laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lucie Šafářová

Lucie Šafářová (sündinud 4. veebruaril 1987) on Tšehhi naistennisist, viie suure slämmi turniiri võitja paarismängus. Ta on võitnud üksikmängus 7 WTA ja 7 ITF-i turniiri ning olnud alates 14. septembrist 2015 WTA edetabelis 5. kohal. 2015. aastal jõudis ta üksikmängus Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel finaali. Paarismängus on ta võitnud 15 WTA turniiri ning olnud alates 21. augustist 2017 paarismängus WTA edetabelis esikohal. Ta on võitnud koos ameeriklannast partneri Bethanie Mattek-Sandsiga paarismängus järgmised suure slämmi turniirid: Austraalia lahtised meistrivõistlused tennises – 2015. ja 2017. aastal; Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused tennises – 2015. ja 2017. aastal; USA lahtised meistrivõistlused tennises – 2016. aastal. Lucie Šafářová teatas profitennisistikarjääri lõpetamisest 29. mail 2019. Koduleht WTA koduleht
Panslavism

Panslavism oli 19. sajandi keskpaiku kujunenud liikumine, mis seadis eesmärgiks kõigi slaavlaste ühendamise. slavofiilid Pangermanismus ja panslawismus, Päewaleht, nr 121, 28 mai 1908, lk 1
Viitna apteek

Viitna apteek on endine apteek Viitnal. Apteek avati aastal 1939. Gustavson, Heino 1985. 75 aastat Viitna apteeki. Punane Täht 18. juuli, lk. 3.
Punane Täht (täpsustus)

Punane Täht võib tähendada: Punane Täht oli pikka aega (1950–1988) Rakveres ilmunud ajaleht Punane Täht oli aastail 1940–1941 ajalehe Sakala nimeks,1940 EKP Viljandimaa ajaleht,17.jaanuarist 1941 ka EKPJärvamaa ajaleht. Punane Täht oli trükikoda aastail 1940–1989; enne ja pärast seda kandis see trükikoda nime Vaba Maa Belgradi Punane Täht on Serbia jalgpalliklubi Red Star Enterprises Krasnaja Zvezda
Pulsatsioon

Pulsatsioon ehk pulseerimine on mingit nähtust iseloomustava suuruse pidev üldjuhul korrapäratu tuiklev muutumine selle suuruse keskväärtuse ümber. Pulseerida võib nt elektrivool (pulseeriv vool). Pulseeriv pinge (tugevusõpetus) Pulseeriv vool EE 7. köide, 1994.
Rekuperatsioon

Rekuperatsioon (ld recuperatio 'uuesti saamine') on millegi korduv kasutamine. Sõna on kasutusel ka terminina. Rekuperatsioon ehk rekuperatiivpidurdus on elektrienergia tagastamine mootorist toitevõrku. Rekuperatsioon on tööstusheitmetes olevate kasulike ühendite (nt lahustite) eraldamine, et neid taaskasutada. Rekuperatsioon on kuuma heitgaasi soojuse ärakasutamine (rekuperaatoris). ... Rekuperaator Rekuperatiivahi Rekuperatiivpidurdus EE 8. köide, 1995 Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1]
Richard Lanigan

Richard Leo Lanigan (sündinud 1943 Santa Fes) on ameerika semiootik ja kommunikatsiooniuurija. Ta oli ajakirja The American Journal of Semiotics peatoimetaja. Ta külastas Tartut 2012. aastal. 1972. Speaking and Semiology: Maurice Merleau-Ponty's Phenomenological Theory of Existential Communication. Mouton de Gruyter. 1977. Speech Act Phenomenology. Martinus Nijhoff. 1984. Semiotic Phenomenology of Rhetoric: Eidetic Practice in Henry Grattan's Discourse on Tolerance. University Press of America. 1988. Phenomenology of Communication: Merleau-Ponty's Thematics in Communicology and Semiology. Duquesne University Press. 1992. The Human Science of Communicology: A Phenomenology of Discourse in Foucault and Merleau-Ponty. Duquesne University Press. Biograafia
Kalibreerimine

Kaliibrimine ehk kalibreerimine võib tähendada: Kaliibrimine on tehnikas tootele täpsete mõõtmete andmine, täpsetele mõõtmetele vastavaks tegema. Kalibreerimine on seoste leidmine etaloni abil realiseeritud suuruse ja mõõtevahendi esitatud väärtuse vahel. Kaliibrimine ehk taatlemine ehk taatlus on tehnikas kasutatav meetod mõõteriista kasutuskõlblikkuse kindlaks tegemiseks metroloogiaasutuses. Kaliibrimine ehk tareerimine on mõõtevahendi näidu kontrollimine ja reguleerimine. Kaliibrimine on aianduses suuruse järgi (nt seemneid) jaotamine. Kaliiber Kalibraator EE 4. köide, 1989 Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1]
Lajos Keresztes

Lajos Keresztes (28. aprill 1900 – 9. august 1978) oli Ungari maadleja. 1928. aasta suveolümpiamängudel võitis ta Kreeka-Rooma maadluses kuldmedali ja 1924. aasta suveolümpiamängudel hõbemedali. 1925. aastal tuli ta Kreeka-Rooma maadluses Euroopa meistriks. 1927. aasta Euroopa meistrivõistlustel saavutas ta viienda koha (kolme võidu kõrvale sai ta kaotuse eestlaselt Osvald Käpalt). Lajos Keresztes veebisaidil Olympedia (inglise)
Väinö Kokkinen

Väinö Anselmi Kokkinen (25. november 1899 – 27. august 1967) oli soome Kreeka-Rooma maadleja. Ta oli kahekordne olümpiavõitja Kreeka-Rooma maadluses – 1928. ja 1932. aasta olümpiamängudel. 1936. aasta suveolümpiamängudel sai ta neljanda koha. Euroopa meistrivõistlustel võitis ta kokku viis medalit – neli hõbemedalit ja ühe kuldmedali. Ta võitis vähemalt kahel korral Rootsi maadluslegendi Ivar Johanssoni – olümpiamängudel 1928. ja Euroopa Meistrivõistlustel 1930. aastal. Ta võitis Soome meistrivõistlustel kuus kuldmedalit aastatel 1926, 1929, 1930, 1931, 1932 ja 1934. Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Karl Kullisaar, Voldemar Mägi ja Albert Kusnets, kes kõik kaotasid talle. Ainsana eesti maadlejatest on teda võitnud Olaf Luiga Euroopa Meistrivõistlustel 1933. aastal. Väinö Kokkinen veebisaidil Olympedia (inglise)
2012. aasta snuukri maailmameistrivõistlused

2012. aasta snuukri maailmameistrivõistlused (2012 Betfred.com World Snooker Championship) olid 75. maailmameistrivõistlused snuukris, mis toimusid Inglismaal Sheffieldis 21. aprillist 7. maini 2012. Võistluspaigaks oli Crucible Theatre, kus maailmameistrivõistlusi on peetud alates 1977. aastast. Maailmameistritiitlit pidi kaitsma John Higgins, kes kaotas teises ringis Stephen Hendryle 4:13. Teine 2011. aasta finalist, Judd Trump, kaotas samuti teises ringis. Ali Carter võitis teda 13:12. Finaalis mängisid Ali Carter ja Ronnie O'Sullivan. Samad mehed mängisid finaalis ka 2008. aastal. Ronnie O'Sullivan võitis finaali 18:11. Võitja sai auhinnaks 250 000 naelsterlingit. Crucible extends world snooker's stay in Sheffield. The Guardian, 28.04.2009 Superb O'Sullivan claims fourth world title. Eurosport, 07.05.2012 Betfred.com World Snooker Championship 2012 Prize Money. Vaadatud 07.05.2012 Ametlik koduleht
Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasium

Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasium on täiskasvanute gümnaasium Saaremaal Kuressaares aadressil Garnisoni tänav 16. Kooli direktor on alates 2004. aastast Ly Kallas. Koolis saab omandada haridust põhikooli tasemel (8.–9. klass) ning gümnaasiumi tasemel õhtuses osakonnas ja kaugõppeosakonnas. Kool loodi 1949. aastal ja kandis siis nime Kuressaare Töölisnoorte Keskkool. Algusaastatel olid õpilased valdavalt venekeelsed, sest nende seas oli palju sõjaväelasi. Kooli vene osakond tegutses Toris, kunagise maakonnahaigla ruumides, väiksemaarvuline eesti osakond aga Kuressaares Saaremaa Keskkooli juures aadressil Garnisoni tänav (tollal 21. juuni tänav) 16. Kuna Pikk tänav 31 gümnaasiumihoone oli Teises maailmasõjas kannatada saanud, koliti peaaegu kõik linna koolid Garnisoni tn 16 majja ümber. Õppetöö toimus kolmes vahetuses ja töölisnoorte keskkool sai ruume kasutada neljal õhtul nädalas kell 19–21. Kui 1952. aasta mais muutus linna nimi, muutus ka kooli nimi – uueks nimeks sai Kingissepa Töölisnoorte Keskkool. 1961. aastal, kui aadressil Hariduse tänav 13 valmis uus moodne koolihoone – tänapäeval tegutseb selles hoones Kuressaare Hariduse Kool –, sai sinna endale ruumid ka töölisnoorte keskkool. Aastatel 1970–1988 kandis kool nime Kingissepa Õhtukeskkool. 1975/1976. õppeaastal sai siis juba õhtukeskkool esimesed oma ruumid. Need asusid aadressil Pikk tänav 6 ja seal hakkas tööle kooli kaugõppe osakond. 1978/1979. õppeaastal (see oli kooli 30. tegevusaasta) anti õhtukoolile omaette ruumid linna ühes vanimas koolihoones aadressil Pikk tänav 31 (tänapäeval tegutseb selles hoones Kuressaare Vanalinna Kool). Kui 1988. aastal ennistati linnale ajalooline nimi, nimetati koolgi jälle vastavalt ümber – Kuressaare Õhtukeskkool. 1997. aasta sügisel kolis kool Kuressaare ringtee ääres asuvasse Saare KEKi hoonesse. Alates 2004. aastast kandis kool nime Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasium. Sama aasta sügisest kolis kool üüripinnale Rootsi tänavale, kus oldi ühe katuse all TTÜ Kuressaare kolledžiga. 2010. aastal tuli Rootsi tänava üüripinnad kolledžile tagastada. Kui Kuressaare Põhikool 2011. aastal suleti, avanes Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasiumil võimalus naasta koolimajja aadressil Garnisoni tänav 16, kus Kuressaare Töölisnoorte Keskkool oli 1949. aastal alustanud. Samas asub ka Kuressaare Kunstikool. Kooli algusaegadel vahetusid direktorid kiiresti. Esimene direktor oli Raissa Ivanitškina. Talle järgnesid Sivkov, Heino Tiidus, Rattik ja Gurova. 1957–1983 Marie Liiv 1983–2004 Helve Kaju-Õnnis alates 2004 Ly Kallas Palju õnne, 65-aastane KTG!. Saarte Hääl, 27. september 2014. Garnisoni tn 16. Kultuurimälestiste register. Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasium – 60. Saarte Hääl, 7. september 2009. Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasiumi veebisait
Valarid

Valarid on tegelased J. R. R. Tolkieni teostes, keda inimtegelased teostes nimetavad jumalateks, kujutavad endast kõige Ardal ehk Maal leiduva kõrgemaid valitsejaid, kuid kes on ometi loodud Ilúvatari (Kõige looja) poolt. Nad olid viisteist vaimolendit, kes maailma loomisel võtsid endale maise vormi. Muistsetes kirjutistes öeldakse, et kui Valarid ja Maiarid hakkasid esialgu tahumatut Maailma kujundama, püüdsid nad seda muuta täiuslikult ilusaks, nagu nad olid näinud Nägemuses. Yavanna külvab seemneid, Aulë sepistab nende valgustamiseks kaks võimsat lampi Illuin (Keskmaa põhjaosas) ja Ormal (Keskmaa lõunaosas) Kuid valarite vahel oli tüli ja sõda purustas suure osa nende tööst. Lõpuks loodi siiski valade esimene kuningriik Almaren Keskmaale keset suurt järve. Melkor rajab Utumno. Kuid üks vala tõstis mässu, purustas valarite Suured Lambid ja hävitas Almareni saare koos selle võluaedadega. Siis lahkusid valarid Keskmaalt ja asusid elama läände Amani mandrile, kus nad piirasid ennast Pelóri mägedega ja rajasid nende taha teise kuningriigi, mille aiad ja kojad olid veelgi kaunimad. Seda kuningriiki nimetati Valinoriks ning selle suurte kodade ja paljude kelladega linn kandis nime Valimar. Sel ajal loodi igavest kuldset ja hõbedast valgust andvad valarite Puud ning kogu Amanit Pelóri mägede taga täitis valgus, nii et kuningriik oli muinasjutuliselt kaunis. Yavanna laulab olemisse Kaks Puud, hõbedase Telperioni ja kuldse Laurelini. Aulë loob päkapikkude seitse esiisa. Yavanna loob endid. Melkor rajab Angbandi ning kogub kurje olendeid, sealhulgas Balroge. Varda läidab uued tähed, haldjad, endid ning päkapikud ärkavad. Melkor röövib haldjad ning aretab orkid ning trollid. Valarid saavad sellest teada ning astuvad sõtta Melkori vastu. Puude ajastu lõpeb, kui Melkor ja Ungoliant mürgitavad Kaks Puud, tapavad Finwë ja röövivad Silmarilid Valarid loovad Kuu ja Päikese, Kuu tõuseb taevasse, lõpeb Pikk Öö ja algab Arda Teine Kevad. 8 esimest neist olid võimsaimad, ehk avatarid. Manwë Varda Ulmo Yavanna Aulë Námo Nienna Oromë Nende kõrval oli veel 6 Vána Nessa Tulkas Lórien Estë Vairë ja siis veel 1, kes astus kurjale teele ja seetõttu on viimane nende seas. Melkor
Sinine Kõrb

"Sinine Kõrb" on 2012. aasta Eesti eluloofilm priimabaleriin Kaie Kõrbist, mille režissöör on Ruti Murusalu. Autor keskendub filmis Kõrbi elule pärast priimabaleriini karjääri lõppu, taustaks 2011. aasta juubeligala ettevalmistused. Sõna saavad ka Kõrbi kunagised töö- ja lavakaaslased Tiiu Randviir, Helmi Puur, Vladimir Vassiljev, Vjatšeslav Gordejev, Viktor Barõkin ja Maia Plissetskaja. Portreefilmi loomine sai alguse 2010. aastal, kui režissöör oma ideed Kõrbile tutvustas. Filmi pealkirja – "Sinine Kõrb" jaoks sai režissöör inspiratsiooni Jorma Uotineni tantsuetenduse "Pateetiline" (Ballet Pathetique) tantsunumbrist "Sinine baleriin", mida Kõrb filmi kestel õpib. Tiit Tuumalu "Sinine baleriin Kaie Kõrb oma sõiduvees". Postimees, 16. märts 2012 Andres Laasik "Sinine Luik tantsis oma viimase tantsu". Eesti Päevaleht, 17. märts 2012 Margit Adorf "Ka kunstnik on inimene". Sirp, 23. märts 2012 Erika Klaats ""Sinine Kõrb" – sütitav tõsielufilm Kaie Kõrbist ". Maaleht, 4. aprill 2012 Mattias Palli "Kaie Kõrbi sinine saladus". Maaleht, 13. aprill 2012
Tööpealkiri: Imelaps

"Tööpealkiri: Imelaps" on 2012. aasta Eesti dokumentaalfilm Vene-Inglise päritolu dirigendist Alex Priorist. Filmi režissöör on Marianna Kaat. Portreefilmi võtteid tehti Inglismaal, Peterburis, Moskvas ja Tallinnas viie aasta jooksul, mis ta õppis Peterburi konservatooriumis kompositsiooni ja dirigeerimist ning lõpetas kõrgkooli kahe magistrikraadi kaitsmisega 17-aastaselt. Andres Maimik "Kust tulevad imelapsed?". Postimees, 8. aprill 2012 Andres Laasik "Ka imelapsel on armastav ema". Eesti Päevaleht, 11. aprill 2012
Mitmikmäng

Mitmikmäng (ingl. multi-player game) on arvutimäng, mida saavad arvutivõrgu abil samal ajal koos mängida mitu inimest, kes võivad asuda erinevates geograafilistes punktides. Mäng toimub serveris. Serverisse saab ühenduda sisestades mängu IP-aadressi ja mõned serverid kasutavad toena Hamachi-t, Tunngle-t või muid tugisid. Kõikidel serveritel on oma erinev IP-aadress, samuti ka piiratud mängijate hulk. Kõik serverid ei ole kõikidele avatud, mõned on privaatserverid (ingl. Private Server), kuhu saavad siseneda ainult nt omanike sõbrad, või need kes ta ise valib. Need serverid on kas siis kindla koodiga või siis serveri administraator eemaldab mängija serverist.
Geosmiin

Geosmiin on orgaaniline ühend, millel on iseloomulik mulla või kopituse lõhn (inglise earthy flavor), mida inimene tunneb kergesti. Piisab kõigest 0,006–0,01 mikrogrammist liitri vee kohta, et inimene tunneks geosmiini lõhna ja maitset. Keemiliselt on geosmiin bitsükliline alkohol valemiga C12H22O. Geosmiini nimi on tuletatud vanakreeka sõnadest γεω geō, mis tähendab 'maa' ja ὀσμή osmḗ, mis tähendab 'lõhn'. Selle sõna võtsid 1965. aastal kasutusele Ameerika biokeemik Nancy N. Gerber (1929–1985) ja prantsuse-ameerika bioloog Hubert A. Lechevalier (1926–2015). Geosmiini sisalduse tõttu on nt peedid mullamaitsega ja geosmiinirikkas vees elavad kalad mudamaitsega ja mudalõhnaga. Geosmiini lõhna võib tajuda ka õhus, kui pärast kuivaperioodi sajab vihma. Geosmiin tekib mikroobide, sh mõnede sinivetikated ja kiirikbakterite ehk aktinomütseetide (eriti perekonnast Streptomyces) surma tagajärjel. Pärast nende mikroobide surma vabaneb geosmiin keskkonda. Inimese haistmis- ja maitsemeel on geosmiini suhtes ülitundlik ja haistab seda juba üliväikeste koguste puhul. Seetõttu on kalade mudamaitset ja -lõhna gastronoomias väga raske varjata ja sel samal põhjusel hoiavad kalakasvatused enne toodangu turustamist kalu kuni kaks nädalat geosmiinivabas puhtas vees. Geosmiini lõhn ja maitse on vahel probleemiks veinitööstuses, kui viinamarjad juhtuvad sisaldama geosmiini. Sellest pole võimalik vabaneda geosmiini sisalduvat veini geosmiinivaba veiniga segades. Vaatamata inimese tundlikkusele geosmiini suhtes on geosmiin inimesele ja teistele elusorganismidele täiesti ohutu. "Miks kaladel on mudamaitse? Mis põhjustab mudamaitset ja kuidas mudamaitset ära saada?". Kalafoorum.ee. 20. mai 2022. Vaadatud 27.05.2022.
Hvar

Hvar (itaalia keeles Lesina) on saar Aadria meres, kuulub Horvaatiale.
Elisabeth Jõhvi

Elisabeth Jõhvi on väljamõeldud tegelane, keda mängis Ines Aru. Elisabeth Jõhvi sketširubriik oli 1980. aastatel paljude Eesti Televisioonis eetrisse läinud "Reklaamiklubi" saadete kindel osa. 1993. aastal läks Eesti Televisioonis eetrisse huumorisaade "Elisabeth Jõhvi show. Ines Aru show-programm", mida kirjeldati kui sketše "hella südamega naisterahva Elisabeth Jõhvi juhtumistest 1993. aasta Eestis" (režissöör-lavastaja Helle Karis, stsenaristid Kirill Teiter, Juta Üts ja Ralf R. Parve). Joel Steinfeldt pühendas talle laulu "Elisabeth Jõhvi". Piret Tali. Kuidas sünnivad ajastu näod? Eesti Päevaleht, 01.11.2003 "Elisabeth Jõhvi show" ETV2 saatekavas 7. juulil 2019 "Tuleb tuttav ette: Elisabeth Jõhvi" (telesaade, kestus 42 min) 2004
Kustaa Pihlajamäki

Kustaa Kustaanpoika Pihlajamäki (7. aprill 1902 – 10. veebruar 1949) oli Soome maadleja. Ta on kahekordne olümpiavõitja vabamaadluses – 1924. ja 1936. aastast. 1928. aasta suveolümpiamängudel võitis ta hõbemedali vabamaadluses. Euroopa meistrivõistlustel Kreeka-Rooma ja vabamaadluses võitis ta kokku 11 medalit, neist 9 kuldmedalit ja 2 hõbemedalit. Ta võitis Soome meistrivõistlustel aastatel 1924–1943 Kreeka-Rooma ja vabamaadluses kokku 28 kuldmedalit. 2005. aastast kuulub ta Fila Hall of Fame'i. Tema nõbu oli olümpiavõitja Hermanni Pihlajamäki, nende suguvõsast on võrsunud ka Euroopa meister Juha Ahokas. Kustaa Pihlajamäki veebisaidil Olympedia (inglise)
Bernardino Campi

Bernardino Campi (1520 Reggio nell'Emilia – 18. august 1591 Reggio nell'Emilia) oli maneristlikku stiili viljelev Itaalia renessansiaja maalikunstnik, kes töötas peamiselt Cremonas. Ta on tuntud kui üks Sofonisba Anguissola ja Giovanni Battista Trotti (il Malosso) õpetajatest. Kunstnikest poolvennad Giulio Campi ja Antonio Campi olid Bernardino sugulased; suguvõsa kõige andekamaks kunstnikuks peetakse üldiselt Antonio Campit. Bernardino Campi Katoliku entsüklopeedia Freedberg, Sydney J. (1993). Painting in Italy, 1500-1600. Penguin Books Ltd. pp. 583 & 590–1. R. Miller, in I Campi. Cultura artistica cremonese del 500, a cura di M. Gregori, Milano 1985, pp. 154-170 M. Tanzi, I Campi, Milano 2005
Kiira Aaviksoo

Kiira Aaviksoo (neiuna Kiira Ulanova; 10. detsember 1955 Tartu – 15. oktoober 2011) oli Eesti geograaf. Ta lõpetas 1974. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsilise geograafia erialal. 1993. aastal sai ta filosoofiadoktori kraadi, kaitstes Viktor Masingu juhendamisel väitekirja "Application of Markov Models in Investigation of Vegetation and Land Use Dynamics in Estonian Mire Landscapes". Hiljem täiendas ta end Stockholmis ja Põhja-Carolinas. 1995. aastani töötas ta Tartu Ülikooli geograafia instituudis teadurina, 1996. aastast Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskuse kaugseire peaspetsialistina. Kiira Aaviksoo uuris taimekoosluste ja maakattetüüpide arengut, kasutades selleks aerofotomeetodeid ning interpreteerides satelliidifotode aegridu. Muu hulgas arendas ta soode kaugseiret ja osales Eesti CORINE'i maakattekaardi koostamises. Ta avaldas üle 30 teadustrükise, sh artiklid ajakirjades Landscape Ecology ja Landscape and Urban Planning. Kiira Aaviksoo oli abielus Jaak Aaviksooga, neil oli kaks last. Ta suri pikaajalise raske haiguse tagajärjel. "Simulating vegetation dynamics and land use in a mire landscape using a Markov model" Landscape and Urban Planning, 31/1995 (koos Heidi Kadariku ja Viktor Masinguga) "Kaug- ja lähivõtteid 30 Eesti soost" (1997) (koos Andrus Meineriga) "Using GIS and remote sensing in land cover monitoring" International Archives of Photogrammetry and Remote Sensing, 1998 Ülo Mander "IN MEMORIAM Kiira Aaviksoo"[alaline kõdulink] Universitas Tartuensis, 4. november 2011 (vaadatud 27. märtsil 2013) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 1. köide Tartu Tamme Gümnaasiumi vilistlased Tamme Gümnaasiumi kodulehel (vaadatud 27. märtsil 2013) Eesti teaduse biograafiline leksikon. 1. köide: A–Ki. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000 Ülo Mander "IN MEMORIAM Kiira Aaviksoo" Universitas Tartuensis, 4. november 2011 "Paar: Kiira ja Jaak Aaviksoo" Naiste Maailm, 09.03.2002
Properzia de' Rossi

Properzia de’ Rossi (umbes 1490 Bologna – 24. veebruar 1530 Bologna) oli Itaalia renessansiaja naisskulptor. Properzia oli notari tütar ja õppis kunsti Bologna graveerija Marcantonio Raimondi ateljees. Properzia Rossi teosed ja lühibiograafia veebigaleriis (inglise keeles)
Laba

Laba on mitmetähenduslik sõna. Laba on tööriista, eseme vm lai ja lame osa. Lehelaba Laba on lai lame, mõnikord tiivakujuline tööorgan või selle osa seadmetel (nt turbiinil) ja masinatel. Labamasin Jala- või käelaba (mõlemat võidakse nimetada ka lihtsalt labaks); neid kattev suka, jalatsi või kinda osa. Laba on metsanduses kirve vm terariistaga tekitatud tüvevigastus. Laba jõgi on jõgi Põhja-Kaukaasias. Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1] 1981. Tehnikaleksikon. Tallinn, Valgus. 656 lk
Jaan Noolandi

Jaan Noolandi (sündinud 23. augustil 1942 Tartus) on eesti päritolu Kanada füüsik. Jaan Noolandi on inseneri poeg. 1944. aastal läks Noolandi koos vanematega Rootsi, sealt edasi Kanadasse. 1961 lõpetas ta Torontos Bathursti Kolledži (Heights Collegiate Institute), 1961–64 õppis Toronto Ülikoolis inseneriteadust ja 1964–65 teoreetilist füüsikat, kaitstes M. Sc. teoreetilises füüsikas 1966. aastal Toronto Ülikoolis. 1965–70 oli ta samas stipendiaat tuumafüüsikas ning kaitses Ph. D. teoreetilises füüsikas 1970. aastal väitekirjaga "Theory of quantum crystals". 1970–71 oli ta Inglismaal Oxfordi Ülikooli järeldoktorant, 1971–72 labori teadur San Diegos (Californias) ja 1972–74 Murray Hillis (New Jerseys), ühtlasi oli ta 1975–76 Toronto Ülikooli külalisprofessor ja aastast 1974 Mississaugas (Kanadas) Xeroxi firma materjalifüüsika uurimiskeskuse teadur, aastast 1980 uurimissuuna juht. Noolandi on töötanud külalisuurijana USA, Jaapani, Saksamaa ja Prantsusmaa ülikoolides ning instituutides. Ta on arendanud nõrkade mittehomogeensete polüelektrolüütide teooriat. Ta on Ameerika Füüsika Instituudi ja Kanada Füüsikute Assotsiatsiooni liige. Aastatel 2007–2010 oli ta Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna polümeeride füüsika professor. Theory of harmonic generation of ultrasound in A 15 compound. // Physics Review B 10, 2172 (1974) Theory of photogeneration and fluorescence quenching (kaasautor K. M. Hong). // Journal of Chemical Physics 70, 3230 (1979) Theory of inhomogrneous polymers in presence of solvent (kaasautor K. M. Hong). // Ferroelectrics, 30, 117 (1980); Sequencing using pulsed field and image reconstruction (kaasautor) // Proceedings of Advances on DNA Sequencing Technology, 1891 (1993) 1996 – Kanada Kuningliku Seltsi liige füüsika alal "Eesti teaduse biograafiline leksikon", 3. köide, lk 24 "Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory" Stockholm, 1984, lk 81 "Eesti entsüklopeedia" kd 14, lk 326 "EÜS paguluses" nr 46 (1970), lk 99; nr 52 (1974), lk 19 "Tema töö seisab ainult mõtlemises. Eesti noorest teadlasest Jaan Noolandist" // Vaba Eestlane 19.071979 "Jutuajamine rahvusvaheliselt tunnustatud eestlasest teadlase dr. Jaan Noolandiga" // Vaba Eestlane 03.02.1987 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 24 Jaan Noolandi Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.