laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jonathan Austraaliast

"Jonathan Austraaliast" on 2007. aasta Eesti dokumentaalfilm. Filmi režissöör on Sulev Keedus. Filmi tootis F-Seitse. Film räägib Mustjala lihtrahva igapäevaelust, mis on täis probleeme ja kus juuakse palju viina. Elanike lootused suurenevad, kui Mustjalga ehitatakse süvasadam ja sinna tuleb kruiisilaev Lili Marleen. Siiski ei muutu elanike igapäevaelus midagi ja ka laevaettevõte läheb pankrotti. Eesti Filmiajakirjanike Ühing valis selle dokumentaalfilmi ja mängufilmi "Sügisball" Eesti aasta filmideks. Jonathan Austraaliast Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 15.08.2016) Aasta film Eesti Filmiajakirjanike Ühing Jonathan Austraaliast Eesti filmi andmebaasis
Kaks paari ja üksindus

"Kaks paari ja üksindus" on 1984. aasta Eesti telemängufilm. Filmi režissöör on Tõnis Kask. Filmi tootis Tallinnfilm. Film on tehtud O. Henry jutustuste ainetel. Ligita Skujiņa – Tildy Andrejs Žagars – Mike Ita Ever – perenaine Heino Mandri – boss Tatjana Bassova – Cecilia Urmas Ott – Karl Sulev Luik – viiuldaja Kaljo Kiisk – farmer Ilmar Tammur – koeraomanik Roman Baskin – restorani peremees Ferdinand Veike – galanteriikaupluse peremees Gunnar Kilgas – vanglaülem Egon Nuter – detektiiv Renson Rein Oja – bossi ihukaitsja Paul Poom – Cowm Tene Ruubel – ettekandja Vladimir Sapožnin – muusik Eero Spriit – mees punases sviitris Kaupo Suuster – mees kikilipsuga Raul Tammet – mees armiga Kaks paari ja üksindus Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 15.08.2016) Kaks paari ja üksindus Eesti filmi andmebaasis
Kolme katku vahel (film)

"Kolme katku vahel" on 1970. aastal Eestis valminud telemängufilm. Filmi režissöör-lavastaja on Virve Aruoja ja režissöör Jaan Tooming. Filmi tootis Eesti Telefilm. Film on Jaan Krossi samanimelise romaani ekraniseering. Georg Ots – Balthasar Russow Raine Loo – Elsbet Ants Eskola – Märten Voldemar Panso – Maidel Endel Pärn – Gandersen Jaan Tooming – Slahter Heino Mandri – Topff Ago-Endrik Kerge – Wolter, Maideli poeg Aarni Romppainen – Tiesenhausen Irja Aav – Epp Ants Lauter – asevalitseja Horn Kolme katku vahel Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 15.08.2016). Kolme katku vahel Eesti filmi andmebaasis
Kuraditõestus

"Kuraditõestus" on 2008. aasta Eesti üliõpilasfilm. Filmi režissöör on Janno Jürgens. Filmi tootis Balti Filmi- ja Meediakooli filmiosakond. Film valmis Balti Filmi- ja Meediakooli filmiosakonna üliõpilase Janno Jürgensi bakalaureuseõppe kursusetööna. Film on tehtud A. H. Tammsaare teose "Põrgupõhja uus Vanapagan" ainetel. Kuraditõestus Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 15.08.2016) Kuraditõestus Eesti filmi andmebaasis
Kuum külm sõda: Haukka grupp

"Kuum külm sõda: Haukka grupp" on 2005. aasta Eesti dokumentaalfilm. Filmi režissöör on René Vilbre. Filmi tootis Ruut Pictures. Film räägib Teise maailmasõja ajal 1943. aastal Soome poolt loodud, Haukka nime all tuntuks saanud raadioluuregrupist, mis saadeti Saksa okupatsiooni all olnud Eestisse. Kuum külm sõda: Haukka grupp Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 15.08.2016) Kuum külm sõda: Haukka grupp Eesti filmi andmebaasis
Tsvižõn

Tsvižõn (ukraina keeles Цвіжин) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Vinnõtsja rajoonis. Elanike arv on 234. Pindala on 0,554 km².
Rubanka (Kozjatõni rajoon)

Rubanka (ukraina keeles Рубанка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kozjatõni rajoonis. Elanike arv on 141. Pindala on 1,56 km².
Ivanivka (Stavõštše rajoon)

Ivanivka (ukraina keeles Іванівка) on küla Ukrainas Kiievi oblastis Stavõštše rajoonis. Elanike arv on 1300. Pindala on 4,631 km².
Johann Friedrich Eschscholtz

Johann Friedrich Eschscholtz (õieti Johann Friedrich Gustav von Eschscholtz; 1. november 1793 Tartu – 19. mai 1831 Tartu) oli baltisaksa füüsik, botaanik, zooloog ja entomoloog. Tema vanemad olid Johann Gottfried ja Katherine Hedwig Ziegler Eschscholz. Johann Friedrich Eschscholtz õppis Tartu Kubermangugümnaasiumis ja seejärel Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Ta töötas botaanikaprofessori Carl Friedrich von Ledebouri assistendina ja lõpetas ülikooli 1815. Ledebouri soovitusel tegi ta laevaarstina kaasa 1815–1818 Otto von Kotzebue juhitud ümbermaailmareisi prikil Rjurik. Teadlastest osalesid sellel reisil veel botaanik Adelbert von Chamisso ja kunstnik Louis Choris. Oma reisimärkmed pani ta kirja monograafias "Karikloomade süsteem" (1829), hiljem avaldas ka "Zooloogia atlase". Pärast esimest ümbermaailmareisi abiellus ta Christine Frederike Ledebouriga. Aastast 1819 oli ta Tartu Ülikooli erakorraline meditsiiniprofessor ja prorektor. 1822 määrati ta ülikooli zooloogiamuuseumi juhiks. Chamisso nimetas tema auks taimeperekonna Eschscholzia (läänemagun). Otto von Kotzebue määrati teisele ümbermaailmareisile ja Eschscholzki nõustus selles osalema. Reis väljus Kroonlinnast 28. juulil 1823 ja saabus koju 1826. aasta juulis. Reisi käigus kogus Eschscolz Alaska, California ja Havai putukaid ning sadakond neist osutusid senitundmatut liiki olevateks. Tema kirjeldatud on naksurlaste perekond Semiotus. Tiiu Speek "Botaanikud Chamisso ja Eschscholtz Californias" Akadeemia 5/2012, lk 835–879 Recke, Johann Friedrich v.; Napiersky, Karl Eduard: Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexicon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. 1 köide A-F, Mitau 1827, lk. 523-525 Töös Eschscholtz, F. 1829. Elaterites Eintheilung derselben in Gattungen. Entomologisches Archiv 2: 31–35. Tiiu Speek "Botaanikud Chamisso ja Eschscholtz Californias" Akadeemia 5/2012, lk 835–879
Müümise kunst

"Müümise kunst" on 2006. aasta Eesti dokumentaalfilm. Filmi režissöörid on Jaak Kilmi ja Andres Maimik. Filmi tootis Kuukulgur Film. Film räägib turumajanduslikus ühiskonnas müügitööga seotust. Müümise kunst Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 15.08.2016). Müümise kunst Eesti filmi andmebaasis
Põhjakonn (täpsustus)

Põhjakonn võib tähendada mitmesuguseid asju. "Põhja konn", 1959. aasta Eesti nukufilm "Põhjakonn", 2007. aasta Eesti animafilm "Põhjakonn", Vaiko Epliku laul Põhjakonn, Eesti Kaitseliidu õppus Põhja konn, üleloomulik tegelane Friedrich Reinhold Kreutzwaldi samanimelises muinasjutus Põhja Konn, eesti ansambel põhja-konnarohi Põhjakonna trepp
William Tierney Clark

William Tierney Clark (23. august 1783 Bristol, Gloucestershire – 22. september 1852 Hammersmith, London) oli inglise ehitusinsener ja sillaehitaja. Ta projekteeris esimese rippsilla üle Thamesi jõe – Hammersmithi silla (valminud 1827). 1839. aastal projekteeris ta krahv István Széchenyi kutsel esimese alalise silla üle Doonau jõe ühendamaks Buda ja Pesti (Széchenyi kettsild, valminud 1849). Tema projekti järgi on rajatud ka Marlow' rippsild üle Thamesi jõe Marlow's Buckinghamshire'is (ehitatud 1829–1832) ja Norfolki rippsild üle Aduri jõe Shoreham-by-Seas Lääne-Sussexis (valminud 1834, asendatud 1923). 1837 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks Adam Clark
Adam Clark

Adam Clark (14. august 1811 Edinburgh – 23. juuni 1866 Buda) oli šoti päritolu ehitusinsener ja sillaehitaja Ungari kuningriigis.  Pikemalt artiklis Széchenyi kettsild Krahv István Széchenyi kutsel juhtis ta aastatel 1842–1849 Kettsilla ehitamist. Sild oli esimene alaline sild üle Doonau jõe, mis ühendas jõe vastaskallastel asuvaid Budat ja Pesti. 1848. aasta Ungari revolutsiooni ajal õnnestus Clarkil ära hoida kettsilla õhkimine.  Pikemalt artiklis Buda lossitunnel Ta projekteeris aastatel 1853–1857 ning juhtis kaeve- ja ehitustöid Buda kindluslinnaku aluse ja 350 meetri pikkuse tunneli rajamisel. Tema järgi nimetati väljak Budapestis (Adam Clarki väljak) 2011. aastal lasi Ungari riigipank käibele Adam Clarki kujutisega 5000-forintise kullast meenemündi. 1855. aastal abiellus ta Ungaris ja jäigi sinna elama. Peres sündis kolm last. William Tierney Clark  Adam Clark – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Hammersmithi sild

Hammersmithi sild (inglise Hammersmith Bridge) on rippsild üle Thamesi jõe Hammersmithis Londonis. Sild ühendab Hammersmithi jõe põhjakaldal Richmond upon Thamesiga jõe lõunakaldal. Praegune sild on arvult teine alaline sild samas asukohas. Hammersmithi sild arvati 1983. aastal 2. järgu arhitektuurimälestiseks. Esimese alalise silla Hammersmithis projekteeris William Tierney Clark. 1827. aastal avatud sild oli esimene rippsild Thamesil. Sild oli sepisrauast valmistatud 8 kettkanduriga, keskmise ava sille oli 121,9 m. 1880. aastatel asendati olemasolev sild uuega – vanadele sillasammastele ehitati uus sildeehitis. Uue rippsilla projekteeris insener Joseph Bazalgette. 1973. aastal sild rekonstrueeriti ja aastatel 1997–1998 remonditi.
Linnaveske järv

Linnaveske järv (ka Linnaveski paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku lõunaosas asuvas kaitsealuses Karksi ürgorus, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Karksi-Nuia linnas ja Karksi külas. Järve pindala on 3,9 ha ja kõrgus merepinnast 64 m. Järv asetseb loode-kagusuunal, sellest voolab läbi Halliste jõgi. Järvest 100 m allavoolu asub Karksi järv. Järve ääres ürgoru serval asuvad Karksi ordulinnuse varemed ja Karksi kirik. Linnaveske järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu. Järv on kaitse all Karksi maastikukaitseala koosseisus. Karksi maastikukaitseala Karksi ürgorg Halliste jõgi Karksi järv Linnaveske järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 15.04.2019) Mari Raidla, Kristo Kiiker. "Karksi maastikukaitseala kaitsekorralduskava 2013-2022" (PDF). Vaadatud 16.08.2016. Linnaveske järv keskkonnaportaalis (vaadatud 16.08.2016) Karksi maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 16.08.2016) Linnaveske järv Eesti looduse infosüsteemis Linnaveske järv keskkonnaportaalis
Querétaro osariigi lipp

Querétaro lipp on Querétaro osariigi lipp. Lipul on valgel taustal osariigi vapp. Lipu küljepikkuste suhe on 4:7. Querétaro osariigi vapp Flags of the World. crwflags.com. Vaadatud 19.05.23
Quintana Roo osariigi lipp

Quintana Roo lipp on Quintana Roo osariigi lipp. Republica de Yucatáni lipp (1841) Quintana Roo osariigi vapp Flags of the World. crwflags.com. Vaadatud 19.05.23
Hatu vald

Hatu vald (saksa keeles Hattoküll) oli vald Harjumaal Risti kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890. 1891 liideti Hatu vald Nõva vallaga ja 1893 Padise vallaga. Valla alal asus Hatu mõis. Hatu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 16.08.2016) Hatu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Durango osariigi lipp

Durango lipp on Durango osariigi lipp. Durango osariigi vapp Flags of the World. crwflags.com. Vaadatud 19.05.23
Kalju vald

Kalju vald (saksa keeles Gross-Kaljo) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas, mis eksisteeris 1866–1930. Kolovere ja Kalju vallavalitsus kasutasid ühist, 1895. aastal valminud vallamaja Maidla külas (tänapäeval on seal Ullimulla talu). 1. aprillil 1930 ühines Kalju vald Koluvere vallaga ning moodustus Kolovere-Kalju vald. Kaks valda ühendati kohtu- ja siseministri 1930. aasta 11. märtsi otsusega, millele eelnes Lääne maavolikogu otsus 21. detsembril 1929. Valla alal asusid Kalju, Leila ja Maidla küla. Kalju vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 16.08.2016) Kohtu- ja siseministri 11. märtsi 1930 otsus Kolovere ja Kalju valdade ühendamise asjas. RT 1930, 24, 133. Kalju vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Kargi vald

Kargi vald (saksa keeles Karky) oli vald Saaremaal Jämaja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Kargi vald Torgu vallaga. Valla alal asus Kargi mõis. Kargi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 16.08.2016) Kargi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Kassari vald

Mitte segi ajada Läänemaa Kirbla kihelkonna Kasari vallaga Kassari vald (saksa keeles Kassar) oli vald Läänemaal Pühalepa kihelkonnas Kassari saarel. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Kassari vald Käina vallaga. Agape küla liideti aga Emmaste vallaga. Valla alal asus Kassari mõis. Kassari vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 16.08.2016) Emmaste vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 30.04.2022) Kassari vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Pandivere vald

Pandivere vald (saksa keeles Pantifer) oli vald Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Pandivere vald Porkuni vallaga. Valla alal asus Pandivere mõis. Pandivere vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 16.08.2016) Pandivere vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Paslepa vald

Pas(s)lepa vald (saksa keeles Paschlep) oli vald Läänemaal Noarootsi kihelkonnas. Vallamaja asus praeguse Hara küla aladel. Vald eksisteeris 1866–1939. 1939. aasta vallareformiga liideti valla territoorium uue Noarootsi valla koosseisu. Valla alal asus teiste seas Paslepa mõis, Pürksi mõis, Noarootsi kirikumõis. Maa-ameti kaardirakendused Paslepa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 16.08.2016) Paslepa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Trammiliiklus Szczecinis

Poola linnas Szczecinis on 12 trammiliini. Trammiteede kogupikkus on ligikaudu 65,5 km, liinide pikkus 114 km. Trammiliine teenindab kaks depood. Liinidel on 104 peatust ja liine teenindab 204 vagunit. Rööpmelaiuseks on standardne 1435 mm. Trammiliiklus algas Szczecinis 1879. aastal. Trammiliiklust Szczecinis korraldab ühistranspordifirma Tramwaje Szczecińskie. 2016. aasta seisuga on käigus järgmised liinid: Kajetan Szmuciński, Tramwaje w Szczecinie we trzynastu księgach prozą (beerware) zditm.szczecin.pl Szczecini trammipargi koduleht Pildigalerii Szczecini trammidest
Karksi-Nuia – Halliste tee

Karksi-Nuia – Halliste tee (registrinumbriga 24188) on kõrvalmaantee Viljandi maakonnas Mulgi vallas. Tee pikkus on 9,678 km. Tee saab alguse Karksi-Nuia linnas Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia maantee 81. kilomeetril, läbib Polli, Allaste ja Raja küla ning lõpeb Halliste alevikus Sultsi – Abja-Paluoja tee 13. kilomeetril. Riigimaanteede nimekiri ja riigimaanteede liigid Riigi Teatajas
Simsoni vesiveski

Simsoni vesiveski on Järva maakonnas Paides Parkali tänaval asuv vesiveski. Veski on arvele võetud kultuurimälestisena. Veskit on praegusel asukohal märgitud 1683 Waxelbergi plaanil. Vesiveski on paekivist ja selle ülemine osa puust. Puuosa on veskile ehitatud 1931. Simsoni vesiveski kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 17.08.2016) Simsoni vesiveski kultuurimälestiste riiklikus registris
Muhu-Rinsi Neitsi Maria Kaasani pühakuju kirik

Muhu-Rinsi Jumalaema Kaasani Ikooni kirik on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Saare maakonnas Muhu vallas Rinsi külas. Rinsi õigeusu kogudus Muhu saarel asutati 1847. aastal. Kogudusele eraldati 1850. aastal Tamse kroonumõisast maad kirikumaja ehitamiseks ja kalmistu rajamiseks. Viiekuplilise kivikiriku projekteeris Muhu saarele Riia arhitekt Heinrich Scheel. Muhu-Rinsi õigeusu kiriku ehitus lõpetati 1873. aastal ja kirik pühitseti sama aasta 22. oktoobril Riia ja Miitavi ülempiiskopi Veniamini (Karelin)) poolt imettegeva Kaasani ikooni auks. Rinsi kirikus on tänapäevani säilinud ühe kuulsa muhulase, Soome õigeusu peapiiskopi Herman Aava maalitud (kirjutatud) ikoone. Muhu-Rinsi õigeusu pühakoda renoveeriti 1998. aastal. Renoveerimistööde käigus ehitati kirikule uued katused. Muhu-Rinsi Jumalaema Kaasani Ikooni kirikut kasutab EAÕK Muhu-Rinsi Neitsi Maria Kaasani Pühakuju kogudus. Muhu Soome peapiiskop Herman (Aav) Jaanus Plaat. "Saaremaa kirikud, usuliikumised ja prohvetid 18.-20. sajandil". Eesti Rahva Muuseum. Tartu, 203; lk 136-140 "Koguteos Saaremaa II köide". TTÜ Kuressaare Kolledž. Kirjastus Koolibri, Tallinn, 2007; lk 430-434 Martin Toon. "EAÕK Kuressaare Püha Nikolai koguduse ajalugu". Kuressaare, 1997. AS Terbo, Tallinn; lk 4-5; lk 69 Jaanus Plaat/Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011; lk 452-459 Kirikust veebilehel Teeliste Kirikud
Ḩāmid Karzay

Ḩāmid Karzay (ka Hamid Karzai; sündinud 24. detsembril 1957) on Afganistani poliitik. Ta oli esimene demokraatlikult valitud president. Ta astus ametisse 2004. aasta 7. detsembril ja tema ametiaeg lõppes 29. septembril 2014, kui ametisse astus Ashraf Ghanī. Aastatel 2001–2002 oli ta Afganistani ajutise üleminekuvalitsuse esimees ja 2002–2004 riigi ajutine president. Karzay sündis Kandahāris. Ta on puštu ja kuulub mõjuvõimsasse Populzai klanni, kust on pärit paljud Afganistani kuningad. Karzay perekond kuulus kuningas Moḩammad Zāher Shāh' innukate poolehoidjate hulka. Karzay õppis aastatel 1979–1983 Indias Himachal Pradeshi osariigis Shimla linnas Himachali ülikoolis kraadiõppurina politoloogiat. 1980. aastatel toetas ta rahaliselt Nõukogude-vastaseid ülestõuse Afganistanis. Pärast Nõukogude vägede lahkumist oli ta Burhānuddīn Rabbānī valitsuskabinetis minister. Kui 1990. aastatel ilmus poliitilisele areenile Ţālebān, pooldas Karzay algul seda. Hiljem aga ütles ta sellest liikumisest lahti, viidates selle kahtlastele sidemetele Pakistanis. Kui Ţālebān 1996 Rabbānī kukutas, keeldus Karzay olemast suursaadik ÜRO juures. 1997. aastal läks Karzay oma perekonna juurde Pakistani Quetta linna, kus ta hakkas töötama Zahir-šahhi võimulenaasmise heaks. 2001. aastal pärast 11. septembri terrorirünnakut töötas Karzai koos USA agentidega Ţālebāni võimu kukutamise nimel Afganistanis ja kogus uuele valitsusele toetust. 5. detsembril 2001 kogunesid Afganistani poliitilised liidrid Bonni. Vastavalt seal sõlmitud lepingule (Bonni lepe) nimetati Karzay 29-liikmelise valitseva komitee esimeheks ja ajutise valitsuse juhiks. Võimu ülemineku tseremoonia leidis aset 22. detsembril. 19. juunil 2002 nimetati Ḩāmid Karzay Loya jirgal riigi ajutiseks presidendiks. 5. septembril 2002 tehti Ḩāmid Karzayle Kandahāris atentaat. Uue Afgaani Rahvusarmee vormi kandnud mees avas tule, haavates Kandahāri kuberneri ja USA erioperatsioonide ohvitseri. Karzayd tulistanud isik ning üks presidendi ihukaitsjatest said surma. Karzay osales kandidaadina 9. oktoobril 2004 toimunud presidendivalimistel ja sai võidu 21 provintsis. Ametlikult kuulutati ta valimiste võitjaks 3. novembril ja vannutati ametisse sama aasta 7. detsembril. 2009. aasta presidendivalimistel valiti Ḩāmid Karzay ametisse tagasi. 20. augustil 2009 toimunud esimesest voorust pääses ta kahe enam hääli saanud kandidaadi seas edasi, kuid enne teise vooru toimumisaega novembri alguses tema vastaskandidaat ‘Abdullāh ‘Abdullāh loobus, sest ei pidanud valimisi demokraatlikeks. 2. novembril 2009 kuulutati Ḩāmid Karzay valimiste võitjaks ning 19. novembril 2009 alustas ta uut ametiaega presidendina. Karzai valdab puštu, dari, urdu, inglise, prantsuse ja hindi keelt. 7. märtsil 2003 sai ta Himachali ülikooli audoktoriks kirjanduse alal. Tema vend Aḩmad Walī Karzay aitab koordineerida humanitaarabi Kandahāri provintsis. Ḩāmid Karzay on abielus ja tal on üks poeg. Kaivo Kopli. Kaheksa aastat triivimist Karzaiga, lõppu nägemata, EPL, 19. november 2009
Sepamäe kalmistu

Sepamäe kalmistu on Saare maakonnas Muhu vallas Päelda külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena. Sepamäe kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 17.08.2016) Sepamäe kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Valjala kalmistu

Valjala kalmistu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Valjala alevikus asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena. Kalmistu rajati 19. sajandil. Kalmistu pindala on umbes 2,5 ha ja see on ümbritsetud kiviaiaga. Kalmistul on II maailmasõjas hukkunute ühishaud, mis on samuti arvele võetud kultuurimälestisena. Valjala kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 17.08.2016) Valjala kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Tennis 2016. aasta suveolümpiamängudel

Tennis 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros toimusid 6.–14. augustini ja võistlused peeti Olümpia Tennisekeskuses. Tennises võistles 197 sportlast 56 riigist ning välja jagati viis komplekti medaleid. Üksikmäng Paarismäng Üksikmäng Paarismäng Segapaarismäng Finaal: 14. august Osavõtjaid: 64 Olümpiavõitja 2012: Andy Murray, Suurbritannia Ametlikud tulemused Finaal: 12. august Osavõtjaid: 32 võistkonda Olümpiavõitja 2012: Bob Bryan ja Mike Bryan, USA Ametlikud tulemused Finaal: 13. august Osavõtjaid: 64 Olümpiavõitja 2012: Serena Williams, USA Ametlikud tulemused Finaal: 14. august Osavõtjaid: 32 võistkonda Olümpiavõitja 2012: Serena Williams ja Venus Williams, USA Ametlikud tulemused Finaal: 14. august Osavõtjaid: 16 võistkonda Olümpiavõitja 2012: Viktorija Azarenka ja Maks Mirni, Valgevene Ametlikud tulemused "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2016. Vaadatud 17. augustil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Tennis Rio olümpiamängude kodulehel
Püha kalmistu

Püha kalmistu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Püha külas asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena. Kalmistu on rajatud arvatavasti ajal 18. sajandi lõpust kuni 19. sajandi alguseni. Kalmistut piirab kiviaed, mis kohati on lagunenud. Kalmistul on kaks väravat: ida- ja lääneosas. Kalmistul on II maailmasõjas hukkunute ühishaud, mis on samuti arvele võetud kultuurimälestisena. Püha kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 17.08.2016) Püha kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Pärsama Püha Innokenti kirik

Pärsama Püha Innokenti kirik on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Saare maakonnas Saaremaa vallas Pärsama külas. Saaremaal Karja luterlikus kihelkonnas siirdus 1848. aasta kevadeks õigeusku 1465 inimest. Karja kihelkonnas asutati mitu õigeusu kogudust. Pärsama kogudus iseseisvus Leisi Püha Olga kogudusest 1902. aastal. Koguduses oli 1930. aastal 732 liiget, 1970. aastal 60 annetajaliiget. 1998. aastal oli Pärsama Püha Innokenti koguduses 18 liiget. Lihtne tellistest ühe kellatorniga õigeusu kirik ehitati 1908. aastal ja pühitseti sama aasta 26. novembril Riia ja Miitavi piiskop Agafangeli (Preobraženski) poolt Irkutski püha Innokenti auks. Pärsama Püha Innokenti kirikus on palju kultuurimälestisena arvele võetud esemeid. Kirikut kasutab EAÕK Pärsama Püha Innokenti kogudus. Juba usuvahetusliikumise algjärgus 25. aprillil 1845 kinnitas Venemaa keiser instruktsiooni, mis nägi ette õigeusu kirikute juurde kihelkonnakoolide loomist. Pärsama õigeusu kihelkonnakool avati 1902. aastal. Leisi õigeusu kihelkonnakool Pärsama õigeusu kihelkonnakool Triigi mõisa kalmistu Leisi kalmistu Metsküla kalmistu Pärsama vald (Karja kihelkond) Pärsama mõis Leisi Püha Olga kirik Metsküla Issanda Templisseviimise kirik http://www.eoc.ee/kogudus/parsama-puha-innokenti-kogudus/ (vaadatud 17.08.2016) "Pärsama Püha Innokenti kirik". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. oktoober 2021. "Koguteos Saaremaa II köide". TTÜ Kuressaare Kolledž. Kirjastus Koolibri. Tallinn, 2007; lk 429-434; lk 924-926 Jaanus Plaat. "Saaremaa kirikud, usuliikumised ja prohvetid 18.-20. sajandil". Eesti Rahva Muuseum. Tartu, 2003; lk 136-140; lk 288-289 Martin Toon. "EAÕK Kuressaare Püha Nikolai koguduse ajalugu". Kuressaare, 1997. AS Terbo. Tallinn, 1997; lk 4-5; lk 69 Jaanus Plaat, Arne Maasik." Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011; lk 504-507 Kirikust EAÕKi kodulehel