laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Toomas Kerem

Toomas Kerem (27. veebruar 1939 Tallinn – 29. aprill 2000 Loo, Harjumaa) oli eesti orienteeruja ja kergejõustiklane. 1957. aastal lõpetas Tallinna Polütehnikumi metallide lõiketöötlemise eriala. 1962. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna masinaehitustehnoloogia, metallilõikepinkide ja instrumentide eriala. Töötas Tallinna Ekskavaatoritehases konstruktorina. Eesti noorte meistrivõistlustel kergejõustikus võitis 1957. aastal hõbeda 800 meetri jooksus ja pronksi 3000 meetri jooksus. Aastatel 1963–1970 võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 2 kulda (1966 suusaorienteerumise märkesuusatamises ja 1970 orienteerumisjooksu teates Tallinna Polütehnilise Instituudi meeskonnas koos Ülo Saare ja Jaan Miljaniga), 2 hõbedat ja 2 pronksi. Toomas Kerem oli 11. juunil 1964 Kloostrimetsas toimunud esimese Tallinna orienteerumisneljapäevaku peakorraldaja. Ta oli Uku Annuse orienteerumistreener. Geni. Toomas Kerem "Tallinna Polütehnikumi lõpetanute nimekirjad 1921–2007". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. veebruar 2015. Vaadatud 15. veebruaril 2015. TTÜ lõpetajad 1918-2006 Rahvusarhiivi fotode andmebaas "ESBL sporditulemused. Toomas Kerem". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. veebruar 2015. Vaadatud 15. veebruaril 2015. Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Uku Annus Rahvusarhiivi fotode andmebaas FOTIS. Baltimaade matškohtumiselt orienteerumises kolmikvõidu saavutanud Hillar Kiisel, Toomas Kerem, Vadim Tsentropov (fotograaf Rain Lahtmets, ajakiri Kehakultuur),1962
Frida Hansdotter

Frida Marie Hansdotter (sündinud 13. detsembril 1985 Västeråsis) on Rootsi mäesuusataja, kes on spetsialiseerunud slaalomile. Ta tuli slaalomis olümpiavõitjaks 2018. aasta taliolümpiamängudel. 2018 Pyeongchangis olümpiavõitja slaalomis 2013 Schladmingis hõbemedal võistkonnavõistluses hõbemedal slaalomis 2015 Beaver Creekis hõbemedal slaalomis 2017 Sankt Moritzis pronksmedal slaalomis pronksmedal võistkonnavõistluses Slaalomikarikas 1. koht: 2016 2. koht: 2014, 2015 3. koht: 2018 Frida Hansdotter on osalenud (seisuga 25. märts 2018) 205 maailma karikasarja etapil ja jõudnud esikolmikusse 33 korral, neist 4 etappi on ta võitnud. Frida Hansdotteri koduleht Frida Hansdotter FIS-i kodulehel
Piirioidu pae

Piirioidu pae on liivakivipaljand ehk pae Ahja jõel, Saesaare paisjärve ääres. Piirioidu pae paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal jõe vasakkalda käänakus Kiidjärve sillast umbes 2 km allavoolu. Piirioidu pae on kuni 15 meetrit kõrge ja ligi 140 meetrit pikk Burtnieki lademe Härma kihistiku põimkihiline liivakivi paljand. Piirioidu pae on lõhestatud nelja sälkoruga osadeks. Paljandis on mitu koopaava. Enne Saesaare paisjärve rajamist moodustasid Piirioidu pae, Savioidu pae ja Mõtstare mägi ühe pideva 700 meetri pikkuse paljandi. Piirioidu paed on peetud Saesaare paisjärve äärsetest paljanditest üheks silmapaistvamaks. Ahja jõgi Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala Kumari, Eerik. Ahja jõe ürgorg. Tallinn. 1968 Ürglooduse objekt: Piirioidu pae Eesti looduse infosüsteemis Heino Raieste. Taevaskoja. Tallinn: Eesti Raamat, 1981 Geokogude infosüsteem. Piirioidu pae (ID: 16446)
Intiimne valgustus

"Intiimne valgustus" on 1965. aastal valminud Tšehhoslovakkia mängufilm. Peter sõidab nädalavahetuseks koos noore tüdruksõbraga kodukohta oma sõbra Bambasi juurde, keda ta pole tükk aega näinud. Bambas töötab kohaliku muusikakooli juhatajana. Kaks endisest klassikaaslast-muusikut kohtuvad taas pärast kümmet aastat ning püüavad heita pilku vahepealsele ajale. Nädalavahetus pooleliolevas maamajas, olukorrad ja inimesed on pealtnäha küll tavalised, kuid ometi kujutatud värvikalt ja haaravalt ning tõstetud kõrgemale argisest banaalsusest. Zdeněk Bezušek – Peter Karel Blažek – Bambas Věra Křesadlová – Stepa Jaroslava Štědrá – Marie (Maruš) Jan Vostrčil – äi Vlastimila Vlková – ämm Karel Uhlík – apteeker Miroslav Cvrk – Kaja, Bambasi poeg Dagmar Redinová – Marie, Bambasi tütar
Vello Rootsi

Vello Rootsi (15. märtsil 1939 Tallinn – 16. detsembril 1999 Tallinn) oli eesti orienteeruja ja sporditegelane. 1957. aastal lõpetas Tallinna 4. Keskkooli. 1962. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna maardlate allmaakaevandamise tehnoloogia ja kompleksse mehhaniseerimise eriala. Töötas Maardu Keemiakombinaadis. Hakkas orienteerumist harrastama 1960. aastatel TPIs. 1964. aastal võitis suusaorienteerumise Eesti meistrivõistlustel märkesuusatamises hõbemedali. Oli aastatel 1962–1987 Kalevi orienteerumissektsiooni esimees. Aastatel 1965–1972 Eesti NSV Orienteerumisspordi Föderatsiooni presiidiumi liige, aastatel 1969–1971 esimees. Vabariikliku kategooria kohtunik orienteerumises (1973). Vello Rootsi on maetud Rahumäe kalmistule. 1987 – Kalevi auliige Biograafia ESBLis TTÜ lõpetajad 1918-2006 "ESBL sporditulemused. Vello Rootsi". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. veebruar 2015. Vaadatud 15. veebruaril 2015. "Tiiu Nittim. Vabariikliku kategooria kohtunikud orienteerumises" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 15. veebruaril 2015. "HAUDI kalmistute register". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. veebruar 2015. Vaadatud 15. veebruaril 2015. Biograafia ESBLis Rahvusarhiivi fotode andmebaas FOTIS. Maardu Keemiakombinaadi vahetusejuhatajad Anu Tars ja Vello Rootsi flotatsioonitsehhis. Ajaleht Rahva Hääl, 1962
Avgust

Avgust on Venemaa heavy metal'i ansambel, mis alustas tegevust 1982. aastal ja tegutseb siiani. Avgust on välja andnud viis stuudioalbumit: 1987 – "Демон" 1989 – "Ответный удар" 2003 – "Это сейчас!" 2005 – "Абсолют на всё…" 2010 – "За чертой" 2011 – "Демон и ответный удар: Переиздание" Ansambel on korduvalt esinenud Eestis. 2012. aastal esines ta klubis Woodstock. "Легенда советского тяжёлого рока группа Август выступит в Таллине". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. veebruar 2015. Vaadatud 15. veebruaril 2015. Koduleht
Aili Aasoja

Aili Aasoja (sünninimi Aili Kristjuhan; sündinud 24. novembril 1949 Tallinnas) on eesti sisearhitekt. Ta õppis aastatel 1969–1974 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis. "Sisearhitekt aitab leida ruumis terviklikku lahendust". Ehitaja 10/2005. Lk 33-36 Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996. Lk 12 Eneken Helme. "Aasoja, Aili, sisearhitekt". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 12
Psychoterror

Psychoterror on Eesti punkansambel. Esimese kontserdi andis ansambel 20. septembril 1991. Bändi laulutekstid on nii inglise kui ka eesti keeles. Freddy (vokaal; Freddy Grenzmann, sündinud 1. mail 1972) Liba (trummid; Sven Liba, sündinud 15. septembril 1976) Uims (bass; Lauri Leis, sündinud 29. septembril 1971) Mozg (kitarr; Sven Kimmel, sündinud 13. veebruaril 1976) "Tusk. Töötus. Armetus." (1995; Fucking Cunt Records) "Viva La Revoluciòn" (1995; Khaos Control) "Chaos City" (1996; Fucking Cunt Records) "Live in Bremen" (1996; Fucking Cunt Records) "Waste and Insanity" (1997; Fucking Cunt Records) "Cheap Holidays" (2000; Fucking Cunt Records) "Mikrokosmos" (2002; Kaljukotkas) "Punks in the City" (2002; Disco Hater Records) "Greatest Shits" (2002; Kaljukotkas/Psychoterror) "Straight to the Point" (2004; Karma Mira Records/Szarapow Sound System) "Freddy, löö esimesena!" (2005; Kaljukotkas/Psychoterror) "Anarhia ja dekadents" (2006; Psychoterror/Inglikala Grupp) "Estonian Survivors" (2006; Revel Yell Music) "Parmakarma" (2010; Satisfactory) "XX" (2011) "Vaenlaste aeg" (2013) "Streik" (2016) "Käärid" (2018) "Punk pole moes" (2022; Tallinn Old Town Records) Fucking Cunt Records Koduleht Disco Hater Records Karma Mira Records Szarapow Sound System Revel Yell Music "Psychoterroril täitub 16 tegevusaastat", Eesti Päevalehe veebiväljaanne, 26. september 2007
Otto Jespersen

Otto Jespersen (16. juuli 1860 – 30. aprill 1943) oli taani keeleteadlane. 1924. The Philosophy of Grammar. 1925. Mankind, nation and individual: from a linguistic point of view.
Franjo Mihalić

Franjo Mihalić (9. märts 1920 – 14. veebruar 2015 Belgrad) oli Jugoslaavia jooksja. Mihalić võitis 1956. aasta suveolümpiamängudel Melbourne'is hõbemedali maratonijooksus. Tema isiklikud rekordid erinevatel distantsidel: 5000 meetri jooks – 14.18,0 10 000 meetri jooks – 29.37,6 maraton – 2:21.24
Haavaniidu pae

Haavaniidu pae on liivakivipaljand ehk pae Ahja jõel, Saesaare paisjärve ääres. Haavaniidu pae paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal jõe vasakkaldal Kiidjärve sillast umbes 1,5 km allavoolu. Haavaniidu pae on kuni 4 meetrit kõrge ja 20 meetrit pikk Burtnieki lademe Härma kihistiku põimkihiline liivakivi paljand, mis langeb järsu seinana vette. Haaveniidu paest ülesvoolu laieneb paisjärv oluliselt. Ahja jõgi Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala EELIS infoleht. Ürglooduse objekt: Haavaniidu pae Eesti looduse infosüsteemis Geokogude infosüsteem. Haavaniidu pae (ID: 14161)
August Albo

August Albo (11. september 1893 Suurupi – 13. detsember 1963 New York) oli eesti maalikunstnik, karikaturist ja skulptor. Kunsti õppis ta aastatel 1912–1916 Stieglitzi Rakenduskunstikoolis ja 1916–1917 Peterburi Kunstiakadeemias. Ta oli juba enne Oktoobrirevolutsiooni maalinud Moskvas tsaarile. Noorena oli ta ka öelnud, et on balletitantsija ja kutseline viiuldaja. Maalikunstniku karjääri alguses keskendus ta peamiselt abstraktsele kunstile, hiljem hakkas maalima rohkem realistlikus stiilis, mis oli väga detailne. Oma maalidel kasutas ta pseudonüüme Rod Palmer, A. Curtis või lihtsalt Albo. 1913–1914 oli ta eriti viljakas karikaturistina ajalehes Kilk, kus avaldas karikatuure baltisakslastest ja igapäevastest sündmustest. Alates 1914. aastast oli ta juba Kilgi juhtiv karikaturist ja tema karikatuure avaldati igas numbris. Tema karikatuure avaldati ka ajalehes Meie Mats ja Hommik. Aastatel 1918–1920 töötas ta Tallinna Kaubanduskoolis kunstiõpetajana. 1921. aastal pälvis ta esimese auhinna Eesti Vabariigi paberrahade kavandite eest ja esimese auhinna Lydia Koidula mälestussamba kavandi eest. Pärast emigreerumist elas Albo algul Saksamaal (1922–1923), siis Prantsusmaal; Saksamaal; Suurbritannias (1923–1951), alates 1953 USA-s New Yorgis. 2023. aastal toimus tema esimene isikunäitus Eestis Allee galeriis. Näitus "Eesti kunstnik August Albo – iluelamuste maalija New Yorgist" (kuraatorid Harry Liivrand ja Katre Palm) koondas valiku Eesti erakogudes olevatest Albo teostest. August Albo on maetud USA New Yorgi osariigi Kensico kalmistule. Vaba Eesti Sõna (New York, USA), 1963, 19. dets., nr. 51, lk. 14. Surmakuulutused. Kunst 1961 nr 4 (lk 16) 1980. Välis-Eesti kunstnikke. Kirjastus Maarjamaa. Rooma-Toronto. Lk 13 Hommik, 1914 27 jaanuar galerii, Allee (31. august 2023). "August Albo näitus 5.09–3.10 Allee galeriis". Allee galerii. Vaadatud 11. septembril 2023. TLÜAR väliseesti isikud ESTER – August Albo loomingut ERR, "Aktuaalne kaamera", 6. september 2023 Galerii: Tallinnas näeb valikut New Yorgis elanud Eesti kunstniku August Albo loomingust
Eugen Kask

Eugen Kask (18. jaanuar 1918 Kiiev, Ukraina – 11. mai 1998 Vimmerby, Rootsi) oli väliseesti graafik. Kask õppis Pallases vaheaegadega aastatel 1940–1941 ja 1943. Aastal 1944 põgenes Rootsi, 1954 käis õppereisidel Prantsusmaal ja Hispaanias. Esines alates 1944. aastast paljude isikunäitustega mitmel pool Rootsis (Ulricehamnis, Boråsis, Uppsalas, Vimmerbys, Stockholmis jm) ja osales grupinäitustel. 1991. aastal pälvis Stockholmi Eesti Kultuuri Koondise Hedda Hakkeri stipendiumi. Eugen Kase looming EKM Digikogus
Näiv olevik

Näiv olevik (inglise keeles specious present) on subjektiivselt tajutav elementaarne ajavahemik, mille jooksul tajutav püsib. Näiva oleviku mõiste esimesi käsitlejaid oli psühholoog ja filosoof William James. hetk olevik
Vastemõisa valla lipp

Vastsemõisa valla lipp oli Eesti haldusüksuse Vastemõisa valla lipp. Lipp oli kasutusel 16. novembrist 1995 kuni 2005. aasta oktoobrini, mil vald ühines Olustvere valla, Suure-Jaani valla ja Suure-Jaani linnaga ühtseks Suure-Jaani vallaks. Valla lipp oli ristkülikukujuline, selle vardapoolsest alanurgast suundusid lehviva otsa keskpunktini ja ülaservani (2/3 lipu pikkusest) kaldsirged, need jaotasid lipu kolmeks: valgeks, roheliseks ja mustaks väljaks. Valgel väljal oli roheline seitsmeharuline heraldiline okaspuutaim. Lipu normaalmõõtmed olid 100×150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 6:9 ühikut. Kui vallalipp heisati koos Eesti riigilipu või mõne teise riigi või mõne Eesti maakonna, linna, valla või muu lipuga, asus valla lipp lippude poolt vaadates vasakul teise riigi või Eesti riigilipust. Vertikaalselt heisatud lippude puhul asus vallalipp allpool Eesti riigilipust või teiste riikide lippudest. Vallalippu võis heisata või kasutada ameti- ja eluruumides. Vallaelanikel oli õigus heisata koos riigilipuga vallalipp. Kasutamiskõlbmatuks muutunud vallalipp kuulus sündsal viisil hävitamisele. Vastemõisa valla vapp Suure-Jaani valla lipp Olustvere valla lipp Suure-Jaani linna lipp
Frank Shorter

Frank Charles Shorter (sündinud 31. oktoobril 1947 Münchenis) on endine USA pikamaajooksja.
Peter Naur

Peter Naur (25. oktoober 1928 – 3. jaanuar 2016) oli taani arvutiteadlane. Ta oli üks programmeerimiskeele Algol-60 loojaid. Alates 1990. aastaist rõhutas ta eriti William Jamesi ja ka Otto Jesperseni tööde tähtsust mõtlemise mõistmisel, ning nende unustussejäämist suures osas 20. sajandi psühholoogias. Turingi auhind (2005) Naur, Peter 1995. Knowing and the Mystique of Logic and Rules. Kluwer.
Anne Maasik

Anne Maasik (sündinud 4. septembril 1951 Jõhvis) on eesti laulja ja laululooja, näitleja ja lavastaja. Anne Maasiku ürgne, omapärane ja võimas hääl ja mõtet kandev esitus on ainulaadsed. Ta on esinenud kontsertidega kirikutes, raamatukogudes, muuseumides, koolides ja vabaõhuüritustel. Vanemuise ja Tartu Lasteteatri näitlejana on ta ka teatris vaatajate ette toonud mitu omaloomingulist laulukava. Anne Maasik on mänginud nii teatris kui ka filmis. Lavastajatest on teinud koostööd näiteks Jaan Toomingaga (1976 Maia lavastuses "Põrgupõhja uus Vanapagan"; 1976 lavastuse "Veli Joonatan" muusikaline kujundus; 1977 film "Põrgupõhja uus Vanapagan", Maia; 1977 lavastuse "Polonees 1941" muusikaline kujundus; 1978 Krõõt lavastuses "Tõde ja õigus"), Rein Maraniga (1978 loodusfilmide "Tavaline rästik" ja "Rabade vaikuses" muusikaline kujundus; 1980 film "Laanetaguse suvi", ema Anne), Olav Neulandiga (1979 film "Tuulte pesa", Liisa Piir).  Kaljo Kiisa mängufilmist "Nipernaadi" (1983) pärineb Anne Maasiku esituses üks eesti filmimuusika tuntumaid laule – Ernst Enno "Rändaja õhtulaul". Rännak lauluvainule (Terra Records, Stockholm 1980, LP) Anne Maasik, Jaan Tooming - Ja tuulelaeval valgusest on aerud (Melodija 1990, LP) Lauluaed (1994, MC) Minekulaulud (1995, MC) Laulud Ernst Enno ja Uku Masingu sõnadele (Anne Maasik 2003, CD) Rännak lauluvainule (Anne Maasik 2012, CD) Kas siis selle maa keel... (ERR 2013, CD) Eesti teatri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Eesti Teatriliit. Tallinn 2000. Lk 358 Anne Maasik[alaline kõdulink] Täisinfovorm (vaadatud 1.05.2015) "Nipernaadi"[alaline kõdulink], portaal "Eesti film 100" Kristiina Davidjants ""Nipernaadi" kannab lõputut igatsuse vaimu" EPL, 20. juuli 2012 Anne Maasik andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles) Anne Maasik Eesti Filmi Andmebaasis Lauri Sommer. Teekäija Anne. TeMuKi 2012/10. Rändaja õhtulaul filmist Nipernaadi YouTube'i video, 2005.  Olemine. Anne Maasiku laulude maailm. ERR, 2009 ("Ta leiab luuletused, mis väljendavad meie rahva hinge ja laulab neid." Lauri Sommeri saade, kus peale muu kõlavad ka mõned haruldased helindid aastast 1979. Laulavad Anne Maasik ja Heikki-Rein Veromann. Toimetaja Liina Vainumetsa.)  Folgialbum. Anne Maasik Tartu Folgiklubis ERR, 2012. (Salvestis Tartu Folgiklubist 19.09.2012. Autoritunnis esineb Anne Maasik, teda küsitleb Ants Johanson, musitseerivad ka Heikki-Rein Veromann ja Mikk Sarv. Saate koostas Liina Vainumetsa.) Folgialbum. Kas siis selle maa keel... ERR, 2013. (Anne Maasiku laule esitavad Anne Maasik ja Heikki-Rein Veromann. Intervjuu Anne Maasikuga tegi toimetaja Liina Vainumetsa.)
Markus Puusepp

Markus Puusepp (sündinud 6. märtsil 1986 Võrus) on eesti orienteeruja. 2005. aastal lõpetas Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonnas ning 2012. aastast Tartu Ülikooli Pärnu kolledžis ettevõtluse ja projektijuhtimise erialal. Harrastab orienteerumist 1994. aastast. 2003. aastal võitis suusaorienteerumise noorte Euroopa meistrivõistlustel tavarajal pronksi ja sai lühirajal 4. koha. Aastatel 2007–2013 on ta Eesti meistrivõistlustel orienteerumises võitnud 6 kulda, 6 hõbedat ja 2 pronksi. 2006. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel orienteerumisjooksus Leedus Druskininkais võitis ta tavarajal pronksi ja Eesti meeskonnas koos Mihkel Järveoja ja Timo Sillaga teatevõistlusel kulla. 2012. aastal oli Jüriööjooksu rajameister. Aastatel 2011–2013 oli Eesti Orienteerumisliidu juhatuse liige. Joonistanud üle 30 orienteerumiskaardi. Markus Puusepp oli 2017. aasta juulis Eestis toimuvate orienteerumise maailmameistrivõistluste peakorraldaja. 1998 Eesti Olümpiaakadeemia ausa mängu auhind Eesti Sporti Biograafiline Leksikon. Puusepp, Markus "ESBL sporditulemused. Markus Puusepp". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 15. veebruaril 2015. "Eesti Orienteerumisliidu orienteerumiskaartide andmebaas". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. veebruar 2015. Vaadatud 15. veebruaril 2015. Nokian Tyres World Orienteering Championships, 1–7 July 2017, Estonia "Eesti Olümpiaakadeemia koduleht". Biograafia ESBL-is World of O. Athlete profile: Markus Puusepp
Türsamäe

Türsamäe on paikkond Sillamäel. Türsamäed on esimest korda mainitud 1520 (Turrisel). Türsamäel on olnud põlevkiviutmistehas, mis hävis II maailmasõjas. Türsamäe rannas on olnud muul õlitankerite vastuvõtuks. Türsamäe mõis Eesti entsüklopeedia. 8. köide: RAI–SUM. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1995, lk 499. Roosalu, Merilis (1. detsember 2022). "Vaata vanu Pätsi-aegseid fotosid: fotomatkaja Carl Sarapi postkaardid Eestist – Imeline Ajalugu". Imeline Ajalugu. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. detsember 2022. Vaadatud 26. veebruaril 2024.{{netiviide}}: CS1 hooldus: robot: algse URL-i olek teadmata (link)
Sõnajala mägi

Sõnajala mägi on liivakivipaljand ehk pae Ahja jõe vasakkaldal Kiidjärve sillast umbes 600 meetrit allavoolu. Sõnajala mägi paikneb Ahja jõe ürgoru maastikukaitsealal. Sõnajala mägi on 12 meetrit kõrge ja 40 meetrit pikk Burtnieki lademe Härma kihistiku põimkihiline liivakivi paljand, mis langeb järsu seinana vette. Keskmises osas on liivakivi varisenud. Ahja jõgi Ahja jõe ürgoru maastikukaitseala Ürglooduse objekt: Sõnajala mägi Eesti looduse infosüsteemis Geokogude infosüsteem. Sõnajalamägi (ID: 16444)
Indrek Neivelt

Indrek Neivelt (sündinud 17. märtsil 1967 Tallinnas) on Eesti ettevõtja, pangandustegelane. Ta lõpetas aastal 1985 Tallinna 1. Keskkooli. Aastal 1993 lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikooli ehituse ökonoomika ja juhtimise erialal. 1991. aastal asus Inderek Neivelt tööle Hansapanka, kuhu teda kutsus selle asutaja Rain Lõhmus, algul laenuosakonna juhatajana. Aastatel 1994–1995 oli Hansapanga juhatuse liige, aastatel 1999–2005 juhatuse esimees. Pärast Hanspanga täielikku ülevõtmist Swedbanki poolt lahkus Neivelt Hansapangast. Hansapanga ülevõtmise ajal oli ta panga üks suuremaid eraisikutest aktsionäre. Aastatel 2005–2014 oli ta Venemaa eraomanduses oleva panga Kvest Bank, hiljem Bank Saint Petersburg, nõukogu esimees. 2016. aastal lõi koos mitme tehnoloogiaspetsialistiga finantstehnoloogiaettevõtte Pocopay. Oma investeeringuid juhib osaühingu Trust IN kaudu. 2001 – Maailma Majandusfoorumi tulevikujuhi nimetus 2001 – Tallinna Tehnikaülikooli aasta vilistlane 2004 – Eesti Kaubandus-Tööstuskoja II klassi aumärk 2005 – Valgetähe III klassi teenetemärk 2015 – aasta kultuurisõber (koos Maarja Oviir-Neiveltiga) Ta on abielus, kolm last. Eesti majanduse biograafiline leksikon. Ilo Kirjastus. 2003. Lk 320 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. november 2014. Vaadatud 15. veebruaril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://digi.lib.ttu.ee/i/?113 Sulev Oll (2001). Indrek Neivelt. Hansapanga juht. Tallinn: Üripäeva Kirjastus. Aivar Pau (4. veebruar 2016). "Indrek Neivelt teeb uut panka". Postimees. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Eduard Rang

Eduard Rang (6. juuni 1910 Riia – 24. juuni 1961 Viljandi) oli eesti fotograaf. Pärast üldhariduse omandamist õppis fotograafiat Riias oma isa ateljees. Sõjaväes sundaega teenides oli Pärnus 6. Üksiku Jalaväepataljoni fotograaf. Seejärel võttis üle Aleksander Livenströmi ateljee Viljandis. Ateljee asus aadressil Jakobsoni 24. Ta oli Käsitööstuskoja graafikatööstuse sektsiooni liige ja Viljandi Tööoskusameti ekspert fotograafia alal. Ta oli Viljandi spordiseltsi Tulevik liige, tegeles poksi ja laskespordiga. "Eesti majanduselu leksikon. Sõna: Pärnu, 1939". Surmakuulutus. Tee Kommunismile, 29.06.1961. "Viljandi Muuseumi foto". "Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseumi foto". Viljandi laskesportlaste leinakuulutus. Tee Kommunismile, 29.06.1961. Eduard Rangi portreefoto Eduard Rangi ateljee fotoümbris Eesti fotograafid, elulooline andmebaas
Suure-Jaani linna lipp

Suure-Jaani linna lipp oli Eesti linna ja Suure-Jaani valla vallasisese linna Suure-Jaani lipp. Lipp on kinnitatud 27. detsembril 1995. 2005. aasta oktoobris ühinesid Suure-Jaani linn ja vald, Vastemõisa vald ning Olustvere vald ühtseks Suure-Jaani vallaks. Linna lipp koosneb kahest valgest ja kahest punasest vaheldumisi asetsevast võrdsest laiust, kusjuures pealmiseks on valge laid ja alumiseks punane laid. Lipu mõõtmed on 105x165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11. Suure-Jaani linna lipu võivad heisata kõik linnakodanikud eramajadel, ettevõtted ja organisatsioonid oma hoonetel lipuhoidjasse või maapinnalt tõusvasse lipumasti. Heisatav lipp peab vastama põhimääruses olevale kirjeldusele, olema puhas ja terve. Lipumasti kõrgus on ligikaudu kuus korda suurem lipu laiusest, seinalipuvarda pikkus on ligikaudu kolm korda suurem lipu laiusest. Heisatud lippudel jääb lipukanga alumine serv maapinnast vähemalt kolme meetri kõrgusele. Suure-Jaani lipp heisatakse riiklikel pühadel ning tähtpäevadel, rahvuspühadel (riigilipu heiskamise päevadel), linna juubelil, perekondlikel tähtpäevadel ja muude sündmuste puhul, milleks sellekohase korralduse annab Suure-Jaani Linnavalitsus. Suure-Jaani linna lipu heiskamisel leinalipuna kinnitatakse lipu ülemisse otsa 100 millimeetri laiune must lint, mille mõlemad otsad ulatuvad kuni lipukandja alumise servani või heisatakse lipp poolde lipumasti. Suure-Jaani linna lipp heisatakse suveajal kell 8.00, talveajal kell 9.00 ja langetatakse päikeseloojangul, kuid mitte hiljem, kui kell 22.00. Suure-Jaani linna lipu võib heisata üksi või koos Eesti riigilipuga. Üks lipp teist ei asenda. Linna lipu mõõtmed ei või koos riigilipuga heiskamisel ületada riigilipu mõõtmeid. Kui Suure-Jaani linna lippu heisatakse koos Eesti riigilipuga, asub riigilipp lippude poolt vaadates paremal, linna lipp vasakul. Kui linna lipp heisatakse koos Eesti riigilipuga, mõne välisriigi lipuga ja maakondade ning linnade-valdade lippudega, siis lippude poolt vaadates asetseb paremal eesti riigilipp, sellest vasakul välisriikide lipud prantsuskeelsete riiginimede tähestikulises järjekorras, seejärel linnade-valdade lipud tähestikulises järjekorras ja seejärel Suure-Jaani linna lipp vasakul äärel. Lipud peavad olema ühelaiused, heisatud iga lipp eri lipuvardasse või masti ja samale kõrgusele. Suure-Jaani linna lippu võib kasutada miitingutel, demonstratsioonidel ja pidustustel. Suure-Jaani Linnavalitsuse hoonel võib linna lipp olla heisatud koos riigilipuga ööpäeva-ringselt. Kasutamiskõlbmatuks muutunud linna lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele. Suure-Jaani linna vapp Vastemõisa valla lipp Suure-Jaani valla lipp Olustvere valla lipp Viljandi maakond Suure-Jaani linna sümboolika
Tütarküla

Tütarküla on emaküla lähedale tekkinud asula (nt küla). Tütarküla on rajanud emakülast ümberasunud või sealt mingil põhjusel lahkuma pidanud inimesed. Enamasti on tütarküla kohanimes viide emakülale, nt Aidu-Liiva, Kodila-Uusküla . tütarlinn Eesti entsüklopeedia. 10. köide: TÜRI–Y. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 1998, lk 8-9.