laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rwanda lipp

Rwanda lipp on Rwanda ametlik lipp. Praegune Rwanda riigi- ja rahvuslipp on horisontaalsete laidudega trikoloor, sinine, kollane ja roheline. Sinine väli moodustab 1/2 lipu kõrgusest ja selle lehvipoolsel küljel on 24 kiirega kollane päike. Lipp võeti kasutusele 25. oktoobril 2001. Selle kujundas Alphonse Kirimobenecyo. Roheline (PMS 3415C) tähistab riigi õitsengut ja heaolu, kollane (PMS 109C) riigi majandust ning sinine (PMS 3005C) õnne ja rahu. Kollane (PMS 130C) päike sümboliseerib lootust. Aastal 1959, kui Rwanda sai autonoomia, võeti kasutusele ka oma lipp. See oli vertikaalsete laidudega puna-kolla-roheline trikoloor. 1961. aastal muudeti lipul värvide järjestus rohe-kolla-punaseks, kuid lipp sarnanes liigselt Mali lipuga ning juba samal aastal lisati lipu keskele suur "R" täht. Rwanda oli ainus riik maailmas, kelle lipul oli riigi nimetuse esitäht. "R" tähistas veel rahvuslikku loosungit "Revolutsiooni (revolution) sünnitatud ja rhvahääletusel (referendum) kinnitatud vabariik (republic)". Ametlikult ei olnud "R" tähe suurus määratletud, kuid eeldati, et see on suur. Punane sümboliseeris revolutsioonis valatud verd, kollane rahu, mis saabus pärast vabanemist, ning roheline lootust ja usku tulevikku. Saksa Ida-Aafrika Saksa Ida-Aafrika Belgia lipp Rwanda lipp aastatel 1959–1961 Rwanda lipp aastatel 1961–1962 Rwanda lipp aastatel 1962–2001 Rwanda vapp Rwanda lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Erik Linnolt

Erik Linnolt (enne eestistamist 1935 Erik Mihelson; 10. jaanuar 1920 Kaluga kubermang, Venemaa – 4. oktoober 2015 Farmington, Connecticut, USA) oli eesti psühhiaater ja eesti aktivist USA-s. Ta sündis Kaluga kubermangus, kuid kasvas üles Pärnus. Ta õppis Pärnu 3. Algkoolis ja Pärnu 9. Algkoolis ning lõpetas aastal 1938 Pärnu Linna Poeglaste Gümnaasiumi. Seejärel õppis ta aastatel 1938–1939 Tondi sõjakoolis. Aastatel 1939–1943 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, kust ta värvati sundmobilisatsiooni käigus Saksa sõjaväkke Hilfswillige teenistusse. Septembris 1944 põgenes ta väejooksikuna Pärnu kaudu väikeses kalapaadis Rootsi. Ta viibis paar kuud Ojamaa saarel, kuni leidis tööd ja kolis Stockholmi. Aastatel 1946–1951 õppis ta arstiteadust Stockholmis Karolinska Instituudis ja lõpetas selle meditsiinilitsentsiaadi kraadiga. Ta töötas õppeajal mitmel pool üle Rootsi vikareeriva arstina. Aastal 1951 siirdus ta Rootsist Kanadasse ja omandas arstilitsentsi Vancouveris Briti Columbia Ülikoolis internatuuri ja eksamite sooritamisega. Aastal 1954 siirdus ta psühhiaatria erialale. Ta töötas aastani 1959 Vancouveris psühhiaatrina. Aastal 1959 siirdus ta Kanadast USAsse. Seal töötas ta aastani 1996 (mil jäi pensionile) Hartfordis eravaimuhaiglas (Mental Health Center in Hartford. The Institute of Living). Ta oli aastatel 1957–1958 Vancouveri Eesti Seltsi esimees. Ta abiellus 15. oktoobril 1949 kirjaniku, näitleja ja lavastaja Asta Willmanniga (1916–1984). Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960, lk 532 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=393
Luapula jõgi

Luapula jõgi on jõgi Lõuna-Aafrikas, Kongo jõe Bangweulu ja Mweru järve vahel voolav osa. Luapula moodustab osa piirist Sambia ja Kongo Demokraatliku Vabariigi vahel. Jõe järgi sai nime Sambia Luapula provints. Luapula algab Bangweulu järvest ja suubub Mweru järve. Järve omakorda suubub idast Chambeshi jõgi. Et see on ühtekokku pikim Kongo lisajõgi, peetakse enamasti Chambeshi lähet Kongo jõe alguseks. Selle piirkonna jõed, järved, sood ja lammid moodustavad ühtse süsteemi ning enamasti on jõe voolusängi raske täpselt määrata.
Lin Dan

Lin Dan (hiina keeles 林丹; sündinud 14. oktoobril 1983 Longyanis) on Hiina meessulgpallur, kahekordne olümpiavõitja ja viiekordne maailmameister. Lin Dani peetakse maailma parimaks sulgpalluriks. 28-aastaselt oli Lin võitnud kõik sulgpalli tähtsaimad võistlused: olümpiamängud, maailmameistrivõistlused, maailma karika, Thomas Cupi, Sudirman Cupi, Master Finali, All England Openi, Aasia mängud ja Aasia meistrivõistlused. 2012. aastal sai Linist esimene mees, kes kaitses meeste üksikmängus oma olümpiavõitu. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. september 2015. Vaadatud 3. aprillil 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Hłybokaje rajoon

Hłybokaje rajoon (transkribeerituna Glõbokaje rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis. Rajooni pindala on 1760 km². 2014. aasta seisuga elas seal 38 456 inimest. Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Abrubi, Aziarcy, Hałubičy, Karaby, Łomašy, Padsviłle, Plisa, Prazaroki, Psuja, Zaleśsie, Ziabki, Udzieła ja Uzrečča külanõukogu. Halduskeskus on Hłybokaje linn. Teine tähtsam asula on Padsviłle alev. Hłybokaje Hłybokaje Mosar Bušyki Rajooni suurimad jõed on Dzisna jõe lisajõed Biarozaŭka jõgi, Mniuta jõgi ja Avuta jõgi. Kõrgeim koht on Kavali küla lähistel (226,4 meetrit). Madalaim koht asub Avuta jõe ääres (130 meetrit). Rajoonis asub Valgevene sügavaim järv Doŭhaje. Suurimad järved on Šo, Plisa, Mniuta, Vialikaje, Piatroŭskaje, Biełaje ja Carkavišča. Rajooni elanikest olid 2014. aasta seisuga 84,51% valgevenelased, 3,2% venelased, 10,25% poolakad ja 1,04% teistest rahvustest. 88,32% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 11,12% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 79,65% elanikke, vene keelt aga 19,26% elanikke. The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements  Hłybokaje rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
Lesk

Lesk on isik, kelle abikaasa on surnud.
Lootus

Lootus on optimistlik meelelaad, mis põhineb positiivsete tulemite ootusel, nii isiku enda elus kui maailma suhtes üleüldiselt. Lootus on üks kristlikest voorustest. Lootuse vastand on meeleheide.
Čašniki rajoon

Čašniki rajoon (transkribeerituna Tšašniki rajoon) on rajoon Viciebski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1481 km². 2014. aasta seisuga elas seal 32 241 inimest. Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Alšanka, Antapolle, Ivanski, Krasnałuki, Kruhlica, Łukomli, Novaja Zara ja Proziemla külanõukogu. Halduskeskus on Čašniki linn, rajooni suurim asula on aga Novałukomli linn. Vanim keskus piirkonnas on Łukoml. Kiriku varemed Čašniki Rajooni suurim jõgi on Uła, teine suurem jõgi on rajooni lõunapiiril voolav Esa. Suurim järv on Łukomli järv. Teised suuremad järved on Žerynskaje, Čarejskaje ja Bajarskaje. Kõrgeim koht on Dabramysłi küla lähistel (256 meetrit). Madalaim koht asub Uła jõe ääres (122 meetrit). 2014. aasta seisuga olid elanikest 91,43% valgevenelased, 6,91% venelased ja 1,66% oli teistest rahvustest. 73,27% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 25,62% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 39,06% elanikke, vene keelt aga 59,13%. http://www.gki.gov.by/docs/gzk_2010-15404.doc The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements  Čašniki rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
August Sikk

August Sikk (30. november 1919 Mõisaküla – 2. september 2013 Stockholm) oli eesti keeleteadlane ja sotsioloog. August Sikk sündis Pärnumaal Mõisakülas ja lõpetas seal 1932. aastal algkooli. Haridusteed jätkas ta Tallinna Kolledžis ning töötas 1940ndate algul Vigala ja Lihula algkoolis õpetajana. Saksa okupatsiooni ajal võeti ta sõjaväkke ning pääses sõja lõpul koos Saksa armeega Saksamaale. Töötas lühikest aega Geislingeni eesti algkoolis õpetajana, kuid siirdus seejärel esmalt Johannes Gutenbergi Ülikooli Mainzis ja seejärel Heidelbergi ülikooli. Selle ülikooli lõpetas August Sikk 1953. aastal filosoofiadoktori kraadiga ning töötas aastail 1953-1958 Mannheimi ülikooli ajalooinstituudis algul nooremteaduri ja hiljem juhtiva konsultandina. 1958. aastal asus perekond elama Rootsi. Rootsis alustas August Sikk uuesti õpinguid. Stockholmi Ülikoolis. Sooritas ta 1964. aastal filosoofiakandidaadi eksami ja 1966. aastal täiendava filoloogiamagistri eksami, mis oli vajalik keskkooliõpetaja kutseks. 1970. aastal kaitses ta filoloogialitsentsiaadi kraadi saksa keele alal. Pärast õpinguid töötas August Sikk rootsi põhikooli kõrgastmes ja gümnaasiumis saksa ja inglise keele õpetajana ja 1970ndail ka Stockholmi Eesti Gümnaasiumi saksa keele õpetajana. August Sikk osales mitmes Rootsi eestlaste ühiskondlikus organisatsioonis: ta oli Eesti Keskkooli- ja Gümnaasiumiõpetajate Ühingu juhatuse liige ja hiljem esimees, alates 1992. aastast Eesti Keele ja Kirjanduse Instituudi juhatuse liige, kuulus korporatsiooni Rotalia, Eesti Teaduslikku Seltsi Rootsis, Eesti Komitee asemikekogusse ja veel mitmesse organisatsiooni. Saksamaal abiellus August Sikk Reine Muthmanniga ning neil sündis tütar Martina. Das Flühtlingsproblem nach dem sweiten Weltkrieg, unter besonderer Berücksichtigung der demographischen Verhältnisse. Väitekiri 1953, 2. trükk Stockholm, 2001 Mund-art und Umgangssprache in Gerhart Hauptmanns Bühnenwerken "Der Biber-pelz" und "Der rote Hahn". Väitekiri, 1970, 2.trükk Stockholm, 1998 Paul Laan. August Sikk in memoriam. Eesti Päevaleht (Rootsi), 25. september 2013 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=1788
Medivka

Medivka (ukraina keeles Медівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Orativi rajoonis. Elanike arv on 654. Pindala on 2,661 km².
Vilšanka (Murovani Kurõlivtsi rajoon)

Vilšanka (ukraina keeles Вільшанка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Murovani Kurõlivtsi rajoonis. Elanike arv on 67. Pindala on 0,345 km².
Mweru

Mweru (ka Mwelu või Mwero) on järv Aafrikas Sambia ja Kongo Demokraatliku Vabariigi piiril. Ta moodustab osa Kongo jõe süsteemist koos järve voolava Luapula jõe ja sealt välja voolava Luvua jõega. Järve geograafilised koordinaadid on 9° 10′ S, 28° 30′ E. Mweru suurim pikkus on 131 km ja laius 56 km, pindala 5120 km², suurim sügavus 27 m ja maht 38,2 km³. Järves on Kilwa ja Isokwe saar.
Kuberneripuu

Kuberneripuu (Julbernardia; Paraberlinia) on liblikõieliste sugukonda kuuluv puude perekond. Kuberneripuud kasvavad Aafrikas. Puud on keskmist kasvu. Perekonda kuulub kaheksa liiki. Julbernardia magnistipulata Julbernardia globiflora (mnondo) Julbernardia paniculata
Tagamürgihambad

Tagamürgihambad ehk tagavaolised mürgihambad (Ophistoglypha, inglise keeles ophistoglyphous fangs) on spetsiaalne mürgihammaste tüüp teatud madudel. Mõnikord aitavad tagamürgihambad madusid klassifitseerida. Tagamürgihambad on spetsiaalsed, teistest hammastest veidi pikemad ja hammustamise ajal maomürki väljutavad hambad (vahel ka kihvad), mis asuvad harilikult ülalõualuu tagaosast ning on varustatud vaoga. Nende ülesanne on abistada madusid toitumisel – hambad surutakse saaklooma kehasse. Sisalikumao (Malpolon) ja liivamao (Psammophis) perekonda kuuluvatel madudel on tagamürgihammastes kõigusoojastele loomadele toksiinina mõjuvat sülge. Pikka aega peeti tagamürgihammastega madusid inimestele ohututeks, kuid ka nende madude hammustus võib kergema või koguni raskema astmega mürgistusseisundeid esile kutsuda. Kui tagamürgihammastega madu inimest hammustab, siis tuleks püüda hammaste suunale vastupidi madu keha küljest eemaldada (hambad on mao suus neelu poole suunatud). Kui toimida valesti, tungivad mao hambad sügavamale hammustuskohta, madu väljutab tõenäoliselt kogu süljevaru ja vigastatud veresooned toimetavad mürgise sülje vereringesse. Loomade elu 5:109. Teadlased purustasid maohammustuse müüdi, Novaator, 18. mai 2011
Tiibviljak

Tiibviljak (Pterocarpus) on liblikõieliste sugukonda kuuluv puude perekond. Perekonda kuulub 35 liiki. Pterocarpus acapulcensis Rose Pterocarpus albopubescens Hauman Pterocarpus amazonum (Benth.) Amshoff Pterocarpus angolensis DC. – angoola tiibviljak Pterocarpus antunesii (Taub.) Harms Pterocarpus brenanii Barbosa & Torre Pterocarpus claessensii De Wild. Pterocarpus dalbergioides DC. – andamani tiibviljak Pterocarpus echinatus Pers. Pterocarpus erinaceus Poir. – senegali tiibviljak Pterocarpus gilletii De Wild. Pterocarpus hockii De Wild. Pterocarpus homblei De Wild. Pterocarpus indicus Willd. – india tiibviljak Pterocarpus lucens Guill. & Perr. Pterocarpus macrocarpus Kurz – suureviljaline tiibviljak Pterocarpus marsupium Roxb. – malabari tiibviljak Pterocarpus mildbraedii Harms Pterocarpus mutondo De Wild. Pterocarpus officinalis Jacq. Pterocarpus orbiculatus DC. Pterocarpus osun Craib Pterocarpus rohrii Vahl Pterocarpus rotundifolius (Sond.) Druce subsp. polyanthus (Harms) Mendonça & E. P. Sousa var. martinii (Dunkley) Mendonça & E. P. Sousa var. polyanthus (Harms) Mendonça & E. P. Sousa subsp. rotundifolius (Sond.) Druce Pterocarpus santalinoides DC. Pterocarpus santalinus L. f. – sandli-tiibviljak Pterocarpus soyauxii Taub. – aafrika tiibviljak Pterocarpus ternatus Rizzini Pterocarpus tessmannii Harms Pterocarpus tinctorius Welw. Pterocarpus velutinus De Wild. Pterocarpus villosus (Benth.) Benth. Pterocarpus violaceus Vogel Pterocarpus zehntneri Harms Pterocarpus zenkeri Harms
Portugali lipp

Portugali lipp on Portugali Vabariigi riigilipp. See sai ametlikuks riigilipuks 30. juuni 1911. Lipu põhivärvid on roheline ja punane. Roheline sümboliseerib lootust ja punane revolutsiooni ja vabariigi väljakuulutamist 1910. Värvide eraldusjoonel asub Portugali vapp. Portugali Kuningriigi lipp 1095 Portugali Kuningriigi lipp 1143 Portugali Kuningriigi lipp 1185 Portugali Kuningriigi lipp 1245 Portugali Kuningriigi lipp 1385 Portugali Kuningriigi lipp 1485 Portugali Kuningriigi lipp 1495–1521 Portugali Kuningriigi lipp 1521–1578 Portugali Kuningriigi lipp 1578–1640 Portugali Kuningriigi lipp 1580–1640 Portugali Kuningriigi lipp 1640–1667 Portugali Kuningriigi lipp 1640–1667 Portugali Kuningriigi lipp 1707–1816 Portugali Kuningriigi lipp 1816–1826 Portugali Kuningriigi lipp 1826–1830 Portugali Kuningriigi lipp 1830–1910
Eesmürgihambad

Eesmürgihambad (Proteroglypha ja Solenoglypha, inglise keeles proteroglyphous fangs) on madudel spetsiaalne mürgihammaste tüüp, mida mõnikord kasutatakse madude klassifitseerimisel. Eesmürgihammastega madudel paiknevad spetsiaalsed teistest hammastest pikemad ja hammustamise ajal sülge (maomürki) väljutavad hambad (vahel ka kihvad), harilikult ülalõualuu eesosas ning on varustatud seesmise kanaliga. Eesmürgihammaste ülesandeks on madude abistamine toitumisel. Nende abiga pritsitakse, hammustamise käigus, toksiinina toimivat sülge saaklooma kehasse. Maod kasutavad eesmürgihambaid ka enesekaitsel pritsides sülge, valdavalt hammustamise ajal röövlooma, aga ka ohtliku inimese kehasse. Eesmürgihammastega maod liigitatakse kaheks: proteroglyphous - siia rühma liigitatud madudel on püsivalt erektiilsed lühikesed, seesmise kanaliga eesmürgihambad, nende hulka liigitatakse kobrad, mambad ja mürknastiklased; solenoglyphous - siia rühma liigitatud madudel paiknevad mürgihambad harilikult horisontaalselt ja vertikaalsesse asendisse liigutuvad eesmürgihambad saaklooma tabamiseks aga ka enesekaitseks, nende hulka liigitatakse rästiklased. Teatmeteoses "Loomade elu", V köite 309. leheküljel kirjeldatakse seda järgnevalt: Eesmürgihammastega madude sülg toimib toksiinina nii kõigusoojastele kui ka püsisoojastele loomadele. Eesmürgihammaste taga paiknevad tagavarahambad, mis eesmürgihammaste kulumise või ka murdumise korral need välja vahetavad. Loomade elu 5:109. Teadlased purustasid maohammustuse müüdi, Novaator, 18. mai 2011, Veebiversioon (vaadatud 11.04.2014)
Leetse-Lepiku talu kalmistu

Leetse-Lepiku talu kalmistu on kalmistu Harju-Madise kihelkonnas Harjumaal, praeguse haldusjaotuse järgi Paldiski linnas Harju maakonnas. Laiemalt kuulub kalmistu Lääne-Harju valda. Kalmistu pindala on 0,033 ha ja omanik on perekond Evald. Kalmistule on praegu teadaolevalt maetud 9 sellest perekonnast pärit inimest. Kalmistul puhkab ka kunstnik Nikolai Triik, kelle ema on pärit sellest talust. 1915 – Jakob Evald (22. mai 1831 – 24. detsember 1915), Nikolai Triigi emapoolne vanaisa 1920 – Johan Evald (15. oktoober 1860 – 7. mai 1920), Nikolai Triigi ema vend 1919 – tema poeg Aleksander Evald (10. oktoober 1893 – 11. veebruar 1919) 1934 – tema tütar Elfriede Evald (10. august 1902 – 2. mai 1934) 1956 – Johani abikaasa Helene Katharina (Leena) Evald (sündinud Weber; 1864–1956) 1940 – Nikolai Triik (7. august 1884 – 12. august 1940) 1979 – Lydia Evald (22. juuni 1890 – 15. märts 1979) Taavi Pae. "Leetse-Lepiku talu kalmistu". – Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid – talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 49–50 Leetse-Lepiku talu kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Runde

Runde on saar Norras Møre og Romsdali maakonnas, 67 km Ålesundist edelas. Runde on 4 km pikk ja 3,5 km lai. Selle pindala on 6,2 km². Saar ulatub merepinnast 332 m kõrgusele. Runde on Runde silla abil ühendatud temast lõuna pool asuva Remøyaga. Saarel on Norra tuntuim merelindude koloonia. Seal elab ligi 200 liiki rohkem kui poolest miljonist merelinnuliigist. Peamine vaatamisväärsus on suur lunnide (põhjalunnide) koloonia, kuid seal on ka jää-tormilinde, suulasid (Morus bassanus), krüüsleid, alke, samuti suuränne ning vähem rabapistrikke. Saarel elab umbes 150 elanikku. Tegelda saab sukeldumisega ja pakutakse kalareise. Hollandis äsja ehitatud laev Akerendam jäi 1725 Põhjamerel tormi kätte ja kanti põhja suunas. See oli kaubalaev, mis oli teel Bataaviasse, ning täis kuld- ja hõbemünte, mille eest sooviti Indoneesias kaupu osta. 19. jaanuaril läks ta Runde põhjakaldal põhja. Kõik laeval olnud kakssada inimest hukkusid. 1972. aastal avastasid Akerendami vraki sukeldujad Bengt Olof Gustafsson ja Stefan Persson Rootsist ning Eystein Krohn-Dale Norrast. Järgmisel aastal korraldati päästeekspeditsioon. Laevast oli vähe järele jäänud, aga mere põhjast toodi üles üle 500 kg kulda ja hõbedat, kokku 57 tuhat münti, neist 6600 kullast. Viimased olid peamiselt 1724 Utrechtis münditud kuldtukatid, mida varem oli teada üksnes peotäis. Kõik mündid olid niisuguse kvaliteediga, nagu oleksid nad täiesti kasutamata. Leidjad said varandusest endale kaks kolmandikku, Norra riik sai veerandi ja Holland 7%. Utrechti kuldtukatite hind oli umbes 750–1000 USA dollarit tükk. Pärast seda juhtumit võeti Norras vastu seadus, mis kõik rohkem kui 100 aasta vanused laevavrakid automaatselt kaitse alla võtab. Runde Keskkonnakeskus
Veep

Veep (suri 6. sajandil) oli korni pühak. Pole selge, kas ta oli mees või naine. Katoliku kirikus on tema mälestuspäev 1. juuli.
Chinsali

Chinsali on linn Sambias, Muchinga provintsi ja Chinsali ringkonna halduskeskus. Chinsali asub 180 km Mpikast põhjakirdes, 15 km kaugusel Lusakat piirilinna Tundumaga ühendavast maanteest ja 28 km kaugusel Chambeshi jõest. Linn asub 1300 meetri kõrgusel merepinnast. Aastal 2006 elas Chinsalis hinnanguliselt 14 000 inimest. Linnas on muu hulgas algkool, keskkool, haigla ja lennuväli. Chinsalis on sündinud Sambia esimene president Kenneth Kaunda.
Loodeprovints (Sambia)

Loodeprovints on 1. järgu haldusüksus Sambias, üks riigi kümnest provintsist. Loodeprovints piirneb idas Copperbelti provintsiga, kagus Keskprovintsiga, edelas Lääneprovintsiga, loodes Angolaga ja põhjas Kongo Demokraatliku Vabariigiga. Loodeprovints jaguneb üheksaks ringkonnaks: Chavuma ringkond Kabompo ringkond Kasempa ringkond Mufumbwe ringkond Mwinilunga ringkond Solwezi ringkond Zambezi ringkond Ikelenge ringkond Manyinga ringkond
Lääneprovints (Sambia)

Lääneprovints on 1. järgu haldusüksus Sambias, üks riigi kümnest provintsist. Lääneprovints piirneb põhjas Loodeprovintsiga, idas Keskprovintsi ja Lõunaprovintsiga ning läänes Angolaga. Provints hõlmab kunagise Barotsemaa. Lääneprovints jaguneb seitsmeks ringkonnaks: Kalabo ringkond Kaoma ringkond Lukulu ringkond Mongu ringkond Senanga ringkond Sesheke ringkond Shangombo ringkond
Lõunaprovints (Sambia)

Lõunaprovints on 1. järgu haldusüksus Sambias, üks riigi kümnest provintsist. Lõunaprovints piirneb läänes Lääneprovintsi, põhjas Keskprovintsi ja kirdes Lusaka provintsiga ning kagus ja lõunas Zimbabwega. Lõunaprovints jaguneb 15 ringkonnaks: Chikankata ringkond Chirundu ringkond Choma ringkond Gwembe ringkond Itezhi-Tezhi ringkond Kalomo ringkond Kazungula ringkond Livingstone'i ringkond Mazabuka ringkond Monze ringkond Namwala ringkond Pemba ringkond Siavonga ringkond Sinazongwe ringkond Zimba ringkond 2022 Census of Population and Housing - Zambia
Isoleeriv keel

Isoleeriv keel ehk amorfne keel on keel, milles ei ole sõnade fleksiooni ega derivatsiooni (näiteks vanahiina keel) või ei ole ainult fleksiooni (näiteks vietnami keel) ja milles grammatilisi seoseid väljendavad lause sõnajärg või abisõnad. Harilikult on nendes keeltes sõnad ühesilbilised.
Keila valla lipp

Keila valla lipp oli Harju maakonnas asunud omavalitsusüksuse Keila valla lipp. Lipp kinnitati 11. aprillil 1997. Keila valla lipp oli ristkülikukujuline vapilipp mõõtmetega 100×150 cm ning laiuse ja pikkuse suhtega 6:9 (2:3) ühikut. Lipu põhimotiivid tulenesid valla asukohast ja tema looduse omapärast. Sinine meenutas, et vald piirnes merega ja valge laid sümboliseeris siinset halli paepinda. Pügalrist on Eesti ja teiste põhjala rahvaste muistne sümbol, ristina aga kristliku maailma kõige tähtsam kujund. Risti kuldne südamik on vaimsuse ja jõukuse võrdkuju. Keila valla vapp Keila valla sümboolika valla kodulehel Keila valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Asta Willmann

Asta Willmann (aastast 1951 kodanikunimi Asta Linnolt; 2. oktoober 1916 Tallinn – 3. detsember 1984 Farmington, Connecticut, USA) oli eesti proosa- ja näitekirjanik, luuletaja, teatri- ja draamateoreetik ning näitleja ja lavastaja. Ta sündis Tallinnas Hiiumaalt pärit laevakapteni tütrena, õppis aastatel 1929–1934 Tallinna kommertsgümnaasiumis ja seejärel Paul Sepa erateatristuudios. Ta mängis aastatel 1934–1937 Draamastuudio Teatri noorsoolavastustes ja 1937–1944 teatris Endla. Aastal 1944 põgenes Rootsi. Õppis 1950–1951 Stockholmi Ülikoolis filosoofiat. Aastal 1951 siirdus ta aga Kanadasse, kus õppis Vancouveri Briti Columbia ülikoolis ning omandas 1955. aastal bakalaureusekraadi ajaloo ja poliitilise filosoofia alal. Oli Vancouveri Eesti Seltsis lavastaja. 1960. aastal kolis Connecticuti osariiki Farmingtoni. Seal õppis ta Yale'i Ülikoolis, mille lõpetas 1963. aastal draamakirjanduse ja näitejuhtimise alal. Magistritööna valmis draama „Jumalate mõistatus”, mis lavastati 1964 Torontos Eesti Rahvusteatris Kanadas. Seejärel töötas aastani 1971 Hartfordi Konservatooriumis teatriosakonna juhatajana. Aastast 1982 oli Eesti PEN-klubi president. Asta Willmann kirjutas eesti teatri ajaloo ingliskeelse ülevaate (The Reader’s Encyclopaedia of World Drama, London, 1970). "Ihuüksi. Luuletused" (1950) "Peotäis tuhka, teine mulda" (viis osa, 1961–1968) "Hundisõidul" (1975) lastenäidend "Ema jutustus" (1939, lavastati Eesti Draamateatris ja Endlas) "Trummid peavad olema" (1962) "Lumm" (1955) 1969 Henrik Visnapuu preemia ("Peotäis tuhka, teine mulda") Tema abikaasa oli dr. Erik Linnolt. Viimase näidendi kirjutamisel põdes ta vähki. Asta Willmann. Eesti Entsüklopeedia. "Käsi kirjutab. Valik autograafe Eesti Kultuuriloolisest Arhiivist". Koostanud Piret Noorhani. Eesti Kirjandusmuuseum 2003.