laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Katherine Oppenheimer

Katherine Oppenheimer (Vissering) oli J. Robert Oppenheimeri naine. Ta sündis 8. august 1910, Recklinghausen, Saksamaa ja suri 27. oktoober 1972, Panamá, Panama. Lapselaps: Charles Oppenheimer Lapsed: Peter Oppenheimer, Katherine Oppenheimer Haridus: Pittsburghi Ülikool, Pennsylvania Ülikool, Wisconsini ülikool Vanemad: Franz Puening Abikaasa: Robert Oppenheimer (abiell. 1940–1967), Richard Harrison (abiell. 1938–1940), Joe Dallet (abiell. 1934–1937) Töökoht: Biolog, botaanik Katherine Oppenhimer (ehk ,,Kitty``) oli 62, kui ta suri. Robert Oppenheimer oli Katherine Oppenheimeri viimane abikaasa. Nad olid koos surmani.
Näps-jõgihobu (perekond)

Näps-jõgihobu (Onychogomphus) kiililiste seltsi jõgihobulaste sugukonda kuuluv putukaperekond. Onychogomphus forcipatus – näps-jõgihobu
Sitikas Peeter

"Sitikas Peeter" on 2023. aasta veebruaris esilinastunud Eesti animafilm. See on teine film animakogumikust "Kaka, kevad ja teised", mis tehtud Andrus Kivirähki lasteraamatute "Kaka ja kevad", "Karneval ja kartulisalat" ning "Tont ja Facebook" ainetel. See on kurbnaljakas lugu ühest tillukesest putukast, kelle kirg on viiulimäng ning tema suur unistus on seda loomaaias suurele publikule esitada. Ta lahkub kodunt, et oma mõte teoks teha. Loomaaias pilli mängides usub ta, et tema unistus on viimaks täitunud. Kahjuks on reaalsus teine ning tema väiksuse tõttu teda loomaaias lihtsalt ei märgata. Lõpuks leiab ta siiski oma kuulajad, kodus naudivad tema pillimängu kõik sõbrad ja sugulased, sama tillukesed kui ta isegi! Filmi teostuse toetajad olid Eesti Filmi Instituut ja Eesti Kultuurkapital. Peeter Oja Ralf Samuel Arulepp Osalemine, PÖFF (Pimedate Ööde filmifestival): Just Film - noorte- ja lastefilmide festival (Tallinn) 2022; Mudilaste kinoseanss Andrus Kivirähki lastelood linastuvad Varssavi filmifestivalil.kultuur.postimees.ee , 25.92.2023. Festivalid ja auhinnad. Eesti filmi andmebaas "Sitikas Peeter". Animafilm. Kaspar Viilup. "Kaka, kevad ja teised" on parimas mõttes kogu pere film. kultuur.err.ee, 18. veebruar 2023. "Kaka, kevad ja teised" kinodes. raamatukava.wordpress.
Kalev Aas

Kalev Aas (sündinud 24. juuli 1956 Jõhvis) on eesti klahvpillimängija. Aas on õppinud Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis aastatel 1978–1982 estraadiosakonnas flöödi erialal Jaan Õuna õpilasena. Ta on ansambli Mahavok asutajaliige. Kalev Aas mängis enne Mahavoki asutamist ansamblites Footon (klahvpillid), Alternatiiv (klahvpillid, flööt) Synopsis (kitarr, flööt) ja Spiraal (klahvpillid, flööt). Kalev Aas ... dea.digar.ee, Põhjarannik, 26.10.2012. Synopsis. rock-n-roll.ru. Spiraal. ruja.ee. Kalev Aas – üks Mahavoki kahest a-st. Põhjarannik, nr. 206, 26. oktoober 2012. LEGENDAARNE MAHAVOK TÄHISTAB PADISE KLOOSTRIS 40. SÜNNIPÄEVA. muusikaplaneet.ee.
Nõtke jürilill

Nõtke jürilill (Cardamine flexuosa) on ristõieliste sugukonda jürilille perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Eesti filmide loend

On kolm Eesti filmide loendit: Eesti mängufilmide loend Eesti animafilmide loend Eesti dokumentaalfilmide loend
C4

C4 võib tähistada: C-4 on plastiline lõhkeaine C4-taimed on süsihappegaasi halva kättesaadavusega kohastunud taimed Craiova grupp ehk C4 on nelja Euroopa riigi koostööprojekt Citroën C4 on Citroëni toodetud auto Citroën C4 Cactus on Citroëni linnamaastur
Wanda Landowska

Wanda Aleksandra Landowska (5. juuli 1879 Varssavi – 16. august 1959 Lakeville) oli poola päritolu klavessinist, pianist ja helilooja. Tal olid tohutud teened klavessiini taaselustamisel. Klaverit õppis ta alates neljandast eluaastast. Lõpetas Varssavi konservatooriumi Aleksander Michałowski õpilasena. 1913. aastal avas ta Berliinis maailma esimese klavessiiniklassi. Landowska andis palju kontserte Euroopas ja Ameerikas ning ta oli ajastu tuntuim klavessinist.
Gerd Wessig

Gerd Wessig (sündinud 16. juulil 1959 Lübzis, Mecklenburg-Vorpommernis) on endine Ida-Saksamaa kõrgushüppaja, kes võitis 1980. aasta suveolümpiamängudel kuldmedali, esimene mees, kes on läbi aegade saavutanud maailmarekordi ja olümpiamängude rekordi kõrgushüppes. 1980. aastal tuli ta üllatuslikult Saksa DV meistriks vahetult enne olümpiamänge isikliku rekordiga 2.30 m ning seejärel nimetati ta DDR-i koondisesse. Moskva olümpiamängudel oli ta üks favoriite, kuid sensatsiooniks peeti mitte seda, et ta ei võitnud 2.36 meetriga ainult kuldmedali, vaid püstitas ka uue maailmarekordi. Ta oli esimene kõrgushüppaja, kes parandas olümpiamängudel kõrgushüppe maailmarekordit. Hõbemedalist oli eelmine maailmarekordiomanik poolakas Jacek Wszoła. Pärast olümpiamänge proovis ta kümnevõistlejana (parim sooritus: 8015 punkti, 23. mai 1983 Neubrandenburg; võrdne 1985. aastast kehtiva tabeli järgi 7974 punktiga), kuid sagedaste vigastuste tõttu pöördus tagasi kõrgushüppesse. . 1985. aastal tuli ta Euroopa karikavõistlustel teiseks, 1986. aastal EM-il Stuttgardis seitsmendaks ning 1984., 1985., 1986., 1988. ja 1989. aastal SDV meistriks. Tippsportlasena oli Gerd Wessig 2.01 m pikk ja kaalus 88 kg ning. Pärast Saksamaa taasühendamist avalikuks tulnud Saksa DV riikliku dopingut käsitlevates dokumentides leidus ka Wessigi nime dopingut kasutavate sportlaste hulgas. Gerd Wessig ROKi veebilehel Gerd Wessig World Athletics veebilehel Gerd Wessig Olympedia.org veebilehel
Rohrbachi ringkond

Rohrbachi ringkond on ringkond Austrias Ülem-Austria liidumaal. Ringkond jaguneb 37 omavalitsusüksuseks: Aigen-Schlägl (Marktgemeinde) Altenfelden (Marktgemeinde) Arnreit Atzesberg Auberg Haslach an der Mühl (Marktgemeinde) Helfenberg Hofkirchen im Mühlkreis (Marktgemeinde) Hörbich Julbach Kirchberg ob der Donau Klaffer am Hochficht Kleinzell im Mühlkreis Kollerschlag (Marktgemeinde) Lembach im Mühlkreis (Marktgemeinde) Lichtenau im Mühlkreis Nebelberg Neufelden (Marktgemeinde) Neustift im Mühlkreis Niederkappel Niederwaldkirchen (Marktgemeinde) Oberkappel (Marktgemeinde) Oepping Peilstein im Mühlviertel (Marktgemeinde) Pfarrkirchen im Mühlkreis Putzleinsdorf (Marktgemeinde) Rohrbach-Berg (Stadt) Sankt Johann am Wimberg Sankt Martin im Mühlkreis (Marktgemeinde) Sankt Oswald bei Haslach Sankt Peter am Wimberg (Marktgemeinde) Sankt Stefan-Afiesl Sankt Ulrich im Mühlkreis Sankt Veit im Mühlkreis Sarleinsbach (Marktgemeinde) Schwarzenberg am Böhmerwald Ulrichsberg (Marktgemeinde) Q13363393
Natalia Kaczmarek

Natalia Maria Bukowiecka (neiupõlvenimega Kaczmarek; sündinud 17. jaanuaril 1998 Drezdenkos) on Poola jooksja, olümpiavõitja. Ta osales 2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Birminghamis vaid 4×400 meetri teatejooksu eeljooksudes ja võitis Poola naiskonnaga hõbemedali. Sama aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis osales ta taas vaid 4×400 meetri teatejooksu eeljooksudes ja tuli Euroopa meistriks. 2019. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Gävles võitis Kaczmarek kuldmedali nii 400 meetri jooksus kui ka 4×400 meetri teatejooksus. 2021. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Toruńis võitis ta teatejooksus Poola naiskonna koosseisus pronksmedali. Tokyo olümpiamängudel tuli ta 4×400 meetri segateatejooksus koos Karol Zalewski, Justyna Święty-Ersetici ja Kajetan Duszyńskiga olümpiavõitjaks, püstitades finaalis Euroopa rekordi 3.09,87. 4×400 meetri teatejooksus võitis ta Poola naiskonnaga hõbemedali rahvusrekordiga 3.20,53. 400 meetri jooksus sai ta 12. koha. 2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis võitis Kaczmarek teatejooksus pronksmedali ja oli 400 meetri jooksus seitsmes. Juulis toimunud maailmameistrivõistlustel Eugene'is oli ta 4×400 meetri segateatejooksus Poola teateneliku koosseisus neljas ja sai 400 meetri jooksus 15. koha. Augustis toimunud Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis ta 400 meetri jooksus Femke Boli järel ajaga 49,94 hõbemedali. Ka 4×400 meetri teatejooksus võitis ta Poola naiskonnaga Hollandi järel hõbemedali. 2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis võitis ta 400 meetri jooksus Marileidy Paulino järel hõbemedali ajaga 49,57. Teatejooksus oli ta Poola naiskonnaga kuues. 2024. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas võitis Kaczmarek 400 meetri jooksus kuldmedali Poola rekordiga 48,98. 2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis võitis ta 400 meetri jooksus Marileidy Paulino ja Salwa Eid Naseri järel pronksmedali ajaga 48,98. Välisrekordid Siserekordid Bukowiecka on 2024. aastast abielus Poola kuulitõukaja Konrad Bukowieckiga. "Oficjalnie! Ślub Kaczmarek i Bukowieckiego, mistrzyni zmienia nazwisko". sport.tvp.pl. Vaadatud 8. oktoobril 2024. Natalia Kaczmarek Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Dietmar Mögenburg

Dietmar Mögenburg (sündinud 15. augustil 1961 Leverkusen) on Lääne-Saksamaa endine kõrgushüppaja, kes võitis kuldmedalid 1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses ja 1982. aasta Euroopa meistrivõistlustel Ateenas. 26. mail 1980. aastal hüppas Mögenburg 18-aastaselt 2.35 m, mis kordas poolaka Jacek Wszoła püstitatud maailmarekordit. Ta saavutas oma uue isikliku rekordi 10. juunil 1984. aastal, kui ületas Eberstadti võistlustel 2.36 meetrit, mille võitis Zhu Jianhua maailmarekordiga 2.39 meetrit. Mögenburg püstitas hiljem 14. veebruaril 1985. aastal Kölnis uue maailma sisemargi 2.39 m. Ta tuli viiel korral Euroopa sisemeistriks (1980, 1982, 1984, 1986 ja 1989), lisaks võitis sellelt võistluselt kaks hõbedat ja ühe pronksi. 1989. aasta sisemaailmameistrivõistlustel jäi ta Javier Sotomayori järel teiseks ja võitis hõbeda. Mögenburg oli tippsportlasena 2.01 m pikk ja tema võistluskaal oli 78 kg. Mögenburg, kes lõpetas karjääri 1994. aastal ja positsioneeris end professionaalselt spordi edendamisega, elab nüüd koos oma norralannast naise Kristiniga Oslo eeslinnas Bærumis. Dietmar Mögenburg ROK-i veebilehel Dietmar Mögenburg World Athletics veebilehel Dietmar Mögenburg Olympedia.org veebilehel Dietmar Mögenburg Track and Field Statistics veebilehel
Antonio Luna

Antonio Narciso Luna de San Pedro y Novicio Ancheta (29. oktoober 1866 Urbiztondo, Binondo – 5. juuni 1899) oli Filipiinide Revolutsioonilise Sõjaväe kindral Filipiinide-Ameerika sõjas, teadlane, publitsist ja Filipiinide esimese sõjaväeakadeemia rajaja. Ta mõrvati 32-aastasena. Oma aja üheks ägedamaks peetud kindraliks sai ta Artemio Ricarte järel Filipiinide armee ülemkindralina. Ta püüdis oma sõjateaduste tausta rakendada alles asutatud sõjaväes. Olles ise täpsuslaskja, organiseeris ta koos Michael Joaquiniga elukutselisi sissisõdureid, keda hiljem nimetati "Luna Sharpshooteriks" ja "Mustaks kaardiväeks". Tema kolmeastmeline kaitse, mida nüüd tuntakse Luna kaitseliinina, andis Ameerika vägedele Manilast põhja pool asuvates provintsides kampaania ajal keerulisi ettevõtmisi. See kaitseliin kulmineerus sõjalise tugipunkti loomisega Cordillerasse. Hoolimata tema pühendumusest armeed distsiplineerida ja vabariiki teenida, tekitasid tema temperament ja tulised löömingud mõnedes inimestes jälestust, sealhulgas inimestes Aguinaldo kabinetist. Sellegipoolest tunnustati Luna jõupingutusi tema ajal ja ta pälvis 1899. aastal Filipiinide Vabariigi medali. Ta oli ka Malolose kongressi liige. Lisaks sõjalistele õpingutele õppis Luna ka farmakoloogiat, kirjandust ja keemiat. Tema vanemad olid Joaquín Luna ja Laureana Novicio, kes olid pärit Ilocos Nortest. Tema vanem vend oli maalikunstnik Juan Luna. Aastatel 1876–1881 käis ta keskkoolis Ateneo de Manila, mille ta lõpetas bakalaureusekraadiga kirjanduses ja keemias. Seejärel asus ta Santo Tomási Ülikoolis farmaatsiat õppima. Õpingute ajal osales ta tööga "Dos cuerpos fundamentales en la química" ("Kaks fundamentaalkeha keemias") teaduskonkursil ja sai esimese auhinna. Hiljem läks ta venna kutsel Hispaaniasse, kus ta omandas Barcelona ülikoolis farmaatsialitsentsiaadi kraadi. Aastal 1890 sai ta Madridi ülikoolist doktorikraadi farmaatsias.
Discovering the Waterfront

"Discovering the Waterfront" on Kanada ansambli Silverstein teine stuudioalbum. See ilmus 2005. aasta augustis. Albumilt ilmus kolm singlit: "Smile in your Sleep", "Discovering the Waterfront" ja "My Heroine". Singlitele tehti ka videod. 2005. aasta lõpuks oli albumit müüdud Ameerikas üle 100 000 eksemplari. Albumi 10. aastapäeval postitas ansambel foto, milles mainiti, et albumit on müüdud 400 000 eksemplari.[viide?] "Your Sword vs. my Dagger" – 2:58 "Smile in your Sleep" – 3:13 "The Ides of March" – 3:27 "Fist Wrapped in Blood" – 2:57 "Discovering the Waterfront" – 4:45 "Defend you" – 3:28 "My Heroine" – 3:27 "Always and Never" – 3:49 "Already Dead" – 3:17 "Three Hours Back" – 3:34 "Call it Karma" – 4:14
Püha Eliisabeti kindlus

Püha Eliisabeti kindlus (ukraina Фортеця Святої Єлисавети) on endine kindlus Ukrainas Kropõvnõtskõi linnas. Pärast Uus-Serbia moodustamist rajati kindlus serbia asunike kaitseks tatari rüüsteretkede eest. See ehitati vastavalt samale Senati dekreedile, millega moodustati Uus-Serbia. Dekreedile kirjutas alla keisrinna Elisabet 4. jaanuaril 1752. kindlust saabus ehitama Ukraina kasakate polk (1390 meest), kes lõpetas põhitöö nelja kuuga: juunist oktoobrini 1754. Tööde käigus suri 72 ukrainlast, haigestus 233 ja põgenes 855 inimest . Kindlus osales sõjategevuses vaid korra. See juhtus Vene-Türgi sõja (1768–1774) ajal. Selle sõja esimene sõjakäik algas 1769. aastal Krimmi khaani Qırım Giray sissetungiga Ukrainasse. 4. jaanuaril ületas tema juhitud 70 000-meheline türgi-tatari armee piiri ja peatus 7. jaanuaril kindluse juures, kus varjas end kindral Issakov koos garnisoni ja kohalike elanikega. Krimlased rüüstasid ümberkaudseid külasid ja orjastasid kohalikke elanikke, kuid linna kaitsjad tõrjusid edukalt tatarlaste rünnakud ja ajasid sissetungijad minema. See oli krimmitatarlaste viimane rünnak Ukrainale. Alates 1775. aastast kaotas kindlus lõplikult oma kaitselise tähtsuse, siin hoiti kuni 1917. aastani likvideeritud Zaporižžja Sitš arhiivi. 1784. aastal see likvideeriti ja kogu suurtükivägi toimetati Hersoni. Järk-järgult, mitme aasta jooksul, kindlus desarmeeriti. 1794. aastal hoiti seal veel 162 relva, mida teenindas 277 laskurit. Piirilinnadesse, peamiselt Hersoni, viidi suurtükke ja suurtükivarustust. 1795. aasta aprillis saadeti Novomõrhorodi 5 kahurit. Endisest kindlusest on säilinud vaid kaks suurtükki – need on paigaldatud kivist postamentidele kunagise peavärava juures. Kindluse staatus tühistati täielikult 15. märtsil 1805, selle kontuure kujutatakse linna vapil.. Endise kindluse territooriumil asuvad memoriaalkompleksid, mis on pühendatud Teise maailmasõja ja Vene-Ukraina sõja kangelastele.. Aastal 2016 püstitati ka Holodomori ohvrite mälestusmärk. Фортеця Святої Єлисавети Кривенко В. Герб і прапор Кіровограда. – Знак. — 1998. — № 17. — С. 5. Історичні вали фортеці Св. Єлисавети Загальноукраїнський том Національної книги пам'яті жертв Голодомору 1932–1933 років в Україні
Mart Vabar

Mart Vabar (26. november 1934 Nõo – 29. mai 2011 Tallinn) oli eesti majandusgeograaf. Ta lõpetas 1954. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ), 1965. aastal omandas ta geograafiakandidaadi kraadi. Vabar töötas aastatel 1959–1974 ja 1984–1985 ENSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudis, oli 1974–1979 Tallinna Polütehnilise Instituudi dotsent, 1979–1984 TRÜ majandusgeograafia kateedri juhataja, 1985–1989 Eesti Informatsiooni Instituudi välismajandussektori juhataja, 1990–1997 Tallinna Pedagoogikaülikooli dotsent ja 1995–2000 Tallinna Tehnikaülikooli territoriaalmajanduse instituudi avaliku sektori ökonoomika õppetooli dotsent, täitis aastatel 1973 ja 1989–1992 õppeülesandeid Helsingi ja Turu ülikoolis. Ta avaldas uurimusi Eesti, Soome jt Põhjamaade geograafia, urbaniseerumise, globaliseerumise, väliskaubanduse ökonoomika, üleminekumajanduse, keskkonnakaitse, geograafia teooria ja metodoloogia alalt ning õppemetoodilist kirjandust kõrgkoolile. Ta oli Eesti Geograafia Seltsi ja Eesti Looduskaitse Seltsi liige. Tema õed olid sõudjad ja aerutajad Koidu Einla ja Leili Holopainen. "Vabar, Mart - Eesti Entsüklopeedia". etbl.teatriliit.ee. Vaadatud 6. juunil 2024. "Vabar, Mart 1934-2011 - TalTech ISIK". ws.lib.ttu.ee. Vaadatud 6. juunil 2024.
Jaan Jürimäe

Jaan Jürimäe (20. aprill 1935 Rae vald – 7. november 1998 Tallinn) oli eesti võrkpallitreener. Ta lõpetas 1954. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Jürimäe mängis aastatel 1951–1954 Tallinna Kalevis Ivan Dratšovi juhendamisel võrkpalli, 1955. aastal alustas samas noorte võrkpalluritega treeneritööd, 1960–1962 oli ka Dünamo naiskonna ja meeskonna treener, 1962–1968 Tallinna Kalevi ja Eesti koondnaiskonna treener. 1963. aastal tuli Eesti naiskond NSV Liidu rahvaste spartakiaadil 6. kohale ning 6 tema hoolealust täitsid meistersportlase normi, 6 korral (aastatel 1962–1966 ja 1968) tulid tema hoolealused Tallinna Kalevi naiskonnas Eesti meistriks. Jürimäe oli aastatel 1968–1980 Kalevi Tõnismäe spordibaasi juhataja ja 1980–1991 Kalevi spordikombinaadi direktor. 1981 Kalevi auliige Tema vend on matemaatik Endel Jürimäe. "Jürimäe, Jaan - Eesti Entsüklopeedia". entsyklopeedia.ee. Vaadatud 6. juunil 2024. "Spordileht 30 jaanuar 1989 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 6. juunil 2024. "Spordileht 19 aprill 1985 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 6. juunil 2024.
Kaka ja kevad (animafilm)

"Kaka ja kevad" on 2021. aasta juunis esilinastunud Eesti animafilm. See on neljas film animakogumikust "Kaka, kevad ja teised", mis tehtud Andrus Kivirähki lasteraamatute "Kaka ja kevad", "Karneval ja kartulisalat" ning "Tont ja Facebook" ainetel. Peategelane Kaka sünnib ühel imelisel kevadpäeval „tänu“ hulkuvale koerale. Saab sõbraks Varblasega, kes talle elutarkusi õpetab. Oma vastvalminud majakeses vaatab Kaka Varblase ja ta armastava pere toimetusi läbi sügise ja talve ning Kakalgi tekib tunne, et ta tahaks omale kaasat. Kevade tulles avastab Kaka oma majakese kõrvalt imeilusa Võilille, kelle ta viivitamatult omale naiseks palub. Võilillepreilil pole abielu vastu kena Kakaga midagi. Kibekiiresti peetaksegi imeilusad pulmad! Filmi teostuse toetaja oli Eesti Filmi Instituut. Peategelasele andis hääle Mait Malmsten. Osalemine, PÖFF (Pimedate Ööde filmifestival): Just Film - noorte- ja lastefilmide festival (Tallinn) 2022; Mudilaste kinoseanss Andrus Kivirähki lastelood linastuvad Varssavi filmifestivalil.kultuur.postimees.ee , 25.02.2023. Festivalid ja auhinnad. Eesti filmi andmebaas. "Kaka ja kevad". Animafilm. "Kaka, kevad ja teised" kinodes. raamatukava.wordpress. Kaspar Viilup. "Kaka, kevad ja teised" on parimas mõttes kogu pere film. kultuur.err.ee, 18. veebruar 2023. Tristan Priimägi. Viis kevadist hetke. Sirp, 17. märts 2023.
Gennadi Avdienko

Gennadi Valentõnovõtš Avdienko (ukr. k Генна́дій Валенти́нович Авдє́єнко) (sündinud 4. novembril 1963 Odessas) on Ukraina kergejõustiklane, kõrgushüppaja, olümpiavõitja ja maailmameister. Ta esindas NSV Liitu ja hiljem Ukrainat. Ta treenis Odessas relvajõudude spordiseltsis. Avdienko pääses esimestele 1983. aasta maailmameistrivõistlustele Helsingis tundmatuna. Tema isiklik rekord oli vaid 2.25 m ja peaproovil, 1983. aasta spartakiaadil, oli ta saavutanud 6. koha; kõrgushüppetreener Kęstutis Šapka ja koondise treener Igor Ter-Ovanesjan tegid aga lobitööd, et ta koondisesse kaasataks. Maailmameistrivõistluste finaalis kolmeteistkümne sportlase vastu, kelle parimad tulemused olid 2.30 m või rohkem, parandas Avdienko oma isiklikku rekordit 7 sentimeetriga ja võitis ootamatu kuldmedali 2.32 meetriga, alistades sama tulemuse saanud USA kõrgushüppaja Tyke Peacocki paremate katsetega. Seoses idabloki riikide boikoteerimisega 1984. aasta olümpiamänge Los Angeleses nappis tal rahvusvahelist võrdlust, kuid ta oleks tahtnud mängudest osa võtta. Avdienko saavutas 1987. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Indianapolises teise koha, hüpates uue isikliku rekordi 2.38 m, kuid kaotades hüppevõistluses meeskonnakaaslasele Igor Paklinile. Ta võitis samal aastal välismeistrivõistlustel Roomas veel ühe hõbemedali, hüpates taas 2.38 m. Sama tulemusega võitis Patrik Sjöberg. Seejärel võitis Avdienko 1988. aasta suveolümpiamängudel Seoulis veel ühe kulla, kui polnud Kuuba maailmarekordiomanikku Javier Sotomayori, kelle riik olümpiamänge boikoteeris. Ta hüppas taas 2.38 m ja seekord oli ta ainus hüppaja, kes selle kõrguse ületas. Tippsportlasena oli ta 2.02 m pikk ja kaalus 82. kg. Avdienko on lõpetanud Odessa Polütehnilise Instituudi ja töötanud külmutusseadmete eksperdina. Gennadi Avdienko World Athletics veebilehel Gennadi Avdienko Olympedia. com veebilehel Gennadi Avdienko Track and Field Statistics veebilehel
I Heard a Voice – Live from Long Beach Arena

"I Heard a Voice – Live from Long Beach Arena" on ansambli AFI kontsertalbum, mis ilmus DVD kujul 2006. aasta detsembris. CD versioon ilmus 2007. aasta novembris. "Prelude 12/21" – 2:04 "Girl's Not Grey" – 3:12 "The Leaving Song Pt. II" – 4:20 "Summer Shudder" – 3:16 "Kill Caustic" – 2:50 "The Days of the Phoenix" – 4:04 "Endlessly, She Said" – 4:34 "A Single Second" – 2:45 "The Missing Frame" – 4:40 "Bleed Black" – 4:28 "Silver and Cold" – 5:12 "Dancing Through Sunday" – 2:34 "This Time Imperfect" – 4:33 "Death of Seasons" – 5:14 "Totalimmortal" – 4:31 "Love Like Winter" – 3:10 "God Called in Sick Today" – 4:50 "Miss Murder" – 3:38
Miss Murder

"Miss Murder" on ansambli AFI singel, mis ilmus 2006. aasta aprillis. UK / AU singel "Miss Murder" (edit) – 3:24 "Don't Change" (INXS cover) – 3:16 "Silver and Cold" (live acoustic) – 4:07 Promo CDM "Miss Murder (VNV Nation remix)" – 6:00 "Miss Murder (VNV Nation instrumental)" – 6:00 "Miss Murder (Broken Spindles remix)" – 4:12 "Miss Murder (Broken Spindles instrumental)" – 4:12
18 Candles: The Early Years

"18 Candles: The Early Years" on Kanada ansambli Silverstein kogumikalbum, mis ilmus 2006. aastal. "Waiting Four Years – 4:04 "Wish I Could Forget You – 3:38 "Friends in Fallriver – 3:03 "Summer's Stellar Gaze – 2:48 "My Consolation – 4:08 "Forever and a Day – 4:29 "Red Light Pledge – 3:50 "Dawn of the Fall – 4:16 "Wish I Could Forget You – 3:26 "Bleeds No More – 3:17 "Last Days of Summer – 4:25 "Waiting Four Years – 4:14 "My Heroine (acoustic) – 3:34 "Call It Karma (acoustic) – 4:18 "Discovering the Waterfront (live) – 4:45 "Defend You (live) – 3:34 "Bleeds No More (live ft. Wil Francis) – 4:16 "Smile in Your Sleep (A Crude Mechanical Remix) – 4:35
Arrivals & Departures

"Arrivals & Departures" on Kanada ansambli Silverstein stuudioalbum, mis ilmus 2007. aasta juulis. "Sound of the Sun" – 3:19 "Bodies and Words" – 3:13 "If You Could See into My Soul" – 3:59 "Worlds Apart" – 4:06 "My Disaster" – 3:48 "Still Dreaming" – 3:55 "The Sand Will Turn to Glass" – 2:52 "Here Today, Gone Tomorrow" – 3:34 "Vanity and Greed" – 3:59 "Love with Caution" – 3:27 "True Romance" – 5:50
Kaka, kevad ja teised

"Kaka, kevad ja teised" on Eesti animafilmide kogumik, mille filmid põhinevad Andrus Kivirähki lastejuttudel "Kaka ja kevad", "Karneval ja kartulisalat" ja "Tont ja Facebook". Kogumikus on viis filmi: Frikadellid ja pelmeenid Sitikas Peeter Pilt, mis öösel liigutas Kaka ja kevad Kadunud sokid Animafilmid räägib igatsusest, sõprusest, armastusest, perekonnast ja hirmudest, millel on sageli suured silmad. Kummaliste tegelaste seiklused on vürtsitatud Kivirähkile iseloomuliku sooja ja julge huumoriga, kududes vaimukalt kokku lastele omase piiritu fantaasia ja moodsa maailma eluolu. Kogumik pakub emotsioone, põnevust ja tibake ka närvikõdi nii väikestele kui suurtele vaatajatele. Kogumiku teostuse toetajad olid Eesti Filmi Instituut ja Eesti Filmi Instituut. Animafilmide vahel on ühendavaks tegelaseks lugude autor Andrus Kivirähk. osalemine, Varssavi filmifestival Family Cinema Weekend 2023, kogupereprogramm osalemine, Oulu rahvusvaheline lastefilmide festival 2023; võistlusprogramm "Kaka, kevad ja teised". Eesti filmi andmebaas. Andrus Kivirähki lastelood linastuvad Varssavi filmifestivalil.kultuur.postimees.ee , 25.02.2023. Animafilmide kogumik "Kaka, kevad ja teised" linastub Varssavi filmifestivalil. kultuur.err.ee, 25.09.2023. "Kaka, kevad ja teised". Videoklipp. Poop, Spring and the Others. IMDb. "Kaka, kevad ja teised" kinodes. raamatukava.wordpress. Veiko Märka. Filmis „Kaka, kevad ja teised“ on õnne, kurvastust ja huumorit rohkem kui mõne seriaali sajas osas kokku. Eesti Päevaleht, 15. veebruar 2023. Kaspar Viilup. "Kaka, kevad ja teised" on parimas mõttes kogu pere film. kultuur.err.ee, 18. veebruar 2023. Tristan Priimägi. Viis kevadist hetke. Sirp, 17. märts 2023.