laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Taavet Mutsu

Taavet Mutsu (sündinud David Mutso; 13. juuni (uue kalendri järgi) 1880 Tartumaa Kastre-Võnnu vald Võõpste küla Laaneotsa talu – 23. detsember 1947 Tallinn) oli eesti näitleja, teatritegelane, näitelavateoste kirjastaja ja raamatukaupmees. 1907–1916 Tartus Vanemuises kutseline näitleja. 1916–1917 näitleja Tallinnas Pandorini näitetrupis. 1921 Draamastuudio Ühingu kaasasutaja ning sellest võrsunud Draamateatri asutajaid ja näitleja kuni 1924. Tema erialaks laval olid enamasti vaimulikkude osad. 1922–1923 Draamateatri Seltsi esimees. 1916 Tallinnas asutas laenuraamatukogu ja raamatukaupluse, hakkas kirjastama näidendeid ning looma näitekirjanduse keskladu. 1924 müüs laenuraamatukogu Eesti Rahva Muuseumi raamatukogule 1926 asutas uue laenuraamatukogu. Taavet Mutsu toimetusel on ilmunud "Üldine näitekirjanduse nimekiri" (Tallinn, 1921), "Näidendite kataloog" I–VI (ibid., 1927–1938) ja "Spetsiaal teatriraamatukogu nimestik" (ibid., 1930). Taavet Mutsu sündis põllutööliste Mari Mutso (21. august 1856 – 26. oktoober 1924) ja Jaan Kripsoni (29.november 1862 - ?.?. 1886) ainsa pojana. Isa suri 24-aastaselt (tiisikusse). 7-aastaselt hakkas suviti enesele leiba teenima karjapoisina. Aastatel 1889–1892 käis talviti Juhan Suitsu (Võõpste küla kooliõpetaja) juures raamatutarkust nõudmas. Sealt edasi 7 aastat sulasepõlve. 1903. aastal kolis Taavet Mutsu koos emaga Tartusse, kus algas osavõtt seltskonnaelust. Samal 1903. aastal astus Taavet Mutsu Eesti Noorte Meeste Kristliku Ühingu liikmeks ja asus tööle raamatukoguhoidjana. Aastatel 1904–1907 oli ta ametis Tartu Närvikliinikus väravavahi ja haigeravitsejana, põetajana. 1907. aasta kevadel abiellus Taavet Mutsu Marie Saarega (30. mai 1882, Peterburi kubermangus, Oudova maakonnas). Neil oli kolm last: Eha Mutsu (Ojamaa), Aadu Mutsu ja Enn Mutsu. Haan, Kalju. 1987. "Karl Menning ja teater “Vanemuine”" Vaher, Vaapo. 2007. „Imelaps, kellest ei saanud geeniust: esseistlik monograafia Ardi Liivesest“, lk 27–33
Alfred Schnittke

Alfred Schnittke (vene keeles Альфред Гарриевич Шнитке; 24. november 1934 Engels – 3. august 1998 Hamburg) oli saksa-juudi päritolu Venemaa helilooja. Schnittke alustas muusikaõpinguid Viinis 1946. aastal. 1953–1958 õppis ta Moskva Konservatooriumis Jevgeni Golubevi ja Nikolai Rakovi käe all. Tema varases loomingus on tunda tugevat Šostakovitši mõju. Seejärel katsetas ta aleatoorika ja serialismiga. 1968. aastal kirjutatud II viiulikontsert märgib uue helistiili, nn polüstilismi algust Schnittke loomingus. Schnittke õpetas aastatel 1961–1972 Moskva Konservatooriumis, kuid sattus siis Nõukogude võimu tagakiusamise alla. Tema I sümfoonia keelati ära ja tal ei lubatud alates 1980. aastast välismaale reisida. Ta sai 1985. aastal insuldi ning langes koomasse. Schnittke oli kliinilises surmas, kuid tervenes ja hakkas uuesti muusikat kirjutama. 1990. aastal kolis ta koos perega Hamburgi. Tema tervis oli siis juba väga halb. Elu lõpuaastatel oli ta peaaegu täiesti halvatud, kuid jätkas kirjutamist. Schnittke on kirjutanud kolm ooperit (sealhulgas "Elu idioodiga"), balletid "Labürindid" ja "Peer Gynt", üheksa sümfooniat, filmimuusikat, viiuli- ja klaverikontserte, kuus concerto grosso't ja kammermuusikat. Schnittke concerto grosso nr 1 esiettekanne toimus Tallinnas TPI aulas 1977. aastal. Schnittke on maetud Moskvasse Novodevitšje kalmistule. 1995. aastal valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia välisliikmeks. Eesti Päevalehe artikkel. Priit Kuusk. Alfred Schnittke ja Eesti, Eesti Päevaleht, 5. august 1998
Emakasuue

Emakasuue (ladina keeles stigma) on taime emaka tipmine osa, tavaliselt väikeste näsadega ja limane. Sellele kinnitub tolmlemisel õietolm. Kujult võib emakasuue olla mitmeosaline (nt kahe-, kolme-, neljaharuline) või tõlvjas. Juan David Rejón jt, The plant stigma exudate, Plant Signal Behav. 2014; 9: e28274, 14. märts 2014, doi:  10.4161/psb.28274, PMCID: PMC4091586
Boriss Vilkitski

Boriss Vilkitski (vene Борис Андреевич Вилькицкий) (22. märts 1885 Pulkovo – 6. märts 1961 Brüssel) oli vene hüdrograaf, geodeet ja Arktika uurija, kontradmiral (Põhjaoblast, 1919). Boriss Vilkitski sündis Andrei Vilkitski peres. 1904. aastal lõpetas ta Merekadetikorpuse, osales Vene-Jaapani sõjas 1904–1905. 1908. aastal lõpetas mereakadeemia. 1908–1912 tegeles hüdrograafiliste uurimistega Läänemeres ja Kaug-Idas. 1913. aasta alguses sai 2. järgu kapten Boriss Vilkitski jäämurdja Taimõr komandöriks ja Põhja-Jäämere hüdrograafiaekspeditsiooni abijuhatajaks. Jäämurdjad Taimõr ja Vaigatš pidid Põhja-Jäämere rannikut ja saari kaardistama ning Põhja mereteel liikumise võimalusi uurima. Pärast ekspeditsiooni juhi I. Sergejevi haigestumist sai Vilkitski juunis 1913 ekspeditsiooni juhiks. 1913. aastal sõideti Vladivostokist Murmanskisse. Retke käigus oli ekspeditsioon sunnitud Kanada Arktikast tulnud paakjää tõttu Taimõri poolsaare põhjaosas suunduma kaugemale merele. Tänu sellele avastas ekspeditsioon Keiser Nikolai II maa (Severnaja Zemlja), Tsareevitš Aleksei saare (Väike-Taimõri) ja Starokadomski saare. Aastatel 1914–1915 läbis ta esimesena Põhja meretee idast läände Vladivostokist Arhangelskini ja avastas Novopašennõi saare (Žohhovi saared). Aastatel 1915–1917 osales ta Esimeses maailmasõjas Läänemerel. Boriss Vilkitski auks on nimetatud: Vilkitski väin, mis eraldab Bolševiku saart Taimõri poolsaarest Vilkitski saared Laptevite meres, mille avastas 1919 Roald Amundseni ekspeditsioon  Boriss Vilkitski – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Илья Куксин. Гидрографы Вилькицкие "Нева" 2005, №8
Eha Rüütel

Eha Rüütel (sündinud 22. mail 1956 Tallinnas) on eesti psühholoog. Eha Rüütel on omandanud Tallinna Ülikoolis doktorikraadi psühholoogia erialal. Alates 1989. aastast töötab ta Tallinna Ülikoolis. Tallinna Ülikool Eha Rüütel Eesti Teadusinfosüsteemis
Fokker 50

Fokker 50 on Hollandi lennukiehitusfirma Fokker keskmise suurusega ülatiivaline regionaalliinide turbopropellerlennuk. Lennuki konstruktsioon põhineb varasemale edukale turbopropellerlennukile Fokker F27 Friendship. Kokku ehitati neid lennukeid aastatel 1987 –1996 213, millest seisuga detsember 2012 on käigus veel 129 seda tüüpi Fokkerit. Lennuki esmalend toimus 28. detsembril 1985. Meeskond: 3 Reisijate kohti: 50 kuni 58 Tiivaulatus: 29,00 m Pikkus 25,25 m Kõrgus: 8,32 m Tiivapindala: 70,0 m² Tühimass: 12 250 kg Täismass: 18 600 kg Kasulik koorem: 20 820 kg (29 300 kg) Mootor: 2 x Pratt & Whitney Canada PW125B, turbopropeller, 2261 hj (1687 kW) Kütusevaru kokku: 2580 kg Maksimumkiirus: 500 km/h Reisikiirus: 453 km/h Lennukaugus: 2055 km Praktiline lennulagi: 7620 m
Iduleht

Iduleht on õistaimedel esimesed üks või kaks lehte, mis seemne idanedes maapinnale tulevad, harvem jäävad seemnesse peitu. Võivad olla ühtlasi varuainete säilitamise paigaks (näiteks tammel). Idulehtede arvu järgi jaotatakse õistaimed kaheks klassiks – üheidulehelisteks ja kaheidulehelisteks. Üheidulehelised Kaheidulehelised
Vilkitski väin

Vilkitski väin (vene keeles пролив Вилькицкого) on väin Põhja-Jäämeres, mis eraldab Severnaja Zemlja saarestikku Taimõri poolsaarest ja ühendab Kara merd Laptevite merega. Vilkitski väina pikkus on 130 km, laius kitsaimas kohas Tšeljuskini neeme ja Taimõri neeme Bolševiku saarel vahel on 56 km. Väina lääneosas on meri 100–150 m sügav, idaosas üle 200 m. Väina idaosas haruneb Vilkitski väinast Jevgenovi väin, mis eraldab Bolševiku saarest Starokadomski saart ja Väike-Taimõri. Väina lääneosas asuvad Heibergi saared. Lõuna poolt suubuvad väina mõned jõed, kuid need on väikesed ega sobi laevatamiseks. Esimest korda läbis väina 1878 Adolf Erik Nordenskiöld. Väina avastas 1913 Boriss Vilkitski ekspeditsioon jäälõhkujatega "Taimõr" ja "Vaigatš", 1916 nimetati ta suurvürst Aleksei Nikolajevitši auks Tsareevitš Aleksei väinaks (пролив Цесаревича Алексея). 1918 nimetati ta ümber Boriss Vilkitski väinaks (ja 1954 lihtsalt Vilkitski väinaks). Viimast ümbernimetamist seostatakse sellega, et Boriss Vilkitski oli poliitiline emigrant, pärast ümbernimetamist ei olnud väina nimi aga enam eristuv tema isa Andrei Vilkitski järgi nimetatud kohtade nimedest. Словарь географических названий. Пролив Вилькицкого Арктические миражи или метаморфозы топонимики Вокруг света, 1998. №2
Juurevõsu

Juurevõsud on taime juurel asetsevatest lisapungadest kasvanud võsud. Juurevõsud esinevad näiteks hallil lepal, metsülasel jt. Eestis kasvavatest kultuurtaimedest annavad juurevõsu vaarikas, astelpaju ning luuviljalised.
Sentosa

Sentosa on saar Singapuris, kus asuvad peamiselt puhkealad ja hotellid ning lõbustuspark Universal Studios Singapore. Saare pindala on 4,71 km2. Sentosal on 2 km pikkune liivarand, mitu teemaparki, kaks golfiväljakut ja Singapuri sümboliks peetav lõvi Merlion. Sentosat külastab aastas umbes 20 miljonit inimest. Saarele pääseb lühikese jalutuskäiguga promenaadil, köisraudtee või üherööpmelise rongiga Sentosa Express. Saart laiendatakse merepõhja täitmise abil. "Sentosa". Koduleht. Annual Report 2016/17. Vaadatud 07.01.2018.[alaline kõdulink] http://www.sentosa.com.sg/
Juurmine leht

Juurmised lehed on taime lehed, mis maapinna lähedal kinnituvad varre alumisele osale või juurekaelale. Juurmised lehed on enamasti varrelehtedest suuremad ja nad võivad olla teistsuguse kujuga. Taimel võivad ka kõik lehed olla juurmised. Nii on see näiteks suurel teelehel.
Tšeljuskini neem

Tšeljuskini neem (vene мыс Челюскин) on neem Taimõri poolsaare põhjatipus. Neeme tipp on Euraasia kõige põhjapoolsem punkt. Neeme geograafilised koordinaadid on 77° 43′ N, 104° 18′ E. Esimesena jõudis neemele teise Kamtšatka-ekspeditsiooni (Suure Põhjaekspeditsiooni) tüürimees Semjon Tšeljuskin aastal 1742. Ekspeditsiooni 100. aastapäeva puhul andis Vene Geograafia Selts varem Ida-Põhja neeme nime kandnud neemele tema praeguse nime. 1932. aastal rajas Arktika Instituudi ekspeditsioon Rudolfi Samoilovitši juhtimisel Tšeljuskini neemele polaarjaama.
Kandeleht

Kandeleht on vahetult õie või õisiku alusel asuv kõrgleht, mis soodustab vilja levimist. Õie alusel olevat kandeleht on bractea ja õisiku alusel olev kandeleht on spatha. Meeldiva monstera kandelehega tõlvik Soovõha kandelehega tõlvikud Kandeleheke
Kandeleheke

Kandeleheke (bracteola) on õieraole, kandelehe ja õie vahele, kinnituv väike, kilejas või rohtne organ. Maltsalistel asendavad kandelehekesed puuduvat õiekatet ja on kujunenud õiekatte sarnaseks. Leht Kõrgleht http://bio.edu.ee/taimed/oistaim/johvikas.htm (vaadatud 03.12.2010)
Kaun

Kaun on ühest viljalehest tekkinud ühepesaline vaheseinteta vili, mis avaneb kahe pikiprao moodustumise teel (mööda kauna õmblust ja keskroodu). Seemned kinnituvad kauna poolmete servadele. Kaun esineb liblikõielistel. ebamari koguvili kõder vili
Kõder

Kõder on pikuti kaheks poolmeks avanev kahepesaline (kileja vaheseinaga) avavili. Seemned kinnituvad kõdra keskkohal pikivaheseinale. Kõder võib olla lüliline. Kõdra pikkus ületab laiuse üle kolme korra. Lühemat, kuid samasuguse ehitusega vilja, nimetatakse kõdrakeseks. Kõder võib olla ka üsna väike, lühike ja mitte avanev (näiteks põldsinepil). Kõder esineb ristõielistel. Põldsinepi lülilised kõdrad Ebamari Kaun Koguvili Vili
Taimõri neem

Taimõri neem on kahe neeme nimi: Taimõri neem, Bolševiku saare lõunapoolseim neem Taimõri neem, neem Žohhovi saarel
Taimõri neem (Bolševiku saar)

Taimõri neem (vene мыс Таймыр) on neem Bolševiku saare lõunapoolseimas osas. Neem on nimetatud jäälõhkuja Taimõri järgi. Varem kandis ta hüdrograaf Pavel Messeri auks nime Messeri neem. "Приплывшее" название. Энциклопедия для детей География. Москва, Аванта+, 1994. lk.193 Восстановим историческую справедливость[alaline kõdulink]
Marc Girardelli

Marc Girardelli (sündinud 18. juulil 1963 Lustenaus Austrias) on endine Luksemburgi mäesuusataja. Ta on üks kõigi aegade edukamaid mäesuusatajaid. Girardelli hakkas mäesuusatamisega tegelema viieaastaselt, esimesel võistlusel osales ta seitsmeaastaselt. Kuni 1976. aastani esindas ta Austriat, kuid vahetas siis kodakondsust. Kodakondsuse vahetuse pärast pidi ta vahele jätma 1984. aasta taliolümpiamängud Sarajevos, kuna ei jõudnud 1. jaanuariks ametlikult Luksemburgi kodanikuks saada. Esimese võistluse maailma karikasarjas tegi Girardelli 1979–1980 hooajal ja jõudis esimest korda autasustamispoodiumile 1981. aastal Wengenis. Esimese võidu MK-etapil sai ta 1983. aastal Gällivares slaalomis. Maailma karika üldarvestuses oli ta viis korda esimene. See on saavutus, mida teised meesmäesuusatajad pole seni suutnud ületada. Girardelli sai karjääri jooksul igal alal etapivõidu, mis tõestab seda, et ta oli mitmekülgne ja väga hea mäesuusataja. Kokku võitis Girardelli MK-etappe 43 korral ja jõudis poodiumile 97 korda. Esimest korda osales Girardelli suurvõistlustel alles 1985. aasta maailmameistrivõistlustel Bormios, kus ta sai slaalomis hõbemedali ja suurslaalomis pronksi. Crans Montanas peetud 1987. aasta MM-il sai ta esimese suurvõistluste võidu Alpi kahevõistluses. Girardelli tuli veel kolm korda maailmameistriks: Alpi kahevõistluses 1989. ja 1996. aastal ning slaalomis 1991. aastal. Kuigi Girardelli on karjääri jooksul võitnud peaaegu kõik, jäi olümpiavõit tal siiski saavutamata. Ta osales kolm korda olümpiamängudel ja sai kaks hõbemedalit. 1992 Albertville hõbemedal suurslaalomis hõbemedal ülisuurslaalomis 1985 Bormios hõbemedal slaalomis pronksmedal suurslaalomis 1987 Crans-Montanas maailmameister Alpi kahevõistluses hõbemedal suurslaalomis hõbemedal ülisuurslaalomis 1989 Vailis maailmameister Alpi kahevõistluses pronksmedal slaalomis 1991 Saalbach-Hinterglemmis maailmameister slaalomis 1993 Moriokas hõbemedal slaalomis pronksmedal Alpi kahevõistluses 1996 Sierra Nevadas maailmameister Alpi kahevõistluses Üldkarikas 1. koht: 1985, 1986, 1989, 1991, 1993 2. koht: 1987, 1994 3. koht: 1984, 1992 Slaalomi karikas 1. koht: 1984, 1985, 1991 3. koht: 1989 Suurslaalomi karikas 1. koht: 1985 3. koht: 1982, 1991, 1993 Ülisuurslaalomi karikas 2. koht: 1987, 1992, 1994 3. koht: 1986 Kiirlaskumise karikas 1. koht: 1989, 1994 Alpi kahevõistluse karikas 1. koht: 1989, 1991, 1993, 1995 2. koht: 1986, 1996 3. koht: 1983 Marc Girardelli osales 330 MK-etapil ja jõudis poodiumile 97 korral, millest 43 korda kõige kõrgemale astmele. Marc Girardelli koduleht Marc Girardelli FIS-i kodulehel (inglise) Marc Girardelli Alpine Ski Database kodulehel
Joseph Rychlak

Joseph Frank Rychlak [r'išlak] (17. detsember 1928 – 16. aprill 2013) oli USA psühholoog, kes oli tuntud eriti oma töödega teoreetilise ja filosoofilise psühholoogia alal. Tema tuntuim raamat on "Logical Learning Theory", mis ilmus 1994 kirjastuse University of Nebraska Press väljaandel.
Henry David Thoreau

Henry David Thoreau (sünninimi David Henry Thoreau; 12. juuli 1817 – 6. mai 1862) oli USA kirjanik ja filosoof, transtsendentalismi esindajaid, ökofilosoofia rajajaid. Tema kodanikuallumatuse kontseptsioon on mõjutanud hilisemaid kodanikuühiskonna ja kolmanda sektori tähtsust rõhutavaid ideoloogiaid, rahuliikumist (eriti Mahatma Gandhi kaudu) ja rohelist liikumist. Thoreau'd on peetud ka üheks 20. sajandi anarhismi eelkäijaks. A Week on the Concord and Merrimack Rivers (1849) Kodanikuallumatus (Civil Disobedience 1849; eesti keeles koos "Waldeniga" 1994) Civil Disobedience (1849) Slavery in Massachusetts (1854) Walden (1854; eesti keeles "Walden ehk Elu metsas" 1994) A Plea for Captain John Brown (1860) Excursions (1863) Life Without Principle The Maine Woods (1864) Cape Cod (1865) Early Spring in Massachusetts (1881) Summer (1884) Winter (1888) Autumn (1892) Miscellanies (1894) The Journal of Henry David Thoreau (1906) "Walden ehk Elu metsas" ja "Kodanikuallumatus" 1994. Thoreau, Henry David 2021. Walden ehk elu metsas. (Tõlkinud Erkki Sivonen.) Tallinn: Rahva Raamat. (Kordustrükk.) Esseistlik mõtisklus "Jalutuskäik" (tõlkinud ja saatesõna: Tiiu Speek) – Akadeemia 2006, nr. 8, lk. 1675–1723. „Every creature is better alive than dead, men and moose and pine trees, and he who understands it aright will rather preserve its life than destroy it.“ – Henry David Thoreau Frieda Drewerk, "Thoreau" – Mana 1962, nr. 3, lk. 179–181 Märt Karmo, Ain Raitviir, "Henry David Thoreau – looduse bakalaureus" – Looming 1974, nr. 8, lk. 1362–74 Jaak Rähesoo, "Thoreau'st" (tõlkeraamatu "Walden ehk Elu metsas" arvustus) – Looming 1994, nr. 10, lk. 1429–33 Kalevi Kull, "Simply living" (sama raamatu arvustus) – Vikerkaar 1995, nr. 9/10, lk. 154–158 Henry David Thoreau The Thoreau Reader
Elu idioodiga

"Elu idioodiga" (vene Жизнь с идиотом) on Alfred Schnittke kahevaatuseline ooper, mis esietendus 1992. aastal Amsterdamis. Libreto autor on Viktor Jerofejev. Mina (bariton) Naine (sopran) Vova (tenor) Valvur (bass) Marcel Proust (bariton) "Mina" määratakse karistuseks elama koos idioodiga, kuna võimude arvates ta ei töötanud piisavalt kõvasti. Ta valib hullumajast välja Vova, kelle kõne koosneb ainsast sõnast "Eh". Alguses käitub Vova hästi, kuid siis muutub ta tüütuks. Muu hulgas rebib ta puruks abikaasa raamatu Marcel Prousti loominguga. Mina ja ta naine kolivad teise tuppa ja Vova rahuneb maha. Naine armub Vovasse ning jääb temast rasedaks. Mina ja Vova pöörduvad naise vastu ning Vova tapab ta. Mina muutub idioodiks.
Ameerika Riikide Organisatsioon

Ameerika Riikide Organisatsioon (inglise Organization of American States, OAS) on rahvusvaheline organisatsioon, mis ühendab 35 Ameerika riiki. Ameerika Riikide Organisatsiooni asutasid 30. aprillil 1948 21 riiki, kes kirjutasid Colombias Bogotás alla asutamishartale. Esialgu kuulutati organisatsiooni peamiseks eesmärgiks võitlus kommunismi vastu. Tegevust alustati 1951. aastal. Ettepaneku luua Ameerika riike ühendav poliitilise ja sõjalise koostöö organisatsioon tegi juba 1826. aastal Simón Bolívar. Aastal 1890 asutati Washingtonis Ameerika Riikide Rahvusvaheline Liit; 1910. aastal loodi selle baasil Pan-Ameerika Liit, mille põhjal omakorda moodustati Ameerika Riikide Organisatsioon. Uruguays 31. jaanuaril 1962 toimunud kohtumisel otsustati liikmesriikide hulgast välja heita Kuuba, kelle poliitikat ei peetud organisatsiooni põhikirjale vastavaks. Otsuse poolt hääletas 14 riiki ja vastu Kuuba ise; kuus riiki (Argentina, Boliivia, Brasiilia, Tšiili, Ecuador ja Mehhiko) ei osalenud hääletusel. Hondurases 3. juunil 2009 toimunud tippkohtumisel otsustati Kuuba taas organisatsiooni liikmeks kutsuda. 2009. aasta seisuga kuulub Ameerika Riikide Organisatsiooni ka 61 vaatlejaliiget, kelle seas on ka Euroopa Liit. Organisatsiooni peakorter asub Ameerika Ühendriikide pealinnas Washingtonis. Organisatsiooni peasekretär on alates 26. maist 2015 Uruguay endine välisminister Luis Almagro. Eelmine peasekretär oli Tšiili poliitik ja diplomaat José Miguel Insulza. Kõrgeim organ on kord aastas kogunev Peaassamblee. Jooksva tööga tegeleb alaline Nõukogu, kuhu kuulub igast liikmesriigist üks esindaja. Vajadusel kutsutakse kokku liikmesriikide välisministritest koosnev Konsultatiivnõupidamine. Organisatsioonis on kasutusel neli ametlikku keelt: inglise, prantsuse, hispaania ja portugali keel. Tegevuse peamine eesmärk on rahu ja julgeoleku tagamine Ameerikas, konfliktide rahumeelne lahendamine ning võimalike agressorite tõrjumine. Organisatsioon tegeleb ka majandus-, teadus- ja kultuurialase koostööga ning sotsiaalsete ja õiguslike probleemide lahendamisega. * Hondurase kuuluvus peatati juulis 2009 seoses riigipöördega. ** Kuuba heideti 31. jaanuaril 1962 organisatsioonist välja. Barbados (1967) Trinidad ja Tobago (1967) Jamaica (1969) Grenada (1975) Suriname (1977) Dominica (1979) Saint Lucia (1979) Antigua ja Barbuda (1981) Saint Vincent ja Grenadiinid (1981) Bahama (1982) Saint Kitts ja Nevis (1984) Kanada (1990) Belize (1991) Guyana (1991) Tiit Made. "Rahvusvahelised suhted", Valgus 2002, ISBN 9985681185 Ameerika Riikide Organisatsiooni koduleht
Vilkitski saared

Vilkitski saared on kahe saarestiku nimi: Vilkitski saared, saarestik Laptevite meres, nimetatud vene polaaruurija Boriss Vilkitski järgi Vilkitski saared, saarestik Kara meres, nimetatud vene polaaruurija Andrei Vilkitski järgi Vilkitski saar
José Ortega y Gasset

José Ortega y Gasset (9. mai 1883 – 18. oktoober 1955) oli hispaania filosoof. "La rebelión de las masas" (1930; eesti keeles "Masside mäss", 2002) Jüri Talvet, "José Ortega y Gasseti filosoofia ja esteetika" – Looming 1974, nr. 7, lk. 1172-1188; ka Jüri Talveti raamatus "Hispaania vaim", Ilmamaa, Tartu 1995 Jüri Talvet, "Masside mässu" arvustus Andres Langemets, "Kas Ortega y Gasseti masside mäss lõppenud?"
Vilkitski saared (Laptevite meri)

Vilkitski saared (vene острова Вилькицкого) on saarestik Laptevite meres Taimõri poolsaare lähedal. Saarestiku avastas 1919 Roald Amundseni ekspeditsioon. Saarestik on nimetatud vene polaaruurija Boriss Vilkitski auks.
Vilkitski saared (Kara meri)

Vilkitski saared (vene острова Вилькицкого) on saarestik Kara meres, Nordensköldi saarestiku osa. Saarestik on nimetatud vene polaaruurija Andrei Vilkitski auks.
1655

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1620. aastad | 1630. aastad | 1640. aastad | 1650. aastad | 1660. aastad | 1670. aastad | 1680. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1651 | 1652 | 1653 | 1654 | 1655 | 1656 | 1657 | 1658 | 1659 | ► | ►► 1655. aasta (MDCLV) oli 17. sajandi 55. aasta. 25. märts – Hollandi astronoom Christiaan Huygens avastas Saturni suurima kuu Titani. 7. aprill – Fabio Chigi sai paavstiks Aleksander VII nime all. 19. mai – Inglise-Hispaania sõda: Inglismaa tungis Hispaania valduses olnud Jamaica saarele ja vallutas selle nädal aega hiljem. Hollandlased vallutasid Uus-Rootsi (Nya Sverige), rootslaste koloonia Põhja-Ameerikas. 6. jaanuar – Jakob Bernoulli, šveitsi matemaatik 4. mai – Bartolomeo Cristofori, itaalia pillimeister, esimese klaveri valmistaja 13. mai – Innocentius XIII (Michaelangelo dei Conti), Rooma paavst 1721–1724 13. august – Johann Christoph Denner, sakslasest klarneti leiutaja 4. detsember – Karl XI, Rootsi kuningas 7. jaanuar – Innocentius X (Giambattista Pamfili), Rooma paavst 30. märts – Nils Assersson Mannersköld, Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane 28. juuli – Cyrano de Bergerac, prantsuse kirjanik 24. oktoober – Pierre Gassendi, prantsuse filosoof, matemaatik, astronoom
Urb

Urb (amentum) on õisikutüüp. See on tavaliselt rippuva pearaoga liitõisik, mille lühiharudele kinnituvad harilikult ühesoolised väikesed lihtsa õiekattega õied. Urvad on paljudel lehtpuudel, näiteks haaval, kasel, lepal, pajul, paplil ja sarapuul. Emasurb – ainult emasõitest koosnev urb Emasõis – õis, milles on üks või mitu emakat, mitte aga tolmukaid Isasurb – ainult isasõitest koosnev urb Isasõis – õis, milles on ainult tolmukaid, mitte aga emakat Hariliku sarapuu urvad Kaseurvad Paljurb lähedalt
Viljaraag

Viljaraag on keskmise pikkusega viljaoks viljapuudel või vilja varretaoline kandja, mis kujuneb õieraost. Viljaraagu vilja osana nimetatakse ka viljavarreks.
Coda

Coda tähendab itaalia keeles 'saba'. Coda ehk kooda on heliteose osa pärast teose sisulist lõppu. Coda (kooda) on ka filmi osa pärast filmi lõputiitreid (neid osi võib olla ka mitu). "Coda" on Led Zeppelini album. Album sai sellise nime, kuna ta on välja antud pärast ansambli tegevuse lõppu. Coda on noodikirja märk.