laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Loore Aaslav-Kaasik

Loore Aaslav-Kaasik (varem Loore Martma; sündinud 15. septembril 1985) on eesti koolitaja ning endine näitleja ja lavastaja. Ta on lõpetanud 2004. aastal Keila Gümnaasiumi ning 2007. aastal Tartu Ülikooli muusika erialal ja 2011. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia lavastaja erialal. Aastatel 2014–2016 õppis ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias teatripedagoogika magistriõppes, uurides ärevust, lavahirmu, tööstressi, depressiooni ja nendega seotud läbipõlemist Eesti näitlejate ja lavastajate hulgas ning kaitses 2016. aastal magistritöö "Läbipõlemiskunst". Jätkab õpinguid Tallinna Ülikooli doktoriõppes tervisekäitumise ja heaolu erialal. Aastatel 2011–2014 töötas ta Von Krahli Teatri muusikajuhina, oli ka näitleja ja 2012. aastal lavastuse "13" produtsent. 2014. aastast on ta vabakutseline. Ta on mänginud telesarjades "Naabriplika" (alates 2013), "Kättemaksukontor" ja "Viimane võmm". Ta on mänginud mitmes filmis, muu hulgas "Väike puust linn" (2009), "Kõik muusikud on kaabakad" (2012), "Karikakramäng II: Hõbepulm" (2013), "Free Range. Ballaad maailma heakskiitmisest" (2013), "Luuraja ja luuletaja" (2016). Ta on taimetoitlane.[viide?]
Endel Nelis

Endel Nelis (28. september 1925 Karuse vald, Läänemaa – 12. aprill 1993 Haapsalu) oli eesti vehklemistreener. Ta õppis Pärnu poeglaste gümnaasiumis, kust mobiliseeriti pä­rast 10. klassi lõpetamist Eesti Leegioni, keskkooli lõpudiplomi sai eksternina. Aastatel 1946–1947 õppis ta Leningradis Lesgafti-nimelises Kehakultuuriinstituudis. Aastal 1950 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Vehklemisega hakkas ta tegelema Tartu Ülikoolis Erich Lukini juhendamisel. Pärast Tartu Riikliku Ülikooli lõpetamist suunati ta Haapsallu, kus ta alustas kehalise kasvatuse õpetaja ja vehklemistreeneri tööd. Hiljem asutas Endel Nelis vehklemisklubi En Garde, mis tegutseb siiani. Nelise tuntumad õpilased on Olev Piirsalu, Rein Kamarik, Boris Joffe, Valeri Rossar, Kaido Kuur, Peeter Nelis, Andres Lipstok ja Ants Veetõusme. 1967 Eesti NSV teeneline treener Endel Nelisel on abielust Ilme Nelisega kaks last: Peeter Nelis ja Helen Nelis-Naukas; tema tütrepoeg on vehkleja Sten Priinits. Endli tütretütre poeg on vehkleja Rico-Janree Ojamu. 2013. aastal andis soome filmirežissöör Klaus Härö teada, et hakkab Läänemaal Haapsalus tegema mängufilmi, mis on saanud inspiratsiooni vehklemistreeneri Endel Nelise elust. Filmi tööpealkiri oli "Mõõkade tants", filmi tegevus leiab aset aastail 1952–1953. Film "Vehkleja" valmis märtsis 2015, peaosas on Märt Avandi. Film esitati Soome kandidaadiks võõrkeelse filmi Oscarile. ESBL Eesti vehklemisliit Soomlased said indu Eesti vehklemislegendi elust. Postimees, 5, detsember 2013. Endel Nelise elu andis aluse filmile. Lääne Elu, 5. detsember 2013 "Vehkleja" esitati Soome kandidaadiks võõrkeelse filmi Oscarile. ERR-i uudised, 1. september 2015 Kaire Reiljan, Lehte Ilves, Urmas Lauri, Andrus Karnau, „Vehkleja”. Kaks lugu, elu ja tõde filmis. Lääne Elu, 16. märts 2015
Anna Remišová

Anna Remišová (sündinud 1954) on Slovakkia eetik, Bratislavas tegutseva Komenský Ülikooli juhtimisteaduskonna professor, tema eriala on ärieetika. Remišová on kirjutanud mitu raamatut ja artikleid ärieetika teemal. 2000–2002 oli ta Slovakkia Teaduste Akadeemia juures tegutseva Slovakkia Filosoofialiidu esimees (Slovenské filozofické združenie pri Slovenskej akadémii vied). Koostöös Slovakkia naftakompaniiga Slovnaft hakkas Remišová esimesena Slovakkias pakkuma eetikanõustamist. 2011 – Etika a ekonomika 2010 – Etika médií 2001 – Podnikateľská etika v praxi – cesta k úspechu 1999 – Manažérska etika 1998 – Etické kódexy 1997 – Podnikateľská etika (Úvod do problematiky) http://hnonline.sk/ekonomika/c1-22167995-anna-remisova-o-podnikatelskej-etike-maju-firmy-casto-laicke-predstavy http://www.sfz.sk/?q=content/historia-sfz-pri-sav "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. aprill 2009. Vaadatud 5. detsembril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
America

America oli 18. sajandi lõpus Tallinnas Tõnismäel (tänapäevasel aadressil Õllepruuli 6) asunud võõrastemaja. 20. sajandi alguses võõrastemajana tegutsenud America, kandis aastatel 1925–1940 nime Põllumeeste Kodu ja asus aadressil Suur-Ameerika tänav 4. Kunagise võõrastemaja kahekorruseline kivimaja on tänaseni säilinud ja kasutusel elamuna. Võõrastemaja järgi on nime saanud Suur-Ameerika ja Väike-Ameerika tänav. Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 19 Tallinnan opas, YLEISEN SANOMALEHTITOIMISTON (G. PAJUN) KUSTANTAMA TALLINN, HARJU TANAV 43. TEL. 444-21. R. Tohver & Ko trükk, Tallinna», 1937., lk 7 Robert Nerman & Karen Jagodin (2013). Jalutaja teejuht. Tallinna kesklinn. Tallinn: Solnessi Arhitektuurikirjastus. Lk 296.
Sieglinde Gstöhl

Sieglinde Gstöhl (sündinud 1964) on Liechtensteini publitsist, kes kirjutab peamiselt Euroopa Liidu teemadel. Gstöhl õppis majandust ja sotsiaalteadust Sankt Galleni Ülikoolis, mille ta lõpetas 1988. aastal. Hiljem õppis ta rahvusvahelisi suhteid ja politoloogiat Genfi Ülikoolis. Ta on olnud Harvardi Ülikooli rahvusvaheliste suhete keskuse liige. Tal on kaks vanemat õde. Tema isa on Georg Gstöhl ja ema Lore Gstöhl (suri 1996). European Union Diplomacy: Coherence, Unity and Effectiveness. Brussels: P.I.E. Peter Lang, 2012 Europe's Near Abroad: Promises and Prospects of the EU's Neighbourhood Policy. Brussels: P.I.E. Peter Lang, 2008 Small States in International Relations. Seattle/Reykjavik: University of Washington and University of Iceland Presses, 2006 Global Governance und die G8: Gipfelimpulse für Weltwirtschaft und Weltpolitik. Münster: LIT Verlag, 2003 Reluctant Europeans: Sweden, Norway, and Switzerland in the Process of Integration. Boulder: Lynne Rienner, 2002 Flexible Integration für Kleinstaaten? Liechtenstein und die Europäische Union. Schaan: Verlag der LAG. (Liechtenstein Politische Schriften, 33), 2001 [1] Sieglinde Gstöhli koduleht Sieglinde Gstöhli teoste loend Liechtenstein-Instituti kodulehel DNB
Põlendikuhundlane

Põlendikuhundlane (Melanophila acuminata) on liik mardikalisi perekonnast põlendikuhundlane ja sugukonnast hundlased (Buprestidae). Põledikuhundlane andmebaasis eElurikkus
Arsenal (Tallinna relvaladu)

Arsenal (saksa Rüsthaus, Arsenal, Büchsenhaus, Artileriehaus) oli Tallinnas aastatel 1544–1840 omaaegses Katariina kloostri viljaaidas olnud relvaladu. Peale kaasaegsete relvade säilitati laos ka vanaaegseid relvi, pidades neid vaatamisväärsusteks. Lao järgi kandis praegune Vene tänav 19. sajandi lõpus nime "Rüststrasse". Püha Katariina kloostri Kloostri Ait Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 23
Ljubomir Cuculovski

Ljubomir Cuculovski (sündinud 1. septembril 1948 Bitolas, Makedoonias) on Makedoonia filosoof, Skopje Püha Kyrillose ja Methodiose Ülikooli professor. Cuculovski sai bakalaureusekraadi sama ülikooli filosoofiateaduskonna filosoofiaosakonnas tööga "The Sources of Bergson's Theory of Knowledge" ("Henri Bergsoni teadmisteooria allikad"). 1982. aastal sai ta magistrikraadi sotsioloogias Sotsioloogia, Politoloogia ja Õigusteaduse Instituudis Skopjes väitekirjaga religiooni ja eetika teemal. Filosoofiadoktori kraadi sai ta Kyrillose ja Methodiose Ülikooli filosoofiateaduskonnas väitekirjaga "Karl Marx: The Origin of Historical Materialism (1841–1849)" ("Karl Marx: Ajaloolise materialismi päritolu (1841–1849)"). Marx's Concept of Man, Labor and Alienation, Komunist, Skopje, 1981. Testimonials and Comments, Kultura, Skopje, 1999. Different Narratives, Kultura, Skopje, 2002. Political Narratives, Kultura, Skopje, 2002. Marx's Anthropological Critique of Capital, Az-Buki, Skopje, 2007. Some Controversies Around Marx (LXVIII pages). Introduction to K. Marx and F. Engels: The Communist Manifesto, Az-Buki, Skopje, 2008. A Novel in One Night, ViG Zenica, Skopje, 2011, 179 p. ISBN 9786084587156 Religious diversity: factor of disintegration or factor of integration Дилеми за социјализмот во Македонија
Hundlased

Hundlased (Buprestidae) on sugukond mardikalisi. Sellesse kuulub umbes 15 000 liiki 450 perekonnaga. Agrilus – salehundlane Anthaxia Aphanisticus Buprestis – aardlane Chalcophora Chrysobothris Coraebus Dicerca Habroloma Melanophila – põlendikuhundlane Phaenops Poecilonota – paplihundlane Trachys – lehehundlane
Põlendikuhundlane (perekond)

Põlendikuhundlane (Melanophila) on perekond mardikalisi sugukonnast hundlased. Perekonda kuulub 16 liiki. Eestis elab üks liik: Melanophila acuminata – põlendikuhundlane.
Akvaarium (restoran)

Akvaarium oli restoran ja kabaree Weizenbergi tänaval (endine Salongi), Kadriorus Tallinnas, mis tegutses aastatel 1920–1922. See asus Tallinna Mereväe Ohvitseride Kasiino hoones, mille kohal praegu asub presidendiloss. Algusaastal (1920–1921) kandis restoran nime "Jardin d'hiver ". Aastal 1922 tekkisid makseraskused ning restoran suleti. Hoones tegutses hiljem veel noorsooühing "Noorsepad" ning 1937. aastal maja lammutati. Restorani konferansjee oli Paul Pinna. Robert Nerman: "Kadrioru kuldajastu kohvikud ja restoranid" Postimees, 30. detsember 2005 Tallinn : entsüklopeedia. 1, A-M. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 17
Areng (raamatukauplus)

"Areng" oli raamatupood Tallinnas aadressil Narva mnt 6. Raamatupoe eelkäijaks peetakse 1923. aastal avatud Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisuse raamatupoodi. See pood nimetati 1941. aastal ümber "Rahva Raamatuks", 1950. aastal aga "Kauplus nr 20-ks". Aastast 1953 kandis nime "Areng". Aastast 1997 kuulus raamatupood osaühistule Libri A & O. Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 20
Tallinna Abikeskus

Tallinna Abikeskus on 2001. aastal asutatud dispetšerteenistus, mis aitab ööpäev läbi lahendada Tallinna elanike kommunaalmuresid. Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 9 https://web.archive.org/web/20130706144821/http://www.tallinn.ee/est/Tallinna-abitelefon-1345-3 (vaadatud 05.12.2013) Abikeskusest Tallinna ametlikul kodulehel
Aleksandra (kirjastus)

Aleksandra on Tallinnas aastast 1990 tegutsev kirjastus, mis annab välja venekeelset kirjandust. Ettevõte kasvas välja kirjastuse Eesti Raamat venekeelse kirjanduse osakonnast. Ettevõte on välja andnud mitmeid raamatusarju ("Eesti kultuur venelastele", "Vene kultuur Eestis", "Raamatud teaduse ja kultuuri vallast") ja lasteraamatuid. Kirjastuse juht on Nelli Abašina-Melts. KPD Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 18
Apollo Raamatumaja

Apollo Raamatumaja oli Tallinnas aadressil Viru 23 asunud raamatukauplus, mis kuulus raamatupoeketile Apollo (praegune OÜ Apollo Holding). Raamatukauplus avati 2000. aastal ja suleti 2010. Tallinna entsüklopeedia. I köide Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS, 2004. Lk 20 Viru tänava Apollo raamatumaja pani poe kinni Delfi, 12. august 2010
Adverbiaalne võrdlustarind

Adverbiaalne võrdlustarind on võrdluslause osa, mis väljendab intensiivsusastet määrsõna või selle laiendi abil. Tiina elab kaugemal kui Riina. Võrdlustarindi liigid Keskvõrre ehk komparatiiv, mis väljendab mingi objekti suuremat või väiksemat intensiivsust võrreldes teisega. Moodustatakse määraadverbide vähem, rohkem, palju jt abil. Tiina jõudis palju varem kui Riina. Ülivõrre ehk superlatiiv, mis väljendab kõrgeimat intensiivsusastet. Moodustatakse partikli kõige abil. Tiina sooritas ülesande kõige kiiremini. Ekvatiivtarind väljendab võrreldavate objektide määruste intensiivsusastmete samasust. Tiina laulis sama valjult kui Riina. Liiga- ja küllalt-võrdlus, mille ülesandeks on näidata määra mingiks kindlaks otstarbeks. Ta rääkis liiga vaikselt, et midagi oleks kuulnud. Erinevusele ning samasusele osutavad viisiadverbid teistmoodi, erinevalt; sarnaselt. Seda käsitletakse nüüd teistmoodi kui aasta tagasi. Nad rääkisid võrreldes isaga küllaltki sarnaselt. Natuke erandlikumad on seestütleva laiendiga kohamäärsõnad ning lokaalse tähendusega abimäärsõnad tagasi, üles, kõrvale. Nende eristamine võib olla keerulisem, kuid sisult on nad siiski võrdlevad. Poiss jooksis uksest eemale. Päev tagasi polnud seda veel siin. Adjektiivne võrdlustarind Mati Erelt, Reet Kasik, Helle Metslang, Henno Rajandi, Kristiina Ross, Henn Saari, Kaja Tael, Silvi Vare 1993. Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut
Seaduslikkuse Partei

Seaduse Võim ehk Orinatsh jerkir (armeenia keeles Օրինաց երկիր) on Armeenia tsentristlik partei, mida juhib Arthur Baghdasarjan. 2012. aasta Armeenia parlamendivalimistel tuli Seaduse Võim neljandaks, saades 5,51% häältest ning 6 kohta 131-kohalises Rahvusassamblees. Erakond kuulub valitsuskoalitsiooni koos valimised võitnud Armeenia Vabariikliku Partei ja teisele kohale tulnud Õitsva Armeeniaga, 20-kohalises valitsuses sai Seaduse Võim 3 ministriportfelli: erakorraliste olukordade ministri, põllumajandusministri ning transpordi- ja kommunikatsiooniministri. Erakond loodi 1998. aastal, sel on vaatlejastaatus Euroopa Rahvaparteis. 1999. aasta parlamendivalimistel sai Seaduse Võim 6, 2003. aastal 19, 2007. aastal 9 ning 2012. aastal 6 kohta. Seaduse Võimu koduleht
Rahvuskogu (Armeenia)

Rahvuskogu (armeenia keeles Ազգային Ժողով, Azgajin Žoghov) on Armeenia parlament, Armeenia Vabariigi kõrgeim seadusandlik võimuorgan. Rahvuskogu on ühekojaline, selles on 131 viieks aastaks valitud liiget. 41 liiget valitakse ühekohalistest valimisringkondadest ja 90 proportsionaalse esinduse alusel. Viimased määratakse parteinimekirjade põhjal erakondade seast, mis said valimistel vähemalt 5% häältest. 31. maist 2012 on Rahvuskogu spiiker Hovik Abrahamjan (Armeenia Vabariiklik Partei). Parlamentarism sai Armeenias alguse 1860. aastal, mil Osmanite riigis võeti vastu Armeenia rahvuslik konstitutsioon. Selle alusel loodi 140-liikmeline Armeenia Rahvuskogu, mis tegeles Osmanite riigi armeenlaste rahvus-, usu-, haridus-, kultuuri- jts küsimustega. Traditsioon jätkus pärast riigi iseseisvumist Armeenia Demokraatlikus Vabariigina 1917. aastal. Pärast 2012. aasta Armeenia parlamendivalimisi jagunesid kohad Rahvuskogus järgmiselt: Armeenia Vabariiklik Partei 69, Õitsev Armeenia 37, Armeenia Rahvuskongress 7, Seaduslikkuse Partei 6, Armeenia Revolutsiooniline Liit 5, Pärandipartei 5, sõltumatud 2. Viieprotsendilist häältekünnist ei ületanud Armeenia Kommunistlik Partei, Armeenia Demokraatlik Partei ja Ühinenud Armeenlaste Partei. Seega jäi võimule valitseva presidendi Serž Sargsjani juhitav Armeenia Vabariiklik Partei. Rahvuskogu koduleht
François Villon

Mitte segi ajada François Filloniga. François Villon [franssu'a vijj'o(n)] (sündis umbes 1431, suri pärast 5. jaanuari 1463) oli prantsuse luuletaja, varas ja hulgus. Tema sünninimi oli François de Montcorbier, aga kuna teda kasvatas üles vaimulik, kelle nimi oli Villon, võttis luuletaja selle endale kunstnikunimeks. François Villon sündis Pariisis ja õppis Pariisi ülikoolis. Alates 1463. aastast pole tema kohta teateid, kuna ta pagendati Pariisist 10 aastaks. Tema tuntuimad teosed on "Väike testament" (Le Lais) ja "Suur testament" (Le Grand Testament). Je suis Françoys, dont il me poise, Né de Paris emprés Pointoise, Et de la corde d'une toise Sçaura mon col que mon cul poise. Johannes Semperi tõlkes: Ma prantslane, Pariisi kodanik ja selle üle olen õnnelik. Ent varsti köie kaudu, süld mis pikk. saab teada kael, mis kaalub tagumik. "Ilusa kiivrimüüjanna kaebus"; "Ballaad kadedaist keelist"; "Nelirida mille Villon tegi kui ta surma mõisteti". Tõlkinud ja eelmärkus: Johannes Semper – Looming 1926, nr 7, lk 761–763; loetav ka digiteeritud ajakirjanduse aadressil; samad tõlked redigeeritud kujul ka raamatus "Keskaja ja vararenessansi kirjanduse antoloogia", Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn 1962 ja Semperi tõlkeluulevalimikus "Luulerännakuid" II, Eesti Raamat, Tallinn 1976, lk 7–12 "Testament" (luule valikkogu, sisaldab 12 luuletust; tekst ka prantsuse keeles). Koostanud ja järelsõna: Joel Sang. Tõlkinud Urmas Tõnisson, Joel Sang, Ain Kaalep, Udo Uibo, Emil Urbel , Linnar Priimägi, Märt Väljataga. Kirjastus Vagabund, Tallinn 1997, 80 lk Indrek Hirv, "Kiviingel", Tallinn 1997; luulekogu sisaldab 8 Villoni tõlget Marek Tamm "Reedetud testament" (valikkogu arvustus) – ajaleht Kultuurimaa, 30. juuli 1997, lk 12 Kaia Sisask, "Mulluseid lumesid otsimas" (valikkogu arvustus) – Vikerkaar 1998, nr 4/5, lk 171–172 François Villoni selts (prantsuse keeles) XI See oli aastal tuhat nelisada; XXIX Galantseid naistekütte, kavalere-...; CLXIV Nüüd on nad surnud. Hingi kaalub Jumal... Tõlkinud ja järelsõna: Indrek Hirv – Postimees 9. veebruar 1996, lk 14 Kolm stantsi Testamendist, tõlkinud Indrek Hirv – Postimees 28. mai 1996, lk 19
Õitsev Armeenia

Õitsev Armeenia (armeenia keeles Բարգավաճ Հայաստան Կուսակցություն, Bargavatš Hajastan Kusaktshutjun) on Armeenia paremtsentristlik partei, mida juhib Armeenia ärimees Gagik Tsarukjan. 2012. aasta Armeenia parlamendivalimistel tuli Õitsev Armeenia teiseks. Ta sai 30,12% häältest ja 35 kohta 131-kohalises Rahvuskogus. Erakond kuulus valitsuskoalitsiooni koos valimised võitnud Armeenia Vabariikliku Partei ja neljandale kohale tulnud Seaduse Võimuga. 20-kohalises valitsuses sai Õitsev Armeenia kolm ministriportfelli: tervishoiuministri, linnaarenguministri ning töö- ja sotsiaalministri oma. 2017. aasta parlamendivalimistel sai Õitsev Armeenia koos kahe teise parteiga moodustatud liidus parlamenti 31 kohta. 2018. aasta parlamendivalimistel sai Õitsev Armeenia parlamenti 26 kohta. 2021. aasta parlamendivalimistel kogus Õitsev Armeenia vaid 3,95% häältest ja kaotas kõik senised parlamendikohad. Erakond loodi 30. aprillil 2004, selle ametlik ideoloogia on liberaalne konservatism. Õitsev Armeenia seisab rahvuslike ja traditsiooniliste väärtuste eest, mida erakonna jaoks esindavad perekond, kirik ja Armeenia Vabariik. Samuti pooldab partei suhete tihendamist Venemaaga. 2007. aasta parlamendivalimistel sai Õitsev Armeenia 29 ning 2012. aastal 37 kohta. Õitsvale Armeeniale kuulub ka Gjumri linnapea koht. Õitsva Armeenia koduleht
Armeenia Rahvuskongress

Armeenia Rahvuskongress (armeenia keeles Հայ Ազգային Կոնգրես, Haj Azgajin Kongres) on Armeenia tsentristlik partei, mida juhib Armeenia endine president Levon Ter-Petrosjan. 2012. aasta Armeenia parlamendivalimistel tuli Armeenia Rahvuskongress kolmandaks, saades 7,08% häältest ning 7 kohta 131-kohalises Rahvuskogus. Erakond kuulus opositsiooni koos Armeenia Revolutsioonilise Liidu (5 kohta) ja Pärandiparteiga (5 kohta). Erakond loodi 2008. aastal pärast president Ter-Petrosjani valimiskaotust, selle eelkäija oli Pan-Armeenia Rahvuslik Liikumine. Asutamisel deklareeris Rahvuskongress viit eesmärki: vabastada kohe kõik poliitvangid; saavutada täielik sõna-, ajakirjandus- ja kogunemisvabadus; algatada sõltumatu uurimine rahvusvaheliste ekspertide osalusel 1. märtsi kuritegude asjus; luua võimudega dialoog demokraatlike reformide teemal, kui täidetakse vähemalt esimene tingimus; korraldada ennetähtaegsed presidendi- ja parlamendivalimised. Armeenia Rahvuskongressil oli oluline roll 2011. aasta Armeenia protestides president Serž Sargsjani vastu, kus hukkus kümme protestijat. Sidemed Pärandiparteiga on pingelised. Õitsva Armeenia koduleht
Selgroog

Selgroog (ladina columna vertebralis) on paljude selgroogsete loomade kere skeleti osa. Inimese selgroo kohta kasutatakse meditsiinikeeles terminit "lülisammas". Selgroo areng, anatoomia, asend, kuju, luud, sellele kinnituvad lihased ja morfoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Selgroo ülesandeks on seljaaju ja seljakeeliku kaitsmine. Selgroo külge kinnituvad pea, jäsemete, roiete ja kerelihased. Selgroog koosneb selgroolülidest. Kõik maod on klassifitseeritud selgroogsete alamhõimkonda ja neil kõigil on selgroog. Madude selgroog on jäsemete kadumisega seoses nõrgalt liigendunud. Selgroolülisid on olenevalt liigist ja indiviidist 120–435 (30–40 selgroolüli kas rohkem või ka vähem) või isegi kuni viissada. Madude selgroog jaotatakse neljaks osaks : kaelalülid (cervical vertebrae), kehalülid (trunk vertebrae), kloaagilülid (cloacal vertebrae), sabalülid (caudal vertebrae).  Pikemalt artiklis Lülisammas Inimese lülisammas koosneb 33–34 selgroolülist: 7 kaela-, 12 rinna- ja 5 nimmelülist (kõik vabalülid) ning 5 ristluuks liitunud ristluu- ja 4–5 õndra- ehk sabaluuks liitunud õndralülist. Eesti nõukogude entsüklopeedia. 7. köide: RUND-TING. Tallinn: Valgus, 1975, lk 128. [1], Veebiversioon (vaadatud 5.12.2013). Hermann Schlegel, Essay on the Physiognomy of Serpents, translated by Thos. Stewart Traill, Edinburgh, Maclachlan Stewart and Company, lk 27, 1843, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 23.10.2013) (inglise keeles) J. Alan Holman, The Amphibians and Reptiles of Michigan: A Quaternary and Recent Faunal, lk 25, 2012, Wayne State University Press, ISBN 978 0 8143 3239 9, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 5.12.2013) (inglise keeles) [2], veebiversioon (vaadatud 5.12.2013) Terminologia Anatomica A02.2: Columna vertebralis. Lülisammas.
Pärandipartei

Pärandipartei (armeenia keeles Ժառանգություն, Žaranguthjun) on 2002. aastal rajatud Armeenia läänemeelne liberaalne rahvuslik opositsioonipartei. Kuni tagasiastumiseni 2009. aasta septembris juhtis seda endine välisminister, USAs sündinud Raffi Hovhannisjan, kuid teda tuntakse tänini partei liidrina. Oma esimeste, 2007. aasta parlamendivalimiste järel oli Pärandipartei 7-kohaline fraktsioon Rahvuskogus suuruselt viies, valimistel kogus partei 5,81% häältest. 2012. aasta Armeenia parlamendivalimistel tuli Pärandipartei kuuendaks. Ta sai 7,08% häältest (86 998 häält) ja viis kohta 131-kohalises Rahvuskogus. Erakond kuulus opositsiooni koos Armeenia Rahvuskongressi (7 kohta) ja Dašnaktshuthjuniga (5 kohta). 2017. aasta Armeenia parlamendivalimistel Pärandipartei parlamenti ei pääsenud. Euroopa Parlamendis on Pärandipartei vaatlejastaatuses Euroopa Rahvapartei juures. Pärandipartei koduleht
Arthik

Arthik (armeenia keeles Արթիկ) on linn Armeenias Širaki maakonnas. Arthik asub Jerevanist 105 km loodes, Aragatsi loodenõlval. 1945. aastal asutatud linna kõrgus merepinnast on 1859 meetrit, asustustihedus on keskmiselt 619 inimest ruutkilomeetri kohta. VII sajandi kirik Statistical Yearbook of Armenia 2013. POPULATION OF THE REPUBLIC OF ARMENIA BY MARZES AND YEREVAN CITY,as of January 1, 2013 Jean-Michel Thierry: Armenische Kunst. Herder, Freiburg 1988, S. 511f Paolo Cuneo: Architettura Armena dal quarto al diciannovesimo secolo. Band 1. De Luca Editore, Rom 1988, S. 244–246  Arthik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (armeenia, vene ja inglise keeles)