laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Euro rahatähed

Euro rahatähed on eurotsooni ühisraha euro rahatähed. Paberraha lasti ringlusse 2002. aastal ja seda haldab Euroopa Keskpank. Igal rahatähel on ka Euroopa Keskpanga presidendi allkiri. Euro rahatähtede seeria sisaldab seitsme nimiväärtusega rahatähti: 5-, 10-, 20-, 50-, 100-, 200- ja 500-eurone. Need kehtivad seadusliku maksevahendina kogu euroalal. Erinevalt euromüntidest on rahatähtede mõlemad pooled ühesugused kõikides riikides, ainult seeriatähed näitavad ära, millisest riigist rahatäht on pärit. 2013.-2019. aastatel tulid käibele teise seeria rahatähed, alustades 5-eurosega 2. mail 2013 ja lõpetades 100- ja 200-eurostega 28. mail 2019. Teise seeria 500-eurost rahatähte välja ei lasta. Euro rahatähtede seerias on seitsme väärtusega rahatähti, igaühel on oma iseloomulik värv ja suurus. Rahatähtedel kujutatakse Euroopa ajaloo eri ajastute arhitektuuristiile. Rahatähe esiküljel kujutatakse aknaid või väravaid, tagaküljel sildu. Arhitektuurilised näited on illustratsioonid, mitte olemasolevate monumentide representatsioonid. Kõikidele rahatähtedele on samuti ühine Euroopa lipp, Euroopa Keskpanga initsiaalid viies versioonis (BCE, ECB, EZB, ΕΚΤ, EKP), tagaküljel Euroopa kaart, sõna "euro" nii ladina kui ka kreeka tähestikus ("ΕΥΡΩ") ja Euroopa Keskpanga presidendi allkiri. 12 tähte Euroopa lipult on samuti kujutatud igal rahatähel. Euro rahatähtede kujundus valiti välja 44 võistlustöö hulgast konkursil, mille algatas Euroopa Valuutafondi (EMF) nõukogu 12. veebruaril 1996. Võidutöö kuulutati välja 3. detsembril 1996 ja selleks oli Robert Kalina looming. Rahatähtede paber on 100% puuvillakiust, mille tõttu on see väga vastupidav. Rahatähtedel on palju turvaelemente. Nende abil saab ehtsa rahatähe hõlpsalt kindlaks teha. Mõned nendest on järgmised. Reljeeftrükk – see eriline trükitehnika annab rahatähtedele ainulaadse tekstuuri, mida on võimalik katsudes kindlaks teha. Hologrammid – 5-, 10- ja 20-eurosel on esiküljel hologrammriba. 50-eurostel ja suurema vääringuga rahatähtedel on see asendatud holograafilise pabertrükipildiga. Muutuv värv – tagaküljel on näha kuldne riba (5-, 10- ja 20-eurosel) või muutuva värviga nimiväärtus (50-, 100-, 200- ja 500-eurosel). Rahatähe vastu valgust hoidmisel ilmuvad nähtavale vesimärk, turvaniit ja katkendlik number. Need kolm turvaelementi on nähtavad ehtsate rahatähtede esi- ja tagaküljel. 2010. aastal avastati esimese kuue kuu jooksul 33 700 võltsitud rahatähte, mis on 20% enam kui aastal 2009. 2/3 võltsitud rahatähtedest on 50-eurosed. Saksa Liidupanga sõnul on kuue kuu jooksul tekkinud kahjud ulatunud 1,9 miljoni euroni. 95% kahjusaanutest on väikekaupmehed. [1] Euroopa Keskpanga koduleht (välja otsitud 22.02.2010) e24.ee Saksamaa peab Baltikumi eurode võltsimise peasüüdlaseks.[alaline kõdulink] välja otsitud 20.07.10
Kehastus

Kehastus on mitmetähenduslik mõiste ja võib üldiselt tähendada 'kehaliseks saamist', 'kehastumist', 'muutumist kellekski' – ja seda nii esinemise puhul, esitades ennast kellegi teisena, kui ka esoteerilises mõttes, uuesti sündinuna või taaskehastusena. Millegi kehastus on vastav asi, mis on omandanud kehalise kuju. Tavakeeles on mõne omaduse kehastus miski või keegi, kelles see omadus väga selgelt esile tõuseb – näiteks kurjuse kehastus on keegi, kes on väga kuri. Nii on võimalik tõlgendada ka enamikku kehastuse tähendusi eri religioonides. Ümbersündide terminoloogia järgi ei sõltu elusolendi olemasolu otseselt tema kehast, ehkki keha ja vaim on otseseoses ja ilma kehata on elusolend oluliselt nõrgem (viimane käsitlus on omane paljudele religioonidele). Sellisel juhul on kellegi kehastus tema üks ümbersünd – näiteks tiibeti budistide arvates on üks dalai-laama, kes on sündinud palju kordi – vastavaid kordi kutsutakse tema kehastusteks. Kristlikus religioonis, samuti paljudes paljujumalareligioonides, on kehastused ka teatavate "ruumiväliselt" eksisteerivate olendite "tulemised" või "materialiseerumised". Platonistliku filosoofia järgi on kõik eksisteerivad asjad teatavate ajatute ideede kehastused.
Eberhard von Sayn

Eberhard von Sayn (ka Everhardus Seyn) oli Saksa ordu liige ning mitme selle olulisema ametikoha täitja, sealhulgas Liivi ordu maameistri ametitäitja aastatel 1251/1253–1254. Eberhard von Sayn oli üks väheseid orduvendi, kes pärines valitsejasuguvõsast, tema isa oli väikese Sayni (toona Seyn) krahv Heinrich II, ema aga Agnes von Saffenberg. Sayni krahvidünastia suri aga juba 13. sajandi keskpaiku välja ning seetõttu polnud Eberhardil Saksa ordu ridades ilmselt sugulasi. 1249. aastal sai Eberhard suurkomtuuriks (Großkomtur), sellesse ametisse jäi ta kuni 1257. aastani. Lisaks määrati ta 1251. aastal ka Saksa meistriks ning ühtlasi kõrgmeistri asetäitjana Preisimaa ja Liivimaa üle valitsema. 1252. aastal siirdus Sayn Liivimaale, kus veetis kaks aastat. On küsitav, kas Sayni saab Liivi ordumeistriks nimetada, seda enam, et 1253. aastani oli selles ametis Andreas von Felben. 1254. aastal astus ametisse järgmine ordumeister Anno von Sangerhausen ja Sayn lahkus Liivimaalt. Et aga aasta vältel peale tema Liivimaal kõrgemat orduisandat polnud, siis võiks teda Liivi ordumeistri kohusetäitjaks lugeda. Sayni edasise saatuse kohta pärast 1257. aastat andmed puuduvad. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 756 (lk 562).
Ludwig (Liivi ordu)

Ludwig (ka Ludewicus, Ludovicus) oli Liivi ordu liige ja ordumeistri kohusetäitja aastal 1256. Ludwigi päritolu kohta pole midagi teada, see-eest on Friedrich Benninghoven aga oletanud, et ta võis kuuluda varem ka Mõõgavendade ordusse. 1254. aastal sai Ludwigist Riia komtuur ja sellele ametikohale jäi ta kuni 1258. aastani. Vahepeal jõudis ta olla lühikest aega ka ordumeistri kohusetäitja. Pärast Riia komtuuri ametist lahkumist pole temast midagi teada. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 567 (lk 431).
Ceteris absentibus

Ceteris absentibus (ladina keeles 'teiste (jõudude) puudumise korral') on eksperimentaalses teaduses rakendatav uurimisprintsiip. Ceteris paribus Joseph, Geoffrey 1980. The many sciences and the one world. Journal of Philosophy 77: 773–791.
Burchard von Hornhausen

Burchard von Hornhausen (ka Hornhusen; surnud 13. juulil 1260) oli Liivi ordumeister aastatel 1257–1260. Burchard pärines Hornhausenist või Klein-Hornhausenist, mis mõlemad paiknesid Halberstadti lähedal Ida-Saksimaal. Tema täpset perekondlikku kuuluvust ei ole teada, sest neis paikades tegutsesid erinevad aadlisuguvõsad – üks pärines põlisaadli hulgast ja teine ministeriaalidest. 1252. aastal on Hornhausenit mainitud rüütelvennana Preisimaal, kaks aastat hiljem sai temast Samlandi komtuur ja ühtlasi ka asemaameister Preisimaal. Veel aasta hiljem oli temast saanud juba Königsbergi komtuur ning 1257. aastal sai temast Liivimaa maameister. Selles ametis sai ta olla aga vaid kolm aastat, sest 1260. aastal toimunud Durbe lahingus ta langes. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 440 (lk 347–348).
Werner (Liivi ordumeister)

Werner (ka Wernher, Wernerus) oli Liivi ordu maameister aastatel 1261–1263. Werneri päritolukohta ega suguvõsa pole teada, küll aga on teda võimalik seostada mitme teise samanimelise Liivi ordu vennaga, kes samal ajaperioodil tegutsesid. Nimelt oli 1241. aastal ametis Werneri-nimeline maamarssal või lihtsalt marssal, viimasel juhul oli tegemist mõne suurema orduvalduse valitsejaga ja mitte kogu ordu väeülemaga. 1248. aastast on teada ordufoogt Werner, kes tõenäoliselt resideeris Karksis ning 1254. aastast ka samanimeline rüütelvend. Need kõik võivad olla üks ja sama isik, kuid samas pole välistatud ka nende isikute erinevus. Ainus Werneri nime all tuntud orduvend, kes kindlasti ei olnud ordumeistriga seotud, oli 13. sajandi lõpuaastatel Liivimaal tegutsenud rüütelvend. 1262. aastal oli ordumeister Werneri asetäitjaks Helmerich von Würzburg. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr-d 949 (marssal), 950 (foogt), 951 (rüütelvend) ja 952 (ordumeister) (lk-d 709-710).
Havelock Vetinari

Havelock Vetinari (ka lord Vetinari, isand Vetinari, patriits Vetinari) on Terry Pratchetti poolt välja mõeldud Kettamaailma tegelaskuju, Ankh-Morporki linna valitseja. Vetinari tegeaskuju esineb peaaegu kõigis Kettamaailma raamatutes, mille tegevus toimub Ankh-Morporkis. Vetinari on Ankh-Morporki ainuvalitseja ehk türann, kelle ametlikuks tiitliks on patriits. Ta lähtub oma valitsemispraktikas pragmatismist ja efektiivsusest, tema võimu on iseloomustatud ka kui valgustatud türanniat. Vetinari tegelaskuju põhineb suurel osal Niccolò Machiavelli poolt teoses "Valitseja" kujutatud vürsti ideaalkujul, olles valmis oma valitsusala heaolu nimel tegema peaaegu kõike. Vetinari on siiski tuntud ka kui õigustamatu vägivalla vastane, kuid samas toetab ta igati õigustatud vägivalda. Vetinari pärineb rikkast aadliperekonnast ning sai hariduse Palgamõrtsukate Gildi koolis. Keerulistest olukordadest väljatulemiseks kasutab ta jõu asemel aga enamasti mõistust ning oskab oma eesmärkide saavutamiseks inimesi väga osavalt suunata. Vetinari lahutamatuks kaaslaseks on tema sekretär Drumknott, kes vastutab linna bürokraatiaaparaadi toimimise eest. Kaheosalises telefilmis "Võlukunsti värv" kehastab patriitsi Jeremy Irons, "Postiteenistuses" aga Charles Dance.
Tõlet

Tõlet on taarausuliste kaelas kantav ripats. Ripatsi nimetus on kokku pandud sõnadest tõde, elu ja tee. Tõlet on taarausu sümboolne märk. Väike ümmargune kapsel on valmistatud metallist, tavaliselt hõbedast. Ümmarguse kujuga kapsli keskel on sile pind, mida ümbritseb kõrgem äär, ring. Ring tähistab inimteadvuse piiri. Sellele järgneb tundmatus, kuhu kord võib tungida ka kaugemale, vastavalt inimese vaimsele arenemisele. Üle seesmise sileda pinna läheb joon, kujutab eluteed. Inimene tuleb tundmatusest ja elu lõpul läheb samuti tundmatusse. Elutee joonel on stiliseeritud uritule leek, mis valmistatud kullast. Tõleti järgi on saanud nime Hubert Jakobsi 1970. aastate lõpul välja antud masinkirjas paljundatud omakirjastuslik kirjandusalmanahh "Tõlet" ja 1980.–1990. aastail Tartus tegutsenud muinsuskaitseklubi Tõlet, mis koondas taarausu- ja maausuhuvilisi. Taarausust. Maavalla Koja koduleht. Ahto Kaasik. Mis oli Tõlet? Taara rahvas oli koos. Esmaspäev, 23. juuni 1935, nr. 25, lk. 8 Tõnn Sarve elulugu
Jääkeegel 2002. aasta taliolümpiamängudel

Jääkeegel 2002. aasta taliolümpiamängudel toimus 11.–22. veebruarini USA Utah' osariigis Ogdenis. Ogden on 80 000 elanikuga linn, mis asub 60 km Weberi maakonnas Salt Lake Cityst põhjas. Võistlused toimusid Ogden Ice Sheeti väljakul, mis valmis 1993. aastal ja läks maksma 6 miljonit USA dollarit.[viide?] Ehitise omanik on Weberi maakond[viide?] ning see asub Weberi ülikooli territooriumil. Võrdsete võitude korral arvestati omavaheliste mängude tulemust. Haamer tähistab viimast kivi esimeses voorus. Võrdsete võitude korral arvestati omavaheliste mängude tulemust. Neljanda finalisti selgitamiseks mängisid 5. ja 6. koha saavutanud võistkonnad omavahel uuesti ning seejärel võitja 4. koha saavutanud võistkonnaga. Finalistiks osutus Suurbritannia. Haamer tähistab viimast kivi esimeses voorus.
Ober-Haus

Ober-Haus on rahvusvaheline kinnisvarafirma, mille asutas Paul Oberschneider koos kolme töötajaga 1994. aastal Tallinnas. Aastal 2009 töötas Ober-Hausis rohkem kui 300 inimest, nende hulgas atesteeritud maaklerid ja kinnisvarahindajad ning haldajad. Ober-Hausil oli aastal 2009 kokku 30 kontorit neljas riigis: Eestis (Tallinn, Tartu, Pärnu, Jõhvi, Narva), Lätis (Riia, Ventspils, Valmiera, Liepāja, Jelgava), Leedus (Vilnius, Kaunas, Palanga, Klaipeda, Šiauliai, Panevėžys, Druskininkai) ja Poolas (Varssavi, Kraków, Katowice, Gdańsk, Poznań, Łodz). Pärast ühinemist Soome Realia Group Oy-ga aastal 2007 muutus Ober-Haus Ida-Euroopa suurimaks kinnisvaraagentuuriks. Realia Groupi osanikud on Sponsor Capital, Nordea Pank, Varma Pensionifond and Soome Tööstusinvesteeringute AS. Ober-Hausi kodulehel asub kinnisvarapakkumste andmebaas. Ober-Hausi turuanalüütikud avaldavad kord kvartalis iga riigi kohta kinnisvaraturu aruandeid ja ülevaateid. Lisaks koostatakse aruanne ka terve aasta kohta. Ober-Haus Eesti Ober-Haus Poola Ober-Haus Leedu Ober-Haus Läti Ober-Haus Grupp Realia Group
Konrad von Mandern

Konrad von Mandern (ka Conradus Manderen; surnud 5. mail 1295) oli Liivi ordu maameister aastatel 1263–1266. Mandern pärines Waldecki krahvkonnast Mandernist Fritzlari lähedalt. Tema suguvõsa pärines Tüüringi maakrahvide ministeriaalidest. Enne seda, kui Mandernist sai Liivimaa ordumeister, pole temast midagi teada. Kolme maameistriks oldud aasta jooksul korraldas Mandern 3 uue linnuse, Paide ja Pärnu ehitamist Eestis ja 1265 Miitavi (Jelgava) ehitamist Semgallias (Zemgale Lätis), kuid tema ametiaeg lõppes siiski ebaõnnestumisega: semgalitevastase sõjaretke ebaõnnestumise järel ta kas sunniti tagasi astuma või loobus ise ordumeistri ametist. Mandern jäi Saksa ordus siiski suhteliselt kõrgele positsioonile ja 1268. aastal saatis kõrgmeister ta erimissiooniga Liivimaale tagasi. 17 aastat hiljem oli ta maakomtuur (Landkomtur) Marburgis, 1286–1287 aga samas ametis alade üle, mida kutsuti Partes inferiores. 1289–1295 oli ta taas Marburgi maakomtuur, kellena ta ka suri. Dionysius Fabricius, "Liivimaa ajaloo lühiülevaade 1158–1610", Gustav Bergmann, 1795, Johannes Esto Ühing, 2010, tõlge Jaan Unt, lk 113, ISBN 978-9985-876-83-1 Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr-d 572 (lk-d 436-437).
Mangold

Mangold (ka Mangold von Sternberg; surnud 1283) oli Saksa ordu liige ja Liivi ordumeistri kohusetäitja aastatel 1281–1282. Mangoldi kohta on allikates teada vaid eesnimi, kuid et see on küllaltki ebatavaline, siis võib seda seostada 13. sajandi teisel poolel välja surnud Sternbergi aadlisuguvõsaga, mis oli Hennebergi krahvide kõrvalliiniks. Täiesti üheselt Mangoldi siiski Sternbergidega siduda ei saa. 1274. aastal oli Mangold rüütelvend tõenäoliselt Königsbergis, 1276–1279 aga samas komtuur. Aasta pärast sellest ametist lahkumist tõusis ta Preisi maameistri kohale, kelleks ta jäi kuni surmani. Samal ajal, aastatel 1281–1282, oli ta ka Liivi ordumeistri kohusetäitjaks. Mangold osales 1282. aastal Akkos toimunud ordukapiitlil, mis valis uueks kõrgmeistriks Burchard von Schwandeni, ja ta hukkus järgmisel aastal tagasiteel Vahemerel. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr 573 (lk-d 437-438).
Skriptimiskeel

Skriptimiskeel on programmeerimiskeel, millega juhitakse programmide tööd. Skripte ehk skriptimiskeeles kirjutatud programme harilikult interpreteeritakse, erinevalt skriptide juhitavatest programmidest, mis on sageli masinkoodi kompileeritud. Skriptimiskeeled pärinevad tööde juhtimise keeltest (näiteks IBM-i JCL), mida kasutatakse pakktöötlusel. Need keeled käsivad süsteemil käitada teatud programme, kasutades teatud sisend-väljundseadmeid. Ajajagamissüsteemidest pärinevad käsukeeled on interaktiivsemad, kuid teostavad praktiliselt samu operatsioone. Vahe skriptimiskeelte ja süsteemiprogrammeerimiskeelte vahel on hägune. Näiteks kasutatakse Perli sageli mitme käsureaprogrammi liitmiseks, samas sisaldab Perl ka vahendeid soklitega suhtlemiseks ja protsesside loomiseks, mis on harilikult olnud süsteemiprogrammeerimise pärusmaa. Rich Morin, Vicki Brown. Scripting Languages. A Cross-OS Perspective. MacTech, 15 (1999).
Andreas von Westfalen

Andreas von Westfalen (ka Andreas de Wetphalen; surnud 1270) oli Liivi ordu maameistri kohusetäitja aastal 1270. Andreas von Westfalen pärineski tõenäoliselt Vestfaalist, kuid rohkem tema päritolu kohta teada ei ole. 1270. aastal ordumeistri kohusetäitjaks saamise järel langes ta peagi sõjakäigul leedulaste vastu. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr 959 (lk 714).
Leukippos (mütoloogia)

Leukippos oli Messeenia kuningas, Perierese ja Gorgophone poeg. Ta lubas oma tütred Hilaeira ja Phoibe naiseks oma poolvenna Aphareuse poegadele Idasele ja Lynkeusele, kuid tema teise poolvenna Tyndareose pojad Kastor ja Polydeukes röövisid neiud. Peigmeeste kokkupõrkes said Kastor ja Lynkeus surma, Polydeukes loobus maapealsest elust vabatahtlikult ning ka Idas ei tahtnud enam Leukippose tütardega abielluda. Leukippose tütarde röövimist on maalinud Peter Paul Rubens. Antiikkirjanduses kujutasid seda Theokritos ja Ovidius.
Walter von Nordeck

Walter von Nordeck oli Liivi ordu maameister aastatel 1270–1273. Nordeck pärines Mainzi ministeriaalide hulgast. Tema suguvõsa liikmed olid linnusepealikud ja hiljem ka mitmete maavalduste omanikud, millest suure osa nad 13. sajandi jooksul Saksa ordule annetasid. Mitmed Nordeckid olid ka hiljem Saksa ordu liikmeteks, kuid Liivi ordus rohkem sellenimelisi teada pole. Walter von Nordeck oli esialgu ilmik, aastatel 1261–1267 on teda mainitud kellegi Lutgardiga abielus olevana. 1268. aastal astus ta aga ordusse ning teenis esialgu Marburgis, samas kui tema naine läks nunnaks. 1270. aastal saabus Nordeck Liivimaale ja oli kolm aastat maameistriks. Seejärel pöördus ta aga tagasi Marburgi, kus oli kuni 1287. aastani rüütelvennaks. Seejärel teated temast lõppevad. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr 627 (lk-d 426-427).
20-sendine euromünt

20-sendine euromünt on eurotsooni ringluses olev münt. See on käibel alates aastast 2002. Osad mündid on küll vermitud 1999, kui euro loodi, aga neid ei lastud toona veel ringlusesse. Mündid on tehtud sulamist Nordic Gold. Mündi läbimõõt on 22,25 mm, paksus 2,14 mm ja kaal 5,74 grammi. Müntide serv on sile seitsme sälguga. Sellist kujundit nimetatakse hispaania lilleks. Euromündi avers ehk esikülg on kõikidel riikidel ühine, kuid revers on riikidel erinev. Aversi sellisel kujul, nagu seda alates 2007 kasutatakse, kujundas Luc Luycx. See kujutab mündi vasakul poolel Euroopa kaarti. Islandit ei ole mündil peal, Venemaa on ära lõigatud umbes Kandalakša lahe ja Bosporuse väina vaheliselt joonelt, Küpros on nihutatud lääne poole Kreeta alla, et ta kaardile jääks, ja Malta on ebaproportsionaalselt suur, et ta näha oleks. Põhjast lõunasse läbivad kaarti 6 püstjoont, mis katkevad maa kohal ja on näha mere kohal. Iga püstjoone ülemises ja alumises otsas on täht, kokku 12 tähte. Kõige läänepoolsem joon läbib kaarti umbes Gibraltari kohal ja kõige idapoolsem umbes Itaalia mandriosa lõunatipu kohal. Tähed on samasugused nagu Euroopa lipul. Mündi paremal poolel on tõstetud kirjaga suur number 20 ja selle all väiksemate tähtedega "EURO CENT". Numbri 20 nulli järel on tillukeselt mündi kujundaja nimetähed LL. Enne 2007. aastat olid kaardil näha ainult tollasesse euroalasse kuulunud riigid. [1] Euroopa Keskpanga koduleht (välja otsitud 23.02.2010)
Fundão

Fundão on linn Portugalis Castelo Branco ringkonnas Fundão vallas. Linnas on 8369 elanikku. Fundãos korraldatakse iga-aastast filmi- ja videofestivali IMAGO. Fundão sõpruslinn Eestis on Haapsalu.  Fundão – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tiger Woods

Eldrick Tont Woods (hüüdnimi Tiger Woods; sündinud 30. detsembril 1975) on USA golfimängija. Tiger Woods on ajaloo parim golfimängija[viide?]. Alates 2008. aastast on ta kõige rohkem teeniv sportlane maailmas. Woods on võitnud 82 PGA golfiturniiri. Tiger Woodsi koduleht
Helmerich von Würzburg

Helmerich von Würzburg (surnud 12. juulil 1263) oli Saksa ordu liige ning Liivi ordu viitsemeister aastal 1262. Helmerich pärines Frangimaalt Würzburgi piiskopi ministeriaalide hulgast, kes aga olid üsna kõrgetel ametikohtadel: tema arvatav isa Hartwig Dives oli riigiköögimeister (Reichsküchenmeister) ning kandis oma onu Heinrich von Rothenburgi järgi kohati ka perekonnanime Rothenburg. Helmerichi suguvõsa on seostatud ka Rechenbergidega, kuid see pole kinnitust leidnud. 1237. aastal astus Helmerich tõenäoliselt Würzburgis Saksa ordusse ning oli seal ka 1246. aastal samas rüütelvennana mainimist leidnud. 1251. aastal oli ta aga Montforti linnuse kastellaan Palestiinas, kahe aasta pärast oli ta aga Palestiinas riietusülem (Oberster Trappier) ja suurkomtuuri asetäitja. Siiski ei jäänud Würzburg Palestiinasse kuigi kauaks, hiljemalt 1262. aastal tegutses ta Preisimaal ja Liivimaal, olles mõlema orduharu viitsemeistriks. Samas pole tõendeid, et ta oleks Liivimaal üldse viibinud, pealegi oli seal toona ordumeistri ametis Werner. Järgnevalt sai Würzburgist Preisimaa meister, kellena ta 1263. aastal Löbau lahingus langes. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr 993 (lk-d 740-741).
Anu Merila

Anu Merila (sündinud 15. veebruaril 1964) on eesti ajakirjanik ja tõlkija. Ta oli ajakirja Marie Claire peatoimetaja. [1], Postimees, 15. veebruar 2011
Gerhard von Katzenelnbogen

Gerhard von Katzenelnbogen (surnud 1280 või 1312) oli Liivi ordu maamarssal ja maameistri kohusetäitja. Gerhard pärines Katzenelnbogeni krahviperekonnast, tema isa oli krahv Heinrich IV, ema aga Diethrad. Krahvkond asus Reini keskjooksul ning tema suguvõsa resideeris Hohensteinis Bad Schwalbachi lähedal. Tema suguvõsa liikmed võtsid ristisõdadest osa viiel kuni seitsmel korral ning 1219. aastal oli üks Gerhardi sugulane Damiettas kohanud ka Saksa ordu kõrgmeistrit Hermann von Salzat. Gerhardi enda ordukajääri alguse kohta andmeid pole, 1279. aastal on teda mainitud juba maamarssalina Liivimaal. Samal aastal sai temast ka ordumeistri kohusetäitja, kuna nii Liivimaa kui ka Preisimaa maameistriks olnud ja hiljem kõrgmeistriks saanud Konrad von Feuchtwangen ilmselt Liivimaale ei jõudnudki. Ordumeistri kohusetäitja Gerhard langes aga juba 1280. aastal leedulaste kätte vangi ning tapeti seal kahevõitluse käigus. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr 483 (lk 373).
Jakob von Uexkülli Keskus

Jakob von Uexkülli Keskus on 1993. aasta sügisel loodud organisatsioon Tartus, mis tegeleb Jakob von Uexkülli pärandi hoidmise, uurimise ja arendamisega. Keskus paikneb Eesti Looduseuurijate Seltsi majas ning on selle seltsi allüksus. Keskus omab Jakob von Uexkülli tööde kollektsiooni, samuti tema kohta avaldatud tööde kogu ning mitmeid käsikirjalisi materjale, sealhulgas rikkaliku kogu Uexkülli kirjavahetust. Keskus on korraldanud regulaarseid seminare (seeriad "Tekst ja loodus", "Isiklikud loodused", "EluSilmaD"), mitmeid biosemiootika teemalisi konverentse ja iga-aastasi ökosemiootika suveseminare. Nende seas oli näiteks nõupäev "Eesti kultuur ja loodus" 23. aprillil 2001, jmt. Keskusel on juhatus, mida on juhatanud Toomas Trapido, Ants Aader, Timo Maran, Riin Magnus, Kadri Tüür, Raul Markus Vaiksoo. teoreetiline bioloogia biosemiootika ökosemiootika keskkonnafilosoofia keskkonnaeetika ja keskkonnaesteetika Maran, Timo 2018. Two decades of ecosemiotics in Tartu. Sign Systems Studies 46(4): 630–639. Kaplinski, Lauris (toim.) 1995. Teoreetilise bioloogia augustisessioon. Tartu: J. v. Uexkülli Keskus. Magnus, Riin; Maran, Timo; Kull, Kalevi 2004. Jakob von Uexküll Centre, since 1993. Sign Systems Studies 32(1/2): 375–378. Jakob von Uexkülli Keskuse koduleht Jakob von Uexkülli keskuse leht ELUSi juures Keskusest EEs
Valentinipäev (film 2010)

"Valentinipäev" on USA 2010. aastal valminud romantiline komöödiafilm. Film jälgib aasta romantilisimal päeval Los Angeleses erinevaid inimesi, kelle rajad mingil ajal ristuvad. Filmi lavastaja on Garry Marshall, osades Julia Roberts, Anne Hathaway, Alex Williams, Jessica Alba, Jessica Biel, Jennifer Garner, Taylor Lautner, Shirley MacLaine, Bradley Cooper, Ashton Kutcher, Topher Grace, Patrick Dempsey, Emma Roberts, Eric Dane, Jamie Foxx ja Queen Latifah.
DeStudio

DeStudio on Herkki-Erich Merila ja Peeter Maria Lauritsa 1992. aastal asutatud kunstirühmitus. 2008 “veetlus@õõv", Vaal galerii, Tallinn 2000 "Par Avion", The Living Art Museum, Reykjavik, Island 1998 "EE–LV" , Eesti saatkond Riias 1997 "Aadama ülikond", Eesti esindus Euroopa Liidu juures, Brüssel, Belgia 1996 "Eesti arhitektid", Arhitektuurimuuseum, Tallinn 1996 "Aadama perekond", Tallinna Linnagalerii, Estonia 1995 "Metamorphoses", Nordic Council of Ministers Gallery, Copenhagen, Taani 1993 "Haigused ja Metamorfoosid II", Luum Galerii, Tallinn 1993 "Haigused ja Metamorfoosid I", Lee Galerii, Tallinn Igavesti Sinu