INSEE kood

INSEE kood on numbriline indekseerimiskood, mida kasutab Prantsuse Riiklik Statistika- ja Majandusuuringute Instituut (Institut national de la statistique et des études économiques – INSEE) erinevate üksuste, sealhulgas valdade ja departemangude identifitseerimiseks. Neid kasutatakse ka inimestele antud riiklike isikukoodidena. Kuigi täna kasutab seda riiklikku identifitseerimisnumbrit Prantsusmaal sotsiaalkindlustus ja see on olemas iga inimese sotsiaalkindlustuskaardil (carte Vitale), loodi see algselt Vichy Prantsusmaal Füüsiliste Isikute Tuvastamise Riikliku Kataloogi Registreerimisnumbri (Numéro d'inscription au répertoire des personnes physiques, NIRPP või lihtsalt NIR) varjus. Viimast kavatseti algselt kasutada salajaste sõjaliste värbamisvahenditena, kuid lõpuks oli see juutide, mustlaste ja muude "ebasoovitavate" populatsioonide tuvastamiseks Vichy mõistes. Esimene NIR-i number oli 1 meessoost eurooplasele, 2 naissoost eurooplasele, 3 meessoost moslemile, 4 naissoost moslemile, 5 meessoost juudile, 6 naissoost juudile, 7 meessoost välismaalasele, 8 naissoost välismaalasele, samas kui 9 ja 0 olid ette nähtud määratlemata rassilise staatusega isikutele. Demograafiline teenistus loodi 1940. aastal eesmärgiga asendada 1940. aasta juuni vaherahuga Natsi-Saksamaaga keelatud sõjaväe värbamisbüroo. 11. oktoobril 1941 võttis Demograafiline teenistus üle endise Prantsusmaa üldstatistika (SGF, loodud 1833. aastal). Uut organisatsiooni kutsuti Riiklikuks statistikateenistuseks (Service national des statistiques, SNS). Iga prantslane saab sündides isikukoodi, "numéro d'inscription au répertoire" (NIR või Riikliku Teatmekogu Sissekanne), kutsutakse ka "numéro de sécurité sociale" (või sotsiaalkindlustuse number). See INSEE kood koosneb 13 numbrist + kahenumbriline võti. Ehkki kokku on 15 numbrikohta, võimaldab selle struktuur inimestel vähemalt esimesed seitse numbrit meelde jätta (nad peavad teadma vaid oma sugu, sünniaastat ja -kuud ning sünnidepartemangu). Kuna seda numbrit kasutatakse paljudes haldusmenetlustes (kas riigi või eraettevõtete poolt), teab enamik inimesi seda identifitseerimisnumbri osa mälu järgi. Selle vorming on järgmine: syymmlloookkk cc, kus s on meestel 1, naistel 2, yy on sünniaasta kaks viimast numbrit, mm on sünnikuu, tavaliselt 01–12 (kuid nende inimeste jaoks, kelle täpne sünniaeg pole teada, on olemas spetsiaalsed väärtused), ll on päritoludepartemangu number: 2 numbrit või 1 number ja 1 täht Prantsusmaa emamaal, 3 numbrit ülemeredepartemangudel. ooo on päritoluvald (departemang koosneb mitmetest valdadest): 3 numbrit Prantsusmaa emamaal või 2 numbrit ülemerevaldadel. kkk on järjekorranumber, et eristada inimesi, kes on sündinud samas kohas samal aastal ja kuul. Selle numbri annab Acte de naissance, ametlik paber, mis ametlikult kinnitab sündi (ja seda on kogu elu vaja mitmesuguste haldusmenetluste jaoks, näiteks isikutunnistuse saamiseks). cc on kontrollvõti, 01–97, mis võrdub 97-(ülejäänud numbrimoodul 97) või 97, kui number on 97-kordne. Konkreetsetes olukordades on inimeste jaoks erandeid. Sookoodid (s: 1 meestel, 2 naistel) antakse erijuhtudel ajutistel registreerimistel, näiteks inimesele, kes töötab palgatöötajana, kuid pole mitmesugustel põhjustel registreeritud. Vichy Prantsusmaal, kuid ainult Alžeerias (mitte Prantsusmaa emamaal) kasutati seda s koodi ka juutide, Alžeeria moslemite, välismaalaste või halvasti määratletud inimeste registreerimiseks. Nii anti Alžeeria ja kõigi kolooniate moslemitele 8 või 9; 1 või 2 põlisjuutidele; 7 või 8 välismaalastele; 1 või 0 mitmesuguse ja ebamääraselt määratletud staatuse korral (inimesed ühestki neist klassidest). Osa llooo kasutatakse koos, seda nimetatakse COG, mis tuvastab inimese sünnikoha. On ka konkreetsed koodid inimestele, kelle sünniaeg või -koht pole teada, kuigi tänapäeval on see üha haruldasem (näiteks sünnikood on suurem kui 20, kui sünnikuu pole teada, ja vallakood on 990, kui päritoluvald pole teada). Ülemere departemangudel on departemangunumber kolmekohaline ja vallanumber kahekohaline (1950. aastast). Välismaal sündinud inimeste departemangukood on 99 ja vallakood asendatakse sünniriigi koodiga, mis on kolmekohaline. Enne 1964. aastat kasutati departemangukoode 91-96 Alžeerias, Tuneesias ja Marokos. Kui antud kuul ületab sündide arv 999, luuakse tavaline lisakood. Viimane kood saadakse matemaatilise meetodi abil (jagades 97-ga arvu, mis moodustatakse esimese 13 numbriga, võttes sellest jagatisest jäägi, ja siis "täiendus 97-le", see on erinevus 97 ja selle jäägi vahel): see annab kontrollvõtme koodi. NIR (Riiklik Isikutuvastamise Teatmekogu) loodi René Carmille'i poolt (kes suri Dachau koonduslaagris 1944. aastal), kes korraldas aprillist augustini 1941 Vichy režiimi ajal esimese üldülevaate Prantsuse armee salajase mobilisatsiooni ettevalmistamiseks. Seejärel tegi Alžeerias kodifitseerimise kindral Marie, et saada loendatud juudid, moslemid ja muud kategooriad. Eesmärk oli luua kogu Prantsuse elanikkonna kohta toimik ning diskrimineerida etniliste või seadusest tulenevate kriteeriumide alusel, järgides Vichy rassipoliitikat. Esimesel numbril, mida nüüd kasutatakse meeste ja naiste eristamiseks, oli sel ajal muud eesmärgid: 3 või 4 Alžeeria mittejuutidest põlisrahvaste jaoks, 5 või 6 põlisjuutide jaoks, 7 või 8 välismaalaste jaoks ja 9 või 0 mitmesuguste ja valesti määratletud statuutide jaoks. See Alžeerias kasutatud diskrimineeriv liigitus kaotati 1944. aastal ja seda ei kasutatud kunagi Prantsusmaa emamaal, kus kogu sõja ajal kasutati vaid "1" ja "2" (meestele ja naistele). NIR-i haldamine määrati 1946. aastal uuele statistikainstituudile INSEE. Selle asutuse ülesandeks on ka RNIPP (répertoire national d'identification des personnes physiques, Füüsiliste Isikute Tuvastamise Riiklik Teatmekogu), mis sisaldub iga inimese kohta: NIR, perekonnanimi, eesnimi, sugu, sünniaeg ja -koht ning viide sünni registreerimisele (Acte de naissance). SIREN koodid antakse ettevõtetele ja mittetulundusühingutele, SIRET koodid nende asutustele ja rajatistele (SIRENE andmebaas). INSEE annab arvulisi indekseerimiskoode (prantsuse: les Codes INSEE) Prantsusmaa haldusüksustele: INSEE koodid (tuntud kui COG, Code officiel géographique) antakse haldusüksustele, eriti Prantsuse valdadele (need ei lange kokku posti sihtnumbritega, kuna Prantsusmaal on 36 778 valda ja paljudel on sama nimi). Kood on viiekohaline: 2 numbrit (departemang) ja 3 numbrit (vald) 96-le Prantsusmaa emamaa departemangule. 3 numbrit (departemang või kollektiivsus) ja 2 numbrit (vald) ülemere departemangule ja ülemere kollektiivsusele. Departemangukoodid on hästi teada, kuna neid kasutati sõidukite registreerimismärkide kahe viimase numbrina (75 on Pariis, 13 Marseille, 31 Toulouse jne). See numbrimärgisüsteem muutus 2009. aastal siiski valikuliseks, nii et kaks viimast numbrit ei tähenda enam tingimata departemangu, kuhu auto on registreeritud. Vallakoodid määrati algselt nummerdades tähestiku järjekorras vallanimede loendi igas departemangus või ülemerejaotuses. Aja jooksul on tehtud erandeid, kuna mõned omavalitsused nimetati ümber, mõned omavalitsused tükeldati ja loendi lõppu on lisatud uued omavalitsused. Departemangukoode tuntakse kõige paremini ka Prantsuse post sihtnumbrite osana; kuid sihtnumbrid ei sisalda INSEE vallakoode, vaid on kavandatud geograafiliste seeriate kaupa, alustades departemangu peamisest linnast ja jagunedes seejärel geograafiliselt selle ümber, koos spetsiaalse levitamise jaoks mõeldud täiendavate seeriatega. Mõnele piirkonnale, kus asuvad suurimad ja rahvarohkeimad vallad, võib samuti eraldada eraldi seeriad. Posti sihtnumbrid ei näita täpselt valdu, vaid levitamise eest vastutava postkontori asukohta ning paljudel maapiirkondade valdadel on sama posti sihtnumber kui vallal, kus postkontor asub. Välisriikide ja -territooriumide jaoks on olemas ka 5-kohalised INSEE-koodid, mis algavad 99-ga. INSEE Biomeetria Isikukood