC Inteliga lepingu, millega lubas seda kiipi teistelegi müüa. Intel 8008 oli esimeste äriliste personaalarvutite keskprotsessor, mis ei olnud kalkulaatorid (kui Datapoint 2200 maha arvata): USA-s SCELBI, Prantsusmaal Micral N ja Kanadas MCM/70. Samuti oli see Hewlett-Packardi arvutiterminalide 2640 perekonna mitme esimese mudeli kontrolliv keskprotsessor.
Cauchy integraalvalem

Cauchy integraalvalem on oluline valem kompleksmuutuja funktsioonide teoorias, mis väljendab asjaolu, et regulaarsete funktsioonide väärtused piirkonnas on määratud selle funktsiooni väärtustega piirkonna rajal. Täpsemalt, kui f on regulaarne funktsioon ühelisidusas tõkestatud piirkonnas D ja pidev kuni selle piirkonna rajani γ {\displaystyle \gamma } , siis iga piirkonda D kuuluva kompleksarvu z korral kehtib f ( z ) = 1 2 π i ∮ γ f ( ξ ) ξ − z d ξ {\displaystyle f(z)={1 \over 2\pi i}\oint _{\gamma }{f(\xi ) \over \xi -z}\,d\xi } , kus integreerimine toimub vastupäeva. Et ülalantu on Cauchy tüüpi integraal, siis on f piirkonnas D lõpmatult diferentseeruv, kusjuures selle n-ndat järku tuletis on antud integraalina f ( n ) ( z ) = n ! 2 π i ∮ γ f ( ξ ) ( ξ − z ) n + 1 d ξ . {\displaystyle f^{(n)}(z)={n! \over 2\pi i}\oint _{\gamma }{f(\xi ) \over (\xi -z)^{n+1}}\,d\xi .} Viimase asjaolu tõttu iga piirkonnas D regulaarne funktsioon ühtlasi analüütiline funktsioon. Cauchy integraalvalem on nimetuse saanud prantsuse matemaatiku Augustin Louis Cauchy järgi. Cauchy teoreem Resiidide teooria Jürimäe, E. (1983). Kompleksmuutuja funktsioonide teooria lühikursus, Tallinn: Valgus, lk 68. Jürimäe, E. (1983). Kompleksmuutuja funktsioonide teooria lühikursus, Tallinn: Valgus, lk 70.
Liiv-merisinep

Liiv-merisinep (Cakile maritima) on ristõieliste sugukonda merisinepi perekonda kuuluv üheaastane rohttaim. Liiv-merisinep kasvab pärismaisena Euroopas. Ta kasvab puhmadena rannaliival, kuhu ulatub randa uhtuv vahune vesi. Ta talub hästi soola. Eesti randades on ta tavaline. Ta on sisse viidud mitmele poole mujal maailmas, näiteks Põhja-Ameerika ida- ja läänerannikule, kus ta on invasiivne ja mürgine võõrliik. Liiv-merisinep kasvab 5–60, enamasti 15–30 cm kõrguseks. Taimel on läikivad lihakad lehed ja väikesed valged või õrnvioletsed nelja kroonlehega õied. Liiv-merisinep õitseb juulist oktoobrini. Taimi tolmeldavad peamiselt putukad, aga on täheldatud ka isetolmlemist. Taime vili on pruun, korkjas, umbes 2 cm pikk ja 5 cm lai kõdrake. See ujub hästi ja levib põhiliselt vee kaudu. Margot ja Roland Spohn. "Mis lill see on?", ISBN 9789949144099 Toomas Kukk. "Eesti taimede kukeaabits", ISBN 9985308794 Liiv-merisinep andmebaasis eElurikkus
Põldkännak

Põldkännak (Valerianella locusta) on palderjaniliste sugukonda kännaku perekonda kuuluv üheaastane rohttaim. Eestis kasvab ta peamiselt Lääne-Eesti randadel. Põldkännak kasvab metsikuna mitmel pool Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Lääne-Aasias. Teda kultiveeritakse, aga ta kasvab ka umbrohuna. Põhja-Ameerikas on seda samuti hakatud kasvatama, kuid lisaks on ta metsistunud ja naturaliseerunud nii ida- kui läänerannikul. Põldkännak kasvab 5–15 cm kõrguseks. Lehed moodustavad kodariku, on mõlajad ja kuni 15 cm pikad. Taim õitseb maist juulini. Õied on valged kuni kahvatuvioletsed, lehterja kujuga. Põldkännak on külmakindel. Ta kannatab välja talvi, millel temperatuur langeb vahemikku –25...–29 °C. Pehmes kliimas võib ta kasvada aasta ringi ja talvelgi roheline olla. Põldkännakut kasvatatakse sageli salatitaimena. Salatina kasutatavad lehed sisaldavad palju vitamiine ning meenutavad maitselt pähklit. Põldkännakusalat oli euroopa talupoegade toit seni, kuni Louis XIV kuninglik aednik de la Quintine tutvustas seda ka aadlile. Põldkännak sisaldab palju toitaineid. C-vitamiini on selles 3 korda rohkem kui salatis. Seal on ka B6-, B9- ja E-vitamiini ning rasvhappeid. Tema lehti kasutatakse ka toidu kaunistamiseks. Põldkännak andmebaasis eElurikkus
Jean François Laterrade

Jean François Laterrade (23. jaanuar 1784 – 30. oktoober 1858) oli prantsuse botaanik. Ta oli muu hulgas Bordeaux' botaanikaaia direktor. Tema kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühend Laterr..
Karvane naistepuna

Karvane naistepuna (Hypericum hirsutum) on naistepunaliste sugukonda naistepuna perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Tema lehed paknevad püstisel varrel vastamisi ja on kuni 1,5 mm pikkuse leherootsuga. Lehed on kuni 5 cm pikad ja mõlemalt küljelt karvased. Ülemiste lehtede kaenaldes tekivad pungad. Õisikuks on pööris. Õis on mõlemasooline, 5 kroonlehega ja radiaalsümmeetriline. Kroonlehed, emakas ja tolmukad on kollased. Emaka asend on ülemine, see tähendab, et ta paikneb tupplehtedest kõrgemal. Tupplehed on lühikesed, 3–4 mm pikad, varre poolt kokku kasvanud ja süstjad. Nende servas on selgelt nähtavad mustade näärmete rivid. Tolmukaid on 24–30 ja pikimad neist on 7–10 mm pikad. Vili on kupar. Kupar on munajas, piklik või kooniline, 4–7 mm pikk ja 3–5 mm lai. Seemned on pruunid ja umbes 1 mm pikkused. Karvane naistepuna on Euroopas väljaspool Vahemere maid, samuti Lääne-Aasias madalatel ja keskmistel kõrgustel laialt levinud. Väljaspool Euroopat on teda leitud Alžeerias, Kasahstanis, Kirgiisias, Angara jõe ääres, Sajaanides ja Xinjiangis. Karvane naistepuna on Eestis harv, kasvab peamiselt läänerannikul ja Lääne-Eesti saartel, kus ta eelistab lubjarikast pinnast. Peamiselt kasvab ta toitaine- ja lubjarikkal pinnasel põõsaste ja mitmeaastaste umbrohtude hulgas, asmuti mäginiitudel ja tihnikutes ning keskmise kõrgusega lehtpuu- ja männimetsades. Ta eelistab sooje kohti parasvöötmes merelises kliimas. Pinnas peaks olema ühtlaselt niiske, aga mitte tugevalt happeline, vaid pigem lämmastikurikas. Erinevalt teistest naistepuna liikidest on karvase naistepuna vars karvane ja lehtedel on äärel poolläbipaistvad mustad täpid. Tema kõrgus on 30–100 cm. Nad kasvavad rühmiti ja rühmad võivad küllaltki suured olla. Taim õitseb juunist augustini. Võimalik on nii isetolmlemine, putuktolmlemine kui ka tuultolmlemine. Kui õit sõrmede vahel hõõruda, annab õis välja punast värvi, sest sisaldab punast värvainet hüperitsiini (mida kuivatatud taimes on koguni 1,7%). Taim talvitub nii, et tema alumised lehed on maapinnal või kõdu alla mattunud, mistõttu teda nimetatakse ka hemikrüptofüüdiks. Karvasel naistepunal on 9 kromosoomi. Toomas Kukk. "Eesti taimede kukeaabits", ISBN 9985308794 Karvane naistepuna andmebaasis eElurikkus
Tema Keiserliku Majesteedi Isiklik Kantselei

Tema Keiserliku Majesteedi Isiklik Kantselei oli Venemaa keisri asutatud Venemaa Keisririigi haldusasutus, mille kaudu keiser riiki valitses. Kantselei Esimene osakond (1812–1917) tegeles põhiliselt auastmete ja ametikohtade ning autasustamiste; keisri manifestide ja dekreetide ettevalmistamisega. Kantselei Teine osakond (1826–1882) tegeles seaduste kodifitseerimise ja avalikustamisega. 1882. aastal osakond likvideeriti ja selle ülesanded anti Venemaa Keisririigi Riiginõukogu Kodifitseerimisosakonnale. Kolmas osakond tegeles eeskätt poliitiliste ja usuliste dissidentide jälitamisega. Kantselei Neljas osakond (1828–1917, alates 1880 Tema Keiserliku Majesteedi Isikliku Kantselei keisrinna Maria asutuste komitee (С. Е. И. В. к. по учреждениям имп. Марии)) tegeles Saksa päritolu keisrinna Maria Fjodorovna asutatud heategevuslike ja naisõppeasutuste haldusega. Maria Fjodorovna 1796 algatatud rahvaharimisliikumise tulemusena asutati Venemaal Smolnõi instituut ja Aleksandri instituut, Kommertskool, Kasvatusmaja ja Hooldekogu, Jekaterina instituut, Pauli instituut, Kurttummade kool ja Leskede maja. Pärast Maria Fjodorovna surma 1828 allutati need asutused Kantselei Neljandale osakonnale. Asutusi rahastati riigikassast, hiljem ka annetustest ja mängukaartide müügist saadud tuludest ning avalikelt lõbustustelt kogutud maksudest. 1893–1894 liideti uue keisrinna Maria Fjodorovna (1847–1928) juhtimisel tegutseva asutusega veel seni suurvürstinna Jelena Pavlovna juhatatud asutused Maria instituut, Püha Helena instituut, Jelizaveta lastehaigla ja patriootilised naisteühingud. 1917. aastal kuulus keisrinna juhitavatesse heategevusorganisatsioonidesse ligi 500 asutust üle kogu Venemaa. Tegutsesid ka ajutised Kantselei komisjonid: Riigivara haldamise komisjon, Poola kuningriigi asjade komisjon, Kaukaasia asjade haldamise komisjon jne. Tema Keiserliku Majesteedi Isiklik Konvoi, (ЛЕЙБ-ГВАРДИИ КАВКАЗСКИЙ ГОРСКИЙ ЭСКАДРОН СОБСТВЕННОГО ЕГО ИМПЕРАТОРСКОГО ВЕЛИЧЕСТВА КОНВОЯ) Собственная Е.И.В. канцелярия[alaline kõdulink] "«Воспитательное общество благородных девиц»". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. november 2009. Vaadatud 13. märtsil 2010. "Ведомство учреждений Императрицы Марии". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. mai 2007. Vaadatud 19. jaanuaril 2010. "Создание Собственного Его Императорского Величества конвоя". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. november 2014. Vaadatud 7. märtsil 2010.
Osalusdemokraatia

Osalusdemokraatia (inglise keeles participatory democracy) on demokraatia vorm, mille puhul rahvast kaasatakse otsustusprotsessi. Osalusdemokraatia vorm, mille puhul rahvas teostab oma võimu seadusloomes ja muudes küsimustes, mis esindusdemokraatias on riigikogu ja valitsuse pädevuses, on otsedemokraatia. Osalusdemokraatia on üks kodanikuühiskonna toimimise aluseid. Osalusdemokraatia peamine ülesanne on tagada kogukonna juhtimise täielik läbipaistvus.[viide?] Poliitikateaduses tähistab see termin esindusdemokraatia alternatiivi või selle täiendamise katseid. Esindusdemokraatia tähendab seda, et rahvas (või kodanikuühenduse puhul selle liikmeskond) kasutab võimu enda valitud esindajate kaudu, osalusdemokraatia aga tähendab teisi mõju avaldamise kanaleid. Osalusdemokraatia üldiseks lähtekohaks on see, et ka demokraatlikult valitud esindajate tehtud otsuste aluseks peab olema nende inimeste kuulamine, keda kõnealune otsus puudutab; paljusid (nt kohaliku tasandi) otsuseid on võimalik langetada esinduskogudest sõltumatult või nende poolt antud volitusega. Osalusdemokraatia huvides on iga olulise poliitilise küsimuse üle arutlemine nii, et kaasatud on võimalikult paljud need ühiskonna (või kõnealuse ühenduse) liikmed, keda see puudutab; ideaalis peaks taoline arutlus võimaldama kõigi seisukohtade esitamist ning selle tulemus ei tohiks olla mõjutatud nende esitaja võimupositsioonist või tema muudest ressurssidest. Osalusdemokraatia kanaleid on näiteks avaliku võimuga loodud koostöökogud ja teised partnerluse vormid, avalikud diskussioonid, demonstratsioonid, kodanikualgatus, survegrupid, muud kodanikuühendused ja sotsiaalsed liikumised, äärmuslikul juhul ka kodanikuallumatus. Arutlusdemokraatia Demokraatia Esindusdemokraatia Otsedemokraatia Täielik läbipaistvus Kodanikualgatus Mikko Lagerspetz. Kodanikuühiskonna lühisõnastik, 2004 Metagovernment project
Rand-emajuureke

Rand-emajuureke ehk rand-emajuur (Gentianella uliginosa) on emajuureliste sugukonda emajuurekese perekonda kuuluv rohttaim. Rand-emajuureke kasvab Eestis paiguti, peamiselt lääneranniku ja Lääne-Eesti saarte rannaniitudel. Taim kasvab 3–15 cm kõrguseks. Ta on üheaastane taim. Taim õitseb juunist septembrini. Õied on sinakasvioletsed. Toomas Kukk. "Eesti taimede kukeaabits", ISBN 9985308794 Rand-emajuureke andmebaasis eElurikkus
Punane hanemalts

Punane hanemalts (Chenopodium rubrum) on rebasheinaliste sugukonda hanemaltsa perekonda kuuluv rohttaim. Eestis kasvab hajusalt, levinud rannaniitudel. Punane hanemalts on üheaastane taim. Kasvab 30–80 cm kõrguseks. Lehed on veidi lihakad ja hambulise servaga ning muutuvad päikese käes tihti punaseks. Taim õitseb juulist septembrini. Kukk, Toomas. 2004. Eesti taimede kukeaabits, Tallinn: Varrak. ISBN 9985308794 Otsing: Oxybasis rubra andmebaasist eElurikkus (lisa eElurikkuse id Vikiandmete lehele)
Eesti pokkerimängijate loend

Siin loetletakse ainult Eesti elukutselisi pokkerimängijaid. Raigo Aasmaa Andres Allsalu Rauno Altement Andres Burget Mauri Dorbek Madis Erit Marko Keskel Janar Kiivramees Revo Kink Marek Kolk Sander Laprik Imre Leibold Kairit Leibold Kelly Limonova Runnar Lindepuu Madis Müür Madis Ormisson Rainer Roomet Priit Türner Lennart Vahemets
Mägi-harakalatv

Mägi-harakalatv (Erysimum hieraciifolium) on ristõieliste sugukonda harakaladva perekonda kuuluv rohttaim. Mägi-harakalatv kasvab enamikus Euraasiast. Ta eelistab toitainete- ja lubjarikast kivist ja liivast pinnast. Ta kasvab veekogude kallastel, jäätmaadel ja steppides. Mägi-harakalatv on kahe- või mitmeaastane taim, mis kasvab 15–125 cm kõrguseks. Teravate kantidega varrel on pikad süstjad saagja servaga lehed, mille alapool on hambuline. Lehtede pikkus on 5–6 korda suurem laiusest. Peavars on püstine ja sellest hargneb mitu kõrvalharu. Peavarre ja haru vaheline nurk on umbes 30°. Õis on mõlemasooline. Tupplehti on 4; need on 5–8 mm pikad ja 1–1,5 mm laiad. 4 suurt kuldkollast kroonlehte on tavaliselt 7–9 (harva 6–10) mm pikad ja 2–3 mm laiad. Tolmukaid on 6 ja nad on kõik viljakad, 4–6 mm pikad ja 1,5–2 mm pikkuse tolmukapeaga. Taim õitseb juunist augustini. Vili on kaun, millel on 4 tiiba. Kaun on tavaliselt 15–25 (harva 10–55) mm pikk ja 1–1,3 mm lai. Seemned on 1–1,5 mm pikad ja 0,4–0,6 mm laiad. Mägi-harakalatv on vormirikas. Mitut alamliiki kirjeldati minevikus eraldi liigina.
Balti lõosilm

Balti lõosilm (Myosotis laxa subsp. baltica) on kareleheliste sugukonda lõosilma perekonda kuuluv rohttaim. Balti lõosilm on üheaastane taim. Eestis on ta harv, kasvab rannaniitudel. Taim kasvab 5–20 cm kõrguseks. Ta õitseb maist juulini. Õied on sinised. Toomas Kukk. "Eesti taimede kukeaabits", ISBN 9985308794 Balti lõosilm andmebaasis eElurikkus Ene Kook. Myosotis laxa ssp caespitosa ja Myosotis laxa ssp baltica eristumine morfoloogiliste tunnuste ja ITS-järjestuse põhjal pdf-fail
Navigaator

Navigaator on alates 2005. aastast ilmuv merelise elustiili ajakiri, ilmub neli korda aastas. Väljaandja on Heelium OÜ, peatoimetaja on algusest peale Helen Raiend. Navigaatori "kaanepoisteks" on teiste seas olnud ka kolm merendusega seotud kroonitud pead: Harald V, Albert II ja Juan Carlos. Eesti kuulsatest meresõitjatest on kaanel olnud Jaan Tätte, poliitikutest Valdo Randpere, Rootsi suursaadik Dag Hartelius, aga kummalisel kombel ka Phil Collins.[viide?] Navigaatori koduleht
Reisimaailm

Reisimaailm on alates 1997. aastast ilmuv turismi, majutuse ja toitlustuse erialaajakiri. Ajakiri ilmus varem kaheksa korda aastas, alates 2014. aastast kuus korda aastas. Alates 2019. aastast ilmub kvartaliajakirjana. Väljaandja ja peatoimetaja on Ruth Kivistik. Reisimaailma koduleht
Konstantin Türnpu

Konstantin Jakob Türnpu (13. august 1865 Klooga mõis – 16. aprill 1927 Tallinn) oli eesti helilooja, koorijuht ja organist. Aastatel 1886–1891 õppis Türnpu Peterburi konservatooriumis orelit (professor Louis Homiliuse juhendamisel) ja kompositsiooni (professor Julius Johannseni juhendamisel). Õpingute ajal juhatas ta Eesti Heategeva Seltsi koori (Johannes Kappeli järel). 1891–1892 jätkas õpinguid Berliinis koorijuhtimise alal. Seejärel oli ta aastaid Tallinna Niguliste kiriku organist, samal ajal saksa gümnaasiumi ja lühemaid perioode ka Nikolai I gümnaasiumi lauluõpetaja. Türnpu juhatas Tallinnas mitut saksa koori, kellega kandis ette Bachi, Brahmsi, Beethoveni, Verdi jt suurvorme. Türnpu heliloomingu moodustavad enamasti koorilaulud, kuid ka mõned soololaulud. Asunud 1916. aastal Tallinna Meestelaulu Seltsi meeskoori juhatama, pühendus ta täie energiaga eesti muusikale ja kirjutas lühikese ajaga mitukümmend tundelist ja rikkaliku harmooniaga meeskoorilaulu ("Meil aiaäärne tänavas", "Mull´ lapsepõlves rääkis", "Talvine õhtu", "Kevade tunne", "Priiuse hommikul", "Mu isamaa nad olid matnud", "Tervitus", "Troost" jm). Tema sulest pärineb ka populaarne lühitervituslaul "Ta (Nad) elagu, elagu, elagu, e-la-gu!". Tallinna Meestelaulu Seltsi meeskoori, mille mantlipärija kannab tänini tema nime, juhatas Türnpu ise 1926. aasta lõpuni. Ta juhatas ka V ja VI üldlaulupeol mees- ja segakoore. Türnpu ideest ja algatusest hoogu saanud Eesti Meestelaulu Selts taaselustati juba ülemaalisena ja ka poistekoore ühendavana 1988. aasta novembris. Tema suvekodu oli Klooga lähedal Keila vallas. Türnpu oli maetud Kopli kalmistule. Kui kalmistu nõukogude võimuorganite poolt hävitati ja kõik hauad tasandati, oli ta üks kolmest Netty Pinna ja Eduard Bornhöhe kõrval, kelle põrm Metsakalmistule ümber maeti. Tema nime kannab tänav Tallinnas, aga ka bussipeatus Türnpu park Tallinna–Paldiski maanteel Tuulna külas. "Konstantin Türnpu maja läheb müüki", EPL Online, 1. veebruar 2000 Neeme Laanepõld, "Helilooja Konstantin Türnpu, 1865-1927", Tallinn, 1965 Artur Vahter, "Konstantin Türnpu", 2003, ISBN 13 4741231804727 Biograafia, teoste loetelu ja helinäited Eesti Muusika Infokeskuses Türnpu loomingust Koolielu portaalis Konstantin Türnpu Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Nõukogude Õigus

Nõukogude Õigus oli aastail 1967–1989 Eesti juriidikaajakiri, mis ilmus kuus korda aastas. Väljaandja oli Eesti NSV Justiitsministeerium, peatoimetaja Lembit Koik. Aastail 1990–1994 ilmus ajakiri nimega Eesti Jurist. Raamatukogude ühiskataloog ESTER
Leo VI (paavst)

Leo VI oli paavst maist detsembrini 928. Ta oli 123. paavst. Leo (Leone) oli sündinud Roomas ja ta oli Christophoruse poeg, kes oli paavst Johannes VIII ajal primicerius. Leo oli paavst Johannes X ajal Santa Susanna kardinalpreester. Leo VI valiti paavstiks kõrges vanuses mais, juunis või juulis 928 Tuscolo krahvi Teofilato I tütre Marozia ja tema elukaaslase Toscana markii Guido tahtel. Leo VI andis palliumi Spliti (Spalato) peapiiskopile Johannesele ja lubas Horvaatia administraatoril Gregoriusel (Gregorio) hallata Skradini (Scardona) piiskopkonda. Ta nõudis Zadari (Zara) piiskopilt Forminuselt (Formino), Nini (Nona) piiskopilt Gregoriuselt (Gregorio) ning teistel Dalmaatsia ja Horvaatia piiskoppidelt, et need kuuletuksid Spliti peapiiskopile. Ta nõudis, et Lošinj (Lussino), Arba ja Dubrovniki (Raguse) piiskopid oleksid rahul oma piiskopkondade piiridega. Ta määras kolm uut kardinali: diakon Bobo (Bobone), hlisema paavsti Stephanus VII ja hilisema paavsti Johannes XI. Leo VI suri kirikuloolase J. N. D. Kelly andmetel detsembris 928 Roomas, Salvador Miranda pakub tema surmakuudena välja ka jaanuari ja veebruari 929 ning ei välista, et ta võidi mõrvata Marozia käsul. Leo VI maeti Rooma Peetri kirikusse. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Leo VI kohta. (inglise keeles) Artikkel Leo VI kohta. (inglise keeles) Artikkel Dalmaatsia kohta. (inglise keeles) Leo VI dokumendid. 10. sajandi kardinalid.