laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Merjalased

Merjalased (vene keeles меря; samuti Meryas või merä) oli merja keelt kõnelnud soome-ugri rahvas. Merja keel kuulus tõenäoliselt läänemeresoome keelerühma märgatava volgasoome mõjuga. Merjalased elasid praeguse Venemaa linnade Moskva, Kostroma, Jaroslavli ja Vladimiri ümbruses. Merjalasi (merens) mainib 6. sajandi kroonik Jordanes teoses "De origine actibusque Getarum" ("Gootide algupära ja teod"). Hiljem on merjalasi nimetatud vanavene kroonikates. IX sajandil jõudis merjalaste maile slaavlaste asustuslaine. Merjalased segunesid slaavlastega, andes oma panuse suurvene rahva väljakujunemisele. Üksikud merjakeelsed asulad (Merski stan) püsisid XVII sajandini. Merjalaste keelepärand mõnesaja koha- ja jõenime, sõna ja ütlemise näitel püsib kunagistes merjakeelsetes külades tänapäevani. Merjalaste keelt on uurinud Ukraina keeleteadlane Orest Tkatšenko. Merja päritolu inimeste osatähtsus ajaloolisel Merjamaal on tänaseks langenud umbes viiendikuni sealsest elanikkonnast. Merja päritolu arvatakse olevat kosmonaut Juri Gagarin, filmirežissöör Andrei Tarkovski ja filminäitleja Mihhail Pugovkin. Tuli – tule, küla – bola, matk – matke, kirves – kirväs, keel – jelma, surm – kolema, kivi – kiv, soo – nero, järv – jähre, jõgi – joge, või – voi, kanep – moska, mari – mare, kurg – kurga, kägu – kägö, kala – kol, peni – pene, on – jon, ei ole – e jola, olgu – jolus, olema – jole, võima – voimo, rääkima – mere, tahtma – tohte, elama – elä, tundma – tudo, andma – ando, nägema – näv, matkama – matkoma, panema – pane, ilus – maze, tervist – tsölönda, jätku leivale – jolus pa jolus (olgu ja olgu). Allikas: Ткаченко О. Б., Мерянский язык, Kiiev 1985. Merjalaste järgi võeti Soomes 20. sajandi algupoole hõimuaate mõjul kasutusele naisenimi Merja. Kostroma oblasti ja Jaroslavli oblastis elab tänapäeval inimesi, kes peavad ennast rahvuselt merjalasteks, on loodud ka merjalaste lipp, vapp ja hümn. Tänapäeva merjalased on osalenud soome-ugri hõimuliikumises. Aastal 2010 linastus Venemaal tehtud mängufilm "Tsiitsitajad" (vene keeles "Ovsjanki"), milles kujutatakse merjalasi praegu järjepidevalt olemasoleva, kuid hääbuva soome-ugri rahvana. Filmis kujutatakse muu hulgas väljamõeldud lähedase surmaga seotud kombeid ja matusekombeid, mida omistatakse merjalastele. Maria Ulfsak-Šeripova sõnul võib filmi žanrit "oma eleegilisuses, unenäolisuses ja morbiidsuses" käsitleda "soome-ugri maagilise realismina, mis mingisugusele tõele ega tõepärasusele ei pretendeeri". Юрий Гагарин – мерянский шаман своей эпохи и заклинатель эфира. gumilev-center.ru "Koduleht merja.org". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. september 2017. Vaadatud 3. aprillil 2012. Koduleht “Merjamaa - Meryan Mastor” http://themoscownews.com/arts/20100907/188029978.html?referfrommn “Silent Souls” (film) Maria Ulfsak-Šeripova. "Tsiitsitajad". Pimedate Ööde Filmifestivali koduleht. (Kasutatud 4. aprillil 2012.) Merjamaa The “Northwestern” Group of Finno-Ugric Languages and its Heritage in the Place Names and Substratum Vocabulary of the Russian North Rahvaste paiknemine 9. sajandil
Paul von Benckendorff

Paul Friedrich von Benckendorff (vene keeles Павел Ермолаевич Бенкендорф; 7. detsember (vkj. 26. november) 1784 Gattšina – 14. detsember (vkj 2. detsember) 1841 Tallinn) oli Eestimaa poliitik ja mõisnik. Paul von Benckendorff sündis Kiltsi mõisniku Hermann Johann von Benckendorffi ja Christine Elisabeth von Breverni pojana. Alustas armeeteenistust Venemaa Keisririigi armees 1802. aastal, teenides allohvitserina Semjonovski polgus. 1806. aastal sai ta alamporutšiku auastme ning lahkus sõjaväeteenistusest asudes Eestimaa liikuvmiilitsa (эстляндской подвижной милиции) rooduülemaks. 1813. aastal valiti Benckendorff Eestimaa Maapäeva poolt üheks adrakohtunikuks (11-st). 1818. aastal võeti ta Eestimaa rüütelkonna liikmeks. 1824–1827 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja 1826. aastal sai ta tõelise riiginõuniku teenistusastme. 1827–1833 oli ta Eestimaa maanõunik. 1833. aastal sai ta Eestimaa tsiviilkuberneriks kellena töötas kuni 1841. aastani. 11. oktoobril 1840. aastal autasustati teda Püha Anna 1. klassi ordeniga. Talle kuulusid Kiltsi ja Vorsti mõis. Paul von Benckendorff abiellus 1805. aastal Dorothea Helene Margarethe Elisabeth von Rehbinderiga (1788–1856). Abielust sündisid: Sophie Christiane Wilhelmine von Benckendorff (1806–1863), abiellus Karl von Baranoffiga Gustava Magdalena Marie von Benckendorff (1811–1892), abiellus Eestimaa rüütelkonna peamehe Otto Gustav von Lilienfeldiga Gustav Hermann Christoph von Benckendorff (1815–1883), Eestimaa rüütelkonna peamees Gustav Christoph Karl von Benckendorff (1817–1842), Venemaa sõjaväelane Gotthard Alexander Konstantin von Benckendorff (1819–1851), Venemaa sõjaväelane Benckendorff Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust Lühike elulugu (vene k.)
Läänemere tee

Läänemere tee on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Kuristiku ja Priisle asumis. Asub Mustakivi tee ja Priisle tee vahel. Läänemere tee ristub Vormsi ja Kihnu tänavaga. Tee pikkus on 1,8 km. Läänemere tee ääres asuvad endine Lasnamäe Üldgümnaasium (alates 2017. aasta septembrist on see Tallinna Linnamäe Vene Lütseumi gümnaasiumiastme hoone), Tallinna Läänemere Lasteaed, Kuristiku lasteaed ja tehas Amphenol ConneXus. Läänemere tee sai nime 25. aprillil 1986. Tallinna tänavanimed. KNAB. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 281  Läänemere tee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kalle Lasn

Kalle Lasn (sündinud 24. märtsil 1942 Tallinnas) on eestlasest ajakirjanik, üleilmastumise ja tarbimise kasvu kriitik. Ta on ajakirja Adbusters ('reklaamipurustajad') asutaja ning raamatute "Culture Jam" (ilmus 1999; eesti keeles "Kultuuritõkestus", 2005) ja "Design Anarchy" autor.[viide?] Ta elab Kanadas Vancouveris. Ta oli üks 2011. aasta meeleavalduste Occupy Wall Street põhialgatajaid. Kalle Lasn. Kultuuritõkestus. (Tõlkinud Siim Vatalin.) Tallinn: Tänapäev 2005. ISBN 9985-62-341-X Intervjuu Kalle Lasnaga Washington Postis, 12.10.2011. "Artikkel Kalle Lasnast ajalehes Vancouver Observer, 12.10.2011". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. november 2011. Vaadatud 17. novembril 2011.
Raissa Smetanina

Raissa Smetanina (vene keeles Раиса Петровна Сметанина; sündinud 29. veebruaril 1952 Moktšas Komi vabariigis) on ižmakomi päritolu endine Nõukogude Liidu ja Venemaa murdmaasuusataja. Ta on neljakordne olümpiavõitja ja neljakordne maailmameister. Smetanina on rahvuselt komi. Smetanina on esimene naine, kes on võitnud kümme taliolümpiamängude medalit (teine on Stefania Belmondo). Ta võistles olümpiamängudel viis korda, neist neli korda esindas Nõukogude Liitu ja viimasel korral 1992. aastal Albertville'is SRÜ-s. Viimase kuldse olümpiamedali võitis ta mõni päev enne oma 40. sünnipäeva Albertville'is 4x5 km teatesõidus. Temast sai vanim olümpiakulla võitnud naissuusataja. Rahvusvahelise Olümpiakomitee ettepanekul anti talle Pierre de Coubertini auhind. Tema nimi on antud suusaspordikeskusele Komi Vabariigi pealinnas Sõktõvkaris. Lenini orden Tööpunalipu orden Rahvaste Sõpruse orden (1984) Orden Austuse märk Austuse orden (2003) 1976 Innsbruckis olümpiavõitja 10 km olümpiavõitja 4x5 km teatesõidus hõbemedal 5 km 1980 Lake Placidis olümpiavõitja 5 km hõbemedal 4x5 km teatesõidus 1984 Sarajevos hõbemedal 10 km hõbemedal 20 km 1988 Calgarys hõbemedal 10 km pronksmedal 20 km 1992 Albertville'is olümpiavõitja 4x5 km teatesõidus 1974 Falunis maailmameister 4x5 km teatesõidus pronksmedal 5 km 1978 Lahtis hõbemedal 10 km hõbemedal 20 km pronksmedal 5 km pronksmedal 4x5 km teatesõidus 1980 Falunis pronksmedal 20 km 1982 Oslos maailmameister 20 km hõbemedal 4x5 km teatesõidus 1985 Seefeldis maailmameister 4x5 km teatesõidus 1989 Lahtis hõbemedal 4x5 km teatesõidus 1991 Val di Fiemme maailmameister 4x5 km teatesõidus 1. koht: 1981 2. koht: 1979, 1984 Raissa Smetanina FIS-i kodulehel (inglise)
Rääma (täpsustus)

Rääma on mitme Eesti koha nimi: Rääma on Pärnu linnaosa. Rääma raba Rääma oja Rääma park Rääma tänav Rääma mõis Rääma vald
Gröditz

Gröditz on linn Saksamaa idaosas Saksimaal Meißeni kreisis. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Gröditzi koduleht
Teaduskeel

Teaduskeel on teaduses kasutatav keel. Sellel mõistel võib olla mitu tähendust. Spetsiaalselt teaduses kasutamiseks konstrueeritud keel, näiteks mathesis universalis, mida Leibniz ette nägi. Loomuliku keele erikuju, mida kasutatakse teaduses (keele "allkeel"). Sellisele teaduskeelele on iseloomulik muu hulgas terminite (range) kasutamine. Keel, mida kasutatakse teaduskirjanduses ja akadeemilises õppes, näiteks ladina keel keskaja Euroopas ning arenenud rahvuskeeled tänapäeval. Eesti teaduskeele konverents Arvutikeel Metakeel teaduslik meetod Väino Rajangu Eesti teaduskeel paneb muretsema Õpetajate Leht, 30. aprill 2015 Seminari “Eesti teaduskeel ja terminoloogia – kuidas edasi?” ettekannete ja sõnavõttude põhjal koostatud kogumik. Seminar toimus 28. veebruaril 2006 Teaduste Akadeemias.
1980. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

Põhja suusaalade 1980. aasta maailmameistrivõistlused korraldati eraldi naistele 20 km distantsil, kuna see ala ei olnud 1980. aasta olümpiamängude kavas. Need võistlused peeti 17. veebruaril 1980. aastal Falunis Rootsis. Kuupäev: 17. veebruar Põhja suusaalad 1980. aasta taliolümpiamängudel 20 km MM-i kolmik 1978-87
Großenhain

Großenhain (varem ka kui Hayn) on suur kreisilinn Saksamaa idaosas Saksimaal Meißeni kreisis. Asub Große Röderi jõe ääres. 2009 liideti linnaga Wildenhaini vald ja 2010 Zabeltitzi vald. Zschieschen, Mülbitz, Großraschütz, Kleinraschütz, Naundorf. Lisaks kuuluvad linna alluvusse lähedalasuvad asumid Folbern, Rostig, Skassa, Weßnitz ja Zschauitz. Alates oktoobrist 2009: Walda, Kleinthiemig, Wildenhain, Bauda, Colmnitz. Alates jaanuarist 2010: Zabeltitz, Görzig, Treugeböhla, Krauschütz, Nasseböhla, Skäßchen, Skaup, Strauch, Stroga, Uebigau. Großenhaini koduleht
Pargimäe pank

Pargimäe pank (ka Pargimägi, Lastekodumägi) on Balti klindi Põhja-Eesti panga (Põhja-Eesti klindi) osa Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Sinimäel. Pargimäe pank on kolmest Sinimägede mäest idapoolsem ja kuulub Vaivara klindilõiku. Pargimäe kõrgus üle merepinna on 84,6 meetrit ümbritsevast maapinnast umbes 50 meetrit kõrgem. Kirde- ja põhjanõlv on kaldega 40–45°, lõuna ja läänenõlv 10–15° kaldega. Pargimäe panga tuumikuks on umbes 300–400 meetri pikkune ja kuni 50 meetrit aluspõhja suhtes üles tõstetud ja kuni 20° lõuna suunas kaldu olev monoliitne aluspõhjaline hiidpangas, mis on ida- ja lääneosas liustiku poolt tugevasti deformeeritud. Pangase laius on umbes 200 meetrit, kuid tema laiuse täpsed piirid on raskesti määratletavad. Pargimäe läänepoolne osa koosneb üksikute eri nurga all ja eri suundades kallutatud väiksematest, kuni 10–20-meetrise läbimõõduga tugevasti deformeerunud pangastest. Hiidpangase läbilõikes figureerivate kivimite stratigraafiline ulatus on keskordoviitsiumi Kõrgekalda kihistu savikast lubjakivist kuni kambriumi Lükati kihistu sinisavini. Sinimägede geoloogilised tekkemehhanismid pole teada ja nende uurimiseks plaanitakse geoloogide välitöid. Eesti pankade loend Vaivara klindilõik Kannuka pank Meriküla pank Narva klindilõik Perjatsi pank Pimestiku pank Põrguaugumäe pank Sinimägede lahingud Tornimäe pank Utria pank Utria kõrgekallas Udria maastikukaitseala Utria savikallas Pimestiku pangasaarestik Sinimägede pangasaarestik Laagna pangasaarestik Kalle Suuroja. Põhja-Eesti pangad, Tallinn 2004.
Võrtsjärve madalik

Võrtsjärve madalik on Eesti maastikurajoon. Madaliku pindala on 1747 km2, millest üle kolmandiku (37,1%) on soostunud. Võrtsjärve madalik hõlmab selle keskmes oleva Võrtsjärve kaldalähedasi alasid, kuid põhja pool ka kaldast kaugemaid alasid, piirnedes Kesk-Eesti lavatasandikuga. Võrtsjärve madaliku kujunemine algas Holotseeni algul. Madalik hõlmab suurt osa tollasest Suur-Võrtsjärvest. Maastikurajooni ilmestavad mitmed loogelised jõed, mille kallastel kasvab haruldane lammimets, samuti jääb siia Emajõe ülemjooks. Suhteliselt ühtlast reljeefi ilmestavad voorestikud. Võrtsjärve madalikul saab eristada nelja paikkonda: Läänerannik Põhjarannik (Kolga-Jaani piirkond) Idarannik Võrtsjärve madaliku põhja-kirdeosa (Sangla paikkond) Võrtsjärve madalikul asub Eesti suurimaid märgalu – Alam-Pedja looduskaitseala, ala soostumus on 82%. Ivar Arold. Eesti maastikud. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2005 Artikkel Eesti entsüklopeedias "Soo- ja jõemaastikud, arengulugu" (Võrtsjärve madalik, Alam-Pedja), Ivar Arold, Arvo Järvet, Eesti Loodus 9/10 2001
Vooremaa

See artikkel räägib maastikurajoonist. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Vooremaa (täpsustus). Vooremaa (ka Saadjärve voorestik) on Eesti maastikurajoon. Selle pindala on 977 km2. Vooremaast on viiendik (20,3%) soostunud. Vooremaa piirneb põhjas Alutaguse madalikuga ja põhja-lõuna suunas ulatub Kõrvekülani (pikkus 55 km), lääne-ida suunas on selle pikkus 24 km. Vooremaad, nagu nimigi ütleb, ilmestavad voorestikud ja nendevahelised nõod. Sealsete voorte omapäraks on nende suurus ja kuju: näiteks Koimula hiidvoore pikkus on 13 km ja laius 3,5 km. Kõrgeim voor on 144 meetri kõrgune Laiuse voor. Vooremaa aluspõhja moodustavad siluri ajastu karbonaatkivimid (põhja-loodeosas) ning keskdevoni domeriit või savi ja aleuroliit (lõuna-kaguosas). Suurt osa (47%) Vooremaa pinnast (eriti voorte nõgusid) kasutatakse põllumajandusmaana. Vooremaa kõige iseloomulikuma maastiku kaitseks on loodud Vooremaa maastikukaitseala. Väike-Vooremaa (Türi voorestik) Vooremaa maastikukaitseala Vooremaa metsaökoloogia jaam Ivar Arold. Eesti maastikud. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2005
Aalst

Aalst on linn Belgias Ida-Flandria provintsis. See asub Denderi jõe ääres. Alost (866), Alosta (868), Alst (1088), Alost (1096), Alst (1144). Aalsti on mainitud juba 9. sajandil. Linna raekoda hakati ehitama 12. sajandil ja see on vanim säilinud raekoda Belgias. 1360 hävis suur osa linnast tulekahjus. Raekoda ehitati ümber ja 1460 valmis kellatorn, kus tänapäeval on 52 kellaga kellamäng. 1825. aastal linnaõigused saanud Aalsti halduspiiridesse kuuluvad järgmised asulad, osavallad ja piirkonnad: Allikas – Denderend Aalst 202010 Linna olulisim tööstusharu on tekstiilitööstus. Aalst on lõikelillede kasvatuse keskus. 2005. aastal oli Aalsti SKP ühe inimese kohta 15 184 €, mis moodustas 62% Belgia keskmisest (24 264 €). 2009. aastal oli töötus 7,92%. Aalsti kellatorn  Bulgaaria – Gabrovo  Holland – Oss  Lõuna-Aafrika Vabariik – Worcester Bevolking per gemeente op 1 januari 2022 Maurits Gysseling. "Toponymisch woordenboek van België, Nederland, Luxemburg, Noord-Frankrijk en West-Duitsland", 1960 "Denderend Aalst 202010/2010226" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 16. märts 2012. Vaadatud 21. septembril 2012. nationmaster.com vaadatud 24.04.11  Aalst – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Aalsti koduleht DADD Documentatiecentrum en archief van het Daensisme en de hedendaagse geschiedenis van de Denderstreek
Sándor Weöres

Sándor Weöres [šaandor vöröš] (22. juuni 1913 Szombathely – 22. jaanuar 1989 Budapest) oli ungari luuletaja ja tõlkija. Tema esimesed luuletused ilmusid ajakirjas Nyugat, kui ta oli 19-aastane. Ta lõpetas Pécsi Ülikooli filosoofia ja esteetika erialal. Weöres on tõlkinud inglise, vene, ukraina, sloveeni ja gruusia luulet. Tema Daodejingi tõlge on Ungaris väga populaarne. György Ligeti on viisistanud mitmeid Weöresi luuletusi. 1974 Austria riiklik Euroopa kirjanduse auhind Hideg van, 1934. A kő és az ember, 1935. A teremtés dicsérete, 1938. Meduza, 1944. A szerelem ábécéje, 1946. Elysium, 1946. Gyümölcskosár, 1946. A fogok tornáca, 1947. Bóbita, 1955. A hallgatás tornya, 1956. Tarka forgó, 1958. Tűzkút, 1964. Gyermekjátékok, 1965. Merülő Saturnus, 1968. Zimzizim, 1969. Psyche, 1972. Télország, 1972. Priapos, kirjutatud 1950, ilmunud 2001.
Mine munni

"Mine munni" on lugu ansambli Koer 2004. aastal ilmunud debüütalbumilt "Pure". Viisi autor on Vaiko Eplik, sõnade autorid on Vaiko Eplik ja Jaan Pehk. Laul sisaldab autoomaniku rõvedat sõimu autot kahjustanud isiku aadressil.
Pure (Koer)

"Pure" on ansambli Koer 2004. aastal ilmunud album. Pihkupeksja Avanti Popolo BMW & NBA Te olete värdjad Maiu on piimaauto Mine munni Väikeste linnade mehed Jää vabaks Kodulaul Hingede rändamine Igapäevane menüü Õpi nautima Müra Koerte hümn Spermatosoidid Pure andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles)
Alternatiivpedagoogika

Alternatiivpedagoogika on üldnimetus eri meetoditel põhinevate õpetamisviiside kohta, mis pole üldiselt riiklikus haridussüsteemis tunnustatud. Siia kuuluvad näiteks vabakasvatus ja Steineri pedagoogika. Vabakasvatuse tulemusel on noorel suurem isiklik kompetentsus ja nõrgem sotsiaalne kompetentsus. Freinet' pedagoogika Fröbeli pedagoogika Hea Algus intuitiivpedagoogika Montessori pedagoogika Pestalozzi pedagoogika reformpedagoogika Waldorfi pedagoogika ehk Steineri pedagoogika haridus kasvatusfilosoofia kasvatusteadus kool
Klass (pedagoogika)

Klass on kindla koosseisuga õpperühm koolis. 1. ja 10. klassi koosseisu määratakse õppeaasta alguses kooli administratsiooni otsusega vanemate ja laste soovi arvestades. Õppeaasta jooksul võivad mõned õpilased ühest klassist teise üle minna, aga suurem osa õpilasi õpib terve põhikooli või gümnaasiumiastme jooksul ühes ja samas klassis. Klassi suurus ei tohi olla põhikoolis üle 24 last, aga kooli pidaja võib lubada koolidirektori ettepanekul ja hoolekogu nõusolekul tõusta sellel arvul kuni 26-ni. Põhikooli ja gümnaasiumi seadus
Helena Takalo

Anni Helena Takalo (sünninimi Kivioja; sündis 20. oktoobril 1947 Nivalas) on Soome endine murdmaasuusataja. Tema karjääri edukamad aastad olid 1970. aastate lõpupoole. 1976. aasta olümpiamängudel kuldmedali võidu järel teatati talle dopingu kasutamise süüdistusest, kuid asja uuesti uurimisel avastati, et dopingu kasutamisega oli siiski vahele jäänud Nõukogude Liidu sportlane Galina Kulakova. Kulakova ei saanud selle eest mingit muud karistust, kui jäi enda väljasõidetud pronksmedalist ilma. Helena Takalo tunnistati 1975. ja 1976. aastal Soome parimaks naissportlaseks ning 1978. aastal Soome aasta sportlaseks. 2006. aasta suvel avati Helena Takalole 2,5 meetri kõrgune pronksist mälestussammas Pyhäjärvel, mille autor onAntonio da Cudan. 1972 Sapporos hõbemedal 3x5 km teatesõidus 1976 Innsbruckis olümpiavõitja 5 km hõbemedal 10 km hõbemedal 4x5 km teatesõidus 1980 Lake Placidis pronksmedal 10 km 1970 Kõrg-Tatras pronksmedal 4x5 km teatesõidus 1974 Falunis pronksmedal 10 km 1978 Lahtis maailmameister 5 km maailmameister 4x5 km teatesõidus pronksmedal 20 km Kari A. Nurmela: Helena Takalo ja Helena voittaa Helena Takalo FIS-i kodulehel (inglise)
NOAA satelliidid

NOAA on Ookeani ja Atmosfääri Administratsiooni polaarorbiidil ilmasatelliitide seeria. Kaks satelliiti TIROS või ATN on umbes 850 km kõrgusel päikese-sünkroonsel polaarorbiidil ja edastavad pidevalt Maa nähtavaid ning infrapuna-kujutisi. Kahe satelliidi orbiitide nihe tagab, et Maa iga piirkonna kujutised ei ole vanemad kui kuus tundi. Seeria varasemate satelliitide nimed olid TIROS, ESSA, ITOS, NIMBUS. Maa esimene satelliidipilt saadi 1. aprillil 1960 tehiskaaslaselt TIROS-1. NOAA satelliidipilte võib leida enam-vähem reaalajas Internetist ning neid ka ise raadio teel vastu võtta. http://www.g4ilo.com/wxsats.html
Ida-Aasia

Ida-Aasia on regioon Aasia idaosas. ÜRO liigituse järgi kuuluvad Ida-Aasiasse:  Hiina  Jaapan  Lõuna-Korea Taiwan  Mongoolia  Põhja-Korea Kesk-Aasia Kagu-Aasia Lõuna-Aasia Lääne-Aasia Põhja-Aasia Sise-Aasia Kaug-Ida
Lääne-Aasia

Lääne-Aasia on ÜRO statistilise liigituse järgi regioon Aasia lääneosas. Piirkonna pindala on 5 994 935 km2 ja seal elab ligi 313 miljonit inimest.  Araabia Ühendemiraadid  Armeenia  Aserbaidžaan  Bahrein  Gruusia  Iisrael  Iraak  Iraan  Jeemen  Jordaania  Katar  Kuveit  Küpros  Liibanon  Omaan  Saudi Araabia  Süüria  Türgi Ees-Aasia Ida-Aasia Lõuna-Aasia Kagu-Aasia Kesk-Aasia Põhja-Aasia Sise-Aasia Lähis-Ida https://population.un.org/wpp/
Strehla

Strehla on väikelinn Saksamaa idaosas Saksimaal Meißeni kreisis. Forberge, Görzig/Trebnitz, Großrügeln, Lößnig, Paußnitz, Oppitzsch ja Unterreußen. Strehla koduleht
Ebersbachi vald

Ebersbachi vald on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Meißeni kreisis. Kuni 2008. aastani kuulus vald Riesa-Großenhaini kreisi. Beiersdorf, Bieberach, Cunnersdorf, Ermendorf, Freitelsdorf, Göhra, Hohndorf, Kalkreuth, Lauterbach, Marschau, Naunhof, Reinersdorf, Rödern (Nieder- ja Oberrödern) ning Ebersbach (Nieder-, Mittel- ja Oberebersbach). Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Glaubitzi vald

Glaubitzi vald on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Meißeni kreisis. Kuni 2008. aastani kuulus vald Riesa-Großenhaini kreisi. Marksiedlitz, Radewitz ja Glaubitz. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.nuenchritz.de
Taastumatu ressurss

Taastumatu ressurss ehk taastumatu loodusvara on aine või energiaallikas, mis kasutamise tõttu väheneb ja võib ka otsa saada, kuivõrd seda ökosüsteemi ringeprotsessides ei taaslooda. Taastumatute ressursside hulka kuuluvad maavarad, näiteks fossiilkütused, metallimaagid jne. Taastumatute energiaallikate hulka kuulub ka tuumaenergia, kuivõrd selle saamiseks kasutatav uraanimaak on taastumatu maavara. Taastuv ressurss Taastumatu energiaressurss
Hirschsteini vald

Hirschsteini vald on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Meißeni kreisis. Kuni 2008. aastani kuulus vald Riesa-Großenhaini kreisi. Pahrenz, Prausitz, Schänitz, Althirschstein, Bahra, Böhla, Boritz, Heyda, Kobeln, Mehltheuer, Neuhirschstein. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.hirschstein.de
Tavakeel

Tavakeel on keele kasutamise viis igapäevaelus. Ludwig Wittgenstein mõistis oma hilisfilosoofias tavakeele all keelekasutust, mis on rikkumata filosoofilistest konstruktsioonidest. Tavakeelele toetudes on võimalik filosoofilised probleemid hajutada, näidates, et need tulenevad tavakeele "grammatika" vääritimõistmisest. 1950. aastatel levis Oxfordis tavakeelefilosoofia, milles peeti filosoofia põhiliseks vahendiks ja eesmärgiks tavakeele uurimist. Keelefilosoofia Üldkeel
München (täpsustus)

München on Saksamaa Baieri liidumaa pealinn. München on Steven Spielbergi 2005. aasta film. Müncheni leping Müncheni lennuõnnetus Müncheni veresaun FC Bayern München
Itk (täpsustus)

Itk võib tähendada järgmist: itk on rituaalne praktika ja tehnika. itk oli üks rüütlilaulu žanre keskajal Itk on Eesti metal-ansambel ITK võib tähendada järgmist: ITK on Ida-Tallinna Keskhaigla; ITK on IT Kolledž; ITK on Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus; ITK on insenertehnilised kommunikatsioonid. ITK Inseneribüroo on insenertehniliste kommunikatsioonide projekteerimisega tegelev Eesti ettevõte. IKT
Lääne-Tallinna Keskhaigla

Lääne-Tallinna Keskhaigla on haigla Tallinnas. Aktsiaselts Lääne-Tallinna Keskhaigla (lühendatult LTKH) on kujunenud pärast mitme Tallinna raviasutuse liitmist. Meremeeste haigla Pelgulinna haigla Nõmme haigla Merimetsa nakkushaigla Väike-Õismäe polikliinik Mustamäe polikliinik Praegu kuuluvad Lääne-Tallinna Keskhaigla koosseisu järgmised üksused: Meremeeste korpus (Paldiski maantee 68) Nakkuskliinik (Paldiski maantee 66) Nakkuskliiniku polikliinik (Paldiski maantee 62) Haabersti tervisekeskus (Õismäe tee 179) Nõmme tervisekeskus (Jaama tänav 11) Pelgulinna sünnitusmaja (Sõle 23) Põhja-Tallinna tervisekeskus (Sõle 63) Mustamäe tervisekeskus (Ehitajate tee 27) Õendusabikliinik (Õismäe tee 179) Õendusabikliiniku Iru üksus (Hooldekodu tee 2/1) "Eesti Meremeeste Haigla, Tallinna Pelgulinna Haigla, Tallinna Nõmme Haigla, Tallinna Wismari Haigla, Tallinna Merimetsa Haigla ja Tallinna Väike-Õismäe Polikliiniku tegevuse lõpetamine ja Aktsiaseltsi Lääne-Tallinna Keskhaigla". teele.tallinn.ee. 30. august 2001. Vaadatud 6. jaanuaril 2024. Vabariigi Valitsuse 2. aprilli 2003. a määruse nr 105 «Haiglavõrgu arengukava» lisa "JUHTKOND". Lääne-Tallinna Keskhaigla. Vaadatud 6. jaanuaril 2024. "e-Äriregister – Aktsiaselts Lääne-Tallinna Keskhaigla". Äriregister. 6. jaanuar 2024. Vaadatud 6. jaanuaril 2024. Lääne-Tallinna Keskhaigla koduleht Pelgulinna sünnitusmaja koduleht