laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eesti Linnukasvatajate Selts

Eesti Linnukasvatajate Selts on aastal 1919 asutatud selts, mis ühendab linnukasvatusega tegelejaid. Selts asutati 1919 nimega Eesti sulg- ja väikeloomakasvatuse edendamise selts. Aastast 1929 kannab praegust nime Eesti Linnukasvatajate Selts. Seltsi tegevus katkes Teise maailmasõja ajal. Selts taasasutati 1989. http://www.pikk.ee/valdkonnad/loomakasvatus/linnukasvatus (vaadatud 27.02.2013) EE 12. köide, 2003: 67.
Datlid

Datlid on datlipalmi viljad. Need on väga magusad ja isegi lääged. Datlid on ovaalse silinderja kujuga. Nende pikkus on 3–7 cm ja läbimõõt 2–3 cm. Küpsete datlite värv varieerub sorditi erepunasest erekollaseni. Igas datlis on 2–2,5 cm pikkune ja 6–8 mm paksune kivi. Levinumad datlisortide rühmad on pehmed (nt 'Barhee', 'Halawy', 'Khadrawy', 'Medjool'), poolkuivad (e.g. 'Dayri', 'Deglet Noor', 'Zahdi') ja kuivad datlid (nt 'Thoory'). Vilja tüüp sõltub selle glükoosi-, fruktoosi- ja suhkrusisaldusest. Datlid küpsevad neljas järgus, mida tuntakse nende araabiakeelsete nimede järgi: kimri (toores), khlal (täissuuruses, krõmpsuv), rutab (küps ja pehme) ning tamar (küps ja päikeses kuivanud). Iraagis, Araabia poolsaarel ning Marokost läände jäävas Põhja-Aafrika osas on datlid tähtis eksportvili. Juba piiblis on neid mainitud üle 50 korra. Islami kultuuris süüakse datleid ja jogurtit või piima traditsiooniliselt ramadaaniaegseks õhtueineks. Datleid (peamiselt 'Medjooli' ja 'Deglet Noori') kasvatatakse ka Ameerikas: USAs Lõuna-Californias, Arizonas ja Lõuna-Floridas, Mehhikos Sonoras ja Baja Californias. Datlipalmid hakkavad vilja kandma 4.-8. eluaastal, kaubanduslikus mahus saaki võib saada 7-10 aastat. Täiskasvanud datlipalmilt võib saada 80–120 kg datleid hooaja kohta, ehkki nad kõik ei küpse samaaegselt, nii et aastasse mahub mitu saagikoristust. Et viljad oleksid müügikõlbulikud, tuleb datlikobaraid harvendada ja enne küpsemist katta või siduda nende ümber kott, et viljad oleks kaitstud ilma ning kahjurite, näiteks lindude eest.
Eesti Lambakasvatajate Selts

Eesti Lambakasvajate Selts (lühend: ELaS) on aastal 1928 asutatud ja taasasutatud 1990 selts, mis koondab enda alla lamba- ja kitsekasvatusega tegelejaid. Põhikirja järgi on ELaSi eesmärgid "liikmete toetamine nende tegevuses, lammaste tõuaretuse koordineerimine, jõudluskontrolli läbiviimine ning tõuraamatu pidamine". 2013. aasta 5. juuni seisuga oli seltsil 199 liiget. https://web.archive.org/web/20160304100407/http://www.lammas.ee/est/phikiri/ (vaadatud 27.02.2013) EE 12. köide, 2003: 65. https://web.archive.org/web/20130605104450/http://www.lammas.ee/est/seltsist/ (vaadatud 13.07.2013) Seltsi koduleht (vaadatud 27.02.2013)
Elva linna aukodanik

Elva linna aukodaniku nimetus on Elva linna tunnustusavaldus, mis antakse üksikisikutele Elva linnale osutatud teenete eest või linnapoolse erilise austuse märgiks. Elva linna aukodaniku nimetuse andmise otsustab Elva linnavolikogu. Ettepanekuid aukodanike nimetamiseks võivad teha linnavolikogu liikmed, linnavolikogu komisjonid, Elva linnavalitsus, linnakodanikud ning linna asutused ja ettevõtjad. Aukodaniku nimi kantakse Elva linna auraamatusse, aukodanikule antakse Elva linna auaadress ja teenetemärk. Aunimetuse üleandmise tseremoonia toimub Eesti Vabariigi või Elva linna aastapäeval. Elva esimene aukodanik oli näitleja Leopold Hansen . Alates 1988. aastast on Elva aukodanikeks saanud: "Elva linna aukodaniku statuut" Riigi Teatajas, vastu võetud 25.06.2012 (vaadatud 27. veebruaril 2013) Sirje Veldi: "Õhkamise allee hävimisohus", Elva Postipoiss, 25. august 2012, lk 1 "Elva linna aukodanikud" Elva linna kodulehel (vaadatud 27. veebruaril 2013) "Elva linna aukodanikuks sai Jaak Peebo" Postimees/pressiteade, 25.02.2013 (vaadatud 27. veebruaril 2013)
Eesti Maakarja Kasvatajate Selts

Eesti Maakarja Kasvatajate Selts (ka Eesti Maakarja Kasvatuse Selts[viide?]) on aastatel 1920–1947 ja uuesti aastast 1989 tegutsev selts. Põhikirja järgi on seltsi eesmärk "eesti maatõu kui ohustatud tõu kaitsmine, säilitamine, tõuaretustöö juhtimine ja korraldamine ning selle veisetõu levitamine". Aastast 1995 on eesti maatõugu veis kantud ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) ohustatud tõugude raamatusse. http://www.maakari.eu/selts/[alaline kõdulink] (vaadatud 27.02.2013) EE 12. köide, 2003: 70. http://www.maakari.eu/selts/pohikiri/[alaline kõdulink] (vaadatud 27.02.2013) Seltsi koduleht (vaadatud 27.02.2013)
Eesti Tõuloomakasvatuse Liit

Eesti Tõuloomakasvatuse Liit (lühend ETLL) on aastal 1993 asutatud liit, mis ühendab looma- ja linnutõugude aretamisega tegelevaid ühistuid ja mittetulundusühinguid. Põhikirja järgi on ETLLi eesmärgid "Eesti Vabariigis aretatavate looma- ja linnutõugude genofondi säilitamine ja rikastamine, nende geneetilise potentsiaali suurendamine, tõuaretusalase teadustöö ja tegevuse arendamine". http://www.etll.ee/ (vaadatud 27.02.2013) EE 12. köide, 2003: 107. https://web.archive.org/web/20130908181332/http://etll.ee/Pohikiri (vaadatud 27.02.2013) ETLLi koduleht (vaadatud 27.02.2013)
Eesti Tõusigade Aretusühistu

Eesti Tõusigade Aretusühistu (lühend ETSAÜ) on aastast 1923 eri nimede all tegutsev ühendus. ETSAÜ asutati 1923 kui Eesti Seakasvatajate Selts. Aastal 1947 loodi kaks riiklikku tõulava: Eesti Suurt Valget Tõugu Sigade Riiklik Tõulava ja Eesti Lontkõrvaliste Sigade (hiljem peekonsigade) Riiklik Tõulava. Aastal 1993 nimetati need tõulavad aretusühistuteks. Aastal 1998 ühinesid peekonsigade aretusühistu liikmed Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistuga. https://web.archive.org/web/20160217122446/http://www.estpig.ee/?AJALUGU (vaadatud 27.02.2013) EE 12. köide, 2003: 107. ETSAÜ koduleht (vaadatud 27.02.2013)
Apuulia

Apuulia (itaalia Puglia) on maakond Itaalias. Apuulia maakond jaguneb kuueks provintsiks ja üheks città metropolitana '​ks, mis omakorda jagunevad kokku 258 vallaks. Bari, Taranto, Foggia, Andria. Apuulia veinipiirkonnad: Alezio (DOC), Brindisi (DOC), Copertino (DOC), Leverano (DOC), Salice Salentino (DOC), Primitivo di Manduria (DOC), Cacc'emmitte di Lucera (DOC), Castel del Monte (DOC), Rosso Barietta (DOC). Apuulia krahvkond Taranto vürstkond Itaalia Riiklik Statistikaamet Itaaliakeelne Puglia maakonna koduleht Apuulia kaart
Aukodanik

Aukodanik on aunimetus, mille riik või kohalik omavalitsus annab inimesele teenete eest või tunnustusena. Eestis jagavad aukodaniku nimetusi paljud linnad ja vallad, suurematest linnadest näiteks Tallinn, Tartu, Narva, Pärnu, Viljandi ja Haapsalu, väiksematest omavalitsustest aga Elva, Kallaste, Mõisaküla, Abja vald, Tori vald ja Saare vald. Nimetuse väljaandmise sagedus ja aukodanike arv varieeruvad suuresti, näiteks valitakse Tartus aukodanikke igal aastal, Pärnus anti aukodaniku nimetus 1886–2009 aga kuuele inimesele. Eesti riigil aukodanikke ei ole. Küll aetakse aukodaniku nimetusega vahel segi aasta kodaniku aunimetust, mida annab kodanikupäeval välja kultuuriministeerium. Tallinna aukodanik Tartu linna aukodanik Narva linna aukodanik Kärdla linna aukodanik Elva linna aukodanik Põltsamaa linna aukodanik Albu valla aukodanik Aukodanik (seisus) Ameerika Ühendriikide aukodanik "aukodanik" "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 27. veebruaril 2013) "Tallinna linna aukodanike andmebaas" Tallinna kodulehel (vaadatud 27. veebruaril 2013) "Tartu tunnustusavaldused" Tartu kodulehel (vaadatud 27. veebruaril 2013) "Narva linna Aukodaniku nimetuse omistamine Julia Dmitrijevale (postuumselt)" Narva linnavolikogu otsus, 10.02.2011 (vaadatud 27. veebruaril 2013) "Pärnu aukodanik" Pärnu kodulehel (vaadatud 26. augustil 2016) "Haapsalu aukodanik" Haapsalu kodulehel (vaadatud 27. veebruaril 2013) "Elva linna aukodanikud" Elva linna kodulehel (vaadatud 27. veebruaril 2013) "Aukodanikud" Kallaste kodulehel (vaadatud 27. veebruaril 2013) Helgi Kaldma "Praostkonna sinod pidas aru Põltsamaal" Sakala, 15.04.2010 (vaadatud 27. veebruaril 2013) "Aukodanikud" Abja valla kodulehel (vaadatud 27. veebruaril 2013) "Tori valla tunnustuse avaldamise kord" Riigi Teatajas (vaadatud 24. oktoobril 2020) "Saare valla aukodaniku statuut" Riigi Teatajas (vaadatud 27. veebruaril 2013) "Aasta kodanik ja kodanikupäev" kultuuriministeeriumi kodulehel (vaadatud 27. veebruaril 2013) Riina Kindlam "Prantsuse pasteet ja hiina klimbid eesti laste heaks" Eesti Elu, 1. detsember 2011 (pildiallkirjas nimetatakse Piet Boerefijni ekslikult "Eesti aukodanikuks"; vaadatud 27. veebruaril 2013)
Aasta kodanik

Aasta kodanik on aunimetus, mida antakse välja kord aastas, kodanikupäeval. Seda annab välja Eesti Siseministeerium, aastatel 2003–2020 Kultuuriministeerium. Tiitlile saavad kandideerida Eesti Vabariigi alalised elanikud ja kandidaate saavad esitada kõik soovijad. Taotluses tuleb põhjendada kandidaadi sobivust aasta kodaniku aunimetusele. Aasta kodaniku aunimetusega tunnustatakse tegusana ja Eesti ühiskonna suhtes hoolivana silma paistnud inimesi. Aasta kodaniku nimetuse andmise tava algatas endine rahvastikuminister Paul-Eerik Rummo. Kõik aasta kodaniku aunimetuse pälvinud saavad Reti Saksa miniskulptuuri „Ühiskonna õis“. Aasta kodaniku valimise puhul on alati abiks juhtmõte, mille pakub välja Kultuuriministeerium. Aasta kodaniku tiitli on pälvinud: 2022 – Johanna-Maria Lehtme 2021 – Irja Lutsar 2020 – "Kodanik võtab vastutuse" – Arkadi Popov 2019 – "Meid liidab see, mida armastame" – Riina Roose 2018 – "Ühine riik liidab" – Eva Truuverk 2017 – "Kujundame tulevikku" – Rasmus Rask 2016 – "Uusi horisonte luues" – Kristi Liiva 2015 – "Muusika ühendab" – Helen Sildna 2014 – „Liikumine tervendab maailma“– Ilma Adamson 2013 – „Kodanik loob ja hoiab kultuuripärandit“ – Marju Kõivupuu 2012 – „Väärikalt läbi elu" – Krista Aru 2011 – „Kodanikuks kasvanud" – Konstantin Vassiljev 2010 – „Tegus kodanik on riigi rikkus“ – Pieter Boerefijn 2009 – „Loovad inimesed, edukas riik“ – Erkki-Sven Tüür 2008 – „Eesti Vabariik läbi üheksakümne aasta“ – Rainer Nõlvak 2007 – „Eesti riik on minu üle uhke“ – Lagle Parek 2006 – „Heast pereisast algab riik“ – Andrus Veerpalu 2005 – „Lapsest sirgub kodanik“ – Kai ja Arend Adamson 2004 – „Tugev pere, rõõmus rahvas“ – Jüri Jaanson 2003 – „Eesti kodanik on Euroopa kodanik“ – Lennart Meri "Aasta kodanik ja kodanikupäev" kultuuriministeeriumi kodulehel (vaadatud 27. veebruaril 2013) "Kodanikupäeva moto ja aasta kodanik". Vaadatud 26.11.2022. Aasta kodanik 2020. Kultuuriministeerium https://www.err.ee/1608415163/aasta-kodanik-2021-on-irja-lutsar "Aasta kodanik ja kodanikupäev" kultuuriministeeriumi kodulehel
Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistu

Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistu (lühend ETKÜ) on aastal 1993 loodud ühendus, mis koondab eesti holsteini, eesti punase karja, eesti maakarja ja lihaveiste aretajaid. ETKÜ tegevusvaldkonnad on näiteks tõuaretustemaatika, tõuraamatute pidamine ja tõutunnistuste väljaandmine, aretusmaterjali kogumine ja müük, seemendusteenused ja vastav nõustamine. ETKÜ-l on oma kunstliku seemenduse jaam, kus on umbes 240 pulli. https://web.archive.org/web/20120824023919/http://www.etky.ee/est/firmast.php (vaadatud 27.02.2013) EE 12. köide, 2003: 107. https://web.archive.org/web/20130330202021/http://www.etky.ee/est/ (vaadatud 27.02.2013) ETKÜ koduleht (vaadatud 27.02.2013)
Piet Boerefijn

Piet (õieti Pieter) Boerefijn (sündinud 11. aprillil 1963) on hollandi päritolu Eesti ühiskonnategelane ja humanitaarabi vahendaja. Eestis rajas ta Eesti Toidupanga, mis jagab vähekindlustatud inimestele toitu. Boerefijn pärineb Woerdeni linnast Kesk-Hollandis ja on õppinud Utrechti Ülikoolis geograafiat. Ta alustas tegevust Eestis Hollandi Kesk- ja Ida-Euroopa fondide ühenduse (mittetulundusorganisatsioon Hollandi Kesk- ja Ida-Euroopa Fondid, 2005. aastast SA Eesti-Hollandi Heategevusfond Päikeselill) esindajana. 2008 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk (seeria 600) 2009 Hollandi Oranje-Nassau orden 2010 Eesti aasta kodaniku aunimetus "Karjuv vajadus empaatia järele" EPL, 26. aprill 2007 "Meie heategu toob toidu lauale" Delfi, 8. november 2010 "63 miljonit laiali jaganud Piet"[alaline kõdulink] Naiste Maailm, 23.09.2010 (vaadatud 27. veebruaril 2013) Piet Boerefijn Eesti Vabariigi teenetemärkide kavaleride andmebaasis (vaadatud 27. veebruaril 2013) "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuli 2018. Vaadatud 28. juulil 2018. Erika Prave "Hollandlane Piet Boerefijn ootab idavirulastelt rohkem initsiatiivi" Põhjarannik, 12.10.2002 (vaadatud 27. veebruaril 2013) Riina Luik "Piet Boerefijn – Eesti Robin Food" Postimees, 26.12.2012 (vaadatud 27. veebruaril 2013) ""Piet Boerefijn: aasta kodanikuks saamine on minu jaoks suur au!" Delfi, 25. november 2010 (vaadatud 27. veebruaril 2013)". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. november 2010. Vaadatud 27. veebruaril 2013. "Piet Boerefijn: aasta kodanikuks saamine on minu jaoks suur au!" Delfi, 25. november 2010 Riina Kindlam "Prantsuse pasteet ja hiina klimbid eesti laste heaks" Eesti Elu, 1. detsember 2011 (pildiallkirjas nimetatakse Piet Boerefijni "Eesti aukodanikuks") Riina Tobias "Piet Boerefijn: Eesti ühiskond on mõistnud, et raha ei ole kõige tähtsam - See more at: http://online.le.ee/2012/07/02/piet-boerefijn-eesti-uhiskond-on-moistnud-et-raha-ei-ole-koige-tahtsam/#sthash.XjldRPWG.dpuf" Lääne Elu, 2. juuli 2012 "LÕPP HEA, KÕIK HEA. Persoonitund. Piet Boerefijn" Vikerraadio, 23.12.2010 Erika Prave "Hollandlane Piet Boerefijn ootab idavirulastelt rohkem initsiatiivi" Põhjarannik, 12.10.2002 "63 miljonit laiali jaganud Piet" Naiste Maailm, 23.09.2010 Riina Luik "Piet Boerefijn – Eesti Robin Food" Postimees, 26.12.2012
Vaimulike nimetuste loend

Vaimulike nimetuste loendis on loetletud vaimulike nimetusi eri usundeis. rabi hazzan dayan kohen levi mohel sofer gabbai abee - katoliku vaimulik Prantsusmaal abt - meeskloostri ülem abtiss - naiskloostri ülem adjunkt-õpetaja ehk abiõpetaja dekaan - kiriklik vanem vaimulik katoliku ja anglikaani kirikus diakon - abivaimulik ema - austav nimetus kõrgele naisvaimulikule iguumen - õigeusu meeskloostri ülem iguumenja - õigeusu naiskloostri ülem isa, isake - vaimuliku üldnimetus katoliikluses ja õigeusus (sama mis "paater", pater, батюшка jne) kardinal - amet katoliikluses, paavsti valija ja kandidaat köster - abivaimulik (praegusel ajal pole kasutusel) metropoliit - peapiiskop munk munkpreester - preestripühitsusega munk paavst - katoliku kiriku juht papp - vaimuliku üldnimetus, üks vanimaid nimetusi eesti keeles pastor ("karjane") e (kiriku)õpetaja - protestandi vaimulik patriarh - õigeusu kiriku juht piiskop - kõrgem vaimulik piiskoplik vikaar praost - vaimulike juht protestantismis (amet) preester - vaimulik (pühitsus) presbüter - koguduse vanem (tuleneb samast sõnatüvest kust "preester") vikaar-õpetaja õpetaja ülempreester Eestimaal ja Liivimaal kiriku ja kirikukogukonna juures tegutsenud köstrid (kirikuõpetaja abiline, kes pidi talupoegadele katekismust ja kirikulaulu õpetama), organistid, kellamehed jt kirikuteenrid ei kuulunud vaimulikkonna hulka. muezzin imaam mufti mulla ajatolla derviš arhat ehk arahant - vääriline bogdogeegen - budismi peavaimulik Mongoolias hubilgaan - Mongoolias taaskehastunud kõrgem vaimulik laama - tiibeti vaimulik; kõrgeim laama on dalai-laama tulku - Tiibeti budismis taaskehastunud suur õpetaja brahmaan guru riši baba sri (shri) swami mohandas pandit
Eesti Onkoloogiakeskus

Eesti Onkoloogiakeskus on aastal 1966 loodud asutus, mis aastast 2001 on Põhja-Eesti Regionaalhaigla üksus. Aastal 2010 keskus reorganiseeriti ning moodustati onkoloogia- ja hematoloogiakliinik, mis on üks seitsmest Põhja-Eesti Regionaalhaigla kliinikust. Asutus loodi 1966 Vabariikliku Onkoloogiadispanseri baasil. Aastal 2001 liideti asutus Põhja-Eesti Regionaalhaiglaga. EE 12. köide, 2003: 81. http://www.regionaalhaigla.ee/?op=body&id=858 (vaadatud 27.02.2013) Asutusest Põhja-Eesti Regionaalhaigla kodulehel (vaadatud 27.02.2013)
Sergei Kirdjapkin

Sergei Aleksandrovitš Kirdjapkin (vene Сергей Александрович Кирдяпкин; sündinud 18. juunil 1980) on Venemaa kergejõustiklane. Tema edukaimad alad on olnud 20 km ja 50 km käimine. Helsingis 2005. aastal peetud kergejõustiku maailmameistrivõistlustel tuli Kirdjapkin tulemusega 3:38.08 maailmameistriks 50 km käimises. Sama tulemusega sai ta hakkama ka neli aastat hiljem 2009. aasta MM-il Berliinis, kui võitis kuldmedali tulemusega 3:38.35. Sergei Kirdjapkin on pärit Mordvast. 2005 Helsingis maailmameister 50 km käimises 3:38.08 2009 Berliinis maailmameister 50 km käimises 3:38.35 Sergei Kirdjapkin Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) (inglise keeles) Sergei Kirdjapkin www.peoples.ru kodulehel (vene keeles) Sergei Kirdjapkin GIDRM.RU kodulehel (vene keeles)
Eesti Kardioloogia Instituut

Eesti Kardioloogia Instituut oli aastatel 1984–2007 Sotsiaalministeeriumi haldusalas olnud asutus, mis tegeles peamiselt südame- ja veresoonkonnahaiguste vähendamisega seotud arendusprogrammidega. Instituut asutati 1. jaanuaril 1984 nime all Eesti NSV Kardioloogia Teadusliku Uurimise Instituut. EE 12. köide, 2003: 57. https://www.riigiteataja.ee/akt/12768634 (vaadatud 27.02.2013) Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Eesti Kardioloogia Instituut (vaadatud 15.02.2019)
Eesti Arst

Eesti Arst on 1922. aastast ilmuv teaduslik meditsiiniajakiri. Aastatel 1922–1940 andis ajakirja välja Eesti Arstide Liit ja aastas ilmus 12 numbrit. Eesti NSV aegu oli ajakirja väljaandja Tervishoiu RK. Esimene number uue nime Arstiteadus all ilmus 7. jaanuaril 1941. Plaanis oli välja anda kümme 80-leheküljelist numbrit aastas. Aastatel 1941–1944 oli väljaandja Akadeemiline Arstiteaduse Selts ja ajakiri ilmus ebaregulaarselt. Sõjajärgsel perioodil väljaandmine katkes. Aastatel 1954–1957 ilmus 6 meditsiiniartiklite kogumikku Nõukogude Eesti Tervishoid. 1958. aastast hakkas ajakiri ilmuma perioodiliselt kuus korda aastas ja kandis nime Nõukogude Eesti Tervishoid. 1989. aastast kannab see nime Eesti Arst. 2000. aastast ilmub ajakiri 12 korda aastas. 1922–1928 Siegfried Talvik 1929–1944 Albert Valdes 1958–1964 Anton Nordberg 1965–1999 Oku Tamm 2000–2010 Väino Sinisalu 2010 – detsember 2013 Andres Soosaar jaanuar 2014 – detsember 2019 Ülla Linnamägi jaanuar 2020 – Urmas Siigur http://www.eestiarst.ee/eesti_arst/ajalugu (vaadatud 27.02.2013) EE 12. köide, 2003: 47. Käbin J. Eesti Arstide Seltsi ajaloost. Eesti Arst 1989; 4:277–80. Kutsar K. "Eesti Arst" 1922–1940. Eesti Arst 1989; 1:5–16. Tomberg T., Sinisalu V. Eesti Arst – üldmeditsiiniline teadusajakiri. Eesti Arst 2004; 83(12):802–5. Kaasik A-E. – 85 aastat Eesti Arsti. Eesti Arst; 86(9):611–3. Ajakirja koduleht (vaadatud 27.02.2013) EE artikkel ajakirjast
Pandži Pojon

Pandži Pojon (tadžiki keeles Панҷи Поён, pärsia keeles پنج کم; samuti on koht tuntud nõukogudeaegse venekeelse nimega Nižni Pjandž) on Tadžikistani piiripunkt Afganistani-Tadžikistani piiril Hatloni vilajetis. Nii tadžiki kui ka pärsia kohanimi tähendab viit madalat ehk koolmekohta. Tänaseks on üle Pandži jõe ehitatud betoonsild. See on Euroopa tee E123 viimane punkt. Selles eelpostis on mureks uimastikaubanduse kasv. Rahvusvahelise koostöö raames valmis 2008. aastal uus tollirajatis, milline ehitati USA abiga.
Basilicata

Basilicata on maakond Itaalias. Basilicata maakond koosneb kahest provintsist (mis omakorda jagunevad 131 vallaks): Basilicata veinipiirkonnad: Aglianico del Vulture (DOC). http://demo.istat.it/bilmens/query.php?anno=2020&lingua=ita&Rip=S4&Reg=R17&Pro=P000&Com=&submit=Tavola  Basilicata – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Basilicata maakonna koduleht (itaalia keeles)
Calvadosi departemang

Calvadosi departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Normandia piirkonnas. Ta moodustati pärast Prantsuse revolutsiooni 4. märtsil 1790. Ühtib osaliselt varasema Normandia provintsiga. Tol ajal kandis ta nime Orne-Inférieure'i departemang. 2015. aastani kuulus departemang Alam-Normandia piirkonda. Departemang jaguneb halduslikult: Calvadosi departemangu haldusüksuste loend Populations légales 2021 Calvadosi departemanguvalitsuse koduleht
Võru folkloorifestival

Võru pärimustantsufestival (endise nimega Võru folkloorifestival) on aastast 1995 igal aastal toimuv folkloorisündmus. Festivali jooksul toimuvad nt vabaõhukontserdid, teatrietendused, mitmesugused laadad (nt käsitöölaat) ja õpitoad. Iga festival keskendub mingile teemale ja sel on oma moto. Nt 2011. aasta festivali teema oli "uma ehe". 2002 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (mõnusalt folkloorse õhkkonna loomine) https://web.archive.org/web/20130722084445/http://www.vorufolkloor.ee/et/ajalugu/2011.html (vaadatud 27.02.2013) EE 12. köide, 2003: 689. Festivali koduleht (vaadatud 27.02.2013)
Tokarev TT-33

Tokarev TT-33 ehk Püstol TT on Nõukogude Liidus valmistatud püstol, mis võeti Punaarmee relvastusse 1933. aastal. Tokarev TT-33 eelkäija oli TT-30. Relva konstruktor on Fjodor Tokarev. Relva kaliiber on 7,62 × 25 mm (lasi ka Saksa 7,63 mm padrunitega). Nagu mitu muud Nõukogude relva, oli ka Tokarevi poolautomaatpüstol rohmaka viimistlusega. TT-33-l oli 8 padruniga eraldatav salv. TT-33 kasutas Punaarmee laialdaselt kuni 1951. aastani, mil võeti kasutusele Makarovi püstol. Relva kanti nahast paelaga vöö küljes ja selle kabuuril oli ka tagavarasalv ülevalt vaadates paremal pool. Püstol oli täpne, revolvrist Nagant (mida kasutati enne TT-d kuni sõja lõpuni) oli see mõnegi tehnilise näitaja poolest parem. Tänapäeval toodab seda püstolit mitu riiki, näiteks Hiina RV, Ungari ja Poola. Kaliiber (mm): 7,62 Padrun: 7,62 × 25 Pikkus (mm): 195 Relvaraud: 116 Padrun: 35 Padrunikest: 25,1 Vintsoonte arv: 4 Padruneid salves: 8 Kuuli algkiirus (m/s): 430 Kaal (g): Tühja salvega 854 g  Tokarev TT-33 – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Eesti Folkloori Selts

Eesti Folkloori Selts (lühend EFS) oli aastatel 1988–2008 tegutsenud selts, mille moodustasid folkloorihuvilised. Aastal 2008 ühines EFS Eesti Rahvusliku Folkloorinõukoguga. EE 12. köide, 2003: 52. http://www.1181.ee/company/38914/Eesti-Folkloori-Selts[alaline kõdulink] (vaadatud 27.02.2013)
Friuli-Venezia Giulia

Friuli-Venezia Giulia on maakond Itaalias, üks neljast Itaalia autonoomsest piirkonnast. Asub Itaalia kirdeosas, piirneb läänes Veneto maakonnaga ja idas Sloveeniaga, põhjas Austria ja Karni Alpidega ning lõunas Aadria merega. Friuli-Venezia Giulia koosneb kahest ajaloolisest piirkonnast: Friuli, mille keskuseks on Udine, moodustab ligikaudu 90% maakonna territooriumist. Venezia Giulia, mille keskuseks on Trieste. Need kaks regiooni ühendati pärast Teist maailmasõda. Friuli-Venezia Giulia maakond jagunes 2018. aastani neljaks provintsiks, mis omakorda jagunesid kokku 219 vallaks. Trieste, Udine.  Pikemalt artiklites Friuli hertsogkond, Friuli mark ja Aquileia patriarhaat Friuli-Venezia Giulia veinipiirkonnad: Friuli Grave (DOC), Tocai Friulano (DOC), Colli Orientali dei Friuli (DOC), Collio (DOC), Ramandolo (DOCG). Andmebaas Friuli-Venezia Giulia maakonna koduleht itaalia keeles Friuli-Venezia Giulia turismiinfo itaalia, inglise ja saksa keeles