laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Romeo Mukk

Romeo Mukk (sündinud 3. jaanuaril 1948 Tartus) on Kuhjavere külavanem ja aktiivne külaliikumise edendaja. Tema eestvedamisel korraldatakse alates 2005. aastast Kuhjaveres külateatrite päevi. 2021 Valgetähe V klassi teenetemärk Romeo Mukk edendab kodumaa külaliikumist Sakala 08. august 2007 Külavanem korraldab iseseisvuspäeva vastuvõtu Sakala 22. veebruar 2008 Kuhjavere küla koduleht
Hugo-Johannes Möldre

Hugo-Johannes Möldre (ka Mölder; 25/26. mai 1896 Kriimani mõis, Haaslava vald, Tartumaa – 16. detsember 1983 Göteborg, Rootsi, maetud Kvibergi kalmistule) oli Eesti sõjaväelane, jurist ja politseiametnik. Möldre õppis Tartu gümnaasiumis ja Tartu ülikoolis ning oli Korp! Fraternitas Estica liige. 1915. aastal lõpetas ta Peterburi Pauli sõjakooli, mille järel teenis leitnandi auastmes 7. Läti (Bauska) kütipolgus võttes roodukomandörina osa Esimesest maailmasõjast Riia rindel. „Jõululahingute käigus Vene vägede pealetungil Miitavi üldsuunal 23. detsembril 1916 liikus Möldre oma rooduga Mangeli metsa ja Kuulipilduja mäe (Ložmeteju Kalns) vahelist defileed läbiva kolonni avangardis. Sattudes ootamatult saksa vägede tugeva kuulipilduja- ja püssitule alla, asus Möldre oma roodu etteotsa ja viis selle rünnakule. Hüpates esimesena saksa kaeviku rinnatisele, tõmbas ta endaga kaasa kogu roodu. Pärast esimese kaevikuteliini vallutamist jätkasid kütid leitnant Möldre juhtimisel rünnakut ja vallutasid ka teise kaevikuteliini. Selle eest autasustati Hugo Möldret Georgi mõõgaga ja Vladimiri 4-järgu m.“ – (PAF 11.09.1917) 1918. aasta algul teenis leitnant Möldre lühikest aega 3. Eesti jalaväepolgus ja Tartu tagavarapataljonis. Võttis osa Vabadussõjast. Möldre teenis soomusrongidiviisi laiarööpmelise soomusrongi nr 6 ülemana (polkovnik Johannes Poopuu alluvuses) ja kahurväes kapteni auastmes. Pärast Vabadussõda oli Möldre kohtupalati prokuröri abi; vandeadvokaat; Riigikogu asjaajaja. 1923. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 16. juunist 1924 määrati ta Eesti Politsei Peavalitsuse ülema kohusetäitjaks ja temast sai üks Tallinna Politseikooli loojaid. Tema ajal ühendati Kaitsepolitsei ja Kriminaalpolitsei Politsei Peavalitsuse alluvusse. Ta lahkus Politsei Peavalitsuse ülema kohusetäitja kohalt pärast 1. detsembri riigipöördekatset, 1925. aasta 1. märtsil. Teises maailmasõjas võttis osa soomepoiste tegevusest, õpetades Soomes Munkkiniemis eestlastest sõdureid välja. Hiljem oli üks Erna I grupi juhte. 1944. aastal siirdus Rootsi. Kui eksiilvalitsus ülendas Eesti Vabariigi juubeli puhul kõik ohvitserid ühe auastme võrra, sai ka Möldre 28. novembril 1978 majoriks. Tema tütar oli Ellen-Vivian Orgmets ja poeg Fred Möldre, lahkus Eestist, soomepoiss. Eesti Politseileht 1925 nr. 4, Lühike elulugu Mihkel-Theodor Simmo https://erna.ee/downloads/telegrafistipaevik.htm https://www.geni.com/people/Mihkel-Simmo/6000000010207407283 Hugo-Johannes Möldre 125.a. www.kastre.ee vallaleht lk.10 Taivo Kirm sünnikoha ajalugu https://www.kastre.ee/documents/18139828/18524998/kastre_infoleht_mai2021.pdf/03bd6b6e-2f67-45f5-b6a0-775cb47b10d4 Hugo-Johannes Möldre eluloo ja tegevuse kokkuvõte Rootsi valitsusele [https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/a/a3/Rootsi_ajalehes%28esineb_Fred_-varjunimega_soviet_delegatsioonile_Rootsi_poolt%29%2Caastal1955%29.pdf Hugo-Johannes Möldre, varjunimega Fred)
Hiis (usuühing)

Hiis oli usuühing (koguduste liit), mis 1930. aastatel koondas enamikku Eesti aktiivseid taarausulisi. Taarausuliste liikumise tuumik kujunes 1920. aastate algul Tallinnas. Algselt oli selle juht Aleksander Põrk, kes hiljem jäi liikumisest kõrvale. Esimene taaralaste nime all kokkusaamine toimus mais 1925 ühe hilisema peaideoloogi Kustas Utuste juhtimisel. Usuühing "Hiis" loodi 1930. aastal, kuid kinnitati ametivõimude poolt alles 3. juulil 1931. Usuküsimusi korraldas üheksa eluks ajaks valitud askot, kes moodustasid Tarkade Nõukogu. Muud juhtorganid sarnanesid teiste ühingute omadega. 1930–1933 ilmus neli numbrit ajakirja Hiis, milles avaldati liikumise põhiseisukohad. Majandusraskuste tõttu asendati ajakiri 1934. aastal käsilevikulise ringkirjaga Hiie Teated. Ajakiri Vaimne Vabadusvõitlus ilmus 1939–1940 ja sisaldas peamiselt poleemikat kristluse ja selle mõjude üle. Liikumise peaeesmärk oli rahvusliku maailmavaate levitamine ning võõrmõjude väljajuurimine eestlaste mõttemaailmast. Töötati välja uus ajaarvamine, kalender ja tähtpäevastik ning abiellumis-, pühitsus- ja matuseriitused (taiad). Toetati mitmeid riiklikke üritusi (nt nimede eestistamist). Taaralaste tähtsaima püha – jüripäeva kui kunagise vabadusvõitluse ühe tähtsündmuse ja seega vabaduspüha tähistamisega oli seotud mälestushiie rajamine Sõjamäele. Projektivõistlus korraldati 1932, töid alustati 1933, projekti koostas 1934. aastal arhitekt Johann Ostrat. Hiis oli 1940. aastal pooleli, enamiku tehtust hävitasid II maailmasõda ja 1950–1960. aastatel rajatud tööstusettevõtted. Tänapäeval on osa sellest teostatud Jüriöö pargina. Liikumine laienes ka Tallinnast väljapoole – 1938–1940 asutati iseseisvad hiied Harju- ja Võrumaal. Tallinna hiies oli 1940. aastal üle 500 liikme, mujal Eestis oli neid ca 200. 1930. aastate II poolel kavandati taarausuliste kalmistu rajamist Rahumäe kalmistu idaossa. Nõukogude võim saatis ühingu laiali, kuid usulist tegevust esialgu väga ei piiratud – nt sügisel 1940 maeti taarausu kommete järgi liikumise üks peaideolooge Maarda Lepp-Utuste; seejärel tegutsemine soikus ning hiljem represseeriti enamikku üksikliikmeid. Hiit on 1960. aastate lõpul püüdnud taastada Läänes elavad taaralased. Viimane iseseisvusaegne asko Hengo Tulnola maeti jaanuaris 1986 Rahumäe kalmistule, matusetaia viis läbi pühitsetud taaralane Jüri-Rajur Liivak. Praegu tegutsevad taaralased läbi Taarausuliste ja Maausuliste Maavalla Koja. Jaan Org Küllo Arjakas. "Taaralastest ja Kustas Utuste kirjakogust". Looming 7, 1987 Kaupo Deemant. "Taarausulistest". Edasi, 30. aprill 1988; 7. mai 1988 Robert Treufeldt. "Hiis". // Entsüklopeedia Tallinn 1 (A-M). Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2004. Lk 120
Rotatsioonaurusti

Rotatsioonaurusti on laboratoorne destillatsiooni seade solventide efektiivseks üleajamiseks mittelenduva (kõrgeltkeeva) proovi pealt. Seda seadet saab kasutada ka solvendi puhastamiseks. Rotatsioonauruti juurde kuulub mootor destillatsioonikolvi pöörlema panemiseks. See aitab vältida destilleeritava vedeliku liigset kuumutamist. Tavaliselt toimub lahusti üleajamine mõõdukas vaakumis, mis saavutatakse veejoapumbaga. Laia kasutust on leidnud nn Büchi aurustid, mis on saanud nime tootja-firma järgi. Destillatsioon Vaakumdestillatsioon
Hiis (ajakiri)

Hiis on Eesti taarausuliste ajakiri. Aastail 1930–1933 ilmus seda 4 numbrit. Esimese numbri vastutav toimetaja oli Marta Utuste-Lepp. Aastail 10205 (Maavalla kalendri järgi; 1992) ja 10206 (Maavalla kalendri järgi; 1993) anti välja ajakirja Hiis nr 5 ja 6, väljaandjaks muinsuskaitseklubi Tõlet. Hiljem on Hiit ja Hiie Teatajat välja andnud hiislar Addold Mossini juhitav Pühajärve Keskhiis. Hiis. Taarausuline ajakiri. 1930. 1 vihk. Talvekuu, E. V. 13. a. Kättesaadav Maavalla Koja kodulehel: esimene pool ja teine pool A.Kaasik, Mis oli Tõlet. Hiis nr. 5. Maausuline ajakiri Hiis. Tõleti ajakiri. Nr 6, kevad 10206. (1993)
Ove Sander

Ove Sander (sündinud 4. mail 1970 Tartus) on Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku (EELK) vaimulik, piiskop ja EELK Usuteaduse Instituudi rektor. Ta on olnud ka Sotsiaalministeeriumi nõunik-peakaplan. Keskharidus Nõo Keskkool 1988. Teoloogia diplom EELK Usuteaduse Instituut 1994. Teoloogia magister (M.Div) AFLC Seminary, Minneapolis, 1999. Filosoofia doktor (PhD) Tallinna Ülikool, 2005. Järeldoktor Concordia Seminary, St Louis, 2007. Ordineeriti 16. jaanuaril 1991 aseõpetajaks, õpetajaõigused sai 2. detsembril 1994. Vastseliina Katariina koguduse õpetaja 1990–1998. Vastseliina Keskkooli inglise keele õpetaja 1995–1997. Ajalehe Eesti Kirik teoloogiline konsultant 1995–1997. Nõmme Rahu koguduse õpetaja 1999–2024. Põhja-Eesti piiskopkond Piiskop EELK Usuteaduse Instituudi pastoraalseminari juhataja 1998–2012. EELK Usuteaduse Instituudi praktilise usuteaduse õppetooli hoidja 1998–2010. EELK Konsistooriumi assessor 2005–2012 ja 2015–2024. EELK piiskop aastast 2024 EELK kirikukogu abijuhataja 2005–2012. EELK Usuteaduse Instituudi rektor 2012–2020 ning uuesti alates 11. jaanuarist 2022 Sotsiaalministeeriumi peakaplan 2020–2022. Vastseliina Teisipäeva Klubi I järgu orden 1998 EELK Kirjastuspreemia 1998 EELK Teeneteristi III järk 2007 Nõmme aasta tegija 2008 EELK Aasta Vaimulik 2009 TTA Ratasristi II järgu teenetemärk 2013 Tallinna teenetemärk 2014 EELK Teeneteristi II järgu orden 2020 Ove Sander. Jutlus kui argumentatiivne diskursus: informaal-loogiline aspekt. Analüütiline ülevaade Ove Sanderi abikaasa Liina on teoloog, neil on pojad Samuel ja Siimon ja tütar Eimi Mirjam. Hille Tänavsuu, "Nõmme aasta tegija, õpetaja Ove Sander on õnnelik inimene", Tallinna Postimees, 10. detsember 2008 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. august 2020. Vaadatud 17. mail 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Anneli Ammas, "Ove Sander – kihutav kirikuõpetaja, Eesti Päevaleht 19. aprill 2003
Rohuküla–Heltermaa laevatee

Rohuküla–Heltermaa laevatee on 12 meremiili pikkune faarvaater mandril asuva Rohuküla ja Hiiumaa Heltermaa sadama vahel. Faarvaater läheb Rohuküla juures (Rukkirahust põhja poolt) läbi kitsa Rukki kanali. Sellest edasi Heltermaa poole kulgeb laevatee täiesti sirgelt, seejuures umbes 5 kilomeetrit enne Hiiumaad kulgeb laevatee Heltermaa kanalis. Laevatee on tähistatud poidega, mis asuvad peamiselt Rukki ja Heltermaa kanalite ääres (vaata Rukki kanali poid, Heltermaa kanali poid). Kaldal moodustavad liitsihi Heltermaa ülemine ja alumine tulepaak ning Rohuküla ülemine ja alumine tulepaak. Laevatee sügavus on vähemalt 5,0 meetrit. Rohuküla–Heltermaa laevaliini laevadel tuleb madala veetasemega kohati reise ära jätta. Kui veetase langes 49 sentimeetrit alla keskmise, ei saanud suurima süvisega liinilaev (St. Ola) laevateel liigelda. Näiteks Scania ja Harilaid liiklesid seni, kuni veetase oli 55 sentimeetrit alla keskmise. Parvlaev Muhumaa on sõitnud ka veetasemega 59 sentimeetrit alla keskmise. Samas, 14. septembril 2011 jäeti Hiiumaa kapteni otsusel reis ära mitte kõrge veetaseme tõttu, mis oli 70...80 cm üle keskmise, vaid sellepärast, et Rukkirahu kanalis ei ole tormiga ohutu liigelda. Umbes poolel teel Rukkirahu ja Heltermaa vahel ristub laevatee Kumari kanali põhjaosaga ja peamise Muhu väina laevateega. Laevateed kasutatakse aasta läbi, sellest lõuna poole jääv veeala (kuni Virtsu–Kuivastu laevateeni) suletakse talvel sageli laevaliikluseks, et võimaldada tekkida jääteede jaoks piisavalt paksul merejääl. Jaan Lutt (2/2010). "Miks Hiiumaa praam kipub merepõhja kinni jääma?". Eesti Loodus. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Aeg= (juhend) Kärolyn Kongi. Praamiliiklus võib madala veeseisu tõttu katkeda. Hiiu Leht, 28. aprill 2009. "Hiiumaa praamiliiklus võib madala veeseisu tõttu katkeda". Õhtuleht. 28. aprill 2009. Hetlin Villak (30. aprill 2009). "Väga madal veetase häirib tõsiselt laevaliiklust Hiiumaaga". Eesti Päevaleht. Anu Hiiuväin (28. detsember 2010). "Madalad veeseisud ja tuisk ei ole parvlaev Muhumaa liiklemist seni häirinud". Postimehe uudisvoog.[alaline kõdulink] "Torm katkestas laevaliikluse Hiiumaaga". Delfi. 14. september 2011.[alaline kõdulink]
Scania (laev)

Scania on parvlaev, mis kuulus Eesti laevafirmale Saaremaa Laevakompanii. Laev on ehitatud 1972. aastal Aalborg Værft A/Si laevatehases. Eesti lipu all mahutas Scania 400 reisijat ja 80 sõidukit. Scandlinesi ajal oli aga reisilaeva sertifikaat olnud 800 reisija jaoks. Laev sõitis mitu aastat suveliinil Mõntu–Ventspils. Scania esimene reis pärast valmimist toimus 21. jaanuaril 1972. Eesti lipu all oli Scania täpselt 10 aastat – 10. märtsist 2000 kuni 16. märtsini 2010. Pärast laeva müüki on ta Itaalia lipu all kandnud nime Emanuele d'Abundo Primo ja Fidži lipu all nime Spirit of Altruism. 2018. aasta aprillis sõitis laev 134 reisijaga pardal Fidži ranniku lähedal rahule. 1972–2000 22. maist 1972 kuni maini 2000 sõitis liinil Limhamn–Dragör 2000–2005 maist 2000 kuni 17. maini 2005 sõitis liinidel Rohuküla–Heltermaa ja Virtsu–Kuivastu 2005–2008 17. maist 2005 sõitis suvekuudel liinil Mõntu-Ventspils 2005–2008 sügisest kevadeni sõitis liinil Rohuküla–Heltermaa 2008–2010 sügisest 2008 kuni 15. märtsini 2010 sõitis liinil Rohuküla-Heltermaa Rederi Ab Öresund (1972–1996) Scandlines (1996–1999) Saaremaa Laevakompanii (2000–2010) Medmar Group (2010–) Spirit Of Altruism Probe Continues. Fiji Sun, 4. aprill 2018.
Robert Helde

Robert Helde (13. detsember 1923 Mõisa küla, Torgu vald, Jämaja kihelkond, Saaremaa – 28. august 2009 Keila) oli eesti mälumängur. Lõpetas Lõupõllu 6-klassilise algkooli ja reaalkooliastme Kuressaares. Oli pärast seda Tallinna Õpetajate Seminari õpilane. Nõukogude–Saksa sõjas mobiliseeriti ta 1941. aastal Punaarmeesse, oli 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 614. suurtükiväepolgu staabis autojuht. Liitus 15. märtsil 1943 Saksa relvajõududega, oli väljaõppel Heidelaagris ja Bad Tölzi SS-i junkrukoolis, kust naasis 1944. aastal Eestisse. Ta võitles Eesti SS-leegioni koosseisu kuulunud Eesti Vabatahtlike Soomusgrenaderide SS-pataljonis Narva ja osales selle pataljoni 3. kompanii ülema kohusetäitjana Sinimägede lahingutes. Alates 21. juulist 1944 Untersturmführer. Ta taganes koos pataljoniga Ambla kanti, varjus Tallinnas ja liikus sealt oma kodutallu. 26. märtsil 1945 arreteeriti oma kodutalus. 27. septembril 1945 mõisteti talle kümme aastat sunnitöölaagrit ja veel viis aastat asumist. Oli vangilaagris Komi ANSV-s. Elas alates pärast vangilaagrist vabanemist 1955. aastast kuni surmani Keilas. Hiljem õppis ta Tallinna Polütehnilises Instituudis, kust lahkus 1963. aastal instituuti lõpetamata. Ta töötas aastaid Tallinna Veevarustuse ja Kanalisatsiooni Tootmisvalitsuses. Pensionärina töötas ta aastatel 1992–2003 mitmel ametikohal Eesti Rahvusraamatukogu haldusosakonnas. Ilmar Sinirand, Endel Pihlakas, Peep Päro, Georgi Trofimov, Jüri Örd, Sirje Seemendi, Robert Helde, Linda Pentus. "Tallinna veevarustuse ja kanalisatsiooni minevik ja tänapäev". Valgus. Tallinn 1992. ISBN 5440012504 Tema meelisteemad olid ajalugu, kunst ja geograafia. Osales 1970.–1980. aastatel Eesti Televisiooni mälumängus "Kes keda?". Ta oli Eesti NSV üksikmängu meister aastal 1981, sai hõbemedali võistkondlikus mängus Tallinna Veevarustuse ja Kanalisatsiooni Tootmisvalitsuse võistkonnas aastal 1984 ja pronksmedali Keila võistkonnas 1994. Ta oli Harju maakonna võistkondlik meister (Mnemofriik sügisel 2001). Ta oli alates 8. oktoobrist 1996 Isamaaliidu liige. Kuulus 2005. aastast ka Keila linnavolikokku, oli seal sotsiaalkomisjoni aseesimees ja ühtlasi linnavolikogu vanim liige. Eesti Eruohvitseride Kogu toetajaliige 2004 Kotkaristi IV klassi teenetemärk Oli abielus ja tal on kaks tütart. Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Raul Pint

Raul Pint (sündinud 22. septembril 1968 Pärnus) on eesti pankrotihaldur. Alates 1995. aastast on ta spetsialiseerunud ettevõtete likvideerimisele. Ta on osalenud otseselt või konsultandina üle 2500 ettevõtte tegevuse lõpetamisel ja likvideerimisel. 1988–1990 Tallinna Tehnikaülikool (majandusinformaatika) 1988–1994 Moskva Ordzonikidze nimeline Juhtimisakadeemia 1990–1992 EELK Usuteaduse Instituut (teoloogia) 1997–1999 Tartu Ülikool (psühholoogia) 1997 Eesti Majandusjuhtide Instituut (pankrotihaldurite koolitus) Teenis 1986–1988 Nõukogude armees topograafina. Raul Pint: olen veidi tagasi tõmbunud sellest ärist, tervise peale hakkab, Äripäev, 16. märts 2007 Panama varifirma abil on likvideeritud 500 raskustes Eesti firmat, Postimees, 21. märts 2012 Ärma talu ehitanud firma müüdi riiulifirmale, Õhtuleht, 5. oktoober 2007 Mees, kes võtab võlad endale ja kaob, Äripäev, 21. mai 2010 Firmamatja: giljotiin sobib peavalurohuks, Äripäev, 21. november 2014 Isamaaliitlane ostis lõbumajafirma, Delfi, 7. oktoober 2004 Kes nad on ja kust tulevad tankistid?, Õhtuleht, 17. oktoober 2013 Edutu ettevõtja pole kurjategija, Äripäev, 5. aprill 2005 Firma võlgadesse jätnud juhid maksuameti luubi alt ei pääse, Postimees, 21. aprill 2007 Tapmata ettevõte tapab ettevõtja enda, Postimees, 3. detsember 2014 Pärnakad matavad firmasid, Äripäev, 3. juuli 1996 Elukutse — probleemsete ettevõtete likvideerija, Äripäev, 22. oktoober 2002 Kaks aastat tagasi surnud ettevõtja pääses lõpuks ärikeelust, Õhtuleht, 23. mai 2014 Ettevõtja maksuametist: vaherahu on purustatud, Postimees, 20. veebruar 2015
Vassili Pruul

Vassili Pruul (31. märts 1890 Muhu – 28. juuni 1939 Tallinn) oli eesti relvasepp. Ta töötas peaaegu 20 aastat Arsenalis ja valmistas Eesti laskuritele täpsusrelvi. Oma teenete eest sai ta Valgetähe teenetemärgi II klassi medali ja mälestuskingituse Vabariigi Presidendilt. Püssisepp Vassili Pruul †. Päevaleht, 1. juuli 1939, nr. 174, lk. 7.
Matti Haapoja

Matti Haapoja (16. september 1845 Isokyrö – 8. jaanuar 1895 Turu) oli soome sarimõrvar.
Jürnas Kokla

Jürnas Kokla (sündinud 12. augustil 1960) on eesti hebraist. Ta õpetab heebrea keelt EELK Usuteaduse Instituudis. Ta on üks John Bowkeri raamatu "Maailma usundid" eesti keelde tõlkijaid. Tema abikaasa on Venemaalt pärit juudi rahvusest keeleteadlane Anna Verschik; neil on tütar Noemi. Tema isa oli keeleteadlane Paul Kokla. "Paljukeelne perekond". Õpetajate Leht, 23. märts 2007. Lk 20 Evelin Kivimaa, "Lõiming südames", Eesti Naine, märts 2008
Sepp Dietrich

Josef Dietrich (Sepp Dietrich; 28. mai 1892 – 21. aprill 1966) oli Saksamaa sõjaväelane, Relva-SSi kindralooberst ja SS-Oberstgruppenführer. Dietrich oli üks kahekümne seitsmest isikust, keda autasustati tammelehtede, mõõkade ja teemantidega Raudristi Rüütliristiga.
Eriviburvetikad

Eriviburvetikad ehk ksantofüüdid (Xanthophyceae) on heterokontide ehk stramenopiilide hõimkonda kuuluv vetikaklass. Eriviburvetikad on teada mõnisada . Eriviburvetikate nimetus tuleneb sellest, et neil esineb kaks eri pikkusega viburit, millest väiksem on mõnikord redutseerunud; viburitel on liikumisfunktsioon. Eriviburvetikad on kõige rohkem levinud magevees, kuid esineb ka riim- ja merevees. Mitmed fülogeneetilised uurimused viitavad, et tegemist on pruunvetikate lähima sugulusrühmaga. Pigmentidest esinevad neil klorofüllid a ja e, beetakaroteen ja ksantofüll, klorofülli b pole leitud . Varuainena esinevad neil leukosiin, volutiin, õlid ja rasvad, tärklist aga mitte. Erinevalt teistest heterokontidest puuduvad eriviburvetikate kloroplastides fukoksantiinid, mistõttu nende värvus on heledamapoolne, olles tavaliselt helerohekaskollane, harvem ka tumeroheline ja lausa sinine. Eriviburvetikate vormiline mitmekesisus on suur: esineb nii koloonialisi, monaadseid, kokkoidseid kui ka muid vorme. Eriviburvetikad paljunevad zoospooride, autospooride, pooldumise vm viisil. Eriviburvetikaid on aegade jooksul süsteemides mitu korda ümber paigutatud. Traditsiooniliselt vaadeldi neid omaette hõimkonnana eriviburvetiktaimed (Xanthophyta ehk Heteroconatae). Nüüdisajal paigutatakse nad üldjuhul heterokontide hõimkonda, moodustades seal klassi. Eriviburvetikate võimalikud seltsid ja perekonnad on järgmised: selts Botrydiales Asterosiphon Botrydium selts Mischococcales Botrydiopsis Botryochloris Bumilleriopsis Chlorellidium Mischococcus Monodus Ophiocytium Pleurochloris Pseudobumilleriopsis Sphaerosorus selts Tribonematales Pascher Bumilleria Heterococcus Heterothrix Tribonema Xanthonema selts Vaucheriales Nägeli ex Bohlin Vaucheria *Kukk, E. (1970). Kõrgemad taimed. – Botaanika : II osa – Süstemaatika. Tallinn : Valgus, lk 215–219
Haritus

Haritus on inimese teadmiste ja kogemuste kogum, mida erinevalt haridusest ei kirjeldata läbitud koolide tunnistuste kaudu. Iseõppija Eruditsioon
Autodidakt

Autodidakt (iseõppija) on isik, kes on oma teadmised ja harituse saanud põhiliselt ilma kooli ja kindla õpetaja abita[viide?]. Tavaliselt on lugenud palju raamatuid või on oma oskused praktilise töö käigus omandanud. Teadmiste ja oskuste struktuur võib kõvasti erineda ametlikest õppekavadest ja see põhjustab tihti arusaamatusi iseõppija ning koolis õppinu vahel. Jean Baptiste le Rond d'Alembert, prantsuse matemaatik Mary Anning, Briti paleontoloog William Blake, inglise kunstnik Giovanni Boccaccio, itaalia kirjanik George Boole, Briti matemaatik ja filosoof Jean-François Champollion, hieroglüüfide dešifreerija Thomas Alva Edison, USA leidur Michael Faraday, Briti füüsik ja keemik Johann Wolfgang von Goethe, saksa loodusteadlane Vincent van Gogh, hollandi kunstnik Maksim Gorki, vene kirjanik Knut Hamsun, norra kirjanik Oliver Heaviside, Briti matemaatik ja füüsik Ernst Ludwig Kirchner, saksa kunstnik Gottfried Wilhelm Leibniz, saksa filosoof Abraham Lincoln, USA 16. president Nicolaus August Otto, saksa leiutaja Jean-Jacques Rousseau, prantsuse filosoof Fjodor Šaljapin, vene laulja Georg Philipp Telemann, saksa helilooja Mark Twain, USA kirjanik Srinivasa Ramanujan, India matemaatik Diletant Haritus
Ustus Agur

Ustus Agur (1936. aastani Ustus Hendrikson; 1. jaanuar 1929 Tallinn – 1. jaanuar 1997 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane ja informaatik. Ustus Agur lõpetas Tallinna 2. Keskkooli kuldmedaliga 1946. aastal ning Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna elektrimasinate- ja aparaatide eriala elektriinsenerina cum laude 1951. aastal. Aastast 1963 tehnikakandidaat (kaitses teaduskraadi 1962 Leningradi Elektrotehnika Instituudis elektriajamite modelleerimise teemal). Ustus Agur oli Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõud 1951–1977, sealhulgas 1966–1977 elektronarvutite kateedri juhataja. Eesti Informatsiooni Instituudi teadusdirektor 1978–1980 ja direktor 1980–1990. Ning 1991–1997 Eesti Informaatikafondi tegevdirektor. Ustus Agur asutas 1993. aastal ajakirja Arvutimaailm ning oli kuni 1996. aasta lõpuni selle peatoimetaja. Kuulus aastast 1967 Eesti Raadio "Mnemoturniiri" tarkade klubisse. Ta on avaldanud üle 500 publikatsiooni. Kuulus muusikuna jazzrühmitusse “Swing-Club”. Ustus Aguri järgi on nimetatud büroohoone Tallinnas Ülemiste Citys Lõõtsa 8. Eesti Infotehnoloogia ja Telekommunikatsiooni Liit annab alates 2003. aastast välja Ustus Aguri stipendiumi, millega tunnustatakse tehnikateadlase Ustus Aguri silmapaistvat panust Eesti infoühiskonna teerajajana ja millega toetatakse avalik-õigusliku ülikooli doktorandi õpinguid, kelle doktoritöö teema on seotud kitsamalt IKT valdkonnaga või käsitleb laiemalt IKT kasutamist teises valdkonnas. Stipendiumi antakse välja IT Akadeemia programmi raames. Stipendiumi väljaandmist toetab Haridus- ja Noorteamet (enne 2020. aastat toetas stipendiumi väljaandmist Eesti Infotehnoloogia Sihtasutus). Ustus Aguri stipendium. Eesti Infotehnoloogia Sihtasutuse veebisait. Eesti majanduslugu: Ustus Agur
Narese väin

Narese väin on väin, mis eraldab Ellesmere'i ja Gröönimaad ning ühendab Põhja-Jäämere Baffini lahte Lincolni merega. See koosneb viiest osast, mis lõunast põhja on Smithi väin, Kane'i laht, Kennedy väin, Halli laht ja Robesoni väin. Väin sai nime briti mereväeohvitseri George Strong Narese järgi. Väinas asuvat väikest Hansu saart peavad enda omaks nii Kanada kui Taani.