laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Üksildane mägi

Üksildane mägi ehk Erebor on mägi inglise ulmekirjaniku John Ronald Reuel Tolkieni raamatutes "Kääbik ehk Sinna ja tagasi" ning sarjas "Sõrmuste isand". Kolmandal Ajastul asus Üksildane mägi Rhovanionis lõuna pool Hallmägesid, Sünklaane ja Raudmägede vahel. 1999. aastal asus sinna päkapikkude kuningas Thrain I, kelle ajal kujunes Ereboris välja Mäealune kuningriik. Enam kui seitsme sajandiga muutus päkapikkude kuningriik jõukaks ja võimsaks. 2770. aastal hävitas selle riigi tiivuline tuld purskav lohe Smaug Kuldne, kes ajas päkapikud minema. Smaug elas Ereboris üle kahesaja aasta, tegeledes peamiselt magamisega hiiglasliku varahunniku otsas mäealustes kambrites. 2941. aastal häirisid lohe rahu kääbik Bilbo Paunaste, päkapikk Thorin ja tema kaaskond, ent kui raevunud Smaug lendas kättemaksu ihates välja, ootas teda surm Bard Vibuküti käe läbi. Päkapikud tulid Ereborile tagasi ning kuningas Dáin II taastas Mäealuse kuningriigi jõukuse ja kuulsuse. Sõrmuse sõja ajal ründasid Sauroni väed Erebori ja piirasid selle sisse. Pärast Võimusõrmuse hävitamist hajusid aga pimeduse jõud ning päkapikud ja nende liitlased, Oru inimesed, lõid puruks Erebori piiranud orkide ja idalaste väed. Neljandal Ajastul oli Erebor endiselt jõukas ja sõltumatu riik, kuid sidus end tihedalt kuningas Elessari võimu all asuva Arnori ja Gondori Taasühendatud Kuningriigiga.
Kolofoon

Kolofoon (kreeka keeles κολοφών kolophōn 'tipp', 'viimane kriips', 'lõpetus') on varajaste tiitelleheta trükiste lõpus olev tekst, milles on teave trükise koha, aja ja väljaandja kohta. Kolofoon võib olla ka ornamentaalne teksti järel asuv kujund või märk, millele on kujundatud need andmed. Kolofooniks nimetatakse sageli ka keskaegsete käsikirjade lõpule teksti järele paigutatud sama ülesandega ja sisuga käsikirjalist teksti (explicit), mis on reeglina tulnud käsikirja kirjutaja sulest. Explicit-vormeleid leidub käsikirjade lõpul juba alates 6. sajandist. Pärast trükikunsti leiutamist 15. sajandil ja levimist hakkasid trükkalid aja jooksul lisama raamatu algusesse tühja paberilehte, et hoida trükise esimest lehekülge võidumast, samuti tunnuslikku monogrammi, embleemi või lühikest lauset või lõiku raamatu lõppu. Algselt sisaldas see üksnes teadet, et trükkija on trükkinud raamatu käsitsi nimetatud kohas. Esimene selline trükitud kolofoon on Mainzi psaltril, mille trükkisid Johann Fust ja Peter Schöffer 1457. aastal Mainzis: "Selle psalmide eksemplari, initsiaalide iluga kaunistatud ja rubriikidega jagusalt liigendatud, nõnda kokku pandud trükkimise ja pressimise taiuka viisi abil ilma ühegi suletõmbeta, on Jumala teenimiseks valmis teinud Johannes Fust, Mainzi kodanik, ja Peter Schoeffer Gernsheymist, Issanda aastal 1457 Maarja taevamineku püha õhtul [14. august]". Kolofoonid on tähtis allikas varatrükiste uurimisel. Mõnedes trükitud raamatutes on kirjutaja explicit samuti ära trükitud, kas trükkija kolofooni asemel või koos sellega. Aja jooksul muutusid trükitud kolofoonid keerukamaks, sisaldades vahel isegi pikka kiitust raamatu kohta ja sisu lühikest kokkuvõtet. Umbes 1480. aastatel hakati osa kolofooni sisust kandma raamatu esiküljel olevale tühjale lehele, millest sündis raamatu tiitelleht. Kolofoonis sisaldunud andmed trükise kohta paiknevad tänapäeval impressumis tiitellehe pöördel. Vahetevahel pannakse trükise lõppu detaile trükkimise kohta, nagu kirjatüüp, paber, tiraaž ja muu trükiprotsessi puutuv. Colophon. - Encyclopedia Britannica https://www.eki.ee/dict/vsl/index.cgi?Q=kolofoon
Schwarzrheindorfi Maarja ja Clemensi kirik

Schwarzrheindorfi Maarja ja Clemensi kirik on romaani perioodist pärinev kahekorruseline kirik (Doppelkirche) Schwarzrheindorfis, Bonni põhjapoolses linnalähipiirkonnas Beueli linnaosa keskusest põhja pool. 12. sajandil ehitatud kirik on kuulus eriti oma rikkalike laemaalingute poolest ja ühe olulisema romaani ehitismälestisena Saksamaal riikliku kaitse all. Ülakirik on pühitsetud Maarjale, allkirik pühale Clemensile. Ehitise siluetis domineerib massiivne nelitistorn. Kaht kirikuruumi ühendab nelitises asuv kaheksanurkne valgusava, nii et allkorruselt võib näha ülakiriku apsiidi laemaalinguid. Ruumi kaheksanurkne tuumik lähtus otseselt Aacheni lossikabeli eeskujust. Kahekorruselise kiriku ruumiplaani leidus paljudes lossikirikutes. Algse plaani järgi pidi kirik olema idaapsiidiga tsentraalehitis, põhiplaanilt kreeka risti kujuline kergelt pikendatud idaharuga. Idaküljes on apsiid eraldi koorivõlvikuga nelitisest selgelt eraldatud. Ülakirik on ristikujuline ja selle ülaserva ümber kulgeb rikkaliku dekooriga kapiteelidega kääbusgalerii. Benediktlaste nunnakloostriks muutmise järel pikendati kirikut lääne suunas kahe võlviku võrra, nii et põhiplaan sai ladina risti kuju. Ülakorrusele tekkis sellega pikem empoor, milles nunnad said muust kogudusest eraldi jumalateenistusel osaleda. Seal seisis tunnipalvuste jaoks nende kooritoolistik, mis pole säilinud. Kirikust põhja suunas seisab mingi hoone ehitise fragment, mis viitab kunagisele rohkemale hoonestusele ja kuhu võis viia ülakorruselt eraldi käik. Põhjaseinas asub ka algse tsentraalehitise sissepääs, mida ümbritseb kaunistatud portaal. Nii üla- kui ka allkirikus on rohked hästi säilinud seinamaalingud. Allkiriku omad on dateeritud 12. sajandi keskpaika, ülakiriku omad 1173. aastasse. Allkiriku maalingud moodustavad nn Hesekieli-tsükli, mis tõenäoliselt 1151. aastal, kiriku pühitsemise ajal, oli juba lõpetatud. Maalingud avastati uuesti alles 1846. aastal ja ennistati. Üksnes alusjoonistus on tehtud seinakrohviga seotud freskotehnikas. 20 pilti ristvõlvidel illustreerivad Hesekieli raamatu valitud kohtade järgi Jeruusalemma purustamist ning juutide hävitamist ja tagakiusamist; nelitise võlvidel on taevane Jeruusalemm. Seinamaalide temaatika on seotud Rupert von Deutzi ja Otto von Freisingi sõnastatud teoloogiaga. Ülakiriku laemaalidel on apsiidis trooniva Kristuse jalgade juures kujutatud donaatorit Arnold von Wiedi ja tema õde Hedwigit, hilisema benediktlaste kloostri abtissi. Läänefassaad kiriku läänepoolse pikendusega Vaade kirdest Lõunafassaad kääbusgaleriiga Kääbusgalerii Kääbusgalerii sealt lähtuva käiguga kindlusse Allkiriku siseruum Ülakiriku siseruum Majestas Domini – Kristus maailma kohtunikuna koos evangelistisümbolitega
Ferdinand Puurman

Ferdinand Puurman (31. oktoober 1924 Rakvere – 6. august 2012 Leicester, Suurbritannia) oli eesti aktivist Inglismaal. Ferdinand Puurman oli Leicesteri Eesti Maja juhatuse liige ning E.E.L.K. Kesk-Inglismaa koguduse esimees. Leicesteri Eesti Maja infolehe "Teataja" vastutav väljaandja. Virumaa Teataja. 2002
Leona Popović

Leona Popović (horvaadi hääldus: [pǒpoʋitɕ]; sündinud 13. novembril 1997) on Horvaatia mäesuusataja. Algul võistles ta kõigil aladel, kuid hiljem spetsialiseerus slaalomile. Tema parim saavutus on maailma karikasarjas slaalomis saavutatud 2. koht. Popovići esimene suurvõistlus oli 2015. aasta maailmameistrivõistlused USA-s Beaver Creekis, kus ta võistles 17-aastaselt kõigil aladel; tema parim tulemus oli slaalomis 27. koht. Popovići karjääri on saatnud ka vigastused. 22. sünnipäevaks oli tema vasakut jalga kolm korda opereeritud. 2015. aastal murdis ta slaalomitrennides sääreluu ning 2018. aastal vajas kaht operatsiooni, et olümpiamängudel suurslaalomi teises sõidus toimunud õnnetuses rebenenud põlvesidemed uuesti töökorda saada. Leona Popović ROK-i veebilehel Leona Popović FIS-i veebilehel Leona Popović Ski-DB Alpine Ski Database'i veebilehel Leona Popović Olympedia veebilehel Leona Popović Horvaatia Olümpiakomitee veebilehel
Ibaraki

Ibaraki (jaapani 茨木) on linn Jaapanis Ōsaka prefektuuris. Asub Ōsakast põhja pool. Ibaraki alal olid suured asulad juba Yayoi ajastul, linnaks sai 1948. aastal. Oktoobris 2023 oli linnas 290 074 elanikku. Ibarakis asub Tadao Ando projekteeritud Valguse kirik. 大阪府／大阪府の毎月推計人口, vaadatud 2.04.2021. Ibaraki koduleht
Propanoon

Propanoon Valem: C3H6O Aineklass: Keton Rahvapärane nimetus ja füüsikalised omadused: Atsetoon, värvitu vedelik, millel on iseloomulik lõhn Kasutamine: Propanooni kasutatakse laialdaselt lahustina, keemiatööstuses, küünelakieemaldajana ja desinfitseerimisvahendina.
Anomeerne süsinik

Anomeerne süsinik on püranoosi tsükli C-1 süsinik. Anomeerse süsiniku asendajal ilmneb ka anomeerne efekt.
Anomeerne efekt

Orgaanilises keemias kutsutakse anomeerseks efektiks või Edwardi-Lemieux' efektiks (J. T. Edwardi ja Raymond Lemieux' järgi) stereoelektroonset efekti heteroaatomiga tsükloheksaani molekulis. Efekt kirjeldab, miks eelistab tsükli heteroaatomi kõrval olev heteroaatomiga asendaja olla aksiaalses asendis, kui steeriliselt vähem takistatud oleks hoopis ekvatoriaalne asend. Efekti täheldati esmalt 1955 aastal J.T.Edwardi poolt, kes uuris püranoosi tsükleid ja süsivesinike keemiat laiemalt. Termin anomeerne efekt tekkis kolm aastat hiljem 1958.aastal. See nimi tuleneb omakorda teisest terminist - anomeerne süsinik. Nii öeldakse püranoosi tsüklis C-1 süsiniku kohta. Anomeerne efekti ilmneb aga just sellel C1 süsinikul asetseval asendajal. Kaks püranoosi, mis erinevad ainult C1 asendaja konfiguratsiooni poolest (aksiaalne või ekvatoriaalne) on anomeerid. Anomeeria on isomeeria eriliik, mida rakendatakse ainult anomeerse süsiniku isomeeria kirjeldamiseks. Püranoosil on kuni viis kiraalset tsentrit ning seega on võimalik joonistada väga palju diastereomeere. Diastereomeerid, mis erinevad ainult ühe kiraalse tsentri poolest on epimeerid. Seega on anomeerid epimeerid, kuid anomeeride nimetust kasutatakse ainult sellise epimeeride paari puhul, mis erinevad üksteisest ainult C1 süsiniku asendaja koonfiguratsiooni poolest.
Lossmann

Lossmann on perekonnanimi. Saksamaal ja Ameerika Ühendriikides oli perekonnanime Lossmann kandjaid 2014. aastal üle 40 isiku. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lossmann 90 inimesel: 44 mehel ja 46 naisel. Perekonnanimede levikult oli Lossmann meeste puhul 2458. kohal ja naiste puhul 2603. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Lossmann vanuserühmas 55–59, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,18. Nimi oli kõige sagedasem Pärnu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 3,30 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Pärnumaal Tori, Karksi ja Halliste kihelkondades; Viljandimaal Paistu kihelkonnas; Tartumaal Palamuse kihelkonnas ja Virumaal Simuna kihelkonnas nimeks Lossmann. Nimede eestistamisel vahetati perekonnanimi Lossmann aastatel 1935–1940 50 korral isikute poolt, kes võtsid uueks perekonnanimeks Allikivi, Aruoja (2 juhul), Heinulo, Helk, Härm, Laht, Laido (3), Laugaste, Lausmaa (2), Leek (2), Lehis, Lemsalu, Lohu (2), Loimet, Loo (5), Loog, Looming, Loosaar, Loosaare (2), Loosme (4), Luhamäe, Luhaoja (2), Luhasalu, Luhaäär, Lumi, Lõo, Okas, Oks, Ranniku, Rohtla, Sildre, Sooväli (3) ja Uudla. Arthur Lossmann, Eesti sõjaväelane (1877–1972) Jüri Lossmann, eesti kergejõustiklane (1891–1984) Lossmann Surname. Vaadatud 17. november 2023. Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 17.11.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Lossmann. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Lossmann. Lossmann statistikaameti andmebaasis
Vardas mõjuv jõud

Vardas mõjuv jõud on mõiste teoreetilisest mehaanikast, mis tähendab jõudu, millega varrast tõmmatakse või surutakse tema otspunktides. Sama suure jõuga mõjub varras kehadele, millega ta on seotud.
Strasshof an der Nordbahn

Strasshof an der Nordbahn on satelliitlinn (Marktgemeinde) Austrias, 25 km Viinist idas. Linnas eksponeeritakse Lokomotivfabrik Floridsdorfis ehitatud ajaloolist vedurit. Strasshof an der Nordbahn asub Alam-Austria Marchfeldis. U. 21,08 % valla territooriumist on kaetud metsaga. 1900. aastal elas Strasshofis umbes 50 elanikku ja 1908–1959 tegutses raudteetehas. 1944. aastal jäi Budapesti päästekomitee ja Adolf Eichmanni vahelise kokkuleppe tõttu ellu umbes 75 % 21 000 Ungari juudist, kes toodi Strasshofi koonduslaagrist. 2. detsembril 1944 langes "Straszhofi" sorteerimisjaam Ameerika Ühendriikide õhujõudude pommirünnaku alla. Linna kohal oli tugev pilvisus, mistõttu pommitati alternatiivina Wien Florisdorfi Shelli rafineerimistehast. Lääne sorteerimisjaama pommitati 26. märtsil 1945; kaubavagunite seas täheldati mitmeid suuri tulekahjusid. Pärast Teise maailmasõja lõppu oli suur osa Austriast ajutiselt Nõukogude Liidu poolt okupeeritud. 23. augustil 2006 põgenes röövitud teismeline Natascha Kampusch pärast peaaegu 8,5 aastat kestnud vangistust Strasshofi maja keldris. Röövija Wolfgang Priklopil sooritas sama päeva õhtul enesetapu. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Kirjastusköide

Kirjastusköide (inglise keeles publisher's binding, prantsuse keeles reliure d'éditeur), ka originaalköide on köide, mille raamat saab trükikojas kirjastuse tellimuse kohaselt. Kirjastusköide kujunes välja umbes 19. sajandi keskpaigas raamatute tööstusliku seeriatootmise arenguga koos. Kirjastusköide võib väikeste tiraažide puhul harvadel kordadel olla ka käsitsitöö. 19. sajandil tehtud pigem luksuslikud kirjastusköited nõudsid sageli kaaneümbrist, vahel ka vutlarit. Kaaneümbriseid tehakse siiski vähesel määral ka tänapäeval, eriti kunsti ja arhitektuuri teemalistele raamatutele, samuti soovitud kunstilise terviklahenduse osana väikestes tiraažides erikujundusega väljaannetele. Tänapäeval on kirjastusköide laialt levinud. Kogu trükikojast väljuva tiraaži kõik eksemplarid on identse kujunduse ja välimusega. Köite kujunduse ülesanne on raamatuköitjatelt läinud kujundusgraafikute kätte ja raamatukujundus hõlmab reeglina ka teose kaanekujundust. Raamatukogusõnastik[alaline kõdulink] W. Evans. Publishers' Bindings. - Boston Athenaeum W. Evans. Publishers' Bindings. - Boston Athenaeum
Sulz im Weinviertel

Sulz im Weinviertel on linn (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas. See on tuntud oma vabaõhumuuseumi poolest Niedersulzis, mis on suurim Alam-Austrias. Sulz asub Alam-Austria Weinvierteli piirkonnas. Vaid u. 2,26 % valla territooriumist on metsaga kaetud. Linna esmamainimine pärineb 1125. aastast, viitega linnale nimega "Sulze" (soine maastik). Niedersulzi kihelkonnakirik - algselt keskaegne kirik, 17. sajandi alguses barokk-stiilis ümber ehitatud. Museumsdorf Niedersulz - piirkonna arhitektuuriajalugu esitav vabaõhumuuseum. Täufermuseum Niedersulz - Lõuna-Austria anabaptismi ajalugu tutvustav muuseum. Obersulzi kihelkonnakirik - 1660. aastatel ehitatud katoliku kirik; kihelkond pärineb 13. sajandist. Angela Baumgartner (* 1969), Austria Rahvusnõukogu liige Valentin Lechner (1777-1849), helilooja Benedikt Pillwein (1779-1847), autor ja teadlane Matthias Steiner (* 1982), Olümpiamängude kuldmedalist ja tõstja Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Tõnu Soo

Tõnu Soo (3. märts 1944 Tartu – 10. november 2023) oli eesti graafik, plakatikunstnik, tüpograaf ja raamatukujundaja. Ta õppis aastatel 1958–1964 Tartu Kunstikoolis. Aastal 1972 lõpetas ta ERKI graafikuna. Ta töötas aastatel 1971–1994 ajalehes Sirp ja Vasar, lisaks aastal 1972 ajakirjas Noorus kujundajana. Aastatel 1978–1983 ja 1993–2003 töötas ta ERKI joonistamise õppejõuna.
Topoľčany

Topoľčany (kuni 1920. aastani Veľké Topoľčany, saksa keeles Topoltschan, ungari keeles Nagytapolcsány) on linn Slovakkias Nitra maakonnas, Topoľčany ringkonna halduskeskus. Linn asub Nitra jõe ääres, Nitrast ligikaudu 28 km põhjas. Asulat on esmamainitud 1173. aastal. Ei ole täpselt teada, millal Topoľčany sai linnaõigused. Topoľčanyt mainitakse linnana esimest korda 1342. aastal. 1431. aastal vallutasid linna hussiidid, kes lahkusid sealt arvatavasti 1434. aasta lõpus. 16.sajandil laastasid Topoľčanyt mitmel korral Osmanite riigi väed. 18. sajandi alguses omandas linn mitmed olulised vabalinna privileegid. Raudteeühenduse sai Topoľčany 1881. aastal. 1917. aastal hävis tulekahjus osa linnast. Pärast Teist maailmasõda muutus Topoľčany kaubandus- ja käsitöölinnast tööstuslinnaks. 24. septembril 1945 toimus Topoľčany pogromm. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Topoľčany elanikest slovakke 91,32%, tšehhe 0,53% ja ungarlasi 0,18%. Rahvus oli teadmata 7,17%-l elanikest. Luhačovice, Tšehhi Prilep, Põhja-Makedoonia Jászberény, Ungari Küçükçekmece, Türgi Rybnik, Poola Artern, Saksamaa Mazingarbe, Prantsusmaa Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Topoľčany Uzemne Plany. Vaadatud 18. novembril 2023 Bolo po vojne, Hitler po smrti. V Topoľčanoch začali biť Židov, ktorí prežili Aktualitaty, 30. august 2023. Vaadatud 18. novembril 2023 Number of population by ethnicity in the municipality Topoľčany at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 18. novembril 2023
Jean-Philippe Krasso

Jean-Philippe Krasso (sündinud 17. juulil 1997) on Saksamaal sündinud Elevandiluuranniku jalgpallur, kes mängib ründajana Serbia kõrgliigaklubis Belgradi Crvena Zvezda ja Elevandiluuranniku jalgpallikoondises. 2007. aastal kolis ta Saksamaalt Prantsusmaale ja hakkas jalgpalli mängima Prantsusmaa klubis IFR Châteauroux. 2012. aastal liitus ta Lorient' noortesüsteemiga. 2020. aasta mais sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Saint-Étienne. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 24. juulil 2020 Prantsusmaa karikafinaalis Paris Saint-Germaini vastu. Hooajal 2022/23 lõi Krasso Saint-Étienne'i meeskonnas Prantsusmaa esiliigas 17 väravat, millega oli ta liigas sel hooajal paremuselt kolmas väravalööja, ning ta valiti hooaja lõpus liiga sümboolsesse koosseisu. 2023. aasta juunis siirdus ta Belgradi Crvena Zvezdasse. Elevandiluuranniku jalgpallikoondises debüteeris Krasso 24. septembril 2022 sõprusmängus Togo vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 16. novembril sõprusmängus Burundi vastu. Жан Филип Красо је нови нападач Црвене звезде, crvenazvezdafk.com, 20 June 2023 https://www.transfermarkt.us/jean-philippe-krasso/nationalmannschaft/spieler/358515 (vaadatud 18.11.2023)
Safransirmik

Safransirmik (Chlorophyllum rhacodes) on šampinjonilaadsete seltsi šampinjoniliste sugukonda kuuluv liik seeni. Varem arvati liik sirmiku perekonda ning liigisiseselt eristati tüüpteisendit (Macrolepiota rhacodes var. rhacodes) ja aedteisendit, mida loetakse uuemas süstemaatikas eraldi liigiks (Chlorophyllum brunneum). Safransirmik andmebaasis eElurikkus
Tehmaš

Tehmaš (vene keeles Техмаш) on riigiettevõtte Rostehh kontserni kuuluv Venemaa relvatööstusettevõte, mis toodab ja arendab relvajõudude jaoks relvi, varustust ja laskemoona. "Tekhmash to Demonstrate Its Products in the SAR". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. september 2017.
Mälestusmärk Alutaguse vabadusvõitlejatele

Mälestusmärk Alutaguse vabadusvõitlejatele on peamiselt Vabadussõjale pühendatud mälestussammas Iisakus Ida-Virumaal. Mälestusmärgi autor on skulptor Vergo Vernik. Sammas avati 23. juunil 2018 Eesti Vabariigi 100. aastapäeva pidustuste raames. Avamisel olid kohal Kaitseliidu ülem kindralmajor Meelis Kiili, kohalikud Kaitseliidu ja omavalitsuste esindajad. Mälestusmärgi pühitsesid sisse Iisaku koguduse õpetaja Avo Kiir ja kaitseliidu kaplan Ago Rand. Mälestusmärk on loodud täiesti uuena Vabadussõja mälestuseks, kuna Iisakus ei jõutud pärast Vabadussõda ausammast püstitada. Algselt ainult Iisakust pärit Vabadussõja kangelastele mõeldud mälestusmärgi tähendust otsustati laiendada ning otsustati, et mälestusmärgiga austatakse kõiki Alutaguse inimesi, kes on andnud panuse vabaduse saavutamiseks. Mälestusmärgi rajamine koos paigaldusega läks maksma üle 50 000 euro, kusjuures raha annetas üle 40 isiku, kelle nimed müüriti mälestusmärgi vundamenti. Lisaks toetasid mälestusmärgi rajamist endised Iisaku ja Illuka vald ja Eesti sõjamuuseum. Sommer-Kalda, Sille (26. juuni 2018). "Iisaku sai oma vabadussamba". Põhjarannik. Lk 6. Vaadatud 18. novembril 2023.
Mall Sarv

Mall Sarv (1. mai 1918 Tartu – 8. juuni 2002 Tartu) oli eesti klaverikunstnik ja -õpetaja, muusikakriitik ja tõlkija. Erialase hariduse sai Mall Sarv kõigepealt Tartu Kõrgemas Muusikakoolis Adele Brosse klaveriklassis, mille lõpetas 1939. aastal. 1944. aastal lõpetas ta Tallinna konservatooriumis Erika Franzi klaveriklassi ja 1955. aastal samas Bruno Luki klaveriklassi. Lisaks erialasele haridusele lõpetas ta 1941. aastal Tartu Ülikoolis matemaatika-loodusteaduskonna. Aastail 1944–1950 ja 1955–1973 töötas Mall Sarv klaveriõpetajana Tartu Muusikakoolis ning 1950–1955 Tallinna Lastemuusikakoolis. Mall Sarv on tõlkinud ooperite libretosid, luulet ja laulutekste vene, itaalia, saksa, prantsuse, hispaania ja inglise keelest. Üks tema tuntumaid laulutekste on "Pardike ja mooniõis". Aastail 1955–1973 korraldas Mall Sarv koos Arthur Robert Hone'iga klaverimuusikat tutvustavaid kontsert-loenguid üle Eesti. Aastail 1976–1988 esitas ta Ülikooli aulas Bachi, Bleive, Chopini, Mozarti, Brahmsi, Schuberti ja Schumanni loomingut. Mall Sarve püsirepertuaari kuulusid veel Beethoven ja Eller. Pianistina tegi ta kaasa Vanemuise lavastusis. Ada Kuuseoks. Meenutuskilde Mall Sarve 100. sünniaastal. – Ajakiri "Muusika", jaanuar 2019. Tõnn Sarv. Mälestusi Mall Sarvest. [1]
Untersiebenbrunn

Untersiebenbrunn on vald (Gemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Gänserndorfi ringkonnas. Linna katoliku kirik kuulub Viini diötseesi ja Marchfeldi kihelkondade rühma, Melki kloostri patronaaži all. Hubertus Kapelle (kabel) Siebenbrunnerstrassel meenutab Huburtuse hirvejahti. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.