laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Shenay Perry

Shenay Perry (sündinud 6. juulil 1984 Washingtonis) on Ameerika Ühendriikide elukutseline naistennisist. Ta resideerib Florida osariigis Coral Springsis. Shenay suurimateks eelisteks tennises peetakse tema tugevat ja kiiret servi. Ta eelistab mängida kõva kattega väljakutel. Shenay isa Ronald oli ametis tuletõrjujana, kuid kui tütrel avaldus 4-aastaselt huvi tennise vastu, pühendus ta täielikult oma tütre treenimisele. Isa oligi Shenay esimene treener. Kui Shenay oli 11-aastane, siirdus perekond Floridasse, et tütar saaks treenida tuntumates tenniseakadeemiates. Shenayl on vend Ronald juunior. Tema nõbu on Timothy Perry, keda peetakse meeste profitennise tõusvaks täheks. Shenay alustas WTA karjääri 2004. aastal Aucklandi turniiril, kus ta jõudis veerandfinaali võiduga hispaanlanna Virginia Ruano Pascuali üle. 2006. aasta Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel jõudis Perry kolmandasse ringi. Shenay Perry oli ainus Ameerika naistennisist, kes jõudis 2006. aasta Wimbledoni turniiril 16 parema hulka. Ta lõpetas oma professionaalse tennisemängija karjääri 2010. aasta septembris. Hiljem on ta olnud Kristie Ahni treener. WTA andmed Shenay Perry kohta
Dielektrik

Dielektrik ehk isoleeraine on väga suure eritakistusega (>108 Ω∙m) aine. Dielektrikud võivad olla nii tahked, vedelad kui ka gaasilised. Dielektrikut nimetatakse ka mittejuhiks ja seda peamiselt liigituses juht – pooljuht – mittejuht. Elektriväli tekitab dielektrikus dielektrilise polarisatsiooni. Osa välja energiast muutub soojuseks, mida väljendab dielektrikuskadu. Kui elektrivälja tugevus ületab kriitilise väärtuse, toimub dielektriku läbilöök. Dielektrikute iseloomustussuurusi: eritakistus, suhteline dielektriline läbitavus, dielektriline vastuvõtlikkus, dielektriline läbilöögitugevus, kaonurga tangens. Dielektrikuid kasutatakse laialdaselt elektriisoleermaterjalina. Dielektriline läbitavus Dielektrikuskadu Kõrge-k-dielektrik
Melatoniin

Melatoniin on enamiku selgroogsete käbinäärmes sünteesitav hormoon. Inimestel reguleerib melatoniin bioloogilist ööpäevarütmi. Melatoniini esineb bakterites, taimedes (näiteks liht-naistepunas) ja teistes elusolendites peale inimese. Melatoniin on ka tugev antioksüdant. Melatoniini struktuur sarnaneb serotoniini struktuuriga. IUPACi nomenklatuuri tähis: N-[2-(5-methoxy-1H-indol-3-yl)ethyl] acetamide. CAS-i registreerimisnumber on 73-31-4. PubChemi number on CID 896. Farmakoterapeutiline rühm: psühholeptikumid, melatoniini retseptorite agonistid, ATC-kood: N05CH01 (näit Circadin jt) Eestis on melatoniini võimalik osta käsimüügis olevate kaubamärkide "Melatonina Diet" ja "Sleep Aid" all. Melatoniini sünteesi hulka kontrollivad hüpotalamusest algavad närviteed, mille aktiivsus sõltub reetina fotoretseptorite aktiveerumisest, ehk silmadeni jõudva valguse hulgast. Melatoniini tootmine hakkab suurenema õhtul pärast pimeduse saabumist ning saavutab maksimaalse taseme kella 2 kuni 4 paiku. Pärast seda hakkab melatoniini tootmine langema. Melatoniini biosüntees toimub trüptofaanist mis esmalt muudetakse kindla ensüümi poolt serotoniiniks. Melatoniini kasutatakse unehäirete ravis, 1993. aastast on see toidulisandina müügil Ameerika Ühendriikides. Paljudes maailma riikides on melatoniin käsimüügis, kuid Austraalias, Uus-Meremaal ning Euroopa Liidus kuulub see retseptiravimite alla. Eksogeenset melatoniini kasutatakse unehäirete, ajavahestressi ning nn kevadväsimuse sümptomite ravis. Melatoniini kasutatakse tihti ATH ravis, sest viimase ravim põhjustab ligi 94% kasutajatel unetust. Sissekanne PubChem-is CHEMID: Melatoniini Ravimiinfo bulletään: melatoniin Kliinik.ee:talvedepressioon ja melatoniin Urmas Kokassaar, Mihkel Zilmer, Pimedushormoon melatoniin, 8. veebruar 1998 Melatoniin ja tüümus Pertsov SS., Effect of melatonin on the thymus, adrenal glands, and spleen in rats during acute stress. Lühikokkuvõte., Bull Exp Biol Med. märts 2006 ;141(3):292-5., veebiversioon (vaadatud 04.10.2014) (inglise keeles) M. C. Naranjo, J. M. Guerrero, A. Rubio, P. J. Lardone, A. Carrillo-Vico, M. P. Carrascosa-Salmoral, S. Jiménez-Jorge, M. V. Arellano, S. R. Leal-Noval, M. Leal, …, Melatonin biosynthesis in the thymus of humans and rats, Cellular and Molecular Life Sciences, märts 2007, 64. väljaanne, nr 6, lk 781-790, veebiversioon (vaadatud 29.10.2014) (inglise keeles) Teadusuuringutes Eesti Rahvusringhääling, Öine valgustus võib peatada vähiravi toime, 29.07.2014 Harvard Health Letter, Blue light has a dark side, 2. september 2015
Neio koolulaul & Suurõq sajaq

"Neio koolulaul & Suurõq sajaq" on setu rahvalaulik Anne Vabarna loodud paariseepos. Tegemist on kahe sarnase süžee, kuid erineva lõpplahendusega looga. 5580-värsiline "Suurõq sajaq" võeti esmakordselt linti 1923. aasta suvel soome folkloristi Armas Otto Väisäneni poolt. Lauri Honko, Anneli Honko, Paul Hagu. The Maiden's Death Song & The Great Wedding. Anne Vabarna's Oral Twin Epic written down by A. O.Väisänen. FF Communications 281, Helsinki: Academia Scientiarum Fennica, 2003. 529 lk.
Tümosiinid

Tümosiinid on mitmetes kudedes paiknevad, kuid biokeemiliselt ja funktsionaalselt erinevad valgud, mis evivad organismis hormoonilaadseid toimeid. Varem liigitati tümosiinid hormoonide hulka. Tümosiinid liigitatakse kaksikiooni alusel kolme rühma: alfatümosiinid (pH < 5,0); beetatümosiinid (pH 5,0–7,0); gammatümosiinid (pH > 7,0). Tümosiinidel on kudedes mitmeid funktsioone. Alfa- ja beetatümosiinid moduleerivad immuunvastuseid, kuid osalevad ka kasvajate patogeneesis. Tümosiinid mõjutavad ka südame veresooni, osalevad angiogeneesis, rakkude migratsioonis, aga ka tüvirakkude diferentseerumises. Mitmed tümosiinid osalevad T-rakkude koolitamisel ja diferentseerumisel. Esimene tümosiin TF5 (thymosin fraction 5) ehk tümosiin beeta-4 eraldati esmakordselt vasika tüümusest 1966. aastal, kuid hiljem on seda leitud veel muudeski kudedes. Tüümuse stromaalne lümfopoetiin EWALD HANNAPPEL, STEPHEN DAVOUST, ja B. L. HORECKER, Thymosins β8 and β9: Two new peptides isolated from calf thymus, Proc. Nat! Acad. Sci. USA, 79. väljaanne, lk 1708-1711, märts 1982, veebiversioon (vaadatud 27.11.2014) (inglise keeles) Chen C, Li M, Yang H, Chai H, Fisher W, Yao Q., Roles of thymosins in cancers and other organ systems. Lühikokkuvõte., World J Surg. märts 2005 ;29(3):264-70., veebiversioon (vaadatud 27.11.2014) (inglise keeles) Goldstein AL., History of the discovery of the thymosins. Lühikokkuvõte., Ann N Y Acad Sci. september 2007 ;1112:1-13., veebiversioon (vaadatud 27.11.2014) (inglise keeles) Allan L. Goldstein, Arabinda Guha, Marion M. Zatz, Mark A. Hardy, ja Abraham White, Purification and Biological Activity of Thymosin, a Hormone of the Thymus Gland (thymus/rosette-forming cells/thymectomy/lymphoid cells/mouse), Proc. Nat. Acad. Sci. USA, 69. väljaanne, nr 7, lk 1800–1803, juuli 1972, veebiversioon (vaadatud 27.11.2014) (inglise keeles) Thomas Huff, Christian S.G. Müller, Angela M. Otto, Roland Netzker, Ewald Hannappel, β-Thymosins, small acidic peptides with multiple functions, The International Journal of Biochemistry & Cell Biology 33 (2001) 205–220, veebiversioon (vaadatud 27.11.2014) (inglise keeles) Hannappel E., beta-Thymosins. Lühikokkuvõte., Ann N Y Acad Sci. september 2007 ;1112:21–37, veebiversioon (vaadatud 27.11.2014) (inglise keeles) Mannherz HG, Hannappel E., The beta-thymosins: intracellular and extracellular activities of a versatile actin binding protein family. Lühikokkuvõte., Cell Motil Cytoskeleton. oktoober 2009 ;66(10):839–51. doi: 10.1002/cm.20371, veebiversioon (vaadatud 27.11.2014) (inglise keeles) ERRi teadusuudised, Leiti võimalik ravim, mis aitab vältida infarkti tagajärjel tekkivaid südamekahjustusi, 13.06.2011, veebiversioon (vaadatud 27.11.2014) Gómez-Márquez J, Anadón R., The beta-thymosins, small actin-binding peptides widely expressed in the developing and adult cerebellum. Lühikokkuvõte., Cerebellum. 2002 aprill;1(2):95–102, veebiversioon (vaadatud 27.11.2014) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Thymosins seisuga 27.11.2014
Põrn

Põrn (ladina keeles splen, lien) on selgroogsete (sealhulgas inimese) kõhuõõnes paiknev immuunelund. Põrn osaleb vereloomes. Madude põrn on väike punaka värvusega elund. Põrn paikneb neil sapipõie ja pankrease vahel. Maopoegadel toimub elundis vereloome (punalibled, T-rakud) ja täiskasvanud madudel punaliblede lagundamine ning vere hoiustamine (depoopõrn). Osade autorite arvates on 50–70% põrna lümfotsüütidest siiski pärit harkelundist. Osadel madudel on põrn pankreasega niivõrd seotud, et kaht elundit nimetatakse põrn-pankreaseks (inglise splenopancreas). Põrna varustab verega põrnaarter (arteria splenica). Põrnaarter sisaldab valget põrnapulpi (pulpa lineis alba) (lümfoidkude). Madudel puudub punane põrnapulp. Koduloomade põrna ümbritseb elastsetest ja kollageensetest kiududest paks kihn (capsula, A13.2.01.002). Kihnust, mis on kas osaliselt või täielikult kaetud kõhukelmega, suunduvad põrna sisemusse põrnapõrgad (trabeculae lienis, A13.2.01.003), mille sees paikneb arvukate veresoontega põrnapulp (pulpa splenica, A13.2.01.004). Põrnapulp koosneb: punasest põrnapulbist (pulpa lineis rubra); valgest põrnapulbist (pulpa lineis alba) (lümfoidkude, koosneb lümfifolliikulitest). Inimestel paikneb põrn kõhuõõne vasakus ülaosas. See asetseb ühe küljega vastu diafragmat, teisega vastu mao põhja ja vastu vasakut neeru. Väljast ümbritseb teda kõhukelme. Põrn on pehme pudeda konsistentsiga piklik tumepunane elund, mis kaalub 150–200g. Inimestel võib esineda lisaks põrnale ka lisapõrn. Põrn mängib olulist rolli inimese immuunsüsteemis. Põrnas moodustuvate lümfotsüütide funktsiooniks on organismi kaitsmine nakkuste vastu. Põrnas lagundatakse punaliblesid. Inimestel seostatakse põrnaga näiteks selliseid haiguslikke seisundeid nagu põrnasuurenemus, splenohepatomegaalia, splenopaatia, põrnapõletik (spleniit), põrnavähk jms. Põrnainfarkt Põrnatõvebatsill DOUGLAS MADER, M.S., DVM, DABVP,Snake Immune System Anatomy. Vaadatud 10.02.2014 Julius M. Cruse, MD, PhD,Robert E. Lewis, "Atlas of Immunology", 3.trükk, CRC PRess, lk 807, 2010 Enn Ernits, Esta Nahkur,"Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 345, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8. Sissekanne Terminologia Anatomicas A13.2.01.001: Splen. Põrn
Reet Montonen

Reet Montonen (neiupõlvenimega Reet Talussaar; 25. detsember 1959 – 27. jaanuar 2008) oli eesti psühholoog. Ta lõpetas 1978. aastal Tartu 5. Keskkooli (õppis bioloogia-geograafia eriklassis). Pärast Tartu Riikliku Ülikooli lõpetamist töötas Reet Montonen Tartu Psühhiaatriakliinikus. Tema kitsamad erialad olid lastepsühholoogia, psühhoanalüüs ja pereteraapia. Magistrikraadi sai Reet Montonen eripedagoogika erialal.[viide?]
Kookospähkel

Kookospähkel on kookospalmi (Cocos nucifera) vili. Botaanilises mõttes ei ole tegu mitte pähkliga, vaid luuviljaga. Kookospähkli kesta kutsutakse kookoseks. 2012. aastal toodeti maailmas kokku 62,1 miljonit tonni kookospähkleid ning istandike pindala oli 12,1 miljonit hektarit. Viljadest tarbitakse ja töödeldakse peaaegu kõik tootjariigis ning vaid tühine osa (alla ühe protsendi) läheb ekspordiks. Pärast kookospähklite koristamist raiutakse luuvilja pealt kiudkiht ära. Paljastunud luukest meenutab tõesti pähklit ja et eurooplased on näinud tavaliselt just sellist puhastatud luuvilja, siis ongi nad hakanud seda kookospähkliks nimetama. Vilja õõnsus on täidetud vedelikuga mida kutsutakse kookosveeks. Kääritanud kookosvett kasutatakse veinide, likööride ja kookosäädika valmistamisel. Kookospähklid lüüakse pooleks ja pannakse päikese kätte kuivama. Mõne aja pärast tõmbub kõvaks kuivanud toitekude luukesta küljest lahti ja see on siis kopra. Igalt palmilt saadakse 5–30 kg koprat. Koprat kogutakse ja saadetakse maailmaturule, sellest pressitakse väärtuslikku taimeõli ning pressimisjäätmed on loomadele tunnustatud jõusöödaks. Viljaliha moodustab vilja massist 52%. Kuigi kookospähkli viljaliha sisaldab vähem rasva kui teised kuivad pähklid (mandlid, maapähklid), peetakse seda ikkagi suure küllastunud rasvade sisaldusega viljaks. Samuti sisaldab kookospähkli viljaliha vähem suhkruid, kui teised puuviljad (banaan, õun), kuid on rikas raua ja fosfori sisalduse poolest. Kookosõli ""Food and Agriculture Organization of the United Nations"". faostat.fao.org (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 7.04.2012. Vaadatud 10.12.2010. ""USDA National Nutrient Database"". www.nal.usda.gov (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 24.09.2014. Vaadatud 9.12.2010.
Eesti Mälumänguliit

Eesti Mälumänguliit on mittetulundusühing, mis korraldab Eestis mälumänge ja koondab mälumängureid. Eesti Mälumänguliit asutati 1998. Selle mõttelised eelkäijad olid 1970. aastatest mälumängureid ühendanud klubi Meridiaan ja 1985. aastast Eesti Kilvaklubide Liit, mis kadusid NSV Liidu lagunemisega. Otsene eelkäija oli Meridiaan, mis korraldas Eesti Meistrivõistlusi ja suuremaid mänge. Eesti Kilvaklubide Liit oli Meridiaanist lahku löönud rühm, kes korraldas nn. alternatiivseid meistrivõistlusi. Eesti Mälumänguliit on Eesti Olümpiakomitee liikmesorganisatsioon ja sinna kuulub umbes 100 mälumängurit. Eesti Mälumänguliidu tähtsaimad ettevõtmised on korraldada meistrivõistlusi üksik- ja paarismängus ning kuni 5-liikmelistele võistkondadele, peamiselt omavalitsuste võistkondi hõlmavat üleriigilist sarja Maakilb ja 2003. aastast meistrivõistlusi koolinoortele. Pärast ühe läbi aegade edukaima mälumänguri Aare Sireli surma korraldatakse 1998. aastast temanimelist mälestusvõistlust neljaliikmelistele võistkondadele. 2013. aastal andis liit välja Enn Limbergi koostatud teose "Väike Eesti mälumängu biograafiline leksikon" (ISBN 9789949332274). Eesti Mälumänguliidu koduleht (sisaldab mängude küsimusi, tulemusi ja tähtsamate võistluste medalitabeleid läbi aegade)
Kullerkupp (perekond)

Kullerkupp (Trollius) on õistaimede perekond tulikaliste sugukonnast. Perekonda kuulub umbes 30 liiki ja see on lähedases suguluses tulika perekonnaga. Perekonna tüüpliik on harilik kullerkupp ehk kullerkupp. Kullerkupp on levinud parasvöötme jahedama kliimaga piirkondades, eelistades niisket savikat pinnast. Trollius acaulis – varretu kullerkupp Trollius altaicus – altai kullerkupp Trollius asiaticus – aasia kullerkupp Trollius chinensis – hiina kullerkupp Trollius dschungaricus – džungaaria kullerkupp Trollius europaeus – harilik kullerkupp Trollius farreri Trollius ircuticus – irkutski kullerkupp Trollius japonicus Trollius laxus – ameerika kullerkupp Trollius ledebourii – Ledebouri kullerkupp Trollius lilacinus Trollius paluster Trollius papaverus Trollius pulcher – tore kullerkupp Trollius pumilus – madal kullerkupp Trollius ranunculinus – avaõieline kullerkupp Trollius riederianus – Riederi kullerkupp Trollius yunnanensis – jünnani kullerkupp
Karl Selter

Karl Selter (24. juuni 1898 Puhmu küla, Kapu vald – 31. jaanuar 1958 Genf) oli Eesti jurist, diplomaat ja poliitik. Ta oli 1938–1939 Eesti Vabariigi välisminister. Karl Selter on läinud ajalukku sellega, et just temal tuli 1939. aastal Moskvas kirjutada alla nn baaside lepingule. Aastal 1914 lõpetas Westholmi eraprogümnaasiumi, 1916 Peetri Reaalkooli ja 1921 Tallinna Õhtugümnaasiumi. Osales õppursõdurina Vabadussõjas ja sai seal haavata. 1919–1921 osales vabakuulajana Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. 1921–1925 õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas ja astus korporatsioon Vironiasse. Töötas mitmel ametikohal sõja- ja kohtuministeeriumis ja vandeadvokaadina. 20. oktoobrist 1933 kuni 9. maini 1938 oli majandusminister ja 9. maist 1938 kuni 12. oktoobrini 1939 välisminister. Aastal 1939 määrati Eesti esindajaks Rahvasteliidu juurde Genfis. Ta oli ühtlasi aastatel 1939–1940 saadikuks Vatikanis ja 1940 Šveitsis Bernis. 1936 Eesti Olümpiakomitee liige, Eesti Aeroklubi president. 1937 aastal Rahvuskogu liige, 1938 asutatud Loodusvarade Instituudi auliige. Konstantin Päts ütles tema kohta: "Selter pole minu valitsuses mitte ainult kasvult kõige pikem, vaid ka vaimuannetelt ja võimetelt" (Minister Karl Selter †. Võitleja, veebruar 1958, nr. 2, lk. 5). Kuni 29. novembrini 1939 I Riigivolikogu liige 74. valimisringkonnast. Jäi elama Šveitsi ja oli Eesti mitteametlik esindaja Saksamaa LV valitsuse juures Bonnis ning Euroopa Ikestatud Rahvaste Esinduskogu Eesti delegatsiooni liige. Tema isa oli Joosep Selter (28. oktoober 1871 Koeru, Järvamaa – 13. jaanuar 1940 Tallinn). Kotkaristi I klassi teenetemärk (20. veebruar 1935) Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk Pälvis ka Soome, Hollandi, Belgia, Läti ja Saksamaa aumärke. "Kas olite silmakirjalikult truud K. Pätsile?" Stockholms-Tidningen Eestlastele, 20. veebruar 1953, nr. 41, lk. 2. Margit-Mariann Koppel. Pääro – Karl Selteri sünnikoht. Kultuur ja Elu 1/2002 EE 14.kd. ja "Eesti majandustegelased" (1938). Minister Karl Selter †. Võitleja, veebruar 1958, nr. 2, lk. 5. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Ajavaod. Riigi mehed: Karl Selter (ERR 2016)
Sugukond

Sugukond tähistab genealoogias ühe meesisiku või esivanemate paari kõiki järglasi meesliinis, st. välja jättes naisliikmete lapsi ja nende järeltulijaid. Kui sugukonda loetakse ka naiste järglased, on tegemist suguvõsaga. Etnoloogias samastub mõiste klanniga ehk laiendatud perekonnaga, millena mõistetakse sugukonda sugukondliku korra ajal. hõim sugupuu
Haylie Duff

Haylie Katherine Duff (sündinud 19. veebruaril 1985 Houstonis) on USA näitleja ning laulja. Ta on tuntud Sandy osatäitjana seriaalis "Seitsmes taevas". Tema õde Hilary on samuti näitleja.
Transilvaania sinilill

Transilvaania sinilill (Hepatica transsylvanica, varem Hepatica angulosa) on taimeliik tulikaliste sugukonnast sinilille perekonnast. Rumeenia 2010. aasta margil Rumeenia 2015. aasta margil
Magnetiline deklinatsioon

Deklinatsioon ehk magnetiline deklinatsioon on horisontaalne nurk geograafilise ja magnetilise põhjasuuna vahel. Magnetiline deklinatsioon ei ole konstant, vaid on erinev maailma eri paigus ning muutub aja jooksul isegi samas kohas. Magnetiline põhjapoolus muudab aja jooksul oma asukohta, sellest ka muutused deklinatsioonis. Deklinatsioon loetakse positiivseks, kui magnetpoolus on idapoolsem kui geograafiline poolus ning negatiivseks vastasel korral. Eestis on praegusel ajal deklinatsioon +7 (Sõrve) kuni +10 (Narva) kraadi. See tähendab, et kompassinõel näitab tegelikust põhjasuunast ida poole. Esinevad kohalikud anomaaliad. Deviatsioon Magnetkääne Deklinatsiooni kalkulaator Deklinatsiooni maailmakaart
Opava

Opava (saksa keeles Troppau) on statutaarlinn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas, Opava ringkonna halduskeskus. Linn asub Odra lisajõe Opava ääres. Opava sai linnaõigused 1224. aastal Tšehhi kuningriigis. Linna on esmamainitud 1185. aastal. Opava on oluline liiklussõlm. 1820. aastal toimus Opavas Püha Liidu II kongress. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Opava koduleht
Paulus Orosius

Paulus Orosius (u 380–420) oli Hispaaniast pärit vanarooma ajaloolane ja ristiusu presbüter. Ta koostas oma õpetaja Augustinuse ettepanekul esimese kristliku maailmaajaloo teose "Historiae adversus paganos" ("Ajalugu paganate vastu"). Teos käsitleb ajalugu alates maailma loomisest kuni autori kaasajani.
Pektiin

Pektiin on keemiliselt polü-D-galakturoonhape. See on taimne polüsahhariid, mis kuulub lahustumatu liitpolüsahhariidi pektoosi koostisse. Pektoosi osana kuulub ta peaaegu kõigi taimede rakukesta koostisse. Ained, mis sisaldavad pektiine, nimetatakse pektiinaineteks. Pektiini kasutatakse moosi tegemisel moosipaksendajana.
Pell

Pell on muistne mulgi viljakushaldjas või majavaim. Nimi on pärit kas piiblist (Baal, Bel) või läti naaberaladelt . Pellile ohverdati peamiselt karjasaadusi; talud ohverdasid omaette kivi või puu juures, aianurgas, varemeis või ohvriaias. Pelli kummardati, et vältida õnnetusi ja haigusi. Maavalla Koja vanem Ahto Kaasik on lugenud Pelli üles piirkondlikult tuntud maausu jumalate hulgas. Baal Eesti rahvakultuuri leksikon. 2000. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 202 Viio Aitsam. Kus on maailma kõige uskmatuma rahva jumalad? Maaleht, 26. detsember 2009.
Pella

Pella oli Makedoonia pealinn 5. sajandi lõpust kuni aastani 168 eKr. Pella oli keisririigiaegse Rooma koloonia. Otradnoje (Venemaa laevatehas Pella)
Roger Penrose

Roger Penrose (sündinud 8. augustil 1931) on inglise füüsikateoreetik. Ta pälvis 2020. aastal Nobeli füüsikaauhinna. Roger Penrose rajas aegruumilisi singulaarsusi käsitlevate uurimustega üldrelatiivsusteoorias rakendatavate globaalmeetodite aluse. Lisaks sellele on Penrose arendanud ka nullmassiga väljade üldteooriat. 1972 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks 1975 – Eddingtoni medal 1988 – Wolfi füüsikaauhind (koos Stephen Hawkingiga) 1990 – Kuningliku seltsi teadusraamatu auhind ("The Emperor's New Mind") 1990 – Albert Einsteini medal 2000 – Karl Schwarzschildi medal 2004 – Amaldi medal 2011 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks 2020 – Nobeli füüsikaauhind (koos Reinhard Genzeli ja Andrea Gheziga) on valitud ka Füüsikainstituudi auliikmeks
Ubaleht (perekond)

Ubaleht (Menyanthes) on õistaimede perekond ubaleheliste sugukonnast. Perekonna ainus esindaja on ubaleht (Menyanthes trifoliata).
Mistraal

Mistraal (prantsuse keeles mistral) on tugev ja külm loodetuul Prantsusmaal, mis puhub kevadel Sevennidelt Vahemere rannikule ja Rhône'i orgu. Mistraal tekitab suurt kahju Provence'i ja Rhône'i oru põllumajandusele, rebides sageli puid koos juurtega maast välja. Tuule püsiv mõju on nähtav üksikute puude kujul, mis on tavaliselt kaldus lõuna suunas.
Kämping

Kämping (inglise keeles camping) on turistide ja matkajate ajutine peatuskoht, kus asuvad telgid või kerged puitehitised. Eestis on peamised kämpingualad Kablis, Rannamõisas, Uulus, Vääna-Jõesuus, Mändjalas (Mändjala kämping) jm.
Julia Alpid

Julia Alpid (sloveeni keeles Julijske Alpe, itaalia keeles Alpi Giulie) on mäestik Euroopas Sloveenias ja Itaalias, osa Alpidest. Kulgevad loode-kagu suunas. Kõrgus kuni 2863 meetrit (Triglav). Mäestik on saanud nime Julius Caesari auks.
Mulli saar

Mull (gaeli Muile) on saar Atlandi ookeanis, üks Sise-Hebriididest. Pindala 875 ruutkilomeetrit. Saar on mägine, kõrgus kuni 966 meetrit. Kuulub Suurbritanniale.
Pullukala

Pullukala ehk liiperkala ehk euroopa kulleskala (Liparis liparis) on meripuugiliste seltsi kulleskalalaste sugukonda kuuluv Atlandi ookeani põhjaosas, Põhja-Jäämeres ja Läänemeres elav kalaliik. Kala pikkus on 10–12 cm[viide?]. Liiperkala keha on kullesekujuline. Toitub peamiselt selgrootuist. Eesti kalade süstemaatiline nimestik Pullukala andmebaasis eElurikkus Pärnumaal jäi kalavõrku tõeline haruldus
Lozva

Lozva (vene keeles Лозьва) on Tavda vasakpoolne lähtejõgi Venemaal Sverdlovski oblastis. Jõe pikkus on 637 km. Valgla pindala on 17 800 ruutkilomeetrit. Lozva jõgi saab alguse Põhja-Uuralist ja jõuab Lääne-Siberi lauskmaale. Jõgi on jääkattes novembrist maini. Lozva jõe suuremad lisajõed on Põnovka, Bolšaja Jevva, Popil ja Ivdel.