E-tervis

E-tervis on mõiste, millega tähistatakse üldisi info- ja kommunikatsioonitehnoloogial põhinevaid vahendeid haiguste ennetamiseks, diagnoosimiseks, raviks ja seireks ning tervise säilitamiseks ja elulaadi kujundamiseks. E-tervise mõiste ei ole rangelt defineeritud, see on ajas muutunud ja võib hõlmata praktiliselt kõike, mis on seotud arvutite ja meditsiiniga. 2005. aastal läbi viidud uuringus leiti mõistele 51 unikaalset määratlust. Mõned väidavad, et e-tervis on võrdne tervishoiuinformaatikaga, mille lai määratlus hõlmab erinevaid elektroonilisi/digitaalseid protsesse tervishoius, samas kui teised kasutavad e-tervist kitsamas tähenduses, et viidata tervishoiupraktikatele, milles kasutatakse internetti. See võib hõlmata ka mobiiltelefonide tervishoiurakendusi, mida koondab nimetus m-tervis.[viide?] Mõiste võib hõlmata mitmesuguseid teenuseid või süsteeme, mis on seotud meditsiini/tervishoiu ja infotehnoloogiaga[viide?]: Elektrooniline tervisekaart: võimaldab erinevatel tervishoiutöötajatel (perearstid, eriarstid jne) patsientide andmeid teineteisele edastada. Arvutipõhine arsti korralduste sisestamine: vahend diagnostiliste testide ja ravi taotlemiseks ning tulemuste saamiseks elektrooniliselt. Digiretsept: Digiretsept on elektrooniline ravimiretsept või digitaalne meditsiiniseadmeretsept, mille arst patsiendile arvutis välja kirjutab. Digiretsepti ei trükita paberil välja, vaid saadetakse arsti arvutist interneti teel otse retseptikeskusesse. Kliiniliste otsuste tugisüsteem: elektrooniline teabeedastamine tervishoiutöötajatele protokollide ja standardite kohta, mida nad saavad kasutada patsientide diagnoosimisel ja ravimisel. Telemeditsiin: füüsiline ja psühholoogiline diagnoosimine ja ravi distantsilt, sealhulgas patsientide funktsioonide telemonitooring ja videokonverentsid. Telerehabilitatsioon: taastusraviteenuste osutamine kaugside kaudu. Kaugkirurgia: robotite ja traadita side kasutamine operatsioonide teostamiseks eemalt. Telehambumusravi: kliinilise teabe ja piltide vahetamine distantsilt. Tarbijate terviseinformaatika: meditsiiniteemaliste elektrooniliste ressursside kasutamine tervete inimeste või patsientide poolt. Tervishoiualaste teadmiste haldamine: nt ülevaade uusimatest meditsiiniajakirjadest, parimate tavade suunistest või epidemioloogilisest jälgimisest (näited hõlmavad selliseid arstide ressursse nagu Medscape ja MDLinx). Virtuaalsed tervishoiurühmad: koosnevad tervishoiutöötajatest, kes teevad koostööd ja jagavad teavet patsientide kohta digitaalsete seadmete kaudu. mHealth või m-health: hõlmab mobiilseadmete kasutamist koond- ja patsiendi tasandil terviseandmete kogumiseks, tervishoiualase teabe edastamist arstidele, teadlastele ja patsientidele, patsiendi näitajate reaalajas jälgimist ja otsese ravi osutamist (mobiilse telemeditsiini kaudu). Meditsiiniuuringud, milles kasutatakse võrke: võimsad arvutus- ja andmehaldusvõimalused suurte heterogeensete andmemahtude töötlemiseks. Tervishoiu informaatika / tervishoiu infosüsteemid: viitab sageli tarkvaralahendustele, mis on mõeldud vastuvõtu planeerimiseks, patsientide andmete haldamiseks, tööplaanide haldamiseks ja muudeks tervisega seotud haldusülesanneteks. Võivad olla integreeritud andmekogumisplatvormid seadmete ja standardite jaoks ning nõuda laiemaid uuringuid. Internetipõhised allikad rahvatervise seireks (infoseire). Mitmed autorid on täheldanud termini muutlikku kasutamist; alates sellest, et see on seotud konkreetselt Interneti kasutamisega tervishoius kuni üldiselt mis tahes arvutite kasutamisega tervishoius. Mitmed autorid on käsitlenud termini ja selle kasutamise arengut ning seda, kuidas see seostub tervishoiu informaatika ja tervishoiu muutustega üldiselt. Oh et al. pakkusid 2005. aasta süstemaatilises ülevaates termini kasutamise kohta välja e-tervise määratluse kui tehnoloogiliste teemade kogumi tänapäeva tervishoius, mis põhineb konkreetsemalt kaubandusel, tegevustel, sidusrühmadel, tulemustel, asukohtadel või perspektiividel. Üks asi, milles kõik allikad näivad olevat ühel meelel, on see, et e-tervise algatused ei lähtu patsiendist, kuigi patsient võib olla selle poole püüdleva patsiendiorganisatsiooni liige, nagu näiteks e-Patsientide liikumine.[viide?] E-tervise-alane kirjaoskus on määratletud kui "võime otsida, leida, mõista ja hinnata terviseteavet elektroonilistest allikatest ning rakendada saadud teadmisi terviseprobleemi lahendamiseks või lahendamiseks". Selle määratluse kohaselt hõlmab e-tervise kirjaoskus kuut liiki kirjaoskust: traditsiooniline (kirjaoskus ja arvutusoskus), info-, meedia-, tervise-, arvuti- ja teaduslik kirjaoskus. Neist meedia- ja arvutikirjaoskused on ainulaadsed Interneti-kontekstis, kusjuures e-tervise meediakirjaoskus on teadlikkus meedia eelarvamustest või vaatenurkadest, võime eristada meediasõnumitest nii otsest kui ka kaudset tähendust ja tuletada meediasõnumitest tähendust. Kirjanduses leidub ka teisi tajutud meediavõimekuse või tõhususe määratlusi, kuid need ei olnud konkreetselt seotud internetipõhise terviseteabega. E-tervisealase kirjaoskuse oskused võimaldavad tervishoiutarbijatel saavutada positiivseid tulemusi Interneti kasutamisel tervishoiu eesmärgil. E-tervisealase kirjaoskuse abil on võimalik kaitsta tarbijaid kahju eest ja anda neile võimalus osaleda täielikult teadlikes tervishoiualastes otsustes. Teisest küljest võib digitaalsete ressursside laiendamine tervishoiuvaldkonda e-tervisealase kirjaoskuse näol tekitada ka uusi lõheid tervishoiutarbijate vahel. e-tervisealase kirjaoskuse puhul ei ole oluline mitte üksnes juurdepääs tehnoloogiale, vaid pigem oskus kasutada saadud teadmisi.[viide?] Üks teguritest, mis takistab e-tervise vahendite laialdast kasutuselevõttu, on mure patsiendiandmete, eelkõige elektroonilise patsiendikaardi (EPR) privaatsuse pärast. See peamine mure on seotud andmete konfidentsiaalsusega. Mure on ka mittekonfidentsiaalsete andmete pärast. Igal meditsiinipraksisel on oma žargoon ja diagnostilised vahendid, nii et teabevahetuse standardiseerimiseks võib kasutada erinevaid kodeerimisskeeme koos rahvusvaheliste meditsiinistandarditega. Süsteeme, mis tegelevad selliste andmeedastustega, nimetatakse sageli terviseinfo vahetuseks (HIE). Juba mainitud e-tervise vormidest eristatakse ligikaudu kahte liiki: front-end andmevahetus ja back-end andmevahetus.[viide?] Eesmine andmevahetus hõlmab tavaliselt patsienti, samas kui tagumine andmevahetus seda ei tee. Tavaline näide üsna lihtsast front-end andmevahetusest on patsient, kes saadab mobiiltelefoniga tehtud foto paranevast haavast ja saadab selle e-posti teel perearstile kontrollimiseks. Sellise tegevusega võib vältida kuluka haiglakülastuse kulusid.[viide?] Tavaline näide tagasisuunalisest vahetusest on see, kui puhkusel viibiv patsient külastab arsti, kes võib seejärel taotleda juurdepääsu patsiendi tervisekaartidele, näiteks ravimiretseptidele, röntgenfotodele või vereanalüüside tulemustele. Selline tegevus võib paljastada allergiad või muud varasemad seisundid, mis on visiidi puhul asjakohased.[viide?] Edukad e-tervise algatused, nagu e-diabeet, on näidanud, et andmevahetuse hõlbustamiseks nii ees- kui ka tagasiside puhul on vaja ühist tesaurust, mis sisaldaks viitedokumente. Erinevatel krooniliste patsientide hoolduse meditsiinipraktikatel (näiteks diabeetikutel) on juba olemas hästi määratletud terminid ja tegevused, mis lihtsustab standardset teabevahetust, olenemata sellest, kas teabevahetuse algatab patsient või hooldaja.[viide?] Üldiselt võib seletavat diagnostilist teavet(nagu standard ICD-10)vahetada ebaturvaliselt ja privaatne teave(nagu patsiendi isikuandmed)peab olema kaitstud. E-tervishoid haldab mõlemat teabevoolu, tagades samal ajal andmevahetuse kvaliteedi.[viide?] Pikaajaliste haigustega (ka krooniliste haigustega) elavad patsiendid omandavad aja jooksul sageli suure hulga teadmisi oma hooldusega seotud protsesside kohta ja neil tekib sageli rutiin oma haigusega toimetulekuks. Selliste rutiinsete patsientide puhul on e-tervise esmatasandi lahendusi suhteliselt lihtne rakendada.[viide?] E-psühhiaatriatervise all mõistetakse sageli internetipõhiseid sekkumisi ja tuge vaimse tervise seisundite puhul. Kuid see võib viidata ka info- ja kommunikatsioonitehnoloogiate kasutamisele, mis hõlmab ka sotsiaalmeedia, lauatelefoni ja mobiiltelefoni kasutamist. E-psühhiaatriateenused võivad hõlmata teavet, vastastikust tuge, arvuti- ja internetipõhiseid programme, virtuaalseid rakendusi ja mänge ning reaalajas suhtlemist koolitatud arstidega. Programme võib pakkuda ka telefonide ja interaktiivse häälteeninduse (IVR) abil.[viide?] Psüühikahäired hõlmavad mitmesuguseid haigusi, nagu alkoholi- ja narkootikumide tarvitamise häired, meeleoluhäired, nagu depressioon, dementsus ja Alzheimeri tõbi, meelepetted, nagu skisofreenia ja ärevushäired. Enamik e-psühhiaatria sekkumistest on keskendunud depressiooni ja ärevuse ravile. On olemas ka e-psühhiaatria programme muude sekkumiste jaoks, nagu suitsetamisest loobumine, hasartmängud ja katastroofijärgne vaimne tervis.[viide?] E-psühhiaatrial on mitmeid eeliseid, nagu näiteks madalad kulud, lihtne juurdepääs ja anonüümsuse tagamine kasutajatele. Siiski on ka mitmeid puudusi, nagu näiteks mure seoses ravi usaldusväärsuse, kasutajate privaatsuse ja konfidentsiaalsusega. Veebipõhine turvalisus hõlmab asjakohaste kaitsemeetmete rakendamist, et kaitsta kasutajate eraelu puutumatust ja konfidentsiaalsust. See hõlmab kasutajate andmete asjakohast kogumist ja käitlemist, andmete kaitsmist volitamata juurdepääsu ja muutmise eest ning andmete turvalist säilitamist.[viide?] E-psühhiaatria on nii akadeemilistes uuringutes kui ka praktilistes valdkondades, nagu psühholoogia, kliiniline sotsiaaltöö, pere- ja abieluteraapia ning vaimse tervise alane nõustamine, üha enam esile kerkinud. Selle hoo kohta annab tunnistust see, et e-vaimse tervise liikumisel on oma rahvusvaheline organisatsioon, International Society for Mental Health Online. Siiski on e-vaimse tervise rakendamine kliinilises praktikas ja tervishoiusüsteemides endiselt piiratud ja killustatud.[viide?] Praegu on ärevuse ja depressiooni raviks olemas vähemalt viis programmi. Mitu programmi on Ühendkuningriigi riiklik tervishoiu ja hoolduse tipptaseme instituut tunnistanud kulutõhusaks kasutamiseks esmatasandi arstiabis. Nende hulka kuuluvad Fearfighter, tekstipõhine kognitiivse käitumisteraapia programm foobiate raviks, ja Beating the Blues, interaktiivne tekst, multifilmid ja video CBT programm ärevuse ja depressiooni raviks. Austraalia valitsus on toetanud kahe programmi kasutamist esmatasandi arstiabis. Esimene on Anxiety Online, tekstipõhine programm ärevus-, depressiooni- ja söömishäirete jaoks, ja teine on THIS WAY UP, interaktiivne teksti-, multifilmi- ja videoprogrammide kogum ärevus- ja depressioonihäirete jaoks. Teine on iFightDepression®, mitmekeelne, tasuta veebipõhine vahend kergemate depressioonivormide enesejuhtimiseks, mis on mõeldud kasutamiseks perearsti või psühhoterapeudi juhendamisel.[viide?] Suitsetamisest loobumisega seotud veebiprogramme on mitmeid. QuitCoach on personaalne suitsetamisest loobumise kava, mis põhineb kasutaja vastustel suitsetamisest loobumise küsimustele ja mida kohandatakse individuaalselt iga kord, kui kasutaja veebilehele sisse logib. Freedom From Smoking viib kasutajaid läbi õppetundide, mis on rühmitatud moodulitesse, mis annavad teavet ja ülesandeid täitmiseks. Moodulid juhatavad osalejaid selliste sammude kaudu nagu suitsetamisest loobumise ettevalmistamine, suitsetamisest loobumine ja tagasilanguse ennetamine.[viide?] Teised internetiprogrammid on välja töötatud konkreetsete häirete ravi uurimise raames. Näiteks töötati välja probleemse hasartmängusõltuvuse isejuhtiv veebipõhine teraapia, et seda konkreetselt ravimeetodina katsetada. Kõigile osalejatele anti juurdepääs veebilehele. Ravigrupile pakuti käitumuslikke ja kognitiivseid strateegiaid hasartmängude vähendamiseks või mängimisest loobumiseks. See esitati töövihiku vormis, mis julgustas osalejaid oma hasartmängude enesekontrolliks, pidades online-logi hasartmängude ja hasartmänguhimude kohta. Osalejad said kasutada ka nutitelefoni rakendust, et koguda enesekontrolli teavet. Lõpuks võisid osalejad valida ka motiveeriva e-kirja või tekstisõnumi, mis tuletas neile meelde nende edusamme ja eesmärke.[viide?] Interneti-põhine sekkumine töötati välja ka pärast 2009. aasta orkaani Ike kasutamiseks. Selle uuringu käigus värvati juhuslikult 1249 katastroofist mõjutatud täiskasvanut, kes osalesid sekkumismeetmetes. Osalejatele anti struktureeritud intervjuu, seejärel kutsuti nad unikaalse salasõna abil internetipõhisele sekkumisele. Juurdepääs veebisaidile anti neljaks kuuks. Kui osalejad said veebilehele juurdepääsu, määrati nad juhuslikult kas sekkumisse. sekkumisse määratud osalejatele pakuti mooduleid, mis koosnesid teabest tõhusate toimetulekustrateegiate kohta vaimse tervise ja terviseriskiga seotud käitumise juhtimiseks.[viide?] E-tervise programmid on osutunud tõhusaks piiripealse isiksusehäire (BPD) ravis.[viide?] Kübermeditsiin on Interneti kasutamine meditsiiniteenuste osutamiseks, näiteks meditsiiniliste konsultatsioonide ja ravimiretseptide väljastamiseks. See on telemeditsiini järeltulija, mille puhul arstid konsulteerivad ja ravivad patsiente kaugjuhtimise teel telefoni või faksi teel.[viide?] Kübermeditsiini kasutatakse juba praegu väikestes projektides, kus pilte edastatakse esmatasandi arstiabist eriarstile, kes kommenteerib juhtumit ja teeb ettepanekuid, milline sekkumine võiks patsiendile kasulik olla. Üks valdkond, mis sobib selliseks lähenemisviisiks, on dermatoloogia, kus pildid nahapõletikust edastatakse haigla eriarstile, kes otsustab, kas on vaja suunamist.[viide?] Valdkond on laienenud ka veebipõhiste "küsi arsti" teenustega, mis võimaldavad patsientidele otsest ja tasulist juurdepääsu (erineva põhjalikkusega) konsultatsioonidele meditsiinitöötajatega (näiteks Bundoo.com, Teladoc ja Ask The Doctor).[viide?] Küberarst, mida Ühendkuningriigis nimetatakse küberarstiks, on meditsiinitöötaja, kes konsulteerib interneti kaudu, ravides virtuaalseid patsiente, kes ei pruugi kunagi näost näkku kohtuda. See on uus meditsiinivaldkond, mida on kasutanud relvajõud ja õpetavad haiglad, pakkudes patsientidele veebipõhist konsultatsiooni enne, kui nad otsustavad reisida ainulaadsele meditsiinilisele ravile, mida pakutakse ainult konkreetses meditsiiniasutuses.[viide?] Enesejälgimise all mõistetakse selliste andurite või vahendite kasutamist, mis on üldsusele kergesti kättesaadavad, et jälgida ja salvestada isikuandmeid. Andurid on tavaliselt kantavad seadmed ja vahendid on digitaalselt kättesaadavad mobiilseadmete rakenduste kaudu. Enesejälgimisseadmed on loodud selleks, et isiklikud andmed oleksid üksikisikule analüüsimiseks kohe kättesaadavad. Praeguse seisuga on enesekontrolli seadmete kõige populaarsemad rakendused fitness ja tervise jälgimine. Enesejälgimisseadmete suurimaks eeliseks on see, et kolmandatest isikutest haiglatele ei ole enam vaja teha teste, mis on nii kallid kui ka aeganõudvad. Need seadmed on oluline edasiminek isikliku tervisekontrolli valdkonnas.[viide?] Enesejälgimisseadmeid on olemas mitmes vormis. Üks näide on Nike+ FuelBand, mis on algse sammuloenduri modifitseeritud versioon. Seda seadet saab kanda randmel ja see võimaldab seada isikliku eesmärgi päevase energiapõletuse kohta. See salvestab põletatud kaloreid ja iga päeva jooksul tehtud sammude arvu, toimides samal ajal ka kellana. Kasutajaliidese lihtsuse suurendamiseks sisaldab see nii numbrilisi kui ka visuaalseid näitajaid selle kohta, kas inimene on oma päevase eesmärgi saavutanud või mitte. Lõpuks on see ka sünkroonitud iPhone'i rakendusega, mis võimaldab jälgida ja jagada isiklikke rekordeid ja saavutusi.[viide?] Teistel jälgimisseadmetel on rohkem meditsiinilist tähtsust. Tuntud selline seade on veresuhkrumonitor. Selle seadme kasutamine on piiratud diabeetikutega ja võimaldab kasutajatel mõõta veresuhkru taset oma kehas. See on äärmiselt kvantitatiivne ja tulemused on kohe kättesaadavad. See seade ei ole siiski nii sõltumatu enesejälgimisseade kui Nike+ Fuelband, sest see nõuab enne kasutamist patsiendi harjutamist. Tuleb osata luua seoseid glükoositaseme ning toitumise ja treeningu mõju vahel. Lisaks peavad kasutajad ka aru saama, kuidas tulemuste põhjal ravi kohandada. Teisisõnu, tulemused ei ole lihtsalt staatilised mõõtmised.[viide?] Nõudlus enesejälgimisseadmete järele on hüppeliselt kasvanud, sest traadita tervisetehnoloogiad on viimastel aastatel muutunud eriti populaarseks. Tegelikult eeldatakse, et 2016. aastaks moodustavad enesejälgivad terviseseadmed 80% juhtmevabade meditsiiniseadmete osakaalust. Nende seadmete peamine müügiargument on teabe liikuvus tarbijate jaoks. Mobiilsete seadmete, näiteks nutitelefonide ja tahvelarvutite kättesaadavus on viimase kümne aasta jooksul märkimisväärselt suurenenud. See on muutnud kasutajate jaoks lihtsamaks juurdepääsu reaalajas toimuvale teabele mitmetes välisseadmetes.[viide?] Tulevikus on veel palju arenguid enesejälgimise tervishoiuseadmete osas. Kuigi enamik neist kantavatest seadmetest on olnud suurepärased otseste andmete edastamisel konkreetsele kasutajale, on suurim ülesanne, mis on veel lahendamata, kuidas neid andmeid tõhusalt kasutada. Kuigi veresuhkrumonitor võimaldab kasutajal tulemuste põhjal tegutseda, ei pruugi sellised mõõtmised nagu pulsisagedus, EKG-signaalid ja kaloraaž aidata aktiivselt suunata inimese isiklikku tervishoiujuhtimist. Tarbijad on lisaks seadmete poolt registreeritud kvantitatiivsetele mõõtmistele huvitatud ka kvalitatiivsest tagasisidest.[viide?] Praegu on vähe tõendeid selle kohta, et e-tervise sekkumised võivad parandada kroonilise neeruhaigusega (CKD) inimeste naatriumi tarbimist ja vedelike manustamist. Tulemused põhinevad 43 uuringu vähese kindlusega tõendusmaterjalil. Seega on vaja rohkem suuri ja kvaliteetsemaid uuringuid, et mõista e-tervise mõju CKDga inimeste tervisele.[viide?] Teadmised e-tervise sotsiaal-majandusliku tulemuslikkuse kohta on piiratud ja hindamiste tulemusi on sageli keeruline üle kanda teistesse oludesse. Mõnede kitsamate mHealth'i liikide sotsiaalmajanduslikes hindamistes võib kasutada tervishoiuökonoomilisi meetodeid, kuid suuremahulisemates e-tervise valdkondades võib olla liiga palju muutujaid ning keerulised, mittekäegsed põhjus-tagajärg seosed võivad vajada laiemat lähenemisviisi.[viide?] E-tervishoid üldiselt ja eelkõige telemeditsiin on tärkava turumajandusega riikide ja arengumaade äärealade jaoks oluline ressurss, kuid seda on sageli raske luua sideinfrastruktuuri puudumise tõttu. Näiteks Beninis võivad haiglad vihmahooajal üleujutuste tõttu sageli kättesaamatuks muutuda ning kogu Aafrikas on vähene asustustihedus koos raskete ilmastikutingimustega ja paljude Aafrika riikide raske finantsolukord tähendanud, et enamik Aafrika inimesi on arstiabi osas väga ebasoodsas olukorras. Paljudes piirkondades ei ole mitte ainult märkimisväärne puudus rajatistest ja koolitatud tervishoiutöötajatest, vaid puudub ka juurdepääs e-tervishoiule, sest ka kaugetes külades puudub internetiühendus või isegi usaldusväärne elektrivarustus.[viide?] Internetiühendust ja e-tervise eeliseid saab nendesse piirkondadesse tuua satelliit-lairibatehnoloogia abil ning satelliit on sageli ainus lahendus seal, kus maapealne juurdepääs võib olla piiratud või halva kvaliteediga ning kus on võimalik pakkuda kiiret ühendust suurel levialal.[viide?] Eestis juhib e-tervisega seotut Eesti E-tervise Sihtasutus. Eesti e-tervise projekt sisaldab järgmisi alamprojekte[viide?]: Digilugu Digipilt Digiretsept Digiregistratuur Nimetatud projektide elluviimiseks sai 2005. aastal Sotsiaalministeerium Euroopa Liidu struktuurifondidelt toetust. Eesti e-tervise projektide arendajad: Sotsiaalministeerium – osapooli koordineeriv ja suunav roll. Eesti E-tervise Sihtasutus – riikliku tervise infosüsteemi loomise, käivitamise ja käigus hoidmisega igapäevaselt tegelev organisatsioon. Eesti Haigekassa tegeleb koostöös sotsiaalministeeriumi ja E-tervise sihtasutusega digiretsepti väljatöötamise ja hilisema haldamisega. Hewlett-Packard OY Eesti filiaal töötab välja terviseloo tehnilise lahenduse. Microlink Eesti ülesandeks on luua digipildi ja digiretsepti infotehnoloogiline platvorm. AS Medisoft kui sotsiaalkindlustus- ja meditsiinitarkvara tootev firma. Tervisekassa - Digiretsept - Mis on digiretsept? [1] Eesti E-tervise Sihtasutus. "Eesti üleriigilised e-tervise projektid" (pdf). Vaadatud 15.12.2007.[kõdulink] Eesti E-tervise sõnastik E-tervise teabeportaal Euroopa Liidu e-tervise alane teave (ingliskeelne) Haiglad ja arstid ei suuda e-tervisest veel kasu lõigata Eesti Päevaleht, 28. jaanuar 2009