Õnne 13 (hooaeg I)

Populaarse Eesti Televisiooni lavastusliku sarja "Õnne 13" esimese hooaja esimene osa läks eetrisse 30. oktoobril 1993. Johannes on üks Õnne 13 elanikest. Ta elab üksinda koos oma kass Kikiga. Nooruses oli ta mobiliseeritud Punaväkke, nüüd töötab kingsepana. Johannesel on ilmselge säde oma naabrinaise Almaga, keda ta on üritanud naiseks võtta juba 20 aastat. Johannes Allanile: “Kergem on autot kahe ratta peal sõitma saada, kui sinu ema tanu alla saada.” Kuigi Johannes ei ole Petersonidega suguluses, siis võetakse teda kui pereliiget – Alma poeg Allan mäletab, et "Johannes on Johannes. Nii kaua kui ma mäletan, on ta jõulu esimesel pühal alati meil olnud. Isegi siis kui isa elas, sellest ajast saadik.”  Kui algul jääb mulje, et Johannes on üksik poissmees, siis ootamatult ilmub välja tema kadunud poeg Artur (Raivo Trass), keda isa oli näinud viimati 46 aastat tagasi, kui Arturi ema Meeta ta kaasa võttis ja kadus. Hooaja lõpus saab Johannes sugulaselt August Saareperalt päranduseks 70 000 krooni. Viimases osas abiellub Johannes Almaga. Alma elab ühes Õnne 13 korteris koos oma poja Allani, tema naise Mare ja pojapoja Jaanusega. Alma oli lesk – tema abikaasa ja Allani isa Elmar oli surnud, tal olid tugevad alkoholiprobleemid. Hooaja alguses töötas Alma kohalikus õmblusvabrikus, kuid koondatakse. Tal on sümpaatia naabrimees Johannese vastu, kellega ta pärast leeriskäiku ka abiellub. Allan on Alma ainus poeg kadunud Elmariga. Tal on abikaasa Mare ja poeg Jaanus. Algul töötab Allan Morna prügivedajana, kui saab sugulase Ingmari ettevõttes tööd kaugsõiduautojuhina. Ta on suur autoentusiast. Nooremana tegeles ta poksiga ja mängis korvpalli võistkonnas Sulev. Ta jättis ülikooli pooleli, kui ta poeg Jaanus sündis. Mare on Allani naine ja Jaanuse ema. Algul töötas ta raamatukogus, kuid hiljem hakkab Harri Ahvena sekretäriks. Tal tekib romaan Harri Ahvenaga ning tema petmisest saab teada kogu linn, lõpuks ka Allan. Selle tulemusena lahkub ta töölt ning tunnustab Allanile kõik üles, vaatamata Harri ähvardustele jäävad Mare ja Allan kokku. Jaanus on Allani ja Mare kaheksandas klassis käiv poeg. Ta keelekasutus on täis slängi ning tema tuleviku eesmärgiks on palju reisida ja saada meremeheks. Mare truudusetus ning isa-ema vahelised kaklused mõjuvad Jaanusele raskelt. Ta tuleb purjuspäid koju ja hiljem jookseb kodust ära, ta tabatakse Tallinna sadamast sooviga Taani põgeneda. Laine on samuti Õnne 13 elanik, jagab ta korterit oma tütre Evelini ja ema Liisbetiga. Nõukogude ajal oli ta viinapoes müüja, kuid siis jäi töötuks. Ta on lihtsa, vahel ka ropu ütlemisega. Lainele meeldib käia Särtsu baaris ning tihtilugu on ta purjus. Üürivõla tõttu lülitatakse nende korteris elekter välja. Rahamurede vähendamiseks müüb ta tasuta saadud humanitaarabi. Hooaja lõpus kolib Kristjani juurde majahoidjaks. Evelin on Laine paduusklik tütar: „Minu kodu on taevas. Seal ei ole viina ja seal ei ole kalapäid laua all. Seal ei ole Jürkat, kes mind käperdab, siis kui ema juba magab.“ Ta on natuke armunud oma naabrisse Allanisse, kuid kohtub prantslase Jean Pauliga ning kolib temaga Prantsusmaale elama. (Ekraanil pole näha, ainult kuulda). Laine voodihaige ema, kes ei saanud endaga hakkama ning vajas vanadekodusse viimist. Ta sureb 10. osas. Kiuslik naaber, kes elab Õnne 13 kõrval. Jõuludel üritas ta tulistada Johannesse kassi Kikit, sest süüdistas looma oma küttepüüdele kusemises. Tema ja Johannese vahel on pidevad tülid – näiteks kahtlustas ta Johannest tema männile soolvee valamises. Kristjan sõimab Johannest punaseks ning ennast peab ta vabadusvõitlejaks. Johannes: “Aga ole hea mees, lõpeta see vabadusvõitleja veterani mängimine, kes stagnaajal laulis vatiteki all Eesti hümni. Ja tige oled, aga tead mispärast sa tige oled? Sul on kõht kinni. Usu, jajah. Lase üks kõva peer, korra on, pärast on õhk puhas. Muidu käid siukse sussvinguga elu aeg inimeste vahel.” Hooaja lõpus võtab ta Laine endale majahoidjaks, kelle ülesandeks on aeda korras hoida. Harri külastab esimest korda Õnne 13 koos Alma sugulase Ingmariga. Temast saab Ingmari firma Morna filiaali juhataja – Ingmar: “Harri on üks jess-mees. Paneb siin teie linnas elu käima ja viskab kivi umbsesse tiiki, eks ole, Harri.” Harrist saab Mare ja hiljem ka Allani ülemus. Järk-järgult tekib tal suhe oma sekretäri Marega, kellega ta käib koos Soomes ning pakub naisele heaolu, mida Mare enne näinud ei olnud. Nende vaheline suhe pakub palju kõmu Morna linnas. Ahven kutsub Mare endaga Stockholmi elama, kuid naine keeldub. Seejärel ähvardab Harri Allani lahti lasta. Kui Allan sadamas läbi pekstakse, lõpetab Mare päevapealt töö ja armukese suhte ning hakkab Allaniga lepitust otsima. Harri läheb Stockholmi tööle. Artur on Johannese kadunud poeg. Johannes Arturile: “Ma olen sind 46aastat otsinud. Sa olid 11kuune kui ema su kaasa võttis ja minema läks.” Tema ema Meeta oli mehe juurest ära läinud, abiellunud vene ohvitseriga ning Venemaale kolinud. Artur ajab videoäri, mille ta pärast piraatluse süüdistusi pooleli jätab. Artur videokassettidest: „See tilu-lilu on meie kultuuri tulevik.“ Arturi ema Meeta ei öelnud surmani, kes on poja isa, kuid ema õde Milvi ütles, pärast kui oli lugenud lehest, et Johannes Saarepera sai suure päranduse. Artur on seotud kahtlaste äridega, laenas Allanilt raha ning käis kasiinos isale pulmakingiraha teenimas. Hooaja lõpus otsustab ta tagasi Venemaale suunduda. Juhuslik mees, kes tuleb Johannese, kui kingsepa juurde vilte parandama. Nendest saavad head sõbrad. Aleksander on juut – Aleksander: “Karjääri Nõukogude ajal võis teha kasvõi orangutan, aga mitte juut.” Ta on suur tähehuviline, kes oli just Tallinnast Mornasse kolinud. Nii Johannese kui ka Aleksandri lemmikfilosoof on Spinoza. Hooaja lõpus teeb ta oma unistuse teoks ja sõidab Iisraeli. Margna on rootsieestlane, kelle isale kuulus maja Õnne 13. Ta soovib maja erastada ning korterid maha müüa. Tema tugev välismaine aktsent ning teissugune sõnakasutus on teistest erinev ja vaimukas. Roman ja Maria on Õnne 13 elanikud. Roman kukkus keeleeksami läbi, kuid juba hooaja lõpus õnnitleb Johannest pulmapäeval eesti keeles. Ta parandab telekaid. Maria on tema naine, neil on poeg Serjoža. Alma on Ingmari tädi. Perekond Petersonid kutsuvad ta külla, et temalt maja ehitamiseks raha laenata. Ingmar on isemoodi tegelane: “See on nüüd hügieeniline suhkrutoos, Taanist. Keerad selle pealt ära, eks ole, paned siia suhkru sisse. Keerad selle kaane peale tagasi. Ja nüüd ei pea enam oma lusikaga võtma. Nüüd ainult raputad niimoodi. Nii ei levi see EIDŠ ka.” Pärast seda kui jutt Johannese pärandusest linna peal levis, tulid inimesed temalt raha nuruma, Dirigendiproua nende seas. Ta soovis Johannest nende koori Soome sõidu sponsoriks. Jean Paul on prantslane, kes ei räägi algul sõnagi eesti keelt. Ta tutvus Eveliniga kirkus ning Evelin tutvustas teda Õnne 13 rahvale. Evelin kolib temaga Prantsusmaale. Mare kunagine klassiõde, kes elab Soomes. Ta on Mare sõbranna. Õnne 13 osa.1 Õnne 13 osa 3 Õnne 13 osa 15 Õnne 13 osa 5 Õnne 13 osa 7 Õnne 13 osa 14 Õnne 13 osa 1 Õnne 13 osa 2 Õnne 13 osa 1 ja osa 7 Õnne 13 osa 6 Õnne 13 osa 1 ja 4 Õnne 13 osa 12 Õnne 13 osa 11 ja 12 Õnne 13 osa 4 Õnne 13 osa 8 Õnne 13 osa 13 Õnne 13 osa 11