laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Silvia Noodla

Silvia Noodla (aastani 1973 Silvia Pung, 1973–1986 Silvia Entsik; sündinud 21. augustil 1949 Tartus) on eesti arstiteadlane, kardioloog. Noodla on Aarne Punga tütar. Muusikateadlane Andres Pung oli tema vend. Lõpetas 1967 Tartu 5. Keskkooli, 1973 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1988, Kaunase Meditsiiniinstituut), väitekiri "Изучение адгезиновых своиств клеток гранулоцитарно-моноцитарного ряда у больных инфарктом миокарда". Oli 1978–1989 TÜ ÜMPI vaneminsener ja nooremteadur, 1989–1992 teadur ja vanemteadur, 1992–1995 TÜ kardioloogiakliiniku vanemteadur, 1995–1997 assistent, 1998–2000 vanemassistent, 2001. aastast TÜK kardioloogiakliiniku vanemassistent. Uurimisvaldkonnad: immunoloogia; kardioloogia (südame isheemiatõbi, kardiomüopaatiad). 2009 Tartu Ülikooli aumärk Fagotsüüdid ja aterogenees. // Nõukogude Eesti Tervishoid (1988) 2 Использование теста крилипания и распластывания фaгоцитов в выявлении характера их ответа на миокардиальный антиген у больных ишемической болезнью сердца и миокардитов (kaasautor M. Uusküla). // Иммунология (1989) 5; Fagotsüütide funktsionaalse seisundi tähtsus müokardi infektsioosse kahjustuse korral (kaasautor K. Saks). // Eesti Arst (1990) 4 Mittereumaatilise müokardiidi mõningaid raviprobleeme. // Eesti Arst (1999) 1 Metabolic Syndrome or Syndrome X. // Proceedings of the Department of Cardiology. Tartu University Clinics (2000) Kroonilise koronaarpuudulikkusega haige ambulatoorne käsitlus. // Eesti Arst (2001) 6 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide, lk 24 "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 114 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Somp (meteoroloogia)

Somp ehk hägu ehk on õhu hägusus, mida põhjustavad õhus hõljuvad silmaga nähtamatud tahked osakesed (suits, tolm, tahm). EE 8. köide, 1995.
Uduvine

Uduvine on niiske pilvisus õhus, kui nähtavus on üle ühe, kuid alla kümne kilomeetri. Uduvine koosneb pisikestest tilkadest või jääkristallidest, mis on sarnased nendega, millest moodustuvad udu ja pilved. Piiskade läbimõõt on 0,01 mm või vähem. Uduvinet võib segi ajada sombuga, mis on kuiv hägusus. Eemalt vaadatuna näib udu sinakam ja somp pruunikam. Uduvines on õhu suhteline niiskus suurem kui sombus. Tegelikult on see piir ebamäärane, sest sombu väikesed osakesed toimivad niiskuse suurenemisel tekkiva uduvine suurepäraste kondensatsioonituumadena. Ilmakehä ABC (hakusana sumu). Ilmatieteen laitos Fog and Mist Weather Online
Marek-Andres Kauts

Marek-Andres Kauts (sündinud 13. oktoobril 1985) on endine Eesti Interneti Sihtasutuse juhatuse esimees. 2010. aastal lõpetas Kauts Tallinna Tehnikaülikooli infotehnoloogia teaduskonna cum laude ja 2016. aastal Rootsi Kuningliku Tehnoloogiainstituudi (KTH) tööstusjuhtimise kooli magistrantuuri. Aastatel 2007–2009 töötas Kauts majandus- ja kommunikatsiooniministri nõunikuna, kus oli muuhulgas üks uuele domeenikorrale ülemineku ettevalmistajatest. 2009–2012 oli Kauts Eesti Interneti SA juhatuse esimees. Juhatuse esimehena korraldas Kauts .ee-laiendiga Eesti internetidomeenide haldamiseks loodud asutuse käivitamise ja juhtis domeenireformi läbiviimist, millega avati .ee domeenide kasutamine eraisikutele ning välismaa ettevõtetele ja võimaldati registreerida rohkem kui üks domeeni ettevõtte kohta. Seni riigi poolt subsideeritud domeen muutus tasuliseks ja selle eest hakkasid tasuma kasutajad. Reformiga kaasnes huvigruppide ja aktivistide vastuseis ning kriitika Internetis. Kautsi ametisoleku ajal võeti Eesti Euroopa domeeniorganisatsioonide ühenduse CENTR liikmeks. http://www.aripaev.ee/arvamused/2015/03/02/e-riigist-saagu-dominantne-disain Innovatsioon on alati kellelegi valus Delfi Ärileht, 18. august 2016 Marek-Andres Kauts: kuidas iga eestlane sa õiguse kasutada .ee domeeni Postimees, 25. juuli 2015 Marek-Andres Kauts: domeenireform võiks olla kõigile uuendajatele eeskujuks Postimees, 25. juuli 2015 E-riigist saagu dominantne disain Äripäev, 2. märts 2015 makauts.blogspot.se Ajaveeb Marek-Andres Kauts: Riigi äriühingud ja saladuste kaitse Postimees, 19. juuli 2013 Minu arvutimaailm: Marek-Andres Kauts Arvutimaailm 11/2010, 13. november 2010 (intervjuu) Kauts: Uus domeenikord võimaldab paremini kaitsta intellektuaalset omandit Delfi, 13. juuli 2010 (intervjuu) Tööd alustab domeenivaidluste komisjon Postimees e24, 30. august 2010 Juhatuse esimees Marek-Andres Kauts peab turvalisuse teemalise ettekande Tšehhi rahvusliku domeeniorganisatsiooni NIC.CZ aastakoosolekul Eesti Interneti SA, 13. detsember 2011 Eesti Interneti SA võeti Euroopa domeeniregistrite ühenduse CENTR täisliikmeks Postimees.ee 6. veebruar 2012 Kauts: domeeni omanik peab olema Internetis oma näoga Delfi Majandus 15. märts 2012 Konkurentsiamet uurib Eesti Interneti Sihtasutuse tegevust, ERR, 26. aprill 2012 ICANN Wiki - Marek-Andres Kauts ICANN Wiki Marek-Andres Kauts taandub juhatuse liikme kohalt Eesti Interneti SA, 23. mai 2012 Marek-Andres Kauts: tasuta domeene pole olemas Delfi, 12. veebruar 2011 (intervjuu)
Agressiivne keskkond

Agressiivne keskkond on keskkond, mis keemilise, elektrokeemilise vms toime tõttu põhjustab või kiirendab materjalide korrosiooni. Agregaatolekult võib agressiivne keskkond olla vedel (nt hapete, aluste, soolade lahused) või gaasiline. Agressiivse keskkonna kahjulik mõju võib suureneda, kui selles keskkonnas muutub temperatuur, toimib mehaaniline mõju vms. 1981. Tehnikaleksikon. Tallinn, Valgus. 656 lk
Kaja Noodla

Kaja Noodla (aastani 1936 Hilda Helene Negfeld, kuni 9. märtsini 1944 Hilda-Helene Noodla; 11. jaanuar 1915 (vkj 29. detsember 1914) Väinjärve vald, Järvamaa – 1. mai 2009 Tartu) oli eesti raamatuteadlane. Noodla oli renditalupidaja tütar. Lõpetas 1933 Tallinna Linna 1. Tütarlastegümnaasiumi, 1941 Tartu ülikooli filosoofiateaduskonna klassikalise filoloogia ja bibliograafia erialal. EYS Veljesto liige. Oli 1939–42 gümnaasiumiõpetaja, 1941–1945 Eesti Kirjandusmuuseumi ja Õpetatud Eesti Seltsi raamatukoguhoidja, 1944–1949 Tartu Riikliku Ülikooli bibliograafiakateedri assistent, 1949–1951 TRÜ Teadusliku Raamatukogu direktori kohusetäitja, 1951–1963 osakonnajuhataja, 1963–1965 teadusala asedirektor, 1965–1971 TRÜ Teadusliku Raamatukogu käsikirjade ja haruldaste raamatute osakonna juhataja. Pidanud õppeülesande täitjana Tartu ülikoolis loenguid raamatu, raamatukogude ja bibliograafia ajaloost. Uurinud isiklike raamatukogude ajalugu, eesti raamatu lugejaid, Tartu Ülikooli raamatukogu ajalugu ja tsensuuri. "Eesti nõukogude entsüklopeedia" kaasautor. Bbliograafiaväljaannete toimetaja, kirjastuse Valgus ladina keele (õpiku ja sõnaraamatu) eritoimetaja. Umbes 30 teadustrükist, 70 aimeartiklit. Ta oli Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu auliige 2002 Valgetähe medaliklassi teenetemärk TRÜ Teadusliku Raamatukogu käsikirjad ja fotod: teatmik. Tartu, 1970 Carolus Morgenstern dixit (koostaja). Tartu, 1970 Elseviiridest Tartu ja Tallinna raamatukogudes. // Keel ja Kirjandus (1973) 3 Tartu Ülikooli Raamatukogu 1918–1940 (koostaja). Tartu, 1990 Bibliotheken in Estland. // Handbuch deutscher historischer Buchbestände in Europa. Hildesheim, 1997–2001 Friedrich Puksoo ja bibliofiilia. // Raamat on … Tallinn, 2002 https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:384148/330361/page/2 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 24 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 8. mail 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu, 1987, 502; II, 114 Suurväli, M. Kaja Noodla: kirjanduse nimestik 1950–1984. Tartu, 1985. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Ruun

Ruun on kastreeritud isane hobune või muu hobuslane, näiteks eesel või muul. Kastreerimise eesmärk on kõrvaldada hormoonidest põhjustatud rahutus ja ettearvamatu käitumine, muuta loomad taltsamaks ja kuulekamaks ning ratsutamiseks, vedudeks ja mitmesugusteks töödeks sobivamaks. Algajad alustavad ratsutama õppimist tavaliselt ikka ruunaga. Sugutäkk Täkk – isane hobune Mära – emane hobune
Elijošius Nonevičius

Elijošius Nonevičius (ka Eliasz Noniewicz ja Elijošius Nonevičius-Nonys; 19. juuli 1863 Žagariai, Vilniuse kubermang – 5. juuni 1931 Nemariunuos) oli Poola veterinaariateadlane, kes tegutses Eestis, Ukrainas ja Leedus. 1884–1888 õppis Nonevičius Tartu Veterinaariainstituudis, kus kaitses 1889. aastal veterinaariamagistri kraadi väitekirjaga "Рожа свиней в г. Дерпте и его окрестностях". 1889–1890 oli ta TVI bakterioloogiajaama assistent, 1891–1922 veterinaararst Vilniuses ja Odessas, 1923–29 Kaunase Ülikooli veterinaarpatoloogilise anatoomia kateedri professor. Tartu-perioodil uuris Elijošius Nonevičius professor Eižens Zemmersi juhendamisel sigade punataudi ning iseseisvalt difteeria- ja malleusetekitajate ehitust, mikroobide värvimist jm. Ta avaldas uurimusi loomade nakkushaigustest, peamiselt hobuste tatitaudist, ent ka aktinomükoosist, sigade katkust, punataudist jm. "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide, lk 24 Millak, K. Slovnik polskich lekarzy weterynarnych biograficzno-bibliograficzny 1394–1918. Warszawa, 1960–1963, 160–161 Mažoji lietuviškoji tarybine enciklopedija. II. Vilnius, 1968, 695 Альбом имматрикулированных в ДВИ, 149–150 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Kohtla vald

Kohtla vald oli vald Ida-Viru maakonnas. Kohtla vallas oli 17 küla: Amula, Järve, Kaasikaia, Kaasikvälja, Kabelimetsa, Kohtla, Kukruse, Mõisamaa, Ontika, Paate, Peeri, Roodu, Saka, Servaääre, Täkumetsa, Valaste ja Vitsiku. Elanikest oli eestlasi 54%. 2003–2014 oli Kohtla vallavanem Etti Kagarov. Alates 2014. aastast oli vallavanem Hannes Lumiste. 2017. aastal liideti Kohtla vald Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus Toila vallaga. Maakatastri statistika, vaadatud 12.12.2018. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014
Wilhelm von Nolcken

Johann Heinrich Wilhelm von Nolcken (13. august (vkj 30. august) 1813 Haeska mõis, Saaremaa – 5. veebruar 1898 Dresden) oli Eesti baltisaksa lepidopteroloog, parun. Ta oli maakohtu sekretäri Hermann von Nolckeni (1787–1861) poeg. Lõpetas 1833. aastal Peterburi Teedeehituse Instituudi, seejärel teenis Vene sõjaväes teedekommunikatsiooni alal. Läks 1860. aastal kindralmajori auastmes erru. Elas järgmised 32 aastat Saaremaal oma Pihtla ja Rootsiküla mõisa, pühendudes liblikate kogumisele ja uurimisele. Tegi lepidopteroloogilisi uurimistöid peamiselt Riia ümbruses ja Saaremaal, aastail 1870–1872 kahel korral ka Lõuna-Ameerikas. Revideeris peaaegu kõiki lepidopteroloogilisi kogusid Baltimaadel, aitas oma tegevusega tublisti kaasa sellealasele uurimistööle Baltimaades ja oli sidemeis paljude rahvusvaheliselt tuntud lepidopteroloogidega. Von Nolcken oli Riia Looduseuurijate Seltsi üks asutajaliikmeid ja auliige. Ta avaldas seltsi sariväljaandes aastatel 1868–1871 850-leheküljelise uurimuse, mis oli tolle aja üks täiuslikumaid siinset lokaalfaunat käsitlevaid töid ning tõstis Läänemere maad lepidopteroloogiliselt paremini uuritud maade hulka Euroopas. Oma uurimuses andis ta eriti hea ülevaate seni vähetuntud nn pisiliblikaist (Microlepidoptera) ning esitas andmeid ka liblikate bioloogiast. 1892. aastast elas ta Dresdenis. "Lepidopterologische Fauna von Estland, Livland und Kurland" // Arbeiten des Naturf. Ver. zu Riga. II–IV. Riga, 1868–1871. "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide, lk 24 "Eesti biograafiline leksikon. Täiendusköide" Tartu, Tallinn, 1940, lk 219–220 "Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960" Köln, Wien, 1977, lk 551 "General-Major Wilhelm Baron Nolcken. Nekrolog" // Arensburger Wochenblatt (1898) 10. III Nordlivländische Zeitung (1898) 17. (29.) III "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil Oesel" Tartu, 1935, lk 238 Линда Конго. "История исследовательских работ по естественным наукам в Эстонии в период до 1917 г." Таллинн: Валгус, 1987, lk 138–139 "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide, lk 24 [1] Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Stent

Stent on tehistoruke, mida kasutatakse meditsiinis juhade ja veresoonte asendamisel. Stendi paigaldamist nimetatakse stentimiseks. šunt
Norwegian Sun

Norwegian Sun on kruiisilaev, mis kuulub ettevõttele Norwegian Sun Limited ja mida käitab laevakompanii Norwegian Cruise Line (NCL). Laevakere ehitati Aker MTW laevatehases Wismaris, siseviimistlus tehti Lloyd Werft Bremerhaven GmbH laevatehases Bremerhavenis Saksamaal 2001. aastal. 2012. aastal kasutatakse laeva Läänemerel ristlustel Kopenhaagen–Warnemünde–Tallinn–Peterburi–Helsingi–Stockholm ja Kopenhaagenisse tagasi. Norwegian Suni vöör Kruiisilaevade loend "Norwegian Sun (2001) Fakta om fartyg kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 29.07.2012. Vaadatud 3.08.2013. (rootsi keeles) Norwegian Sun NCLi kodulehel (inglise keeles) Laeva kutsung, IMO-number, online-asukoht ja pildid saidil marinetraffic.com Det Norske Veritas (inglise keeles) Norwegian Sun NCLi kodulehel (inglise keeles)
Lohusuu vald

Lohusuu vald oli vald Ida-Viru maakonna lõunaosas, Peipsi looderannikul. Valda läbis Avijõgi. Lohusuu vald piirnes lõunas Jõgeva maakonna Torma valla ja Mustvee linnaga, lääne- ja loodeosas Avinurme ning põhja- ja kirdeosas Tudulinna vallaga. Vallas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 687 inimest. Neist 491 olid eestlased. 2013. aasta alguse seisuga oli valla elanikuna Rahvastikuregistris arvel 788 inimest. Lohusuu Jõemetsa – Kalmaküla – Kärasi – Ninasi – Piilsi – Raadna – Separa – Tammispää – Vilusi Lohusuu vald moodustati 1992. aasta 2. juulil. Vallavanem oli 2012–? Tormis Otsma. Lohusuu viimane vallavanem oli Anneli Kaasik. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Avinurme valla, Kasepää valla, Lohusuu valla, Mustvee linna ja Saare valla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Jõgeva maakonnas asuv Mustvee vald. Maakatastri statistika, vaadatud 22.03.2020. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Martin Suuroja, Kalle Suuroja. "Virumaa loodusmonumendid", Tallinn: Tallinna Raamatutrükikoda, 2012 Statistikaameti andmebaas Siseministeerium[alaline kõdulink] Ida-Viru maakonna Lohusuu valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta (Vastu võetud 02.07.1992) Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014 Avinurme valla, Kasepää valla, Lohusuu valla, Mustvee linna ja Saare valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine“ muutmine (Vastu võetud 26.01.2017 nr 23) Erik Gamzejev: kuidas erastada omavalitsus. ERR uudised, 12. september 2012.
Laibach (täpsustus)

Laibach võib tähendada: Sloveenia pealinna Ljubljana saksakeelset nime; Ljubljanica jõe saksakeelset nime; Laibach (Dörzbach), Baden-Württembergis Hohenlohekreisis asuvat Dörzbachi osa; Laibach (Jagst), oja, mis voolab läbi eelnimetatud koha, Jagsti jõe lisajõge; Laibach (Ruthenbach), Emsi jõe lisajõge Nordrhein-Westfalenis Güterslohi kreisis; Laibach (veinimõis), veinimõisa Lõuna-Aafrikas; Laibach, Sloveenia industrial-ansamblit ja Laibach (album), ansambli omanimelist albumit; isikute perekonnanime: Friedrich Laibach (1885–1967), Saksa botaanik.
Laurent Lamothe

Laurent Salvador Lamothe (sündinud 14. augustil 1972 Port-au-Prince'is) on Haiti poliitik. 4. maist 2012 kuni 21. detsembrini 2014 oli ta Haiti peaminister. 14. detsembril 2014 astus ta valitsusvastaste meeleavalduste tõttu ametist tagasi, kuid jäi veel peaministri kohusetäitjaks kuni uue ajutise valitsusjuhi ametisse nimetamiseni, mis toimus 21. detsembril. 24. oktoobrist 2011 kuni peaministriks saamiseni oli ta Haiti välisminister. Tema isa on kirjandusteadlane ja ema Gisou Lamothe kunstnik. Laurent Lamothe on mänginud tennist ja osalenud Davise karikavõistlustel Haiti meeskonnas 1994 ja 1995. Laurent Lamothe sai Miami Barry ülikoolist bakalaureusekraadi politoloogia alal ja St. Thomase ülikoolist magistrikraadi ärijuhtimise alal. Ta oli üks telekommunikatsiooniettevõtte Global Voice Group asutajaid 1998. aastal ja oli kuni välisministriks saamiseni ettevõtte tegevjuht. Laurent Lamothe: an entrepreneur committed to socio-economic development MR. PATRICE BAKER SUCCEEDS MR. LAURENT LAMOTHE AS CEO OF GLOBAL VOICE GROUP New PM for Haiti
Lüganuse vald (2013)

Lüganuse vald oli vald Ida-Viru maakonna loodeosas, Soome lahe kaldal. Lüganuse valla, Maidla valla ja Püssi linna ühendamise teel moodustati 27. oktoober 2013 uus omavalitsusüksus – Lüganuse vald. 2017. aastal otsustas Vabariigi Valitsus liita Lüganuse valla haldusreformi käigus moodustatava Lüganuse vallaga. Lüganuse vallavolikogu ei nõustunud vabatahtlikult liitumisega ja vaidlustas sundliitmise Riigikohtus, kuid jäi seal kaotajaks. Lüganuse vald piirnes põhjas Soome lahega, läänes Kiviõli linna, Aseri, Sonda ja Vinni vallaga, lõunas Tudulinna vallaga ning idas Kohtla ja Mäetaguse vallaga. Lüganuse vallavanem oli märtsist 2015 Viktor Rauam. Eelmine vallavanem oli Allar Aron. Vallas oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 1363 elanikku. Neist 702 olid mehed ja 661 naised. Neist 212 oli alla 18-aastased ja 365 olid 65-aastased ja vanemad. 87,5% elanikest on eestlased. Seisuga 01.01.2014 on vallas 3232 elanikku. Valla maa-alal on üks vallasisene linn – Püssi, üks alevik – Lüganuse ning 39 küla. Lüganuse elanike arv on 439 (2011). Aa, Aidu, Aidu-Liiva, Aidu-Nõmme, Aidu-Sooküla, Aruküla, Arupäälse, Aruvälja, Hirmuse, Irvala, Jabara, Koolma, Kopli, Kulja, Liimala, Lipu, Lohkuse, Lümatu, Maidla, Matka, Mehide, Moldova, Mustmätta, Oandu, Ojamaa, Piilse, Purtse, Rebu, Rääsa, Salaküla, Savala, Sirtsi, Soonurme, Tarumaa, Uniküla, Varja, Veneoja, Virunurme ja Voorepera. Varja rändrahn Lüganuse valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991. Lüganuse vald hõlmab ligikaudu ajaloolise Lüganuse kihelkonna ala. 2013. aastal liideti vallaga Püssi linn ja Maidla vald. Aa külas Alulinn, mälestise registrinumber 9033, liik – arheoloogiamälestis Ahermu juga Mustmätta, Varja ja Aa piirkonda kavandatakse 33 ruutkilomeetrile tuuleparki.[viide?] Alutaguse kihelkond Askälä Lüganuse kihelkond Statistikaamet, vaadatud 27.05.2015. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Vabariigi Valitsuse 22. juuni 2017 määruse nr 102 “Kiviõli linna, Lüganuse valla ja Sonda valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine“ muutmine” põhiseaduspärasuse kontroll Põhjarannik[alaline kõdulink] Ühinemisjärgsed pinged Lüganuse vallas päädisid vallavanema umbusaldamisega Statistikaamet, RAHVASTIK ELUKOHA (ASULA), SOO JA VANUSE JÄRGI, 31. DETSEMBER 2011 Harju maakonna Rae ja Ida-Viru maakonna Lüganuse valla, Lääne-Viru maakonna Tapa linna, Saare maakonna Orissaare valla, Tartu maakonna Haaslava, Laeva, Nõo, Rannu, Rõngu ja Vara valla ning Kallaste linna, Valga maakonna Helme, Põdrala ja Tõlliste valla, Viljandi maakonna Halliste valla ja Karksi-Nuia alevi ning Võru maakonna Urvaste valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta (vastu võetud 11.07.1991) Lüganuse – kas Ida-Virumaa Viimsi?, Postimees, 2. jaanuar 2013
Aatos Erkko

Aatos Juho Michel Erkko (16. september 1932 Helsingi – 5. mai 2012 Helsingi) oli soome ajakirjanik ja meediaettevõtja. Tema vanaisa Eero Erkko oli 1889. aastal üks ajalehe Helsingin Sanomat eelkäija Päivälehti asutajatest. Aatos Erkko isa Eljas Erkko juhtis Sanomat enne teda. Patricia Seppälä oli Aatos Erkko õde. Aatos Erkko sai USA Columbia ülikoolist magistrikraadi ajakirjanduse alal ning asus seejärel tööle Soome suurimas meediaettevõttes Sanoma. Aastatel 1953–1961 oli ta ajalehe Viikkosanomat peatoimetaja ja seejärel kuni 1970. aastani ajalehe Helsingin Sanomat peatoimetaja. Aastatel 1965–1976 oli ta Sanoma tegevjuht ja seejärel ettevõtte juhatuse esimees. Temast sai üks Soome mõjukamaid ja rikkamaid inimesi. Talle kuulus 2009. aastal 23,29 protsenti Sanoma aktsiatest. Järelehüüe ajalehes Helsingin Sanomat
Säärikud

Säärikud ehk säärsaapad (lõunaeesti murretes seerikud) on kõrge säärega, põlvini ulatuvad jalanõud. Säärsaapad on valmistatud üldiselt nahast (naistel ka seemisnahast), veekindlad säärikud kummist. Alates 17. sajandist hakkasid mehed Põhja-Eestis ja saartel säärsaapaid kandma pidulike jalanõudena. 19. sajandil olid need juba võrdlemisi tavalised. Vanemad säärsaapad valmistati juhtnahast, õmmeldud tallaga, nii et pealse ja talla ühendamisel moodustus saapapöida ühendav rant. Tavaks oli, et saapasääre ja põlvpükste vahelt jäi sukk paistma umbes 10 cm ulatuses. 19. sajandi keskel tulid poodides ja laatadel müügile Loode-Venemaal toodetud heledast juhtnahast saapad (Vene saapad, kalavinskid, astaskid)), mida määriti veekindlaks muutmiseks tökatiga. Selliseid töösaapaid kandsid eelkõige kalurid ja metsamehed. kalamehesäärikud kalavinskid kummikud saapad Soome sussid Vene saapad Murdekaart. Vaadatud 31. jaanuar 2022 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 293 Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 205 Reet Piiri. Eesti Rahva Muuseumi talurahvajalanõude kogu. ERM-i aastaraamat 46, 2003. Säärsaapad naistele Meeste säärsaapad. Eesti Rahva Muuseum. Naiste säärikud. Eesti Rahva Muuseum.
Kummikud

Kummikud on kummist valmistatud säärikud. Tänapäeval kasutatakse kummikute valmistamisel laialdaselt ka polüvinüülkloriidi ehk PVC-d. kalossid saapad botikud
Kalossid

Kalossid on teiste jalanõude peal kandmiseks mõeldud (tavaliselt kummist) jalanõud või nende sarnased iseseisvate jalatsitena kandmiseks mõeldud kingad. Eestis on Venemaa eeskujul olnud levinud madalate kummist kalosside kandmine viltide peal, et lumi ei teeks vilte märjaks. Kalosse on kasutatud ka näiteks peojalatsite kaitseks tänaval kõndimisel. Kalossid võivad olla ilma kinniseta või tõmblukkude, pannalde või rõhknööpidega. kummikud botikud
Avinurme vald

Avinurme vald oli vald Ida-Viru maakonnas. Avinurme viimane vallavanem oli Aivar Saarela. Avinurme valla keskus oli Avinurme alevik. Vallas asus 16 küla. Adraku, Alekere, Kaevussaare, Kiissa, Kõrve, Kõrvemetsa, Kõveriku, Laekannu, Lepiksaare, Maetsma, Paadenurme, Sälliksaare, Tammessaare, Ulvi, Vadi, Änniksaare Avinurme vald moodustati 1992. aasta 13. veebruaril. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Avinurme valla, Kasepää valla, Lohusuu valla, Mustvee linna ja Saare valla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Jõgeva maakonnas asuv Mustvee vald. Avinurme kirik Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator Siseministeerium: Kohalike omavalitsuste juhid 2014. a. jaanuari seisuga, vaadatud 17. oktoober 2014 Ida-Viru maakonna Avinurme ja Illuka valla, Valga maakonna Puka valla ning Viljandi maakonna Abja, Polli, Suure-Jaani valla omavalitsusliku staatuse kinnitamise kohta (Vastu võetud 13.02.1992) Avinurme valla, Kasepää valla, Lohusuu valla, Mustvee linna ja Saare valla osas haldusterritoriaalse korralduse ja Vabariigi Valitsuse 3. aprilli 1995. a määruse nr 159 „Eesti territooriumi haldusüksuste nimistu kinnitamine“ muutmine (Vastu võetud 26.01.2017 nr 23)  Avinurme vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis