laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mats Ekman

Mats Ekman (1865 Ätsve (ka Ärtsve) talu, Noarootsi kihelkond – 1934 Riguldi) oli eestirootslasest luuletaja, keda tunti sünnitalu järgi ka nimega Ätsve Mats. Kirjanduses on talle viidatud kui "kodukandilaulikule", rootsi keeles bygdeskalden. Mats Ekman sündis Riguldi kandis Luksi ja Vanaküla külade vahel asunud Ätsve talus. Kolmeaastaselt haigestus ta lastehalvatusse ja olgugi ning kuigi ta tasapisi küll paranes, jäi ta parem käsi halvatuks. Seetõttu tuli tal tavapäraste talutööde tegemise asemel hakata karjapoisiks ja valvata teede väravaid. Karjuse ja valvurina oli tal lambaid karjatades või värava juures onnis istudes aega luuletada ning oma luuletused ja laulud üles kirjutada. Ta oli esimene, kes luuletas oma kodukandi murdes ja tema kirjutatud luuletusi oli lihtsa rütmilise meloodia abil võimalik ka laulda. Matsi luuletused annavad aimu rannarootslaste elust 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi alguses ning luuletused on eranditult kirjutatud murdekeeles ja tõenäoliselt puuduvad seal igasugused kirjanduslikud mõjutused väljastpoolt. Mats Ekmani looming on üks väheseid näiteid eestirootslaste kirjanduslikust loomingust enne 1920. aastaid. On väidetud, et Mats Ekman tähendas eestirootslastele sama, mis temaga samal aastal surnud Ernst Enno eestlastele. Mats Ekman suri Riguldis ja ta on maetud Noarootsi vallas asuvale Rooslepa kalmistule, kus asub ka tema mälestuskivi. Mälestuskivile on raiutud ka read tema luuletusest "Båndomstien" (rootsi keeles "Barndomstiden", eesti keeles "Lapsepõlve aeg"): "Hå fagror var änt skoen / e sina ljusgren färg! / Så fagort svalla roen / allt blomskast dal å bärg". 2005. aastal ilmus Mats Ekmani luuletuste ja laulude kogu "Prästn e vargskall", kus tekstid on esitatud nii kirjakeeles kui ka eestirootsi murdes. Raamat sisaldab kõiki luuletaja 45 luuletust ja laulu (neist osad koos nootidega). Raamat sai nime ühe luuletuse järgi, mis jutustab metsa hundijahile läinud kirikuõpetajast, kes oli sunnitud huntide eest puu otsa põgenema ja kes pääses ühe rätsepa abiga kolm päeva hiljem. 2011. aasta veebruaris salvestati Rootsi Raadio stuudios CD-plaat, millelt leiab 11 Mats Ekmani laulu ja kaks luuletust. Lugusid esitavad Riguldi juurtega Inga Ekman, Ingeborg Gineman ja Hjalmar Stenberg (kellele kõigile on neis kõlav "noarootsi keel" emakeeleks) ning Mats Ekmani kauge sugulane Inga Ekman. Muusikutest saadavad neid Sofia Joons viiulil ja Mall Ney harmooniumil. Estlandssvensk 2-2011, lk 32-33. Vaadatud 12.08.2014. Estlandssvenskar. Vaadatud 12.08.2014. RONOR, 3-4, 1990, lk 7. Vaadatud 12.08.2014. Rooslepa kalmistu - Noarootsi Vallavalitsus. Vaadatud. 12.08.2014. Eesti rahvusbibliograafia. Vaadatud 12.08.2014.
Vuhledar

Vuhledar on oblastilise alluvusega linn Ukrainas 2020. aastal moodustatud Volnovahha rajoonis Donetski oblasti lääneosas, 45,4 km kaugusel Donetskist edelas. Vuhledar asutati 1964. aastal, linna õigused sai 1991. aastal. Linna kõrgus merepinnast on 187 meetrit. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas linnas 17 518 inimest, 2014. aasta 1. veebruaril 15 336 inimest, asustustihedus 2885 inimest ruutkilomeetri kohta. 2014. aasta Ukraina kriisi ajal, aprillikuus, võtsid venemaameelsed separatistid linna oma kontrolli alla. 2022. aasta Venemaa sissetungi järel Ukrainasse Venemaa sissetungi – IV etapis Vene-Ukraina sõja idarindel toimusid lahingud Vuhledar ruumis. [ https://rus.azattyq.org/a/defiant-frontline-residents-vuhledar/32509629.html Информация]
Esna mõisa kalmistu

Esna mõisa kalmistu on kalmistu Järva maakonnas Paide linnas Kodasema külas. Ajalooliselt asus kalmistu Järvamaal Peetri kihelkonnas. Kalmistu rajas mõisa tollase omaniku lesk Anna von Christine Grünewaldt hiljemalt 1831. aastal. Kalmistule püstitati aastatel 1832–1842 uusgooti stiilis kabel, mille kavandas kunstnik Ludwig von Maydell. Kalmistu jääb Esna mõisa südamest linnulennult umbes ühe kilomeetri kaugusele lääneloodesse. Kalmistu ja kabel on tänaseks rüüstatud ning oma algselt asukohalt on nihutatud ka kõik hauakivid. Sinna on maetud Grünewaldtide pereliikmeid nii Esna, Huuksi kui ka Koigi mõisast. Teadaolevalt on kalmistule maetud 61 lahkunut. 1842 – Anna Christine von Grünewaldt, sündinud Kursell (1769–1842) 1877 – Moritz Reinholdt von Grünewaldt (12. mai 1797 – 24. detsember 1877), kindraladjutant ja ratsaväekindral 1910 – Alexander Moritz Arwed von Grünewaldt (1863–1910) 1922 – Arthur von Grünewaldt (12. märts 1847 – 13. juuli 1922), kindraladjutant, ratsaväekindral ja ülemtallmeister Taavi Pae, Helene Schilling. "Begräbnisplätze estländischer Güter". Nachrichtenblatt der Baltischen Ritterschaften nr 178, 2003. Lk 34 Ketlin Sirge. "Eesti mõisakalmistud". Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013. Leht 44 ja 45 Taavi Pae. "Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused". Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 "Esna kabel taastub endisele elule". Järva Teataja, 22. september 2005 Ketlin Sirge. "Eesti mõisakalmistud". Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013 Esna mõisa kabel kultuurimälestiste riiklikus registris Esna mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis
Epacrophis

Epacrophis on maoperekond. Perekonda Epacrophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Epacrophis boulengeri (Boettger, 1913) Epacrophis drewesi (Wallach, 1996) Epacrophis reticulatus (Boulenger, 1906). Need maod elavad Ida-Aafrikas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Epacrophis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 12.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Epacrophis seisuga 12.08.2014.
Mitophis

Mitophis on maoperekond. Perekonda Mitophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Mitophis asbolepis (Thomas, McDiarmid & Thompson, 1985) Mitophis calypso (Thomas, McDiarmid & Thompson, 1985) Mitophis leptipileptus (Thomas, McDiarmid & Thompson, 1985) Mitophis pyrites (Thomas, 1965). Need maod elavad Haiti saarel. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Mitophis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 12.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Mitophis seisuga 12.08.2014.
Angéla Németh

Angéla Németh (18. veebruar 1946 Budapest – 5. august 2014 Budapest) oli Ungari kergejõustiklane, odaviskaja. Németh võitis 1968. aasta suveolümpiamängudel naiste odaviskevõistluse tulemusega 60,36. Aastatel 1968 ja 1969 nimetati ta Ungari aasta sportlaseks.
Myriopholis

Myriopholis on maoperekond. Perekonda Myriopholis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Myriopholis adleri (Hahn & Wallach, 1998) Myriopholis albiventer (Hallermann & Rödel, 1995) Myriopholis algeriensis (Jacquet, 1895) Myriopholis blanfordi (Boulenger, 1890) Myriopholis boueti (Chabanaud, 1917) Myriopholis braccianii (Scortecci, 1929) Myriopholis burii (Boulenger, 1905) Myriopholis cairi (Duméril & Bibron, 1844) Myriopholis dissimilis (Bocage, 1886) Myriopholis erythraeus (Scortecci, 1929) Myriopholis filiformis (Boulenger, 1899) Myriopholis ionidesi (Broadley & Wallach, 2007) Myriopholis longicauda (Peters, 1854) Myriopholis macrorhyncha (Jan, 1860) Myriopholis macrura (Boulenger, 1899) Myriopholis narirostris (Peters, 1867) Myriopholis natatrix (Andersson, 1937) Myriopholis nursii (Anderson, 1896) Myriopholis perreti (Roux-Estève, 1979) Myriopholis rouxestevae (Trape & Mane, 2004) Myriopholis wilsoni (Hahn, 1978) Myriopholis yemenicus (Scortecci, 1933). Need maod elavad Aafrikas ja Aasias. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Myriopholis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 12.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Myriopholis seisuga 12.08.2014.
Alice Coachman

Alice Marie Coachman (9. november 1923 Albany, Georgia – 14. juuli 2014 Albany, Georgia) oli Ameerika Ühendriikide kõrgushüppaja. 1948. aasta suveolümpiamängudel Londonis võitis ta kuldmedali tulemusega 1,68 meetrit, mille alistas esimesel katsel, enne hõbemedali võitnud Dorothy Tyleri katset, kes alistas sama kõrguse. Nende tulemus oli ühtlasi olümpiarekord. Alice Coachman oli esimene mustanahaline naisolümpiavõitja. Ta oli ka ainus Ameerika Ühendriikide naissportlane, kes võitis 1948. aasta olümpiamängude kergejõustikuvõistlustel kuldmedali. Goldstein, Richard (14. juuli 2014). "Alice Coachman, 90, Dies; First Black Woman to Win Olympic Gold". New York Times. Vaadatud 12. august 2014. "Alice Coachman Biography". sports.jrank.org. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. september 2010. Vaadatud 12. august 2014. Alice Coachman Sissekanne New Georgia Encyclopedias
Makarove

Makarove on mitme küla nimi: Makarove, küla Ukrainas Luhanski oblastis Makarove, küla Ukrainas Odessa oblastis Makarove, küla Ukrainas Harkivi oblastis
Võnnu uus loss

Võnnu uus loss (läti keeles Cēsu pilsmuiža, saksa keeles Schloß-Wenden) on loss Lätis Cēsise piirkonnas Cēsises. Võnnu uus loss kerkis Võnnu komtuuride isiklikest maavaldustest välja kasvanud mõisa juurde. Pärast komtuuriameti kaotamist kuulusid need valdused algul ordumeistritele, seejärel oli tegemist aga riigimõisaga. 1747. aastal anti mõis krahv Aleksei Bestužev-Rjuminile, 1755. aastast oli selle omanik Gottlieb Johann von Wolff. 1777. aastal omandas linnuse koos seda ümbritseva alaga krahv Karl Eberhard von Sievers ning Sieversite omandusse jäi see kuni 1920. aasta maareformini. Sieversid alustasid uue lossi rajamist 1783. aastal. Alguses korrastasid nad Võnnu ordulinnuse Lademacheri torni kaks korrust ja ehitasid selle juurde tellistest kahekorruselise hoone. Esimesel korrusel olid majandusruumid ja teenijate toad, teisel korrusel aga härraste eluruumid. Carl Gustav von Sievers lasi hoone aastail 1820–1830 ümber ehitada, rajades klassitsistliku lossi. Fassaadi hakkasid ehtima rõdud ja sambad, aia poole avanev hoone külg oli aga biidermeierlike elementidega. Torni keldrikorrus ja esimene korrus ehitati laoruumideks, teisele korrusele rajati aga salong. Aastail 1840–1850 ümberehitustööd jätkusid. Torn ehitati kõrgemaks ja lisati uusgooti stiilile omaseid elemente – kitsaid võlvitud kaari ja orvasid. Algselt oli torni kolmandal korrusel elutuba, hiljem aga rajati sinna raamatukogu, torni neljandale korrusele rajati aga galerii. Krahv Emmanuel von Sievers lisas lossile kaks verandat. Pärast võõrandamist kuulus loss algul sõjaväele (nii Läti Vabariigi kui ka Natsi-Saksamaa vägedele). Nõukogude ajal rajati sinna algul 40 korteriga elamu, seejärel anti loss aga Cēsise muuseumile, mille valduses hoone on ka tänapäeval. Muuseum haldab ka lossi ümber asuvaid ordulinnuse varemeid. Lossikompleksist on peale peahoone säilinud veel mitu kõrvalhoonet. Aidas on bowling'u-saal, tallis-tõllakuuris on Võnnu näitusehall. Kutsarimajas asub Vidzeme turismiassotsiatsioon. 1812. aastal rajati romantilises stiilis lossipark jalgteede, eksootiliste taimede ja veekogudega, milles peegelduvad lossivaremed. Tiikide pindala on 1,2 hektarit. Aastal 1845 rajati pargi juurde õigeusu kirik, osa pargist muudeti surnuaiaks. Lossiga on seotud ka linna õllevabrik. Cēsises asub Läti vanim õlletehas Cēsu alus darītava, mis ehitati 1878. aastal krahv Sieversi residentsi juurde. Sissekanne Läti mõisate saidil; fotod (läti keeles) Video ordulinnusest ja mõisakompleksist
Trpimir Macan

Trpimir Macan (sündinud 20. augustil 1935 Dubrovnikis) on horvaadi ajaloolane. Ta õppis Zagrebi ülikoolis ja Sarajevo ülikoolis, mille lõpetas 1959 diplomitööga "Dubrovački barabanti u XVI. stoljeću". Aastal 1971 kaitses Zagrebis doktoritöö "Život i rad Miha Klaića". Ta töötas algul Metkovićis. 1965. aastast oli ta Zagrebis instituudi Leksikografski zavod Miroslav Krleža entsüklopeediate ja leksikonide toimetaja. Alates 1990. aastast Horvaadi biograafilise leksikoni ("Hrvatski biografski leksikon") peatoimetaja, 2003. aastast kogumiku "Biobibliographica" peatoimetaja, 2006. aastal läks pensionile. Ta on kirjutanud ajaloouurimusi ja toimetanud väljaandeid. Povijest hrvatskog naroda (1971), hävitati Horvaadi kevade mahasurumise käigus, parandatud ja täiendatud uustrükk 1992 Iz povijesti Donjeg Poneretavlja (1971, täiendatud trükk 1990) Miho Klaić, 1980 (doktoritöö põhjal) Susreti s hrvatskom Kliom (1991) Trpimir Macan, Josip Šentija. A Short History of Croatia, 1992) Povijesni prijepori (1992) Hrvatska povijest (1995) Rat i dokolica (1995) Rt Oštra u povijesti i politici (1998) Spremnost (1998) Posljednja opsada Dubrovnika (2001) *Oskoruše (2005, ilukirjandus) Hrvatskom prošlosti: pogledi i osvrti (2011). Hrvoje Kačić. Trpimir Macan, saatesõna ajakirja Kolo erinumbrile
Anatoomilised asenditähistused

Anatoomilised asenditähised (inglise keeles anatomical terms of location) on erinevate, ka anatoomiaga seotud, rahvusvaheliste organisatsioonide poolt komplekteeritud ja ühtlustatud soovituslikud anatoomianomenklatuurides toodud tähised, mis lähtuvad loomaanatoomia oskussõnadest ladina keele baasil. Looma, tema elundite ja nende osade asendi kirjeldamisel võetakse aluseks looma normaalne seisuasend- kujutades teda horisontaalsel pinnal ja toetumas kõigile neljale jalale. Keskpidine ehk mediaantasand (planum medianum) jagab looma keha pikuti kaheks sümmeetriliseks pooleks- vasakuks ja paremaks. Mediaantasand kujundab looma keha dorsoventraalselt läbides keha välispinnal kaks mõttelist joont - ventraalse ja dorsaalse mediaanjoone (linea mediana: ventralis et dorsalis). Mediaantasandiga paralleelselt asetsevad eest-taha- ehk sagitaaltasandid (plana sagittalia). Risti - ehk transversaaltasandid (plana transversalia) paiknevad pea, kaela, kere, saba, jäsemete ja elundite või nende osade pikitelje suhtes risti. Selg- ehk dorsaaltasandid (plana dorsalia) kulgevad pea, kaela ja saba pikiteljega, samuti looma seljaga ja käe- või jalaseljaga paralleelselt (välja arvatud ees- ja tagajäseme osad ülevalpool randme- ja kannaliigest), kuid mediaan- ja ristitasanditega perpendikulaarselt. Suundade äramärkimisel tuleb arvestada uuritava elundi ja nende osade paiknemist. Levinuimad asenditähistused on järgmised: anterior – eesmine (anterioorne) bilateralis – mõlemapoolne (bilateraalne) caudalis – sabapoolne (kaudaalne) contralateralis – vastaspoolne (kontralateraalne) cranialis – kraniaalne (kraniaalne) dexter – parem dorsalis – selgmine (dorsaalne) externus – välimine (eksternaarne) inferior – alumine (inferioorne) inter – vahel intermedius - vahelmine internus – seesmine, sisemine (internaarne) ipsilateralis – samapoolne (ipsilateraalne) lateralis – külgmine (lateraalne) longitudinalis - pikutine medialis – keskmine (mediaalne) posterior – tagumine (posterioorne) profundus – süva rostralis – rostraalne (pea kirjelduses) sinister – vasak sub – all superficialis – pindmine superior – ülemine (superioorne) supra – peal ventralis – kõhtmine (ventraalne) Tähiseid saab omavahel kombineerida, näiteks ventromediaalne. Nomina Anatomica Veterinaria, 5. väljaanne, 2012 . Enn Ernits, Esta Nahkur,"Koduloomade anatoomia. Kõrgkooliõpik", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 16, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8.
Ma Yuan

Ma Yuan (馬遠; Mǎ Yuǎn; umbes 1160–1165 – 1225) oli Songi dünastia aegne hiina maalikunstnik. Et lahendada pinge meditatiivsesse rahusse, kasutas ta "ühe nurga kompositsiooni" (邊角之景 biānjiǎo zhī jǐng). Ma Yuani ja Xia Gui töödest sai alguse Ma-Xia koolkond. Ma Yuani tööd mõjutasid Zhe koolkonda ning Shūbuni ja Sesshūd. Galerii saidil chinaonlinemuseum.com
Yo-Yo Ma

Yo-Yo Ma (hiina keeles 馬友友, Mǎ Yǒuyǒu; sündinud 7. oktoobril 1955 Pariisis) on hiina päritolu USA tšellist. Imelapsena hakkas ta kontserte andma 6-aastaselt. 15 Grammy auhinda[viide?] 2001 National Medal of Arts 2006 Léonie Sonningi muusikaauhind 2011 Presidendi Vabadusmedal 2012 Polar Music Prize
Komõšuvahha

Komõšuvahha on mitme koha nimi. Komõšuvahha – jõgi Ukrainas Komõšuvahha – Ukraina Donetski oblast Kramatorski haldusala Komõšuvahha – Ukraina Luhanski oblast Popasna rajoon Komõšuvahha – Ukraina Zaporižžja oblast Orihhivi rajoon
Mabinogion

"Mabinogion" on keskaegsete kõmri käsikirjade põhjal koostatud 11 jutust koosnev kogumik. Osa juttudest ulatub tagasi rauaaegsesse pärimusse. Selle tõlkis inglise keelde Charlotte Guest, kes andis sellele praeguse pealkirja. Neli juttu moodustavad terviku, mille õige nimi on "Mabinogi"[viide?]. Tsükkel sisaldub täies mahus Hergesti punases raamatus ja Rhydderchi valges raamatus.
Mabuse

Mabuse (ka Jan van Gossaert, Jan Gossaert, Jan Mabuse; (umbes 1478 – arvatavasti 1. oktoober 1532 Antwerpen) oli madalmaade kunstnik. Ta tõi madalmaade kunsti Itaaliast cinquecento mõjulise romanismi.
Lottemaa

Lottemaa on Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Reiu külas asuv Heiki Ernitsa ja Janno Põldma loodud Lotte multifilmide tegelaskujude teemapark. See avati 25. juulil 2014. See on Baltimaade suurim teemapark.[viide?] Lottemaal asub üle 100 atraktsiooni, leiumasina või mänguriista. http://lottemaa.ee/meist "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. august 2014. Vaadatud 12. augustil 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Lottemaa koduleht
A-B-tüpoloogia

A-B-tüpoloogia on Meyer Friedmanii ja Ray Rosenmani väljatöötatud isiksuse tüpoloogia, mis on mõeldud eristama pärgarterite haigustele stressi tõttu alteid (A-tüüpi isiksus) ja mittealteid isiksusi (B-tüüpi isiksus).
A(H1N1)2009 gripipandeemia

A(H1N1)2009 gripipandeemia oli inimeste seagripi viiruse põhjustatud gripipandeemia, mis kestis jaanuaris 2009 kuni augustini 2010. See oli Hispaania gripi järel teine pandeemia, mille põhjustas A-gripiviiruse H1N1 alamtüüp. Nimi pärines oletusest, et viirus on pärit sigadelt; uuemate uuringute andmetel on tegu neljakordse reassortantviirusega: ühe inimgripi-, ühe linnugripi- ja kahe seagripiviiruse kombineerumisel tekkinud uue viirustüübiga. Maailma Tervishoiuorganisatsiooni andmetel hukkus pandeemias üle 18 000 inimese, kuid mõnede uuringute järgi võis nakatuda 0,7 kuni 1,4 miljardit ja surra 150 000 - 575 000 inimest. Haiguste Kontrolli ja Tõrje Keskuse andmetel isoleeriti 21. aprillil 2009 Lõuna-Californias kahel respiratoorse nakkusega lapse proovidest uus viiruseliik. Viirus pärines Mehhikost, Veracruzi osariigist. 25. aprillil 2009 kuulutas Maailma Terviseorganisatsioon uue gripipandeemiaga seoses välja rahvusvahelise tähtsusega rahvatervisealase hädaolukorra. Juuni algul kuulutas Maailma Terviseorganisatsioon (WHO) välja pandeemia. Üldiselt oli gripp eluohtlik väikelastele, vanuritele ja nõrgenenud lümfoid(-immuun)süsteemiga inimestele. Lisaks arvati, et uus gripiviirus võis teatud juhtudel olla eluohtlik ka muidu tervetele inimestele, kutsudes esile ülitugeva immuunvastuse.  Pikemalt artiklis Seagripp Eestis Eestis on tervisekaitseinspektsiooni nakkushaiguste laboris registreeritud 774 uue gripi haigusjuhtu[viide?]. Kokku on Eestis uude grippi surnud 21 inimest[viide?]. 2011 avastati AH1N1 viirus 12-l Tallinna Vangla kinnipeetaval.  Pikemalt artiklis Pandeemilise (H1N1) 2009 gripi vaktsiinid Hooajalise gripi vaktsiinid uue gripi pandeemia korral ei toimi. Rootsi ravimiameti tellitud uuringu kohaselt on pandeemilise (H1N1) 2009 gripi vaktsiinil Pandermix otsene seos narkolepsiaga. Marek Kuul,Tallinna vanglas avastati seagripp, 20.01.2011,, Veebiversioon (vaadatud 14.02.2014) Rootsi uuring: seagripi vaktsiin põhjustab narkolepsiat, Maaleht, 26. märts 2013, Veebiversioon (vaadatud 14.02.2014) Kuulo Kutsar, Tiiu Aro, A(H1N1)2009 gripipandeemia maailmas ja Eestis, Eesti Arst 2010; 89(10):620−625, veebiversioon (vaadatud 13.08.2014)
Järvakandi mõisa Taubede kalmistu

Järvakandi mõisa kalmistu on kalmistu Rapla kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Valli külas Rapla vallas Rapla maakonnas. Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Taubed kas 1840. aastal või 1848. aastal. Viimast arvamust toetab kalmistu kabeli fassaadil olev aastaarv, kuid see võib tähendada kabeli püstamise, mitte aga kalmistu rajamise aega. Kalmistule maetute üldarv ei ole teada. Kabelit ning sinna maetuid on rüüstatud 1920. aastatel. Kalmistu jääb Järvakandi mõisa südamest linnulennult umbes 500 meetri kaugusele lõunakagusse. Kalmistu kujutab endast algselt rõngakujulise veekraaviga ümbritsetud ümarat küngast, mille tipus on matusekabel. Kalmistu ja selle kabel on mahajäetud ja rüüstatud, kuid sügisel 2018 on hakatud neid korrastama. Kalmistu keskmes olev ringikujulise põhiplaani ja ümara kuppelkatusega kabel ongi matusepaik. Kabeli keldris on kokku neli võlvitud hauakambrit ja üks arvatavasti luugiga kaetud sissepääsukamber. Kabeli saal on liigendatud klassitsistlikult, kuid välimik on juba historitsistlik. Võimalik, et klassitsistlik kabel rajati juba varem, kuid 1848. aastal (selline aastaarv on kabeli fassaadil) ehitati välimik ümber historitsistlikuks. Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013. Leht 60 Taavi Pae. "Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused". // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Alo Särg. "Järvakandi (Jerwakant)". // Raplamaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2007. Lk 52 ja 54 Ketlin Sirge. "Eesti mõisakalmistud". Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013 Järvakandi mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis
Ōsaka prefektuur

Ōsaka prefektuur on Jaapani prefektuur Honshū saarel Ōsaka lahe kaldal. Ōsaka lahte on ehitatud tehissaari, millest ühel asub Kansai lennuväli. Looduslikke saari prefektuuris ei ole. Sisemaal asuvatest mägedest on kõrgeim Kongō (1125 m). Prefektuur loodi 1868. aastal. 2019. aastast on prefektuuri kuberner Hirofumi Yoshimura. Ōsaka prefektuuri tunnuslind on väluõgija (Lanius bucephalus), tunnuspuu on hõlmikpuu (Ginkgo biloba) ja tunnuslill Sieboldi priimula (Primula sieboldii). Ōsaka prefektuur on jaotatud 43 omavalitsusüksuseks, millest 33 on linnad (市 shi). Daitō Fujiidera Habikino Hannan Higashiōsaka Hirakata Ibaraki Ikeda Izumi Izumiōtsu Izumisano Kadoma Kaizuka Kashiwara Katano Kawachi-Nagano Kishiwada Matsubara Minō Moriguchi Neyagawa Ōsaka Ōsakasayama Sakai Sennan Settsu Shijōnawate Suita Takaishi Takatsuki Tondabayashi Toyonaka Yao Ōsaka loss 大阪府 > 推計人口 > 月報 Ōsaka prefektuuri koduleht
Sutlepa kalmistu

Sutlepa kalmistu on kalmistu Lääne-Nigula vallas Sutlepa külas. Kalmistualuse maa omanik ja haldaja on Lääne-Nigula vald. Kalmistu on tunnistatud ajaloomälestiseks. Kalmistu kasutusel oleva ala suurus on 0,33 hektarit ning see on piiratud müüriga. Kalmistu piiratud osa on tänaseks peaaegu kogu ulatuses kasutusel. 2003. aastal toimunud kalmistu inventeerimise järgi asus kalmistul ligikaudu 800 inventeeritud hauaplatsi. Valla veebilehel on ka kalmistu haudade register. Sutlepa kalmistu on matmiskohana kasutusel ilmselt alates 16. sajandist. Kalmistul asunud Sutlepa kabel asub alates aastast 1970 Eesti Vabaõhumuuseumis. Säilinud vundamendile on ehitatud altar. Kalmistu vanem osa on koondunud just kabeli endise asukoha ümber. 1996. aastal ehitati kalmistu peavärava juurde kellatorn. Sutlepa kabel Sutlepa kalmistu - Noarootsi Vallavalitsus. Vaadatud. 13.08.2014. Kultuurimälestiseks tunnistamine – Riigi Teataja. Vaadatud 13.08.2014. Kalmistute plaanid ja maetute nimekirjad - Noarootsi Vallavalitsus. Vaadatud. 11.08.2014. Sutlepa kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Alain Giletti

Alain Giletti (sündinud 11. septembril 1939) on Prantsusmaa iluuisutaja.