laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Liina Raska

Liina Raska (neiupõlvenimega Liina Kruus; sündinud 3. aprillil 1957 Tallinnas) on Eesti ujuja ning ujumis- ja vesiaeroobikatreener. Ta lõpetas 1975. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna ja 2007. aastal refleksoloogina MedikaNOVA koolituskeskuse Tamperes. Raska hakkas aastal 1963 harrastama iluvõimlemist, 1965 tennist ja 1967 Tallinna Kalevi ujumiskoolis ujumist, treenis algul ujumist Enn Lepiku, hiljem Hilju Lillo juhendamisel. Ta võitis ülemaailmsetel üliõpilasmängudel aastatel 1977 ja 1979 4 × 100 m kombineeritud teateujumises hõbemedali, sai 1979 100 m vabaujumises 4. ja 1977 5. koha, võitis Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 1978 4 × 100 m kombineeritud teateujumises hõbe- ja 1979 100 m vabaujumises pronksmedali, tuli 1974 ja 1976–1980 14 korda vaba- ja teateujumises Eesti meistriks. Ta parandas Eesti rekordit lühikeses ja pikas ujulas 27 korda, sh 13 korda teateujumises, läbis 1978. aastal esimese Eesti naisujujana 100 m vabalt ajaga alla minuti (59,9). Raska oli aastatel 1973–1980 Eesti ja 1977–1979 NL-i koondise liige, 1976–1991 Tallinna Kalevi ujumiskooli treener, 1991. aastast vesiaeroobikatreener (teda on nimetatud vesiaeroobika Eestisse toojaks), 1994–1997 Eesti Olümpiakomitee naiskomisjoni liige, 1997. aastast Eesti Võimlemisliidu vesiaeroobikatreenerite koolitaja, 2006. aastast Kalev SPA vesiaeroobikatreener (IV kutsetase) ja refleksoloog (II kutsetunnistus). Ta on avaldanud vesivõimlemis- ja vesiaeroobikateemalisi artikleid. Tema õpilaste hulgas on Margit Viilep, Alo Kullerkann. 25-m ujulas 100 m vabalt – 58,8 (1980) 100 m rinnuli – 1.17,2 (1978) 50-m ujulas 50 m vabalt – 26,3 (1979) 100 m vabalt – 59,18 (1978) 200 m vabalt – 2.13,3 (1977) 100 m rinnuli – 1.19,0 (1976) 1976–1979 Aasta parim naisujuja 1978 NSV Liidu meistersportlane Tema isa oli korvpallur ja treener Heino Kruus, ema on ujuja, võimleja ja spordipedagoog Evi Kruus, abikaasa on purjetaja ja treener Peeter Raska. "Raska, Liina - Eesti Entsüklopeedia". etbl.teatriliit.ee. Vaadatud 16. septembril 2024. "Sakala 27 märts 2004 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 16. septembril 2024. https://maaleht.delfi.ee/artikkel/44913403/organism-peegeldab-terviseprobleeme-refleksoloog-nuud-viimsi-spas
Edvi Tõnisson

Edvi Tõnisson (sündinud 27. juunil 1977 Tallinnas) on eesti toote- ja tööstusdisainer, kunstnik, ettevõtja ja Bella Disaini asutaja.
Vranov nad Topľou ringkond

Vranov nad Topľou ringkond (slovaki keeles Okres Vranov nad Topľou) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Slovakkias Prešovi maakonna lõunaosas. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vranov nad Topľou ringkonna elanikest slovakke 87,99%, mustlasi 7,06%, tšehhe 0,26%, russiine 0,23% ja ukrainlased 0,1%. Rahvus oli teadmata 4,04%-l elanikest. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Number of population by ethnicity in the district Vranov nad Topľou at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 16. septembril 2024
Zlaté Moravce ringkond

Zlaté Moravce ringkond (slovaki keeles Okres Zlaté Moravce) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Slovakkias Nitra maakonna põhjaosas. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zlaté Moravce ringkonna elanikest slovakke 93,16%, ungarlasi 0,77%, mustlasi 0,48% ja tšehhe 0,41%. Rahvus oli teadmata 4,69%-l inimestest. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Number of population by ethnicity in the district Zlaté Moravce at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 16. septembril 2024
Hasanpaşa gaasitehas

Hasanpaşa gaasitehas (türgi keeles Hasanpaşa Gazhanesi; ka Kadıköy gaasitehas (türgi keeles Kadıköy Gazhanesi) või Kurbağalıdere gaasitehas (türgi keeles Kurbağalıdere Gazhanesi); tänapäeval tuntud kui Muuseumi Gaasitehas (türgi keeles Müze Gazhane) oli gaasitehas koksigaasi tootmiseks Hasanpaşa asumis Kadıköy linnaosas İstanbulis Türgis. 1892. aastal ehitatud tehas kujundati 2021. aastal ümber kunsti- ja kultuurikeskuseks ning tehnikamuuseumiks. Tehas ehitati 1892. aastal, et rahuldada gaasi ja elektrienergia vajadust İstanbuli Anatoolia osas. Sel ajal oli see üks neljast İstanbuli gaasitehasest, teised asusid Dolmabahçes, Yedikules ja Kuzguncukis. İstanbuli Anatoolia poole tänavavalgustus põhines alates 1860. aastatest Kuzguncuki gaasitehase gaasil. Kuna sellest ei piisanud, kavandati rajada uus gaasitehas. Arhitekt-töövõtja Guglielmo Semprini alustas gaasitehase ehitamist 1. augustil 1891. Tehas võeti kasutusele 1892. aastal. Algne nimi oli Kurbağalıdere gaasitehas või Kadıköy gaasitehas, kuid hiljem hakati seda asukoha tõttu hiljem nimetama Hasanpaşa gaasitehaseks. Gaasitehas töötas pidevalt kuni Esimese maailmasõjani. Selle tootmine katkes aeg-ajalt sõja ajal ja ka pärast seda. Kivisöepuuduse ajal põletati oliivipuitu, et vältida gaasivarustuse katkemist. 1990. aastate algul tõrjus maagaas turult välja tööstusliku uttegaasi ning tehas suleti 1993. aastal. Pärast sulgemist kasutati tehase ala ladudena, garaažidena, prügimäena ja söehoidlana. 1994. aastal otsustati lammutada järgijäänud ehitised. Kohalike elanike vastuseisu ja vabaühenduste toetuse tulemusel õnnestus lammutamist vältida. Gaasitehas kuulutati mälestiseks. Mittetulundusühing "Gazhane Çevre Gönüllüleri" ("Gaasitehase keskkonnavabatahtlikud") hakkas organiseeruma 1996. aastal ja 1998. aastal sai sellest ametlik ühing. Vabatahtlikud taotlesid endise gaasitehase muutmist kultuurikeskuseks. Kuni 2009. aastani peeti kohapeal kaheksa festivali, kus toimus näitusi, kontserte, tantsu- ja teatrietendusi. İstanbuli Tehnikaülikool koostas aastatel 1998–2001 rekonstrueerimisprojekti. Tööd algasid 7. märtsil 2014 ja lõppesid 2021. aastal. Hoone avati İstanbuli uue kultuuri- ja kunstikeskusena 9. juulil 2021 "Müze Gazhane" ("Muuseumi gaasitehas") nime all. Tegu on teadus- ja tehnikamuuseumiga. Muuseumi pindala on 30 000 m2. Seal on umbes 10 000 raamatuga raamatukogu, kaks teatrisaali, millest ühes on 300 ja teises 130 istekohta, kohvik, restoran ja muud. Gaasitehase muuseumi koduleht. Türgi keeles
Zvoleni ringkond

Zvoleni ringkond (slovaki keeles Okres Zvolen) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Slovakkias Banská Bystrica maakonna keskosas. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zvoleni ringkonna elanikest slovakke 91,76%, tšehhe 0,64%, ungarlasi 0,33%, mustlasi 0,32% ja ukrainlasi 0,12%. Rahvus oli teadmata 6,17%-l elanikest. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Number of population by ethnicity in the district Zvolen at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 16. septembril 2024
Žarnovica ringkond

Žarnovica ringkond (slovaki keeles Okres Žarnovica) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Slovakkias Banská Bystrica maakonna lääneosas. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Žarnovica ringkonna elanikest slovakke 93,91%, mustlasi 0,49%, tšehhe 0,29%, poolakaid 0,18, ukrainlasi 0,18% ja ungarlasi 0,15%. Rahvus oli teadmata 4,36%-l elanikest. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Number of population by ethnicity in the district Žarnovica at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 16. septembril 2024
Žiar nad Hronomi ringkond

Žiar nad Hronomi ringkond (slovaki keeles Okres Žiar nad Hronom) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Slovakkias Banská Bystrica maakonna loodeosas. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Žiar nad Hronomi ringkonna elanikest slovakke 92,42%, tšehhe 0,38%, mustlasi 0,36%, ungarlasi 0,23% ja sakslasi 0,16%. Rahvus oli teadmata 6,03%-l elanikest. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Number of population by ethnicity in the district Žiar nad Hronom at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 16. septembril 2024
Žilina ringkond

Žilina ringkond (slovaki keeles Okres Žilina) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Slovakkias Žilina maakonna lääne- ja keskosas. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Žilina ringkonna elanikest slovakke 94,61%, tšehhe 0,68% ja ukrainlasi 0,1%. Rahvus oli teadmata 3,83%-l inimestest. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Number of population by ethnicity in the district Žilina at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 16. septembril 2024
Košice-okolie ringkond

Košice-okolie ringkond (slovaki keeles Okres Košice–okolie, ungari keeles Kassa-környéki járás) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Slovakkias Košice maakonna keskosas. Košice-okolie ringkond ümbritseb Košice linna ja piirneb lõunas Ungariga. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Košice-okolie ringkonna elanikeste slovakke 80,56%, ungarlasi 8,1%, mustlasi 5,3%, tšehhe 0,26%, sakslasi 0,24%, russiine 0,14% ja ukrainlasi 0,1%. Rahvus oli teadmata 5,03%-l elanikest. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Number of population by ethnicity in the district Košice - okolie at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 16. septembril 2024
Pavlo Rõbalko

Pavlo Rõbalko (ukraina keeles Павло Семенович Рибалко, vene keeles Павел Семёнович Рыбалко; 23. oktoober/4. november 1894 Malõi Võstorop, Lebedõni maakond, Harkovi kubermang – 28. august 1948 Moskva) oli Nõukogude Liidu sõjaväejuht, tankivägede marssal. Ta võttis osa Esimesest maailmasõjast, Venemaa kodusõjast, Nõukogude-Poola sõjast ja Teisest maailmasõjast. Ta sündis aastal 1894 Malõi Võstoropis Lebedõni maakonnas Harkovi kubermangus (praeguse haldusjaotuse järele Sumõ rajoonis Sumõ oblastis) suhkruvabriku töölise seitsmelapselises peres. Ta lõpetas 13-aastasena kihelkonnakooli ja asus seejärel tööle suhkruvabrikus treialina, kuni sai jalavigastuse. Aastal 1912 asus ta tööle Harkovi veduritehasesse treialina. Pärast Esimese maailmasõja puhkemist võeti ta novembris 1914 sõjaväkke ja pärast väljaõpet saadeti ta Galiitsiasse.
Kantsler (Eesti)

Kantsler on Eestis ministeeriumi ametnikkonna töö juht. Vabariigi Valitsuse seaduse järgi juhib kantsler ministeeriumi struktuuriüksuste tööd, koordineerib ministeeriumi valitsemisalas olevate riigiasutuste tegevust ja korraldab ministeeriumi asjaajamist. Vabariigi Valitsuse seadus, vaadatud 16. septembril 2024 ""AK. Nädal" uuris, milline on kantsleri roll ministeeriumis" ERR, 1. detsember 2019 27. november 2019, kell 12:13, Peterkop: Eesti on apoliitilise ametkonnaga saavutanud edu, err.ee. Riigisekretär Taimar Peterkop ütles ERR-i veebisaates "Otse uudistemajast", et apoliitiline ametkond on olnud Eestile kasulik.
Liidukantsler

Liidukantsler on valitsusjuht või kõrge ametnik mitmes riigis: Austria liidukantsler on Austria valitsusjuht Saksamaa liidukantsler on Saksamaa Liitvabariigi valitsusjuht Šveitsi liidukantsler on Šveitsi liidukantselei juht
Piešťany

Piešťany (saksa keeles Pistyan, ungari keeles Pöstyén, poola keeles Pieszczany) on linn Slovakkias Trnava maakonnas, Piešťany ringkonna halduskeskus. Piešťany on Slovakkia suurim ja tuntuim kuurortlinn. Piešťany asub Váhi jõe ääres, maakonnakeskusest Trnavast ligikaudu 30 km põhjakirdes, Tšehhi piirist 31 km kaugusel. Linnast lõunas asub Sĺňava veehoidla. Asulat on esmamainitud 1113. aastal (Pescan). Kohalikud soojaveeallikad olid tuntud juba keskajal. Linnaks (oppidum) on Piešťanyt ürikutes nimetatud alates 16. sajandist. Kuurortlinnaks hakkas Piešťany kujunema 17. sajandil. Alates 1720. aastast oli Piešťany Erdödy aadliperekonna omanduses. Esimene sanatooriumihoone ehitati 1778. aastal. 1813. aasta augustis hävis osa linnast üleujutuses. 19. sajandil jätkus kuurordi kiire areng ja ehitati mitmeid sanatooriumihooneid. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Piešťany elanikest slovakke 90,13%, tšehhe 1,13%, ungarlasi 0,27%, venelasi 0,21%, ukrainlasi 0,18% ja vietnamlasi 0,13%. Újbuda, Ungari Elat, Iisrael Hajdúnánás, Ungari Heinola, Soome Luhačovice, Tšehhi Poděbrady, Tšehhi Ustroń, Poola Varaždinske Toplice, Horvaatia Piešťany - Slovakia's Biggest Health Spa Ensana Hotels. Vaadatud 17. septembril 2024 History of the spa Piešťany Spa Travel. Vaadatud 17. septembril 2024 Number of population by ethnicity in the municipality Piešťany at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 17. septembril 2024
1825

◄ | 18. sajand | 19. sajand | 20. sajand | ► ◄ | 1790. aastad | 1800. aastad | 1810. aastad | 1820. aastad | 1830. aastad | 1840. aastad | 1850. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1821 | 1822 | 1823 | 1824 | 1825 | 1826 | 1827 | 1828 | 1829 | ► | ►► 1825. aasta (MDCCCXXV) oli 19. sajandi 25. aasta. Eestis oli 35 400 linnaelanikku. Tallinnas asutati Eestimaa Üldine Avalik Raamatukogu. ... 28. veebruar – Suurbritannia ja Venemaa kirjutasid alla lepingule õiguste jagamise kohta Vaiksel ookeanil ja Kanada ning toona Venemaale kuulunud Alaska piiri lepingule. 18. august – šoti maadeuurija Alexander Gordon Laing jõudis esimese eurooplasena Timbuktusse, kus ta peagi tapeti. 25. august – Uruguay kuulutas ennast Hispaaniast iseseisvaks. detsembri algus – Venemaal algas dekabristide ülestõus. ... 19. mai – Henri de Saint-Simon, prantsuse filosoof 11. juuni – Daniel Tompkins, USA 6. asepresident 1817–1825 13. oktoober – Maximilian I, Baieri esimene kuningas 1. detsember – Aleksander I, Venemaa keiser Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 122
Laekur

Laekur ehk laekahoidja on ühiskondliku organisatsiooni ametiisik, kelle ülesandeks on sularaha vastuvõtmine, selle säilitamine ja väljamaksete tegemine. Keskaegses linnamagistraadis oli ka laekuri ehk kameriir (saksa keeles kemmerer, Kämmerer) ametikoht, kes vastutas ühtlasi linna rahanduse eest. Varauusaegsel Eestimaal Venemaa keisririigis pärast Põhjasõda, kui asutati 1719 Kammerkolleegium Peterburis, mille kolm kontorit vastutasid riigitulude kogumise ja haldamise eest. Eesti- ja Liivimaal ning Saaremaa kameriiri ülesandeks oli keisrikoja majanduslike huvide kaitsmine. Saaremaa majandusvalitsuse maakameriir jälgis tulude arvestamist ja sissenõudmist, rendilepingute kehtivusaegadest kinnipidamist, teostas järelevalvet kroonumõisate rentnike ja valitsejate üle ja kontrollis proviantmeistrite tegevust. Järgnevalt oli kammerhärra ametikoht ka Eestimaa ja Liivimaa kubermanguvalitsuses. Kammerhärra (fiskaalametnik) VE, 2006 1.6.3.1. Majandusvalitsused, Eesti Ajalooarhiiv Saaremaa maakameriir, EAA.312
Mätja-Tareste seltsimaja

Mätja-Tareste seltsimaja on Mätja-Tareste Küla Seltsi hallatav kultuurikeskus Saare maakonnas Saaremaa vallas Mätja külas. Seltsingus osaleb 2 küla – Mätja ja Tareste.
Ferdynand Antoni Ossendowski

Ferdynand Antoni Ossendowski (Poola keelne hääldus: [fɛrˈdɨ.nant anˈtɔ.ɲi ɔs.sɛnˈdɔf.ski]; 27. mai 1876 – 3. jaanuar 1945) oli poola kirjanik, maadeavastaja, ülikooliprofessor ja antikommunistlik poliitiline aktivist. Ta on tuntud oma raamatute poolest Leninist ja Venemaa kodusõjast, milles ta osales.
Randvere seltsimaja (Saaremaa vald)

Randvere seltsimaja on külaseltsi Randvere Heaks hallatav kultuurikeskus Saare maakonnas Saaremaa vallas Suur-Randvere külas endises mõisahoones, hilisemas kultuurimajas. Seltsimajaga samas hoones asub ka Randvere raamatukogu.
Tõnija külamaja

Tõnija seltsimaja on Tõnija Küla Seltsi hallatav kultuurikeskus Saare maakonnas Saaremaa vallas Tõnija külas. Varem tegutses hoones kolhoosi klubi.
Kihnu Jõnn (purjelaev)

Kihnu Jõnn (algse nimega Professor Rudovitš) oli Nõukogude Liidule sõjakahjude korvamiseks Soomes ehitatud kolmemastiline kuunar, mis oli eluea lõpul kasutusel ujuvrestoranina Pirita jõe suudmes. Laev ehitati 1952.–1953. aastal Soomes Raumas F.W. Hollmingi ellingul Nõukogude Liidule sõjakahjude korvamiseks. Algseks nimeks sai Professor Rudovitš. 1968. aastal toodi oma aja ära elanud purjelaev Pirita jõe suudmesse ja avati restoranina. Uueks nimeks pandi eestlasest metskapteni järgi Kihnu Jõnn. Laevast sai populaarne söögi- ja meelelahutuskoht, kuid selle hooldusele mingi aja pärast enam piisavat tähelepanu ei pööratud. Laeva pidas lõpu poole vaid toitlustuspersonal, kuna tehniline meeskond praktiliselt puudus. See tingis laeva seisukorra järk-järgulise halvenemise. Enne 1980. aasta Moskva olümpiamängude Tallinna olümpiaregatti viidi amortiseerunud Kihnu Jõnn Piritalt Paljassaare kalasadamasse põhjakai äärde. Esmalt lõigati laeval kreeni vähendamiseks maha mastid. Lõpuks laev uppus sadamas, sikutati võimsama töömasina abil kaldale ja lammutati. Pirita jõe parempoolse kalda äärde paigutati Kihnu Jõnni ära viimise järel veel mõneks aastaks sarnase kerega ja samuti juba amortiseerunud barkantiin Vega. Vega Admiral Sõjakahjutasukuunar
Benrathi liin

Benrathi liin (saksa keeles Benrather Linie) on eraldusjoon kesk- ja ülemsaksa murrete ning alamsaksa keele levikualade vahel. See on ühtlasi põhjas kasutava tegusõna maken ning lõunas kasutava machen leviku lahkmejooneks. Nimetuse Benrathi liin võttis kasutusele Georg Wenker 1877. aastal Düsseldorfi lähedal asuva Benrathi järgi.
Võhma külamaja

Võhma külamaja on Võhma Kultuuri- ja Spordiseltsi hallatav kultuurikeskus Saare maakonnas Saaremaa vallas Võhma külas. Külamaja tegutseb endises Võhma koolimajas.
Väluste

Väluste on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas. Väluste rändrahn Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 29.06.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Aleksandra

Aleksandra võib olla Aleksandra (kirjastus) Aleksandra (1991), jõelaev Aleksandra (eesnimi)
Ukraina relvajõudude kindralstaabi ülem

Ukraina relvajõudude kindralstaabi ülem on Ukraina relvajõudude kindralstaabi kõrgeim ametikoht.
Maailma Kaubanduskeskuse pommiplahvatus

Maailma Kaubanduskeskuse pommiplahvatus oli Al-Qaeda korraldatud terrorirünnak, mis toimus 26. veebruaril 1993, kui New Yorgis Maailma Kaubanduskeskuse kompleksi Põhjatorni all asunud parklas plahvatas autopomm. Plahvatuses hukkus kuus inimest, sealhulgas rase naine ning vigastada sai üle tuhande inimese. Plahvatuse planeerijad kavatsesid tappa kümneid tuhandeid inimesi, purustades pommiga Põhjatorni vundamendi, et panna kõrghoone kõrvalasunud Lõunatornile peale kukkuma. Plaan ebaõnnestus, kuid hoonekompleks sai tõsiselt kannatada ning uurijate hinnangul oleks plaan võinud õnnestuda kui auto oleks vundamendile lähemale pargitud. Pommiplahvatuse tulemusel jäid nii Põhja- kui Lõunatorn elektrita ning inimestel tuli tornidest väljuda, kasutades pimedaid trepikodasid. New Yorgi päästjad evakueerisid plahvatuse järel umbes 50 000 inimest ning viimased inimesed päästeti ühest seiskunud liftist 12 tundi pärast plahvatust. Rünnaku kavandas rühm al-Qaeda terroriste, sealhulgas Ramzi Yousef, Mahmud Abouhalima, Mohammad Salameh, Nidal Ayyad, Abdul Rahman Yasin ja Ahmed Ajaj. 1994. aasta märtsis mõisteti rünnaku toimepanemises süüdi Abouhalima, Ajaj, Ayyad ja Salameh. Süüdistused hõlmasid vandenõu, vara lõhkeainega hävitamist ja lõhkeainete riikidevahelist transporti. 1997. aasta novembris mõisteti süüdi veel kaks: pommiplahvatuste peakorraldaja Ramzi Yousef ja pommi vedanud kaubikut juhtinud Eyad Ismoil. Emad Salem, FBI informaator ja Yousefi kohtuprotsessi võtmetunnistaja, väitis, et pomm ise ehitati FBI järelevalve all. FBI informaatorina töötamise ajal salvestas Salem telefonivestlusi oma FBI kontaktisikutega. Pärast terrorirünnakut salvestatud lintidel väitis Salem, et nimetu FBI järelevaataja keeldus edasi liikumast plaaniga, mille kohaselt oleks terroristidele lõhkeaine asemel tarnitud võltsaine. "A Timeline: February 26, 1993". 9/11 Memorial & Museum. Vaadatud 17. septembril 2024. "1993 World Trade Center Bombing". U.S State Department. Vaadatud 17. septembril 2024. "Tapes Depict Proposal to Thwart Bomb Used in Trade Center Blast". The New York Times. Vaadatud 17. septembril 2024.
Indiktsioon

Indiktsioon (ladina keeles indictiō) oli 15-aastane tsükkel, mida alates 4. sajandist kuni keskaja lõpuni kasutati ajaarvamisel. Algselt oli induktsioon Rooma riigis keisri igakordne korraldus maaomanikele teraviljamaksu tasumiseks. 4. sajandi algusest muutus see korraliseks iga-aastaseks maksuks. Maade maksumäärad vaadati üle iga viieteistkümne aasta järel. Võõrsõnade leksikon: indiktsioon Adolf Berger: Encyclopedic Dictionary of Roman Law, Transactions of the American Philosophical Society, 1953, lk. 499. Reprint 1991 Online
Carlo Montella

Carlo Montella (6. veebruar 1922 Napoli – 6. märts 2010 Pisa) oli itaalia kirjanik. Tema esimene romaan "I parenti del Sud" ilmus 1953. aastal ja võitis 1954. aastal Viareggio auhinna. "I parenti del Sud", 1953 "Incendio al catasto", 1956 "Chi parte all'alba", 1957 "Ritratto spagnolo", 1958 "Perché anche morire", 1967 "Le zie", 1976 "Dov'è Beethoven?", 2002 Eesti keeles on ilmunud tema jutustuste kogumik "Kiri Giuliale" (tõlkinud Aleksander Kurtna, Loomingu Raamatukogu 19, 1960).
Ala-Vagula asulakoht

Võru maakonnas on kaks Ala-Vagula asulakohta: Ala-Vagula I asulakoht Roosisaare külas Ala-Vagula II asulakoht Juba külas
Domenico Rea

Domenico Rea (8. september 1921 Napoli – 26. jaanuar 1994 Napoli) oli itaalia kirjanik ja ajakirjanik. "Spaccanapoli", 1947 "Le formicole rosse", 1948 "Gesù, fate luce", 1950 (võitis 1951 Viareggio auhinna) "Ritratto di maggio", 1953 "Quel che vide Cummeo", 1955 "Re Mida", 1958 "Una vampata di rossore", 1959 (võitis Premio Napoli) "Il re e il lustrascarpe", 1960 "L'altra faccia", 1965 "I racconti", 1965 "La signora è una vagabonda", 1968 "Diario napoletano", 1971 "Fate bene alle anime del purgatorio", 1976 "Illuminazioni napoletane", 1977 "Il fondaco nudo", 1985 "Pensieri della notte", 1987 "Crescendo napoletano", 1990 "L'ultimo fantasma della moda", 1992 "Ninfa plebea", 1992 (võitis 1993 Premio Strega) "Vivere a Napoli", 1993 "I ragazzi di Nofi", 1999 Eesti keeles on ilmunud tema novellikogu "Pildikesi Napolist" (tõlkinud Aleksander Kurtna, Loomingu Raamatukogu 24, 1958). 1992 – Itaalia Vabariigi Teeneteordeni suurristi kavaler Domenico Rea koduleht Domenico Rea arhiiv Salerno Ülikooli digiraamatukogus Liberabit