laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Möllatsi mõis

Möllatsi mõis (saksa keeles Mollatz) oli Vesneri mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Möllatsi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Möllatsi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Müta mõis

Müta mõis (saksa keeles Mütta või Obstbaumschule) oli karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. KNAB (vaadatud 08.01.2018)
Poksi mõis

Poksi mõis (saksa keeles Poksi) oli Kavastu mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Poksi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Poksi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Preedi mõis (Tartu-Maarja)

Preedi mõis (saksa keeles Predi) oli Sootaga mõisa karjamõis Äksi kihelkonnas (teistel andmetel Tartu-Maarja kihelkonnas) Tartumaal.. Preedi mõis (Tartu-Maarja) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Preedi mõis (Tartu-Maarja) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Puta mõis

Puta karjamõis (vene keeles Путта) oli karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. KNAB (vaadatud 08.01.2018)
Raadlovi mõis

Raadlovi mõis (saksa keeles Radlowi) oli Jaama mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Raadlovi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Raadlovi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Rojasilla mõis

Rojasilla mõis (saksa keeles Rojasilla) oli Vasula mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Rojasilla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Rojasilla mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Rõõmu mõis

Rõõmu mõis (saksa keeles Freudenhof) oli Vasula mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Rõõmu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Rõõmu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Jeisk

Jeisk on kuurortlinn Venemaal Krasnodari krais, Jeiski rajooni halduskeskus. Asub Aasovi mere rannikul, Jeja jõe Jeja limaani kaldal. Linnaõigused sai 1848. aastal, kui avati Jeiski meresadam. Jeiskis on parasvöötme mandriline kliima mõõduka talve ja palava suvega. Kõige külmem kuu on jaanuar, keskmise õhutemperatuuriga –3,9 °C, ning kõige soojem kuu on juuli, keskmise õhutemperatuuriga +24,2 °C. Sademeid aastas on keskmiselt 456 mm. Rannahooaeg kestab mai teisest poolest septembri keskeni. Juulis on merevee temperatuur +24,9 °C, mis on kõrgem kui Sotšis. Su-34 allakukkumine Jeiskis Кубанский сборник: Труды Кубанского областного статистического комитета / Под ред. Е.Д.Фелицына. Т. 1. – Екатеринодар: Тип. Кубан. обл. правления и Л.Нитье, на Полицейской ул., дом № 30 в Одессе, 1883. – VI, 1121 с., 1 л. карт. Jeiski kliima http://www.yeisk.ru/ Военный самолет упал в жилом массиве в Ейске. BBC News Русская служба, 18. oktoober 2022 Russian tower block in flames as aircraft crashes. BBC News, 17. oktoober 2022
Saeveski mõis

Saeveski mõis (ka Saage mõis; saksa keeles Saghof) oli Kavastu mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Saeveski mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Saeveski mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Tamme mõis (Tartu-Maarja)

Tamme mõis (saksa keeles Tammenhof) oli karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. KNAB (vaadatud 08.01.2018)
Tereski mõis

Tereski mõis (saksa keeles Terreski) oli Sootaga mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Tereski mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Tereski mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Dana Gould

Dana Jonathan Gould (sündinud 24. augustil 1964 Hopedale'is Massachusettsis) on Ameerika Ühendriikide koomik ja näitleja. Dana Gould andmekogus IMDb (inglise)
Jeff Dye

Jeffrey "Jeff" Dye (sündinud 4. veebruaril 1983 Kentis Washingtoni osariigis) on Ameerika Ühendriikide koomik ja näitleja. Jeff Dye andmekogus IMDb (inglise)
Erich Jaakson

Erich Jaakson (ka Jakson; 7. juuni 1891 Koonga vald, Pärnumaa – 7. juuli 1950 Stockholm) oli eesti keemik. Alghariduse omandas Järvakandis, lõpetas Pärnu Aleksandri Gümnaasiumi 1911. aastal, samal aastal astus Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonda, õppis keemiaosakonnas aastatel 1911/1912–1917 ja 1920–1922 (õpingud katkestas osavõtt Vabadussõjast 1918–1919), lõpetas Tartu Ülikooli keemia erialal 1922. Cand. chem. 1923 (Tartu Ülikool). (Kaltsiumbikarbonaadi lagunemise ja süsihappe eraldumise kiirus veest Kanko aparaadis. Uus meetod vaba süsihappe ja bikarbonaat-süsihappe määramiseks huumushappeid sisaldavais vetes). Üliõpilasaastail töötas matemaatika-, füüsika- ja keemiaõpetajana Viljandi ja Tallinna koolides, Tartu Õpetajate Seminaris, Tartu Ülikooli Füsioloogia Instituudis; Tallinna Linna Keskhaigla mikrokeemia laboratooriumi juhataja 1924–1936, keemik-konsultant 1936–1943. Tallinna Tehnikaülikoolis 1923–1928, 1936–1944: TT õppejõud (õppeaine: analüütiline keemia) 1923–1928; anorgaanilise ja analüütilise keemia erakorraline professor 1936–1940, laboratooriumi juhataja 1936–1940; füüsikalise keemia laboratooriumi juhataja kt 1937–1938; anorgaanilise ja füüsikalise keemia kateedri professor 1940/1941; orgaanilise ja biokeemia laboratooriumi juhataja 1941–1944; keemia-mäeteaduskonna sekretär 1938/1939, dekaan 1940/1941–1944. Põgenes 1944. aastal Rootsi, töötas Stockholmi Kuninglikus Tehnikaülikoolis ning Tsemendi ja Betooni Instituudis 1944–1950. Kohaliku mineraal- ja allikavee keemilise koostise uurimine, Kopli–Paljassaare savide omadused ja tööstuslik kasutamine, algatas ja juhendas diatomiidiuuringuid. Avaldas artikleid ja raamatu "Anorgaanilise keemia põhijooni" (1937). Oli Eesti Keemia Seltsi asutajaid 1919, esimees 1924–1928, 1933; Loodusvarade Instituudi anorgaanilis-keemilise tehnoloogia sektsiooni juhataja 1937–1940; Eesti Loodusuurijate Seltsi liige 1939–1940, 1942–1944; Geoloogilise Komitee liige; Insenerikoja nõukogu ja keemiasektsiooni liige. Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis asutajaid; korp! Sakala vilistlane. EE 2000, 14. ETBL 2000, 1. Välis-Eesti (Rootsi), 1950, 30. juuli. (Nekroloog). Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 53–55, 70, 83, 85, 264, 267, 271, 274, 276. Tehnika ja Tootmine, 1991, nr 9/10, lk 43–44. Mägi, V. Maapõuevarade lahtimuukijas Erich Jaakson // Minerva rüütlid. 2005, lk 186–191.
Bjørg Vik

Bjørg Vik (11. september 1935 Oslo – 7. jaanuar 2018) oli norra kirjanik ja ajakirjanik. Aastail 1956–1960 oli ta ajalehe Porsgrunns Dagblad ajakirjanik. Kirjanduses debüteeris 1963. aastal lühijuttude kogumikuga "Søndag ettermiddag". Bjørg Vik oli feministliku ajakirja Sirene (ilmus 1973–1983) asutaja. 1972 Riksmålsforbundets litteraturpris 1974 Aschehougi auhind 1979 Kritikerprisen ("En håndfull lengsel") 1982 Cappeleni auhind (koos Jahn Otto Johanseniga) 1987 Doblougi preemia 1988 Bokhandlerprisen ("Store nøkler, små rom") 1991 Ibseni auhind ("Reisen til Venezia") 1996 Amalie Skrami auhind
Radviliškis

Radviliškis (leedu) on linn Põhja-Leedus, Radviliškise rajooni ja Radviliškise valla halduskeskus. Asub 21 km Šiauliaist kagus, Radviliškise moreenkõrgustikul merepinnast keskmiselt 117 meetri kõrgusel. Radviliškis on tähtis raudteede sõlmpunkt. Linna läbib Liibavi–Romno raudtee, sealt hargnevad ka raudteed Daugavpilsi ja Sovetski suunas. Nõnda rajati linna depoo, samuti hakati seal Nõukogude ajal valmistama ka sokke ja kontoritarbeid, samuti rajati sinna Panevėžysi klaasivabriku filiaal. Vaatamisväärsusteks on sealne raudteejaam, aastal 1919 valminud tuulik, katoliku kirik aastast 1945, vanausuliste kirik aastast 1881, luteri kirik, Jonas Marcinkevičiuse muuseum ja arvukad kalmistud. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Radviliškise elanikest leedulasi 93,73%, venelasi 4,17%, ukrainlasi 0,5%, valgevenelasi 0,5%, poolakaid 0,25% ja teiste rahvaste esindajaid 0,85%. Asulat on esmamainitud 1529. aastal. Toona hallati sealseid Leedu suurvürstidele kuulunud alasid Šiauliai mõisast, haldas seda ala aga Radziwillide suguvõsa (leedupäraselt Radvilad). Nemad on asulale ka nime andnud. Aastal 1577 sai asulast alev. Aastal 1667 läks sealne mõis Vilniuse vojevoodi Janusz Radziwiłłi valdusse. Linnaõigused sai Radviliškis 1710. aastal, kuigi 1808–1010 kestnud katk jättis sinna vähe elanikke. Kasvama hakkas asula alles peale seda, kui aastail 1868–1870 valmis Liibavi–Romno raudtee ja aastail 1871–1873 lisandus ka Radviliškise–Daugavpilsi raudtee. Esimese maailmasõja ajal lisandus veel raudteeliin Tilsitisse, samuti valmis raudtee Šiauliai ja Riia vahel. 22. novembril 1919 purustasid Leedu väed linna all lõplikult Pavel Bermondt-Avalovi sõjajõud. Radviliškis Radviliškise tuulik Radviliškise vanausuliste kirik Radviliškise luteri kirik Radviliškise katoliku kirik ja selle kellatorn Jan Tur – Poola embrüoloog Juliusz Morawski – Poola neuroloog Klavdija Šenfer – Nõukogude elektrotehnik Jonas Marcinkevičius – Leedu kirjanik Vytautas Tomkus – Leedu näitleja Vytautas Juozapaitis – Leedu ooperisolist Martynas Gaubas – Leedu skulptor ja graafik Ludwik Abramowicz – Poola rahvusliku liikumise tegelane Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2015. Vaadatud 19. mail 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Linna ja rajooni koduleht Linn portaalis vietoves.Lt
Viira mõis (Tartu-Maarja)

Viira mõis (saksa keeles Wiira) oli Kavastu mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Viira mõis (Tartu-Maarja) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Viira mõis (Tartu-Maarja) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Vanaaseme mõis

Vanaaseme mõis (saksa keeles Friedrichsberg) oli Vorbuse mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Vanaaseme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Vanaaseme mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Traksi mõis

Traksi mõis (saksa keeles Traksi) oli Maramaa mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Traksi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Traksi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Tila mõis

Tila mõis (saksa keeles Tilla) oli Raadi mõisa karjamõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal.. Tila mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 08.01.2018) Tila mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Jahn Otto Johansen

Jahn Otto Johansen (3. mai 1934 Porsgrunn – 1. jaanuar 2018) oli norra kirjanik ja ajakirjanik. Aastail 1956–1966 töötas ta ajalehes Morgenposten. Aastail 1977–1984 oli ta Norra ajalehe Dagbladet peatoimetaja. 1982 Cappeleni auhind (koos Bjørg Vikiga)
Erastvere metskond

Erastvere metskond moodustati 1920. aastal pärast mõisamaade riigistamist. Metskond loodi Erastvere, Vana-Piigandi, Põlgaste, Tilsi, Hurmi, Varbuse, Valgjärve, Karula, Tõdu, Saverna, Vastse-Prangli ja Kanepi eramõisa, Antsla kirikumõisa ja endise Võru kroonumetskonna (Tihase ja Oja vahtkond) metsadest. Metskonna suurus oli 1920. aastal 7460 tiinu (8150 ha). 1920. aastal oli Erastveres 32 vahtkonda, 1939. aastal 23: Hüti, Piigandi, Reola, Oja, Piigaste, Soodla, Kindapalu, Häätare, Lajavangu, Meieri, Karste, Paali, Jõksi, Seegemi, Sõriste, Kurgsoo, Ridali, Kiuma, Hatiku, Ihamaru, Hurmi, Savisaare ja Pragi. 1939. aastal alustati uue kontorihoone ehitamist. Sama projekti järgi on ehitatud ka Kabala metskonna kontor. Hoone valmis 1942. aastal. Erastvere metskonna hooned jäid sõjategevusest puutumata. 1950. aastatel oli Erastvere metskonnas 4 jaoskonda ja 16 vahtkonda. Metskond allus Veriora metsamajandile, mis 1966. aastal nimetati ümber Räpina metsamajandiks. Erastvere metskonnas on tegeldud loodusharidusega ja koolimetskonna tööga. 1961. aastal rajati Kanepi kooli õpilastega Hurmi vahtkonda kuusekultuur, mis jäi ka hiljem õpilaste hooldada. Moodustati üks Eesti esimesi koolimetskondi, kus tehti koos õpilastega metsatöid, loodusvaatlusi, metsamatku, viidi metsloomadele talvel lisasööta ja valmistati lindudele pesakaste. Loodushariduslikku tööd jätkab RMK looduskeskus Erastvere metskonna kunagises kontoris. Voldemar Bergmann 1920 Herbert Sachsenthal 1920–1925 Jaan Luik 1925–1927 Elmar Kull 1927–1929 Erik Salvator Kolga 1929–1934 Richard Riisberg 1934 Eerik Allak (Erich Valentin Apfelbaum) 1934–1944 Evald Markvardt 1945–1946 Johan Katalsepp 1946–1949 August Olesk 1949–1952 Endel Uiga 1952–1969 Jaan Tiivoja 1969–1995 Priit Kask 1995–2008 Tekst Triin Kusmin, Ain Erik. Joonistas Ülle Meister. Pärandkultuur metsas. Kiidjärve-Kooraste. RMK 2010, lk. 35–36. ISBN 9789949189502 Heino Villem. Eesti Vabariigi metskonnad ja metsaülemad 1918–1944. Eesti Metsaselts, lk. 12. Jõgeva, 1998, ISBN 9985605144
Argumentõ i Faktõ

Argumentõ i Faktõ ("Аргументы и факты", lühend АиФ) on Moskvas väljaantav nädalaleht. See asutati 1978 ühingu Teadus väljaandena, mis pakkus propagandistidele statistilisi andmeid ja muud raskesti kättesaadavat teavet. Aastast 1980 on see nädalaleht. Seda said tellida ainult propagandistid. Perestroika ajal kujunes sellest lehest juhtiv glasnosti leht. Aastal 1990 oli ajalehe tiraaž 33,5 miljonit, millega ta läks Guinnessi rekordite raamatusse kui suurima tiraažiga ajaleht. 2017. aasta III kvartali tiraaž oli 1 510 973 eksemplari. Koduleht (vene keeles) Väljaande ajaloost (vene keeles)
Hymni i Flamurit

"Hymni i Flamurit" ("Lipuhümn") on Albaania riigihümn. Sõnade autor on albaania luuletaja Aleksander Drenova. Hümn avaldati esimest korda Sofia albaaniakeelses ajalehes Liri e Shqipërisë ('Albaania Vabadus') 21. aprillil 1912. Luuletuse esialgne pealkiri oli "Betimi mi flamur" ("Liputõotus"). Luuletus ilmus 1912 Bukarestis luulekogus "Ëndra dhe lot" ('Unenäod ja pisarad'). Meloodia autor on Rumeenia helilooja Ciprian Porumbescu. Hümn võeti kasutusele Albaania iseseisvumisel 1912 ning on olnud kasutusel kogu aeg, ka kommunistliku režiimi ajal. Hümnis kasutatakse nelja salmi luuletuse kuuest salmist. Hymni i Flamurit Rreth flamurit të përbashkuar, Me një dëshirë dhe një qëllim, Të gjithë Atij duke u betuar, Të lidhim besën për shpëtim. Prej lufte veç ay largohet, Që është lindur tradhëtor, Kush është burrë nuk friksohet, Po vdes, po vdes si një dëshmor. Në dorë armët do t'i mbajmë, Të mbrojmë Atdheun në çdo vend, Të drejtat tona ne s'i ndajmë, Këtu armiqtë s'kanë vend. Se Zoti vet e tha me gojë, Që kombe shuhen përmbi dhé, Po Shqipëria do të rrojë, Për te, për te luftojmë ne. Lipuhümn Lipu ümber koondununa, ühe soovi ja ühe eesmärgiga, andkem ausõna võidelda oma pääsemise eest. Ainult see, kes on sündinud reeturina, hoiab võitlusest kõrvale. Kes on vapper, see ei kohku, vaid langeb märtrina ürituse eest. Relvaga käes jääme valvama oma isamaad. Oma õigusi me ei loovuta, vaenlastel pole siin asu. Sest Issand Ise on öelnud, et rahvad kaovad maa pealt, kuid Albaania jääb kestma, sest tema eest me võitleme. Hümni meloodia orkestri esituses Albaania hümn presidendi kodulehel Hümni täistekst Pealkirja "Hymni i Flamurit" kannab ka üks Fan Noli luuletus. Luuletuse albaaniakeelne tekst
Marko Kilp

Marko Kilp (sündinud 1. novembril 1993 Tallinnas) on eesti murdmaasuusataja. Maailma karikasarja debüüdi tegi Kilp 21. jaanuaril 2012 Otepää etapil klassikasprindis ja sai 57. koha. 2018 Pyongchangis 18. koht klassikatehnikasprindis 17. koht sprinditeates (koos Karel Tammjärvega) 2015 Falunis 36. koht klassikasprindis 2017 Lahtis 50. koht vabatehnikasprindis 14. koht klassika sprinditeates (koos Raido Ränkeliga) 2019 Seefeld 53. koht vabatehnikasprindis 15. koht klassika sprinditeates(koos Raido Ränkeliga) "Marko Kilp". FIS. Vaadatud 09.01.2018. Marko Kilp FIS-i kodulehel Marko Kilp ESBL-i lehel
Sünteetiline teater

Sünteetiline teater ehk kammerteatri prototüüp on 20. sajandil tekkinud teatriliik, mis ühendab orgaaniliselt erinevad vaatepildilised kunstid üheks etteasteks, mis tavaliselt on üksteisest eraldatud – dialoog, tantsimine, pantomiim, ballett, laulmine ja isegi tsirkuseelemendid – on harmooniliselt ühendatud üheks terviklikuks ehk monoliitseks lavastuseks. Sünteelise teatri lõi 20. sajandi algul Aleksandr Tairov. Ta eksperimenteeris imiteerimise/matkimise, näitlemise, individuaalse ja grupiliikumisega, lava ja -kostüümidisaini ja töötas iga detailiga, et välja murda traditsioonilisest teatrist ning tänu sellele saavutas Kammerteatris ideaalse distsipliini. Tairovi eksperimentaalne lähenemine levis kõikidesse faasidesse etenduse loomel sealhulgas ka proovidesse ja praktikasse. Ta kasutas Ludvig Van Beethoveni ja Frederick Chopini muusikat, et aidata näitlejatel jõuda erilisse vaimuseisundisse ja arendada vaimset ühtsust stseenides. Sünteetiline teater muudab uuenduslike tehnikate ja liikumiste kombineerimisega teatrikogemuse iga publiku jaoks unustamatuks. Teatrisüntees, kombineerides erinevaid elemente terviku kujundamiseks ehk kunsti dünaamiline süntees. Tänapäeval tegutseb 2001. aastast sünteetiline teater Ameerika Ühendriikides Washingtonis, kus tuuakse igal aastal teatrilavale 4–5 uuslavastust. http://synetictheater.org Raamat: Mei Lanfang and the Twentieth-Century International Stage: Chinese Theatre
Veselava

Veselava (vanasti ka Veselauska ja Veselavas muiža) on küla (mazciems) Lätis Cēsise piirkonnas, Veselava valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 150 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Priekuļist 9 ja Riiast 95 kilomeetri kaugusel. Külas on Veselava bussipeatus. Asula jääb osaliselt Gauja rahvusparki. Küla tekkis endise Veselauska mõisa keskuse juurde. Veselavat läbis Riia–Pihkva postimaantee ja seal asus Veselava postijaam. Aastail 2009-2021 jäi küla Priekuļi piirkonda. Lisaks vallamajale asuvad Veselavas raamatukogu, rahvamaja ja postkontor. Sealsele kalmistule on maetud 12 Landesveeri sõjas langenud eestlast, neile on seal püstitatud ka mälestussammas. Kultuurimälestistest on regionaalse kaitse all Veselava mõisa häärber ja Veselava keskaegne kalmistu. Aastal 2017 oli Veselavas 30 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 19. http://vietvardi.lgia.gov.lv/vv/to_www_obj.objekts?p_id=2198 Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Aimar Altosaar, Riia-Pihkva kivitee – ununenud magistraal ja äritänav, Postimees, 19. august 2022 https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/cesu-novada-veselavas-pagasta-biblioteka Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 15.08 2023
Bērzkrogs

Bērzkrogs (vanasti ka Bērzeskrogs) on küla (vidējciems) Lätis Cēsise piirkonnas Veselava vallas. Tegemist on valla suurima asulaga. Küla asub merepinnast 180 meetri kõrgusel, Veselavast 1.5, endisest piirkonna keskusest Priekuļist 10 ja Riiast 93 kilomeetri kaugusel Riia–Pihkva maantee ääres. Seal asuvad lasteaed, kohvik ja võõrastemaja. Külas on Bērzkrogsi bussipeatus. Asula jääb osaliselt Gauja rahvusparki. Küla tekkis endise Veselava hobupostijaama ja maantee ääres asunud kõrtsi juurde. Nõukogude ajal oli see Veselava kolhoosi keskasulaks. Aastail 2009-2021 jäi küla Priekuļi piirkonda. Aastal 2017 oli külas 181 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 148. http://vietvardi.lgia.gov.lv/vv/to_www_obj.objekts?p_id=2198 55-Cēsis Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
Märt Puusepp

Märt Puusepp (31. jaanuar 1940 Tallinn – 14. september 1992 Tallinn) oli eesti insener ja tehnikateadlane. Õppis aastatel 1947–1957 Tallinna 10. Keskkoolis, lõpetas 1958. aastal Tallinna 1. Õhtukeskkooli; õppis Leningradi Nõukogude Kaubanduse Instituudis 1958/1959, jätkas õpinguid TPI energeetikateaduskonna II kursusel 1959, lõpetas automaatika ja telemehaanika eriala 1963. Tehnikakandidaat 1969; tehnikateaduste doktor 1984 (Kiievi Küberneetika Instituut); professor 1987. Kondiiter restoranis Nõmme 1957; H. Pöögelmanni nimelise Elektrotehnika Tehase insener, peatehnoloog ja peainseneri asetäitja 1963–1978; Tallinna Juveelitehase (katsetehas Delta) direktor 1978–1980; Eesti NSV Kergetööstuse Ministeeriumi Juhtimissüsteemide Projekteerimise ja Konstrueerimise Büroo asedirektor 1980–1986. Tallinna Polütehnilises Instituudis 1986–1989: elektroonika kateedri professor (osalise koormusega) 1986–1989. Aastast 1989 töötas Eesti NSV Plaanikomitees. Kõrgtehnoloogilise tootmise analüüs ja modelleerimine. Temalt ilmus üle 70 teaduspublikatsiooni, sealhulgas monograafia. Tema juhendamisel on kaitstud 5 kandidaadiväitekirja. Diskreetsete tehnoloogiliste süsteemide juhtimise uurimissuuna rajaja Eestis; NSV Liidu Elektroonikatööstuse Ministeeriumi mikroelektroonika tehnoloogiliste protsesside automatiseerimise laboratooriumi teaduslik juhendaja 1971–1978; Eesti NSV Riikliku Plaanikomitee teaduslik ekspert; juhendanud raadiotehnika ja elektroonika ettevõtteis uurimis- ja projekteerimistöid. Oli Tallinna Teadlaste Maja liige. Tema isa oli Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrotehnika õppejõud, dotsent Eugen Puusepp. Ta on maetud Rahumäe kalmistule. EE 1994, 7; EE 2000, 14.
Munamäe lahing

Munamäe lahing oli Vabadussõjas 20. märtsil 1919 Suure Munamäe lähedal Haanja mõisa juures toimunud lahing, kus 1. ratsapolk võitles läti punaste küttide ja kursantide vastu. Munamäe lahinguga hoiti ära läti punaste küttide kavandatud pealetung Võrule. Lahingus hukkus seitse Eesti ratsaväelast (3 ohvitseri ja 4 sõdurit), lisaks sai Eesti poolel haavata 10 meest (2 ohvitseri ja 8 sõdurit). 7. augustil 1932 avati Suure Munamäe jalamil Ratsarügemendi ja Kaitseliidu Võrumaa maleva püstitatud mälestussammas ratsapolgu koosseisus võidelnud ja langenud sõjameestele. Sammas lõhuti 14. juunil 1941. Taastatud mälestussammas taasavati 14. juunil 1942. Mälestussammas hävitati uuesti 1944. aasta sügisel. 7. augustil 1988 toimus mälestussamba teine taasavamine. Munamäe lahingu mälestussammas on tunnistatud kultuurimälestiseks. Kultuurimälestiste riiklik register. Mälestis nr 27134. Vabadussõja Munamäe lahingu mälestussammas Vabadussõja mälestusmärk Munamäe jalale. Postimees, 1. juuli 1932 Enno Piir (toim.). Vabal Munamäel... : episoode Munamäe lahingust Eesti Vabadussõjas ning ajast enne ja pärast seda. Haanja, 1942 Langenute austamine Munamäel. Postimees, 9. august 1932 "Puhka Eestis. Vabadussõja mälestussammas Suure Munamäe jalamil". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. jaanuar 2018. Vaadatud 9. jaanuaril 2018. Munamäe lahingu mälestussamba taasavamine. Postimees, 13. juuni 1942 Enno Piir (toim.). Vabal Munamäel... : episoode Munamäe lahingust Eesti Vabadussõjas ning ajast enne ja pärast seda. Haanja, 1942
Ruža Tomašić

Ruža Tomašić (sündinud 10. mail 1958 Mladoševicas) on Horvaatia politseinik ja poliitik. Ta oli aastatel 2013–2021 Euroopa Parlamendi liige. Ta sündis aastal 1958 Mladoševicas (asub praeguse haldusjaotuse järgi Maglaj maakonnas Zenica-Doboj kantonis Bosnia ja Hertsegoviinas). Kui ta oli 15-aastane, emigreerus ta Kanadasse (järgnedes õele, kes abielludes asus Kanadasse). Aastal 1981 lõpetas ta Ontario Politseikolledži. Septembris 1990 kutsuti ta Franjo Tuđmani poolt tagasi Horvaatiasse, tegelema kõrgema juhtkonna ihukaitsega.