laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Magdalena Forsberg

Maria Magdalena Forsberg (sünnilt Wallin; sündinud 25. juulil 1967 Örnsköldsvikis) on Rootsi endine murdmaa- ja laskesuusataja. Forsberg võitis maailma karikasarja üldkarika kuus korda järjest aastatel 1997–2002; kokku võitis ta 42 MK-etappi. Maailmameistriks tuli ta kuus korda, sai korra teise koha ja võitis viis pronksmedalit. 2002. aasta olümpiamängudel Salt Lake Citys sai ta kaks pronksmedalit. Ta on abielus endise laskesuusataja Henrik Forsbergiga. 2002 Salt Lake Citys pronksmedal 7,5 km sprindis pronksmedal 15 km eraldistardist sõidus 1996 Ruhpoldingis pronksmedal 7,5 km sprindis 1997 Osrblies maailmameister 10 km jälitussõidus maailmameister 15 km eraldistardiga sõidus pronksmedal 7,5 km sprindis 1998 Pokljukas maailmameister 10 km jälitussõidus 1999 Kontiolahtis hõbemedal 7,5 km sprindis pronksmedal 12,5 km ühisstardiga sõidus 2000 Oslos maailmameister 10 km jälitussõidus pronksmedal 15 km eraldistardiga sõidus 2001 Pokljukas maailmameister 12,5 km ühisstardiga sõidus maailmameister 15 km eraldistardiga sõidus pronksmedal 10 km jälitussõidus Magdalena Forsberg IBU kodulehel Magdalena Forsberg FIS-i kodulehel (inglise)
Jõgeva–Mustvee tee

Jõgeva–Mustvee tee (registrinumbriga 36) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Tartu–Jõgeva–Aravete tee 46. kilomeetril Õuna külas. Tee pikkus on 38,9 km. Tee lõpeb Kalma–Mustvee tee 5. kilomeetril Mustvee linnas (Mustvee linna tänavana Tartu tänav). Torma aleviku tänavana kannab nime Jõgeva maantee. Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Õuna küla, Liivoja küla, Võduvere küla, Raaduvere küla, Lõpe küla, Laiusevälja küla, Palupere küla, Kantküla, Ookatku küla, Koimula küla, Vaiatu küla, Võidivere küla, Näduvere küla, Liikatku küla, Torma alevik, Vanamõisa küla, Rassiku küla, Kõnnu küla, Võtikvere küla, Mustvee linn.
Seewald

Seewald on mitmetähenduslik sõna: Seewald on Merimetsa asumi saksakeelne nimi Seewald (ka Seevald) on Tallinna Psühhiaatriakliiniku ja sellele eelnenud kliinikute kõnekeeles levinud nimi Seewald on ansambli PS Troika 2005. aastal ilmunud album Seewald on omavalitsus Saksamaal Baden-Württembergis
Blisskiri

Blisskiri on üks alternatiivkommunikatsiooni liike. Kiri on nime saanud Charles Kasiel Blissi (1897–1985) järgi, kes kirja loomisel võttis eeskuju hiina hieroglüüfidest. Blissi algeesmärk oli seda kasutada ülemaailmse universaalse kirjana, mille abil kõik maailma inimesed saaksid üksteisega suhelda. Üks kiri, erinevad keeled. Kasutust on blisskiri leidnud aga hoopis eripedagoogikas kõnepuuetega inimeste abikommunikatsioonivahendina või põhikommunikatsioonivahendina. Blisskirja on edukalt rakendatud kehapuuete, vaimupuuete ja afaasia korral. Vaimupuude raskemate vormide korral kasutatakse suhtlemisel piktogramme. Blisskiri koosneb üle 3000 standardiseeritud graafilisest sümbolist. Esimest korda rakendati seda 1971. aastal Kanadas Torontos Ontario Crippled Children's Centre'is (Praegu: Hugh MacMillan Medical Centre). Eestis on blisskirja rakendatud vähe. Was ist BLISS? Bliss "Die Rechte behinderter Kinder"
Signal Intelligence Service

Signaalluure teenistus (Signal Intelligence Service) oli Ameerika Ühendriikide sõjaväe sideluureamet, mis moodustati 24. aprillil 1930. SIS tegeles 20. sajandi esimesel poolel põhiliselt krüptograafia ja krüptoanalüütiliste ülesannete ning šifreerimismasinate väljatöötamisega. SIS-i krüptoanalüütikute töö tulemusena suudeti dešifreerida Jaapani diplomaatiline šifrikood PURPLE. Aastast 1942 kuni septembrini 1945 kandis SIS nimetusi Signal Intelligence Service Division, Signal Security Division, Signal Security Branch, Signal Security Division, Signal Security Service ja Signal Security Agency. Septembris 1945. aastal nimetati asutus Army Security Agency'ks ning viimaseks nimetuseks sai Army Intelligence and Security Command 1977. aasta jaanuaris. Charles J. Denholm NSA GCHQ
Charles Kasiel Bliss

Charles Kasiel Bliss (sündinud Karl Kasiel Blitz 1897 Czernowitz Austria – 13. juuli 1985 Austraalia) oli Austria semiootik. Bliss sai tuntuks sooviga rajada universaalkiri, milles saaksid suhelda kogu maailma inimesed. Selle kirja edasiarendatud kuju tuntakse blisskirjana. Charles Bliss sündis optiku-elektriku perekonnas. Ta lõpetas 1922 Viini Tehnikaülikooli keemiainsenerina. Töötas mõnda aega patendiosakonna ülemana. Pärast anšlussi (Anschluss) Austrias viidi ta Dachau koonduslaagrisse, hiljem sealt edasiBuchenwaldi koonduslaagrisse. Sai tänu oma naisele vabaks, kuid pidi siiski lahkuma Suurbritanniasse. Sealt edasi rändas mitmel maal, kuni jõudis 1940 Shanghaisse. Hiinas märkas C. Bliss, et hiina dialektid erinevad üksteisest sedavõrd, et eri murdeid kõnelevad inimesed üksteist ei mõista. Küll aga on neil ühine hieroglüüfkiri. Sellest tekkis ülemaailmselt mõistetava kirja idee. 1946 suundus ta Sydneysse Austraalias. Seal asus ta arendama oma maailmakirja projekti, kirja esimeseks nimetuseks sai semantograafia (kreeka k. "sema" = joonistama + "graphein" = kirjutama). Projekt ei pälvinud laialdast huvi. 1949 aastal Sydneys leidis Bliss võimaluse oma ideede avaldamiseks – ilmus raamat "International Semantography: A non-alphabetical Symbol Writing". Selle peamine idee oli "erinevad keeled, üks kirjaviis". Tema töid küll uuriti, kuid huvi kadus peagi. 1952 nimetas üks Austraalia kohalik ajaleht teda filosoofiliseks idealistiks. 1965 aastal avaldas Bliss Sydneys oma raamatu "Semantography (Blissymbolics)". Alles 1971 tuli sarnase projektiga välja üks Kanada puuetega inimeste organisatsioon. 1975 sai Kanada Blissymbolics Communication Foundation litsentsi Blissi väljatöötatud märkide kasutamiseks. 1976 oli Bliss Nobeli auhinna kandidaat.
Teine Büroo

Prantsusmaa Sõjavägede Kindralstaabi Teine büroo (Deuxième Bureau) oli Prantsusmaa sõjaväeluure keskasutus aastail 1871 kuni 1940. Prantsusmaa sõjaväeluure asutati Kindralstaabi teise büroona 8. juuni 1871. aastal ülesandega "välja selgitada vaenlase plaanid ja tegevus". Kindralstaabi esimene osakond oli sõjaväe operatiivjuhtimise büroo ning Teine büroo tema tegevuseks vajaliku informatsiooni kogumiseks. kolonel Jean Conrad Sandherr, Georges Picquart Hubert-Joseph Henry, 1897-1898; kolonel Maurice-Henri Gauché, 1937-1940 kolonel Louis Rivet, 1940
Jõgeva–Põltsamaa tee

Jõgeva–Põltsamaa tee (registrinumbriga 37) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Tartu–Jõgeva–Aravete tee 47. kilomeetril Õuna, Kurista ja Mõisamaa küla piiril. Tee pikkus on 26,1 km. Tee (Põltsamaa linna tänavana Jõgeva maantee) lõpeb Põltsamaa linnas ristumisel Tartu maanteega. Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Kurista küla, Viruvere küla, Kaave küla, Kõpu küla, Vägari küla, Aidu küla, Kaavere küla, Sulustvere küla, Pauastvere küla, Mällikvere küla, Põltsamaa linn.
Piirväärtus

Funktsiooni f ( x ) {\displaystyle f(x)} piirväärtuseks kohal a {\displaystyle a} nimetatakse arvu A {\displaystyle A} , kui suvalise arvu ε > 0 korral leidub selline arv δ > 0, et iga x ∈ X {\displaystyle x\in X} korral kehtib võrratus   | f ( x ) − A | < ε {\displaystyle \ |f(x)-A|<\varepsilon \quad } alati kui 0 < | x − a | < δ , {\displaystyle 0<|x-a|<\delta ,} kus δ on punkti a {\displaystyle a} ümbrus ehk suvaline vahemik, millesse punkt a {\displaystyle a} kuulub ( x {\displaystyle x} kuulub a {\displaystyle a} ümbrusse raadiusega δ); ε on funktsiooni f ( x ) {\displaystyle f(x)} vastava väärtuse ümbrus ( f ( x ) {\displaystyle f(x)} kuulub A {\displaystyle A} ümbrusse raadiusega ε). Seda, et arv A {\displaystyle A} on funktsiooni piirväärtus protsessis x → a {\displaystyle x\to a} , märgitakse nii: lim x → a f ( x ) = A . {\displaystyle \lim _{x\to a}f(x)=A.} Definitsiooni järgi on arv A {\displaystyle A} funktsiooni f {\displaystyle f} piirväärtus kohal a {\displaystyle a} parajasti siis, kui andes ette kuitahes väikese positiivse arvu ε, saab alati valida punkti a {\displaystyle a} ümbruse ( a {\displaystyle a} - δ, a {\displaystyle a} + δ) nii, et funktsiooni f {\displaystyle f} väärtused rahuldavad tingimust f ( x ) ∈ ( A − ε , A + ε ) ∀ x ∈ ( a − δ , a + δ ) ∖ { a } . {\displaystyle f(x)\in (A-\varepsilon ,A+\varepsilon )\quad \forall x\in (a-\delta ,a+\delta )\backslash \{a\}.} Funktsiooni piirväärtus ei näita funktsiooni väärtust vaadeldaval kohal, ta iseloomustab vaid funktsiooni väärtusi vaadeldava koha ümbruses. lim x → 2 x 2 − 4 x − 2 = lim x → 2 ( x − 2 ) ( x + 2 ) x − 2 = lim x → 2 ( x + 2 ) = 4. {\displaystyle \lim _{x\to 2}{\frac {x^{2}-4}{x-2}}=\lim _{x\to 2}{\frac {(x-2)(x+2)}{x-2}}=\lim _{x\to 2}(x+2)=4.} lim x → − ∞ 5 x 3 − 1 3 x 3 + x = lim x → − ∞ x 3 ( 5 − 1 x 3 ) x 3 ( 3 + 1 x 2 ) = 5 3 . {\displaystyle \lim _{x\to -\infty }{\frac {5x^{3}-1}{3x^{3}+x}}=\lim _{x\to -\infty }{\frac {x^{3}(5-{\frac {1}{x^{3}}})}{x^{3}(3+{\frac {1}{x^{2}}})}}={\frac {5}{3}}.} Funktsioon Tuletis Jada piirväärtus
Braille kiri

Braille kiri ehk Braille' kiri [braj kiri] (ka punktkiri ehk pimedate kiri) on taktiilne kirjasüsteem, milles tavapäraseid tähti ja numbreid kujutatakse reljeefsete, sõrmedega tajutavate punktikombinatsioonide abil. See võimaldab pimedatel ja nägemispuudega inimestel lugeda sõrmede abil. Braille kiri kuulub alternatiivkommunikatsiooni vahendite hulka ning sai nime prantslase Louis Braille järgi. Braille kiri tähistab kõnesolevaid häälikuid, numbreid, häälikuühendeid jne punktide abil. Häälikuid tähistab kuni kuus paberist välja pressitud punkti. Kirja lugemiseks kasutavad pimedad taktiilset tundlikkust ehk loevad sõrmedega. Braille kirjasüsteem on teadaolevalt kasutusel vähemalt 133 keeles üle maailma. Braille kirja punktmärgid võivad keeleti erineda. Punktkirjaga on võimalik tähistada kuni 64 eri märki. Märkidega on peale häälikute võimalik tähistada ka numbreid, häälikuühendeid, noote, keemia sümboleid jpm. Eestis õpetatakse pimedatele Braille kirja aastast 1883, kui asutati Tallinna pimedate kool. Tänapäeval õpetatakse Braille kirja Tartu Emajõe Koolis. A, 1 B, 2 C, 3 D, 4 E, 5 F, 6 G, 7 H, 8 I, 9 J, 0 K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y järgneb suurtäht järgneb number apostroof punkt koma semikoolon hüüumärk jutumärgid algavad, küsimärk * jutumärgid lõpevad sulud algavad/lõpevad * sidekriips * tähendus sõltub märgi asukohast Eesti Braille kiri Braille kirjutusmasin Braille klaviatuur Braille kuvar Braille noodikiri Braille printer ÕS Eesti entsüklopeedia, 7. kd, lk 315 http://www.ents.ee:81/Default.aspx?aid=7110[alaline kõdulink] http://www.nlib.ee/termin/public_term/termin/view/5420[alaline kõdulink] "Video: kuidas loetakse punktkirja?". ERR Novaator. 09.04.2018. Vaadatud 21.06.2019. Braille Süsteem (saksa keeles) Punktkiri (saksa keeles) Eesti punktkirja käsiraamat. Tartu Emajõe Kool, 2012. Braille 200 infoportaal "Punktkiri põnevates paikades" EPL, 14. märts 2012 (Eesti Pimedate Raamatukogu pressiteade) en:Estonian Braille
Louis Braille

Louis Braille [braj] (4. jaanuar 1809 Coupvray Pariisi lähedal – 6. jaanuar 1852 Pariis) oli Braille' kirja leiutaja. Ta oli juba sünnist saadik ühest silmast pime sümpaatilise silmapõletiku tõttu. Kolmeaastasena vigastas ta oma sadulsepast isa töökojas mängides naaskliga teist silma nii, et jäi varsti pimedaks. Ta saadeti 1819. aastal Valentin Haüy pimedatekooli õppima. See oli maailma vanim seesugune kool (rajatud 1784). Pimedatekoolis sai Braille silmapaistvaks tšellistiks ja organistiks. Ta mängis orelit paljudes kirikutes üle Prantsusmaa. 1821. aastal külastas kooli endine Prantsuse armee kapten Charles Barbier, kes tutvustas oma leiutist, mida nimetas öökirjutamiseks. Selles oli iga tähte võimalik esitada 12 punkti ja kriipsude abil. Braille õppis selle ära, kuid pidas seda keeruliseks. 1825. aastal arendas Braille välja 6-punktilise punktkirja, mis on tuntud kui Braille kiri. Ta jättis kriipsud ära ja vähendas punktide arvu 6-le, mis võimaldas kirja lugeda üheainsa sõrme otsaga. Esimene raamat selles ilmus aastal 1829. Selle pealkiri oli "Sõnade, muusika ja lihtsate laulude punktide abil kirjutamise meetod pimedatele ja nende lähedastele kasutamiseks". Hiljem konstrueeris ta ka esimese pimedate kirja trükimasina. Tema eluajal ei õpetatud pimedate kirja üheski koolis. Seda kirja tunnustati ametlikult alles 1854. aastal, kaks aastat pärast Braille surma. Braille klaviatuur Braille kuvar Braille noodikiri Braille printer Louis Braille
Põltsamaa–Võhma tee

Põltsamaa–Võhma tee (registrinumbriga 38) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa tee 125. kilomeetril Mõhküla külas. Tee pikkus on 27,6 km. Tee lõpeb Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia tee 19. kilomeetril Soomevere külas. Põltsamaa linna tänavatena kannab nimesid Tallinna maantee ja Viljandi maantee. Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Mõhküla, Põltsamaa linn, Kuningamäe küla, Esku küla, Nõmavere küla, Rõstla küla, Loopre küla, Kõo küla, Saviaugu küla, Kirivere küla, Arussaare küla, Koksvere küla, Soomevere küla.
La Monnaie / De Munt

Le Théâtre Royal de la Monnaie (prantsuse keeles; ka la Monnaie) või Koninklijke Muntschouwburg (hollandi keeles; ka de Munt) on ooperiteater Belgias Brüsselis. Nimi la Monnaie / de Munt hõlmab sarnaselt rahvusooperiga Estonia nii hoonet ennast kui ka selles tegutsevat teatrikollektiivi. La Monnaie / De Munt on Belgia tähtsaim ooperiteater ja on üks väheseid kultuuriasutusi, mida toetab Belgia föderaalvalitsus. Teised Belgia ooperiteatrid (näiteks Vlaamse Opera ja Opéra Royal de Wallonie) kuuluvad kohalike omavalitsuste haldusalasse. 1980. aastatel juhtis teatrit Gerard Mortier, kelle ajal tõusis teater Euroopa juhtivate ooperiteatrite hulka. Tema järel võttis 1991. aastal teatri juhtimise üle Bernard Foccroulle, kelle ametiaeg kestis 15 hooaega järjest. Alates 2007. aastast on teatri direktor Peter de Caluwe. La Monnaie / De Munti koduleht
Kristjan Mändmaa

Kristjan Mändmaa (sündinud 1973 Viljandis) on tarbegraafik ja kunstipedagoog. Kristjan Mändmaa on sündinud 1973. aastal Viljandis, kus elab ka praegu. Ta on abielus ja tal on kaks last. Mändmaa on õppinud C. R. Jakobsoni nimelises I Keskkoolis (1980–1991), Phoenix College'is (USA 1991–1992), Eesti Kunstiakadeemias (1992–1998), Eesti Humanitaaristituudis (1995–1996), Tallinna Ülikoolis (1996–1998), Eesti Diplomaatide Koolis (1998–1999), Gerrit Rietvieldi Akadeemias (Holland 2000–2001). Ta on õpetanud mitmes Eesti ülikoolis, kus on käivitanud uusi BA- ja MA-õppekavu graafilise disaini, ettevõtluse ja interaktsioonidisaini vallas. 2011~2016 juhtis ta Viljandi Kunstikooli, 2016~2021 töötas Eesti Kunstiakadeemia disainiteaduskonna dekaanina. Lisaks raamatute kujundamisele on Kristjan Mändmaa osalenud Eesti kultuuriajalehe Sirp, ajalehe Diplomaatia ja kirjandusajakirja Estonian Literary Magazine kujundamisel. Kristjan on kureerinud näitusi, kuulunud kunsti- ja disainižüriidesse, korraldanud konverentse jt üritusi; näiteks algatanud koostöös Eesti Kunstikoolide Liiduga üle-eestilise laste ja noorte disainikonkursi NODI. Ta on mänginud pisirolle filmides "Püha Tõnu kiusamine", "Une instituut" ja "Minu Leninid". 2016 – “Eesti-Soome 200” visuaalne identiteet Helsingi Eesti Suursaatkonnale. 2016 – Paavo Matsini romaani “Gogoli disko” kujundus ja kirjastamine. (Kultuurkapitali kirjanduspreemia ja Euroopa Liidu kirjanduspreemia 2016). 2016 – Eesti eesistumine Euroopa Nõukogus, visuaalne identiteet. 2016 – Kogumiku „Mulgi rahvarõivad“ kujundus. (Eesti parim muuseumitrükis 2016) 2014 – "Yaki-Läki"; CD-kujundus (Eesti Muusikaauhinnad 2014, parim albumikujundus) 2013 – Pihkva Ülikooli visuaalne identiteet 2011 – XI Laste ja noorte laulupeo „Maa ja ilm“ visuaalne identiteet. Kristjan Mändmaa. "Sajandivahetuse disainiplahvatus" Kristjan Mändmaa. "Kuldmuna 2004" Kristjan Mändmaa. "Kunsti lastekodu" Kristjan Mändmaa. "Miss Euroopa" Kristjan Mändmaa. "Mälestusi Gerardist" Kristjan Mändmaa. "Pealelend" Kristjan Mändmaa. "Kesklinna kooli neli vaheaega" Kristjan Mändmaa. "Miks tasuks valida loominguline töö ja kust alustada?" Kristjan Mändmaa. "Linkedin - Kristjan Mändmaa". Disainiöö. "Disainiöö - Kristjan Mändmaa". "IMDB". "KÄES ON 18. MAI 2016 JA ALGAB EESTI EESISTUMINE EUROOPA NÕUKOGUS". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. november 2018. "Kogumik "Mulgi rahvarõivad"". "Üks väga muhe Totoro". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. november 2018. Kadri Ratt. "Noorte laulu- ja tantsupeol tuleb ettekandele üle 20 uue teose". https://www.artun.ee/inimesed/kristjan-mandmaa/ https://europeandesign.org/judges/kristjan-mandmaa http://www.disainioo.ee/2017-programm/kristjan-mandmaa https://www.linkedin.com/in/kristjan-m%C3%A4ndmaa-a100805/ https://www.imdb.com/name/nm1442212/ http://epl.delfi.ee/news/kultuur/luhidalt?id=50793235 Maris Takk. "Kristjan Mändmaa: «Eesti Kunstiakadeemiast peab saama Eesti disainiteadmuskeskus!»" Margus Haav. "Üks väga muhe Totoro"
Mai Murdmaa

Mai-Ester Murdmaa (sündinud 31. märts 1938 Tallinnas) on eesti ballettmeister, endine baleriin ja stsenarist. Mai Murdmaa on lõpetanud 1956. aastal Tallinna Balletikooli ja 1964. aastal Moskva GITISe ballettmeistri erialal. Ta on töötanud Estonia teatris tantsijana (aastatel 1956–1960), Estonia ballettmeistrina (1964–1973) ja peaballettmeistrina (1974–2001). 1972 Eesti NSV teeneline kunstitegelane 1981 Eesti NSV rahvakunstnik 1992 Eesti Teatriliidu balletiauhind 1993 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (balletilavastuste „Don Juani mäng“ ja „Võlumandariin“ eest) 2001 Valgetähe III klassi teenetemärk 2001 Eesti Rahvuskultuuri Fondi elutöö tänuauhind 2011 Rahel Olbrei nimeline auhind 2011 Eesti Vabariigi kultuuripreemia elutöö eest Ballettmeister (2014. aasta portreefilm, režissöör Ruti Murusalu) Tema abikaasa oli Valdis Jancis, tema pojad on helilooja ja muusik Rainer Jancis ning animaator ja muusik Kaspar Jancis. Filmirežissöör Helle Karis (Murdmaa) oli Mai Murdmaa vennanaine. Tema vanem vend Ivar Murdmaa oli Venemaa ja Eesti meregeoloog, noorem vend Allan Murdmaa oli arhitekt, õde Kai Murdmaa on füüsik. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Mai Murdmaa IMDb-s Sven Karja "Vangis traditsiooni ja avangardi vahel – Mai Murdmaa". Eesti Ekspress, 3. aprill 2003 Anneli Sihvart "Mai-Ester Murdmaa: Ballett, draama ja pantomiim käsikäes". Maaleht, 27. märts 2008
Fukushima

Fukushima (jaapani 福島) on linn Jaapanis, Fukushima prefektuuri keskus. Asub Honshū kirdeosas sisemaal Azuma ja Abukuma mägede vahel Abukuma jõe ääres. Fukushima on jaotatud 18 ringkonnaks (ku). Fukushima tuumaelektrijaam 福島県の推計人口（令和3年3月1日現在）を掲載しました。 - 福島県ホームページ, vaadatud 25.03.2021. Fukushima koduleht (jaapani ja inglise keeles)
Kahetiivalised

Kahetiivalised (Diptera) on väga suur, kõigil mandritel levinud putukarühm. Praegu on teada üle 125 000 liigi, kuid pole kahtlust, et suur hulk liike on seni kirjeldamata. Eestist on leitud üle 2200 liigi kahetiivalisi, kuid tegelikult peaks neid siin elama arvatavasti vähemalt 4500 liiki. Teadusharu, mis tegeleb kahetiivaliste uurimisega, nimetatakse dipteroloogiaks. Varem jagati kahetiivalised kolmeks alamseltsiks: sääselised (Nematocera), sirgõmbelised (Orhorrhapha) ja kaarõmbelised (Cyclorrapha). Tänapäeval jagatakse selts kaheks alamseltsiks: sääselised (Nematocera) kärbselised (Brachycera). Sääselisi on Eestist teada üle 800, kärbselisi üle 1300 liigi. Kehakujult on kahetiivalised mitmekesised. Välimuse järgi saab kahetiivalisi jagada sääskedeks ja kärbesteks, kuid on teada sääski, kes esmapilgul meenutavad pigem kärbest, ja vastupidi. Parasiitsete loomade seas leidub ka selliseid, keda esimese pilgu põhjal ei julgekski kahetiivalisteks pidada. Suuruse poolest on kahetiivalised väga varieeruvad. Väikseimate vormide kehapikkus on alla 1 mm, suurimate pikkus aga ületab 5 cm. Kahetiivaliste pea on alati väga liikuv, peene kaelaga rindmiku külge kinnitunud, osal liikidel suur, teistel väga väike. Liitsilmad on suhteliselt suured. Täppsilmad (kaks või kolm) võivad, kuid ei pruugi esineda. Tundlaid on kahesuguseid: harjasega 3 lülist koosnevad tundlad esinevad kärbselistel ja pikemad, vähemalt 7-lülilised mitmesuguse kujuga (niitjad, sulgjad jne) tundlad esinevad sääselistel. Tundlate ehituse uurimine ongi kõige kindlam meetod sääskede ja kärbeste eristamiseks. Suised on üsna mitmesugused, kohastunud pistmiseks ja vereimemiseks või lihtsalt vedela toidu vastuvõtuks. Rindmik on kahetiivalistel suur, rindmikulülid on tugevasti kokku kasvanud. Jalad on enamasti peenikesed, mõnikord väga pikad, ületades isegi looma keha pikkuse. Parasiitsetel vormidel võivad jalad olla jämedad, varustatud võimsate küünistega, mis on kohastunud peremehe külge klammerdumiseks. Tiibadest on kahetiivalistel normaalselt arenenud ainult eesmine tiivapaar, tagatiivad on muutunud sumistiteks, mis talitlevad lennu ajal stabilisaatoritena. Tiivad on enamasti paljad, kilejad, võivad olla nii mustriga kui värvitud. Tiivutuid vorme leidub mitmes sugukonnas. Tagakeha koosneb sääselistel 7 või 8 lülist ja alamatel kärbselistel ning kõrgematel kärbselistel 4 lülist. Põhiliselt on olemas kaks ehitusplaani: pikk ja sale tagakeha (sääsed) ning jässakas tagakeha (kärbsed). Tagakeha võib olla paljas või kaetud mitmesuguste karvade või harjastega, kuid kunagi ei ole sabaniiti ega urujätkeid.
Jada piirväärtus

Jada an piirväärtuseks nimetatakse arvu A {\displaystyle A} , kui iga positiivse arvu ε jaoks leidub jadas järjekorranumber m, millest alates jada järgnevad liikmed erinevad arvust A {\displaystyle A} vähem kui ε võrra, st. | a n − A | < ε , {\displaystyle |a_{n}-A|<\varepsilon ,} kui n ≥ m {\displaystyle n\geq m} Näiteks jada ( 1 1 , 1 2 , 1 3 , 1 4 , 1 5 , … , 1 n , … ) {\displaystyle ({\frac {1}{1}},{\frac {1}{2}},{\frac {1}{3}},{\frac {1}{4}},{\frac {1}{5}},\dots ,{\frac {1}{n}},\dots )} piirväärtus on lim n → ∞ 1 n = 0. {\displaystyle \lim _{n\to \infty }{\frac {1}{n}}=0.} Ringjoone pikkuseks nimetatakse korrapäraste hulknurkade ümbermõõtude jada piirväärtust hulknurga tippude arvu tõkestamatul kasvamisel. Ringi pindalaks nimetatakse ringi sisse kujundatud korrapäraste kõõluhulknurkade pindalade jada piirväärtust hulknurga tippude arvu tõkestamatul kasvamisel. Jada Piirväärtus
Praia

Praia on Roheneemesaarte pealinn ja suurim linn. Praia asub Santiago saare lõunarannikul. Linnas on sadam ja rahvusvaheline lennujaam. Aastal 2008 elas Praias 124 661 inimest.
Tartu–Jõgeva–Aravete tee

Tartu–Jõgeva–Aravete tee (registrinumbriga 39) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Jõhvi–Tartu–Valga tee 130. kilomeetril Vahi külas. Tee pikkus on 108 km. Tee lõpeb Pärnu–Rakvere–Sõmeru tee 124. kilomeetril Kurisoo külas. Jõgeva linna ja Õuna küla tänavatena kannab nimesid Tartu maantee ja Tallinna maantee. Järva-Jaani alevi tänavatena kannab nimesid Koeru tee ja Pikk tänav. Maantee läbib nelja maakonda: Tartu maakonda (Tartu vald), Jõgeva maakonda (Jõgeva vald), Lääne-Viru maakonda (Väike-Maarja vald) ja Järva maakonda (Järva vald). Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Vahi küla, Maramaa küla, Vasula küla, Võibla küla, Erala küla, Sootaga küla, Lähte alevik, Puhtaleiva küla, Voldi küla, Tabivere alevik, Valgma küla, Tormi küla, Õvanurme küla, Mullavere küla, Nava küla, Pikkjärve küla, Kaarepere küla, Kassinurme küla, Painküla, Õuna küla, Jõgeva linn, Mõisamaa küla, Kurista küla, Kaera küla, Vaimastvere küla, Kärde küla, Tooma küla, Selli küla, Vägeva küla, Koluvere küla, Piibe küla, Kõpsta küla, Nõmmküla, Vahuküla, Kapu küla, Laaneotsa küla, Visusti küla, Salutaguse küla, Kuusna küla, Kuksema küla, Järva-Jaani alev, Jalalõpe küla, Seliküla, Metstaguse küla, Rava küla, Orgmetsa küla, Kurisoo küla. Piibe maantee
Art Tatum

Arthur Tatum Jr. (13. oktoober 1909 – 5. november 1956) oli USA džässiajaloo üks silmapaistvamaid pianiste. Ta oli peaaegu pime. Ta klaverimäng oli alati kaasakiskuv. Tema iidoliks olid Fats Waller ja James P. Johnson. Fats Waller ütles ühel õhtul New Yorgi ööklubis: "Mina ainult mängin klaverit, aga täna on jumal majas," juhatas Tatumi klaveri juurde ja lahkus. Tema kuulsamad teosed on "Tiger Rag" ja "Elegy".