laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hermann von Knieriem

Johann Hermann von Knieriem (10. juuli 1843 Peterburi − 5. august 1889 Skangaļi) oli baltisaksa päritolu arst ja põllumees, Skangaļi mõisnik. Johann Hermann von Knieriem sündis Mūri ja Skangaļi mõisniku kaupmees Johann August von Knieriemi ja tema abikaasa Olga Elisabeth von Dahli pojana. Ta astus 1862. aastal Tartu ülikooli, kus tudeeris 1867. aastani arstiteadust. Arstikutse sai 1869. aastal. 1869−1870 oli ta Madliena kihelkonnaarst. Seejärel õppis ta kuni aastani 1871 Greifswaldi lähedal Eldenas põllumajandust. 1872. aastal sai temast Liivimaal põllumees. 1874. aastal päris ta Skangaļi mõisa. 1884. aastal võeti ta Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Seejärel oli Volmari sillakohtu adjunkt. Suri jahiõnnetuse tagajärjel. Skangaļi mõis Knieriem, Michael. Stammfolge der baltischen Familie (von) Knieriem. – Baltische Ahnen- und Stammtafeln. 29. Jahrgang. Köln: 1987, lk 31. Brennsohn, Isidorus. Die Aerzte Livlands von den ältesten Zeiten bis zur Gegenwart: ein biographisches Lexikon nebst einer historischen Einleitung über das Medizinalwesen Livlands. Riga: Verlag von E. Bruhns, 1905, lk 240 [1].
Zossima (Davõdov)

Zossima (vene keeles Зосима; kodanikunimega Igor Vassiljevitš Davõdov, vene keeles Игорь Васильевич Давыдов; 12. september 1963 Krasnojarsk, Krasnojarski krai – 9. mai 2010 Jakutsk) oli Vene Õigeusu Kiriku vaimulik (piiskop). Ta juhtis alates 2004. aastast Jakutski piiskopkonda (tema eelkäija oli peapiiskop German). Igor Davõdov oli pärit põlisest raudteelaste perekonnast. Kui ta oli viieaastane, kolis perekond Moskvasse. Pärast keskkooli lõpetamist 1980. aastal õppis ta lühikest aega Moskva transpordiinseneride instituudis, kust lahkus, kui sai teada, et Moskva Vaimulik Seminar, kus ta plaanis samuti õppida, ei võta vastu kõrgharidusega õppureid. Davõdov astus keskeriharidust pakkuvasse Moskva riiklikku kunstikooli ja pärast selle lõpetamist Moskva Vaimulikku Seminari. Hiljem lõpetas ta Moskva Vaimuliku Akadeemia. Paralleelselt õpingutega Moskva riiklikus kunstikoolis astus Davõdov kiriku teenistusse. 1991. aasta detsembris pühitseti ta mungaks (munganimega Zossima). 1992. aasta aprillis pühitses patriarh Aleksius II ta munkdiakoniks ja sama aasta detsembris munkpreestriks. 2003. aastal ülendati ta iguumeniks. 17. augustil 2004 määras Vene Õigeusu Kiriku Püha Sinod Zossima Jakutski ja Lenski piiskopkonna piiskopiks. Veel samal kuul ülendati ta arhimandriidiks. 2004. aasta septembris pühitseti Zossima Moskvas Lunastaja Kristuse katedraalis piiskopiks. Hirotoonia viis läbi Moskva ja kogu Venemaa patriarh Aleksius II. Владыка Якутский и Ленский Зосима. pravmir.ru Зосима, епископ (Давыдов Игорь Васильевич). patriarchia.ru
Klaas Dijkhoff

Klaas Henricus Dominicus Maria Dijkhoff (sündinud 13. jaanuaril 1981 Soltaus Saksamaal) on Hollandi poliitik ja jurist, ta kuulub erakonda Rahvapartei Vabaduse ja Demokraatia Eest. Ta on 3. oktoobrist 2017 Hollandi kaitseminister. Aastatel 2015–2017 oli ta Hollandi justiitsministeeriumi riigisekretär (eesti mõistes kantsler). Ta sündis aastal 1981 Soltaus Heidekreisi kreisis Alam-Saksi liidumaal Saksamaal ohvitseri ja meditsiiniõe pojana. Ta lõpetas Eindhovenis keskkooli ja õppis seejärel õigusteadust Tilburgi Ülikoolis. Ta oli 20. märtsist 2015 kuni 3. oktoobrini 2017 Hollandi justiitsministeeriumi riigisekretär (eesti mõistes kantsler). 3. oktoobrist 2017 on ta Hollandi kaitseminister.
Karl Adami

Karl Ander Adami (sündinud 29. aprillil 1991 Tallinnas) on loodusfotograaf ja looduskirjutiste autor. Aastatel 1998–2010 õppis Adami Lasnamäe Üldgümnaasiumis ja 2010–2013 Tallinna Ülikoolis infoteaduste erialal. 2011. aasta sügisest teeb kaastööd Eesti Rahvusringhäälingu loodussaatele „Osoon“, olles nii operaator kui ka loomalugude autor. Peamiselt pildistab Adami Eesti loodust, kuid teda paeluvad ka Põhjamaade karmid olud. Suure linnuhuvi tõttu on tema lemmikobjektideks just sulelised, keda Adami üritab fotode kaudu ka huvilistele tutvustada. Karl Adami on ka Eesti droonifotograaf . Tema fotod on osalenud näitustel nii Eestis kui ka välismaal. Tema fotosid leidub kümnetes raamatutes, ajalehtedes ja ajakirjades. Mitu tema tööd on avaldatud muuhulgas ka rahvusvahelises ajakirjas National Geographic . Ta on kuulunud mitme fotokonkursi žüriisse. Karl Adami on kirjutanud ja fotodega illustreerinud kokku üle saja loodus- ja fototeemalise artikli. Tema fotosid ja kirjutisi leidub raamatutes „Eesti pilveatlas“, Varrak 2015, ISBN 9789985333471 (autor Jüri Kamenik); „Metsasosinad“, Pilgrim 2017, ISBN 9789949621125; „Eesti talvised metsalinnud“, Varrak 2018, ISBN 9789985345207. 2013 Keskkonnaministeeriumi noore looduskaitsja aumärk 2017 Pärnu Postimehe väike Jannseni preemia Isasleevike enne päikeseloojangut Elu esimene suvi teeb rõõmsaks Merikotkas kanarbikus Hommikune kaasik Pruunkaru nimega Brutus Oulanka rahvuspark Soomes, ruska ajal Phillip Smith (30. september 2017). "Natural Beauty of Estonia by Drone Pilot Karl Adami". Drone Below. Mari Kartau. ""Osooni" tegija Karl Ander Adami foto ilmus taas National Geographicus". menu.err.ee. Kelli Seiton. "Noore eestlase seenefoto avaldati National Geographicu ajakirjas". Eesti Päevaleht. Keskkonnaministeerium. "Noore looduskaitsja märgi laureaadid". Eno-Gerrit Link (16. mai 2017). "Väikese Jannseni pälvib loodusfotograaf". Pärnu Postimees. Karl Adami koduleht Kelli Seiton „Noore eestlase seenefoto avaldati National Geographicu ajakirjas“ Eesti Päevaleht, 7. märts 2014 Eno Gerrit Link „Pärnu Postimehe parimaks kaasautoriks valiti loodusfotograaf“ Pärnu Postimees, 15. mai 2017 Inge Pitsner „Karl Adami: pohlamahl on põhjamaade punane kuld“ Alkeemia.ee, 26. september 2017 Anete Kruusmägi „Fotograafi esimene loodushetk jäi tabamata“ Pärnu Postimees, 14. oktoober 2017 Kristiina Viiron „Karl Adami kogus raamatusse metsa varjatumaid külgi“ Metsaleht, 30. november 2017 Sarah Whittaker „Karl Adami, drone photographer, captures the many moods of Estonia“ Dronebelow.com, 12. detsember 2017
Riia Õpetajate Instituut

Rīgas (Valsts) Skolotāju institūts (RSI) oli Riias Liepāja tänaval paiknev riiklik pedagoogiline ülikool (praegu asuvad samas kohas Pauls Stradiņši kliinilise ülikooli haigla kliinikud ja muud ühekorruselised puidust hooned). Instituudi internaatkool asus aadressil Talsu 7a. Instituudi asutaja ja esimene direktor oli Ludis Bērziņš. Kui 1915. aastal muudeti 2. Riia haigla Vene impeeriumi Punasele Ristiks, siis ehitati nakkushaiguste raviks neli eraldiseisvat puust kasarmut, mida kasutasid ka Saksa väed pärast Riia allutamist 1918. aastal. Pärast Läti Vabadussõda ehitasid Vene võimud haiglatesse ja barakkidesse karantiinijaama ja laste varjupaiga. Hiljem ehitas siseministeerium riikliku emigrantide maja, Riia lastekodu, emade ja laste osakonna ning laste ajutise varjupaiga. 1922. aastal alustas kolmes kasarmus tööd Riia õpetajate instituut, mille peahoone oli kuni 1924. aastani Vana-Pihlava majas aadressil Talsu 7a. Hiljem hakkas see tegutsema ainult instituudi internaatkoolis. 1938. aastal viidi instituut üle Cesisesse, kus see tegutses endises Berzaini gümnaasiumihoones Cespi õpetajate instituudi nime all kuni 1940. aastani. Pärast teist maailmasõda asutati 1946. aastal Riia õpetajate koolituskool, mis 1957. aastal muutus Riia pedagoogikakooliks. 1987. aastal asutati Riia 2. pedagoogikakool, mis alustas tegevust Riias värskelt ehitatud hoones aadressil Imantas 7. 1992. aastal lõi Läti Vabariigi haridus- ja teadusministeerium pedagoogikakoolide baasil Riia ja Imanta õpetajate instituudid. 1994. aastal asutati Riia pedagoogikaülikool ja selle esimeseks rektoriks sai Juris Stabiņš. 1995. aastal muutus see Riia õpetajakoolituse ja hariduse juhtimise akadeemiaks.
Juuste haigused

Täiskasvanud inimesel on keskmiselt 100-150 tuhat juuksekarva ning iga päevaselt võib inimene kaotada umbes 100 juuksekarva. Juuksed koosnevad proteiinist ehk keratiinist, mida toodavat juuste folliikulid. Folliikulid, tootes uusi rakke, tõukavad vanad rakud naha pinnale, umbes 15 cm võrra aastas. Nähtavad juuksed on tegelikult juba surnud keratiini rakkude niidid. Umbes 90% peas olevatest juustest on aktiivsed ja kasvavad pidevalt. Iga juuksekarva folliikulil on oma elutsükkel, mida mõjutab inimese vanus, haigused ja suur hulk muid tegureid. Hypertrichosis on hormonaalne probleem, mille puhul kasvavad termaalkarvad seal, kus tavaliselt kasvavad velluskarvad (nt vuntsid ja habe naistel). Kosmeetiliselt aitavad epileerimine ja depileerimine. Trichoptilosis on tehniline termin lõhenenud juuste kohta. Lõhenenud juukseid saab muuta palsamite, õlide jm. Kõige kindlam meetod on lõikamine, mis eemaldab lõhenenud otsad, kuid ei garanteeri, et juuksed uuesti ei lõhene. Juuksed on haprad ja keset juukse tüve tekivad sõlmed. Juuksed katkevad kiiresti ja juukse otsad hoiavad, pärast katkemist laiali nagu harjal ning hargnevad mööda juukse tüve. Hoolduseks sobivad pehmendajad ja niisutajad. Need nn helmed asuvad juukse tüvel ja seal katkevad juuksed kergesti. Hoolduses kasutatakse üldjuhul spetsiaalset palsamit või maski. Sellised juuksed võivad katkeda igalt poolt kogu pikkuse ulatuses. Hoolduses kasutatakse üldjuhul spetsiaalset palsamit või maski. Sellistel juuksekarvadel on sõlmed, mis muudavad muidu siledapinnalise karvapauna bambusesarnaseks. Sõlmed koosnevad nn tassi ja palli osast. Sõlme peanaha lähemal olev osa on tassikujuline ja juukseotstepoolne osa pallikujuline. Sellised sõlmed muudavad juuksekarva väga nõrgaks ja kergesti murduvaks. Bambuskarvade defekt võib kaasneda juuste ületöötlemisega, kuid sagedamini on tegemist kaasasündinud seisundi või mõnest haigusest põhjustatud defektiga, nagu seda on näiteks Nethertoni sündroom, ihtüoos ja atoopia. On täheldatud, et lapsed kasvavad sellest seisundist sageli välja. Üldiselt on ravi puhul esmane vältida juuste ületöötlemist. Kui seisund on seotud mõne eelnimetatud haigusega, toimub ka paranemine sõltuvalt haiguse ravimise käigust. Uuringud on tõestanud, et seisundit soodustab juuste kuivatamine kuumema fööniga, kui seda on 175ºC ning juuste pidev kontakt tangidega, mis on kuumemad kui 125ºC. Ka keemiline töötlemine võib mõjutada mulljuuste teket. Kui selliseid juukseid fööniga kuivatada, aurustub vesi ning suurendab vakuoolide läbimõõtu, mis ühtlasi kahjustab ka juukse kiudu, muutes juuksed rabedaks ja kergesti murduvaks.Mulljuukseid ei saa taastada, need tuleb ära lõigata ning kindlasti edaspidi vältida juuste traumeerimist nii kuuma- kui keemilise töötlusega. http://juuksur.innove.ee/chapter2/33.php http://www.medikos.ee/probleemid/juuste-valjalangemine-ee.html
Jung Joon-young

Jung Joon-young (korea keeles: 정준영) (sündinud 21. veebruaril 1989 Jakartas Indoneesias) on Lõuna-Korea laulja ja laulukirjutaja, raadiosaatejuht ja näitleja. Isa töökoha tõttu kolis ta sageli. Kuigi ta sündis Indoneesias Jakartas, on ta lapsepõlves elanud ka Hiinas, Prantsusmaal, Filipiinidel ja Jaapanis. Lõuna-Koreasse kolis ta 19-aastaselt, et pühenduda muusikukarjäärile. Esmakordselt kogus ta populaarsust Mneti talendisaates "Superstar K4" (2012), kus saavutas 3. koha. 2013. aastal sai temast KBS-i telesaate "2 days & 1 night" 3. hooaja noorim liige. 2014. aastal juhtis ta oma raadiosaadet MBC FM-i "Jung Yoon-Youngi Simsimtapa", debüüdi teleekraanil tegi ta 2015. aastal filmis "Love Forecast". Alates 2015. aastast on Joon-Young olnud rokkansambli Drug Restaurant (varem JJY Band) solist, avaldades nende esimese albumi "Escape to Hangover" 2015. aasta mais. Pärast tema ametlikku debüüti esimese minialbumiga 2013. aasta oktoobris võitis Joon-young uue meessooloartisti (New Male Solo Artist) auhinna 3. Gaon chart Music Awardsi auhinnagalal. 26. juunil 2014 avaldas ta oma teise minialbumi "Teenager", mille ta ise produtseeris. Albumil oli 6 Yoon-youngi kirjutatud laulu. Esimene etteaste välisriigis oli Joon-youngil 2014. aasta juulis Taipeis. 2014. aasta novembris oli ta kontserditurneel Hiinas, esinedes Pekingis, Shenzhenis ja Shanghais. Ameerika kontserdidebüüdi tegi Joon-young 2014. aasta K-CONil nii esineja kui ka õhtujuhina. Jung Joon-youngi fänne nimetatakse Jungbrahimovicideks, mis tuleneb Rootsi jalgpalluri Zlatan Ibrahimovići nimest. https://www.allkpop.com/article/2017/02/jung-joon-youngs-official-fanclub-name-announced
Altnurme

Altnurme on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamise ajal anti seda nime isikutele varasema perekonnanimega Alterman, Altermann ja Minkovitz. Riho Altnurme palvel kanti Altnurme perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 68 all (Siseministeeriumi teadaanne 15. aprillist 1935). 2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Altnurme 12 mehel ja 15 naisel. Maret Altnurme (sündinud 1975), eesti kohtunik Riho Altnurme (sündinud 1969), eesti kirikuloolane Toomas Altnurme (sündinud 1973), eesti kunstnik https://www.stat.ee/public/apps/nimed/pere/Altnurme[alaline kõdulink]
Strazde vald

Strazde vald (läti keeles Strazdes pagasts) on vald Lätis Talsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Lībagi, Balgale, Lauciene ja Virbi vallaga ning Tukumsi piirkonna Cēre ja Kandava vallaga. Valla pindala on 42 km². 2016. aasta seisuga elas seal 414 inimest. Valla keskus on Strazde küla, vallavanem on Egils Alsbergs. 20. sajandi alguses kuulusid valla alad Nurmuiža valda, ent aastal 1919 eraldati need iseseisvaks vallaks. Aastal 1935 oli selle pindala 52,9 km². Aastal 1945 moodustati Strazde vallas Mežmaļi ja Strazde külanõukogu, vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1951 liideti Strazde külanõukoguga likvideeritav Mežmaļi külanõukogu. Aastal 1974 liideti külanõukogu Jaunpagastsi külanõukoguga, millest sai hiljem Virbi vald. Aastal 1992 eraldus Strazde vald Virbi vallast. 2009. aastast kuulub vald Talsi piirkonda. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Strazde linnamägi, Strazde luteri kirik koos kahe kirikuliste pingiga, Strautiņi muinaskalmed, hiiepaik Strazde Kirikumägi, Ilbatase muinaskalmed ehk Kullakünkake ja Strazde muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Krūmiņi muinaskalmed ehk Männiküngas ja Vecbočase keskaegne kalmistu. Looduskaitse all on Strazde Robežnieki dendraarium. 2011. aastal elas vallas 387 lätlast, 7 venelast, 6 valgevenelast, 6 poolakat ja 9 leedulast. Vallas on järgmised külad. Ülejäänud valla elanikud elasid küladesse mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās (pagastu dalījumā). Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2016, Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. Strazdes pagasts, vaadatud 13.10 2017 Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts[alaline kõdulink] Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts[alaline kõdulink] Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Strazde vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Aoneem

Aoneem on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti seda perekonnanime isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Lasmann. August-Eduard Aoneeme palvel kanti Aoneem perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 60 all (Siseministeeriumi teadaanne 15. aprillist 1935).
Strazde

Strazde on küla (vidējciems) Lätis Talsi piirkonnas, Strazde valla halduskeskus. Küla asub Dursupe jõe kaldal merepinnast 100 meetri kõrgusel piirkonna keskusest Talsist 20 ja Riiast 99 kilomeetri kaugusel. Küla mainitakse esimest korda aastal 1253 või 1291 (Villa Stratzen). Aastal 1324 mainiti küla nime all Strassze, aastal 1352 aga Stradze. Tänapäevane küla kujunes endisaegse Lielstrazde mõisa (Groß-Strasden) keskuse juurde. Asulas on lisaks vallavalitsusele veel postkontor, vaba ajal keskus ja raamatukogu. Külla jääb Strazde bussipeatus. Vaatamisväärsusteks on sealse mõisa hoonetekompleks ja selle juures asuv park. Strazde kirik koos kahe kirikuliste pingiga on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Aastal 2017 oli külas 126 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 118. http://vietvardi.lgia.gov.lv/vv/to_www_obj.objekts?p_id=3123 Strazdes pagasts. Vēsture https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 17. mail 2020. Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts[alaline kõdulink]
Ardna

Ardna on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti seda isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Rossmann. Priit Ardna palvel kanti Ardna perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 106 all (Siseministeeriumi teadaanne 3. juunist 1935).
Ardve

Ardve on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti see uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Sikk. Juhan Ardve palvel kanti Ardve perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 365 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. maist 1938). Helgi Arst (endine Ardve, 1931–2016), eesti geofüüsik
Areneem

Areneem on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti seda isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Arnemann (Tallinnas ja Tori vallas 1936. aastal). Arnold Areneeme palvel kanti Areneem perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 305 all (Siseministeeriumi teadaanne 20. jaanuarist 1937).
Aret

Aret on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti seda isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Kalits, Rettau, Väärvold ja Vervolt. Tiia Areti palvel kanti Aret perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 360 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. maist 1938). Aulis Aret (1907–1974), eesti pedagoogikateadlane ja kirjanik Kaarel Aret (1892–1938), eesti õpetaja
Seikluskasvatus

Seikluskasvatus on sotsiaalkasvatusmeetod, mis püüab toetada inimest tema isiksuse arendamisel. See dünaamiline kasvatusprotsess kujutab endast isiksuse mitmekülgse arengu jaoks teostatavat füüsilist, vaimset ja emotsionaalset tegevust. Seikluskasvatusele on omane aktiivne tegevus ja tulemuste ettearvamatus. Ülesanne on pakkuda emotsioone, mis töödeldakse inimese, grupi ja juhendaja abiga kogemusteks. Viies läbi seiklusharjutuse, peab juhendaja hoolega läbi mõtlema, mida ta tahab selle tegevusega õpetada. Seikluskasvatus on osa elamuspedagoogikast. See on pedagoogika haru, mida tuntakse juba alates 19. sajandi lõpuaastatest. Elamuspedagoogika üks rajaja on Kurt Hahni. Tema eesmärk oli inimese kujundamine tasakaalukaks, vastutustundlikuks ja sotsiaalseks ühiskonnaliikmeks tajude, aistingute ja tunnete mõjutamise kaudu. Hahn soovitas jäiga akadeemilise õpetuse asemel kasutada elamusel ja kogemusel põhinevat õppimisviisi. . Juba 1960. aastate algul oli USAs koole, mis töötasid elamuspedagoogika põhimõtetest lähtuvalt. USAs õpetatav seikluskasvatus tugineb 1971. aastal loodud Project Adventure (PA) või Adventure Based Counseling (ABC) põhimõtetel. PA on aidanud kaasa seikluskasvatuse kasutamisele USA tavakoolides. ABC on seikluskasvatusse toonud: usaldusharjutused, mis arendavad koostöövõimelisust ja riskivalmidust, mängud, mis rõõmustavad ja tõstavad tuju, probleemülesanded, mis tõstavad algatusvõimet ja iseseisvust, madalköisharjutused, mis loovad usalduse rühmaliikmete vahel, õppeprojektid, mille abil luuakse käsitletavast ainest tervik, retked, kus üritatakse elamust saada loodusest. Josef Kochi järgi peaks seikluskasvatus sisaldama järgmisi aspekte: seikluse keskkond on tavaliselt võõras ja asub looduses. Seikluses on tegevusi, millest on raske keelduda. Enne füüsilisi tegevusi toimub nende planeerimine ja arutelu. Seikluses esineb alati vahetuid, ettearvamatuid ja üllatavaid olukordi. Seiklus pakub võimaluse koostöökogemuseks. Eesmärk on turvalisuse ja kontrolli ning ettearvamatuse ja eneseületamise tasakaalustus. Seikluskasvatuse määratlemise teeb raskeks see, et teatud mõttes on kogu elu seiklus. See, mida keegi seikluseks nimetab, on väga individuaalne, seega on seiklus sügavalt isiklik kogemus. Seikluskasvatus on Eestis jõudsalt arenev pedagoogiline suund, mis hetkel on rakendust leidnud huvihariduses ja vaba aja tegevusi koordineerivates asutustes. Sõna "seikluskasvatus" jõudis Eestisse Soomest, kui mitmesuguste koolitusega tegelevate organisatsioonide liikmed käisid Soomes väljaõppel. Seal kasutati seikluskasvatust 1980. aastatel rakenduskõrgkoolides keeleõppeprogrammi raames. Tänapäeval saab Eestis seikluskasvatust õppida Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia huvijuht-loovtegevuse õpetaja õppekava raames. Soidra-Zujev, K. 2003. Seikluskasvatus. Tallinn: Mansfield OÜ … Pihlakas,M-T. 2004. http://raulpage.org/koolitus/seikluskasvatus.pdf, (16.10.2017) Schoel, J., Proyty, D. & Radcliffe, P. 1989. Island of Healing. A Guide to Adventure Based Counseling. Project Adventure, Inc. Hamilton.
Silvia Mellik

Silvia Mellik (sünninimi Silvia Kaljo; aastatel 1955–1964 Silvia Kosk; sündinud 4. märtsil 1933 Tallinnas) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog. Aastatel 1951–1953 õppis ta Tallinna Muusikakoolis koorijuhtimist Ants Kiilaspea klassis. 1958. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise eriala Gustav Ernesaksa klassi. Silvia Mellik on korporatsioon Lembela liige aastast 1994. Aastatel 1958–1962 töötas Vanemuise teatris koormeistrina, aastatel 1962–2001 Tallinna Muusikakoolis koorijuhtimise õpetajana. Tema õpilasi on Hirvo Surva, Jaan-Eik Tulve, Peeter Perens, Riina Roose ja Maarja Soone. Aastatel 1965–1968 oli ta Tallinna Haridustöötajate Naiskoori dirigent, 1972–1983 TPI Akadeemilise Naiskoori dirigent, 1983–1994 TPI Vilistlaste Naiskoori (hiljem Tallinna Tehnikaülikooli Vilistlaste Naiskoori) dirigent. Ta oli XXI üldlaulupeol nais- ja meeskooride dirigent ning XXII üldlaulupeol naiskooride dirigent. 1978 Eesti NSV teeneline kunstitegelane 2002 Gustav Ernesaksa koorimuusika peastipendium 2003 Valgetähe V klassi teenetemärk 2019 Arvo Ratassepa mälestusauhind Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn: Valgus, 1990 "Laulupeao muuseum. Silvia Mellik". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. märts 2016. Vaadatud 16. oktoobril 2017. XXI üldlaulupidu (1990) XXII üldlaulupidu (1994) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Sõbrapark

Sõbrapark on park Viljandi kesklinnas. Park asub Carl Robert Jakobsoni, Juhan Liivi ja Lossi tänava ning Posti tänava äärsete kruntide vahelisel alal. Ristkülikukujulist parki läbivad diagonaalsed jalakäijate teed ning keset parki asub purskkaev Edgar Viiese 2006. aastal loodud skulptuuriga "Pastoraal allikal". Parki hakati kujundama 1901. aastal, enne seda asus samas kohas tiik. 1912. aastal ehitati parki purskkaev. Varem Lastepargi nime kandnud park nimetati Sõbrapargiks 2011. aastal ja Lastepargi nimi anti endisele Kiigepargile. Ain-Andris Vislapuu (2007). Viljandi vanadel fotodel. Tallinn: Tänapäev. Lk 112. ISBN 978-9985-62-590-3. Gerly Nugis (03.05.2011). "Kesklinna pargid vahetasid nime". Sakala. Vaadatud 16.10.2017.
Nälg (Hamsun)

"Nälg" (norra keeles "Sult") on Knut Hamsuni 1890. aastal ilmunud romaan. Eesti keeles on raamat ilmunud 1925. aastal Ottomar Kallaku tõlkes ja 1986. aastal Henrik Sepamaa tõlkes.
Arumaa

Arumaa on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamise ajal anti Arumaa uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Alleman, Amann, Arobaum, Arrobaum, Ausendork, Blaubrück ja Haamann. Heino Arumaa palvel kanti Arumaa perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 56 all (Siseministeeriumi teadaanne 5. aprillist 1935). Peeter Arumaa (1900–1982), eesti keeleteadlane
Estonská

Estonská on tänav Tšehhis Prahas Vršovice linnaosas. Tänav on nimetatud Eesti järgi. Tänaval asub muu hulgas Rahandus- ja Juhtimisülikool (inglise keeles University of Finance and Administration (:en)).
Berezivka (Nemõrivi rajoon)

Berezivka (ukraina keeles Березівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Nemõrivi rajoonis. Elanike arv on 103. Pindala on 0,53 km².
Telg

Telg on masinaelement, mis on ette nähtud temal paiknevate detailide toetamiseks. Telg ei kanna üle pöördemomenti ning töötab ainult paindele. täistelg; siletäis telg; astmelinetäis telg; kujutäis telg; õõnestelg; sileõõnestelg; astmelineõõnestelg; kujuõõnestelg. võll