laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aavere mõis

Aavere mõis (saksa keeles Afer) oli rüütlimõis Järvamaal Koeru kihelkonnas. Nüüdisajal asub endine mõisasüda Lääne-Viru maakonna Väike-Maarja valla territooriumil. Aavere mõis rajati 1765. aastal Kiltsi mõisa karjamõisana. 1775. aastal eraldati tänapäeval Lääne-Viru maakonnas paiknevast Kiltsi mõisast omaette mõisaks. Algul kuulus mõis Tiesenhausenitele, alates 1830. aastast aga Harpedele. Alates 1902. aastast kuni võõrandamiseni 1919. aastal oli omanikuks August Berendts. Aastatel 1877–1881 − Rudolf von Harpe ajal − ehitati Aaverre üks Eesti kaunimaid uusgooti stiilis mõisahooneid. Hoone oli keskosas ühekorruseline, otstest aga kahekorruseline kiviehitis. Peahoone otsad olid kaetud hoonega risti olevate viilkatustega, mida iseloomustasid keeruka kujuga astmikviilud. Viiludes paiknesid erineva kujuga uusgooti petikniššid ja orvad. Kahe suure viilu vahel fassaadi keskosal asus lisaks veel väike astmikviil. Pärast mõisa võõrandamist oli hoones palju aastakümneid hooldekodu. 1960. aastatel ehitati hoone täiskahekorruseliseks. 1996. aasta laastav tulekahju jättis hoone varemeisse; sellest on säilinud praktiliselt ainult müürid. Vajangu Põhikooli looduse õpperada, Aavere küla  Aavere mõis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Aavere mõisa lugu Mõisablogis
Pakri Hansu Jüri

Pakri Hansu Jüri (? – ?) oli Harju-Madise kihelkonnast pärit eesti soost õpilane. Ta käis 1686 Bengt Gottfried Forseliuse eestvedamisel koos kaasõpilase Ignatsi Jaaguga oma teadmisi demonstreerimas Rootsi kuningas Karl XI-le, kuid erinevalt Ignatsi Jaagust, kes tegutses hiljem mitmes paigas kooliõpetajana ja köstrina, pole Pakri Hansu Jüri edasise elukäigu kohta palju teada. https://web.archive.org/web/20150924014720/http://www.forselius.ee/index.php?page=medal-suur-kuldtukat (vaadatud 29.08.2015) Sulev Vahtre (koostaja). Eesti ajalugu elulugudes. 101 tähtsat eestlast. Tallinn: Olion 1997. ISBN 9985660811
Eesti Genealoogia Selts

Eesti Genealoogia Selts (lühend EGeS või EGS) on Eesti mittetulundusühing, mille eesmärk on edendada eestikeelset genealoogiaharrastust. Seltsi ülesanded on põhikirja järgi muu hulgas: "äratada inimestes huvi oma põlvnemise ja esivanemate päritolu vastu" "avada infopunkte, anda abi sugupuu koostamisel ja uurimistöö tegemisel" "luua seltsi osakondi Eesti Vabariigi maakondades ja linnades" "koguda ja süstematiseerida genealoogiliseks uurimistööks vajalikke andmebaase". Selts on 1931 asutatud Eesti Eugeenika ja Genealoogia Seltsi Genealoogia Toimkonna õigusjärglane. Selts taastati 5. mail 1990. EGSil on üle Eesti mitmeid osakondi, nt Tallinna ja Saaremaa osakond. Baltisaksa Genealoogia Selts https://web.archive.org/web/20150924021423/http://www.genealoogia.ee/Uhendus/EGeS%20Pohikiri%202010.pdf (vaadatud 29.08.2015) Seltsi koduleht Seltsi põhikiri
Johannes Matthias Arvelius

Johannes Matthias (Matthiae) Arvelius (umbes 1680 Rauma Soome – 1. september 1738 Soome) oli Eestimaa vaimulik. 1705 sai ta Haljala koguduses leseaastapastoriks. 1712 kutsuti ta Harju-Madise ja Harju-Risti koguduse pastoriks. 1717 läks ta Rootsi. Tema vennapoeg oli Eesti vaimulik Friedrich Immanuel Arvelius. Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 15
Anne mõis (Urvaste)

Anne mõis oli rüütlimõis Urvaste kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Valga maakonda Otepää valda. Anne mõis (saksa keeles Annenhof, Koik-Annenhof) eraldati Koigu mõisast 1799. aastal. Mõisa omanikud vahetusid tihti. XX sajandi algul kuulus mõis naabermõisa Koigu omanikule Karl von Derfeldenile ja sellest sai Koigu kõrvalmõis. Viimane omanik oli aastatel 1917−1919 Adele Sophie Friederike von Radloff (sündinud Hechel) (1857−1931). Mõisa peahoone on hävinud. Säilinud on kolme kaaravaga ait ja tall-tõllakuur, mis paiknevad üksteise suhtes nurgi kunagise peahoone esise auringi äärtes. 1990. aastate lõpul olid neist hooneist alles vaid varemed. Annemõisa mõis
ETV+

ETV+ on Eesti Rahvusringhäälingu telekanal, mis edastab venekeelset teleprogrammi. Kanal läks esimest korda eetrisse 28. septembril 2015. Kanali eelarve 2015. aastal oli 2,53 miljonit eurot. Aastatel 2015–2018 oli kanali peatoimetaja Darja Saar. 2019. aastast on peatoimetaja Ekaterina Taklaja. Kantar Emori teleauditooriumiuuringute põhjal on teada, et 2020. aastal vaatab kanalit ETV+ kuus keskmiselt 358 000 televaatajat. Kanal on Eesti venekeelse elanikkonna seas kõige suurema katvusega, 29% mitte-eestlastest peab ETV+ kõige usaldusväärsemaks meediakanaliks. Kui avahooajal vaatas sellel kanalik "Aktuaalset kaamerat" iga päev keskmiselt 6000 inimest, siis 2020. aasta kevadel 23 000 (rekord on 43 000 vaatajat päevas). Kanali vaatajarekordeid hoiavad enda käes 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste mängud ja Eesti Vabariigi presidendi uusaastakõne 2019. aasta viimastel minutitel. "Kofe+" hommikuprogramm mälumängusaade "Mis? Kus? Millal?" dokumentaalsari "90.ee" portreesari "Edulood" arutelusaated "Oma tõde" ja "Kes keda" "Peegel" "Insight" "Nädala intervjuu" "Narva stuudio. Rahvale tähtis" Rohkesti vaatajaid leiab ka ETV+ hankeprogramm, näiteks augustis järgnes "Aktuaalsele kaamerale" vaadatavuselt krimisari "Jälg". http://news.err.ee/v/society/1a77dc4b-6405-4c29-b41d-7566fc4e9e70 "Venekeelne telekanal ETV+". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. juuli 2015. Vaadatud 29. augustil 2015. ETV+ sai uue peatoimetaja Postimees/Kultuur, 30.10.2018. ETV+ on viie aastaga kasvanud muukeelse elanikkonna oodatud kaaslaseks ERR Menu, 28.09.2020. Kanali koduleht
Batmani vaenlaste loend

Batmani vaenlaste loendis on kirjas kõige sagedamini esinevad Batmani vastased.
Johann Kohsen

Johann(es) Kohsen (allikates perekonnanimena ka Koß, Cohsen, Cosen; 23. aprill 1628 Tallinn – 23. november 1680 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik. 1653 kutsuti ta Kuusalu pastoriks ja 1653 asus seal ka ametisse. 1669. aastast Tallinna Püha Vaimu koguduse pastor. 1669 sai ta Tallinna linnakonsistooriumi assessoriks. Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 155 Vanim eestikeelne Tallinna-teemaline juhuluuletus „Oeh wahta Tallinna! Kuy sinnul Silmad ommat“, linnaarhiiv.wordpress.com, 30 mai 2017
Avanduse mõis

Avanduse mõis on rüütlimõis Virumaal Simuna kihelkonnas. Nüüdisajal jääb endine mõisasüda Lääne-Viru maakonda Väike-Maarja valla territooriumile. Avanduse mõisa (saksa keeles Awandus) on esmamainitud 1494. aastal, mil ta kuulus Taubedele. 17. sajandil läks mõis Fockide valdusse. 1849. aastal ostis krahv Friedrich Benjamin von Lütke haagikohtunik Theodor von Schwebsilt 110 000 rubla eest Avanduse mõisa koos Orguse karjamõisaga. Mõisa juurde kuulusid selle ajal ka jahuveski, saeveski, sepapada, aidad, piimaruum, viinavabrik ja Simuna kõrts. Kuna F. B. von Lütke ise resideeris algul Peterburis, korraldas mõisa asju tema sõber, Roela mõisnik Ferdinand von Wrangell. Hiljem elas F. B. von Lütke kuni surmani Avandusel. 1882. aastal läks mõis Bremenite valdusse (kellele kuulusid ka Pudivere, Võivere, Venevere, Orguse ja Kapu mõis): Venevere mõisa rentniku Ernst von Bremeni, seejärel selle vennapoeg Tuve von Bremenile ja mõisa viimane omanik oli 1888/1889. aastast kuni 1919. aasta maareformiga mõisa võõrandamiseni Konstantin Karl von Bremen. K. von Bremenile kuulusid ka Koeru kihelkonnast Kapu mõis, 1911. aastast Võivere ja Pudivere mõis, mis koos Orguse ja Liinemõisa karjamõisaga moodustasid ühe suurema maavalduse Lääne-Virumaal. 1913. aastal kuulusid mõisale järgmised ettevõtted: jahu- ja saeveski (vesiveski), auru jõul töötav viinavabrik, lubjaahjud ja kivimurd Võiveres, tõrvaahi Orgusel. Mõisamajanduses tegeldi veise- ja tõuhobuste kasvatamisega, metsamajanduse ja aiandusega. Esimese uhke mõisahoone, häärberi lasi ehitada Rootsi kindraladjutant, hilisem Sagadi mõisnik Gideon von Fock (1679–1684), kuid see põletati Põhjasõjas. Siiani säilinud mõisa ülipikk ja liigendatud historitsistlik peahoone on ehitatud mitmes järgus ning on saanud oma lõpliku kuju 20. sajandi algul. Mõisahoone vanim osa on hoone parempoolne ots, mis on 1760. aasta paiku ehitatud kahekorruseline barokne kiviehitis. 19. sajandil lisati peahoone vasakule tiivale mitmeid juurdeehitusi. 1899–1902 väldanud viimase ümberehituse autor oli arhitekt Rudolf von Engelhardt. Sellega liideti hoonega ka vasakul paiknenud vana valitsejamaja, mis ehitati põhjalikult ümber. Selle tulemusena kujunes omanäoline uusrenessansi sugemetega hoone, mis on osalt kahe-, osalt aga ühekorruseline. Ajaloomälestisena kuulub mõisahoone riikliku kaitse alla. 1972. aastal, kui möödus 175 aastat F. B. von Lütke sünnist, siis paigaldati mõisahoone seinale 30. septembril 1972 F. Lütke mälestustahvel. 1955. aastani asus mõisas Põllutöö Rahvakomissariaadi Avanduse Põllunduskool, hiljem Simuna sovhoosi keskus. 2005. aastani asus hoones Avanduse vallavalitsus, kuid 2005. aastal liitusid Avanduse ja Väike-Maarja vald. Avanduse mõis. Inventariseerimine. Muinsuskaitseameti digiteeritud arhivaalid Avanduse mõisavalitsuse pitser Avanduse mõis (Awandus). Rüütlimõis. Simuna kihelkond Ajalooline Avanduse mõis sai uue peremehe, Virumaa Teataja, 2. november 2010
Girgensohn

Girgensohn on saksapärane perekonnanimi. Christoph Heinrich Otto Girgensohn (1796–1869), Eesti vaimulik Erich Girgensohn (1878–1940), Eesti arst Gustav Girgensohn (1786–1872), Eesti luuletaja, pedagoog ja brüoloog Julius Leo Immanuel Girgensohn (1836–1911), Eesti vaimulik Karl Girgensohn (1875–1925), Eesti vaimulik Reinhold Ernst Leonhard Girgensohn (1827–1886), Eesti vaimulik Wilhelm Reinhold Heinrich Girgensohn (1835–1902), Eesti vaimulik
Wałbrzych

Wałbrzych (saksakeelne nimi Waldenburg) on maakonnaõigustega linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas.
Philip Milanov

Philip Milanov (sündinud 6. juulil 1991 Brugges) on Belgia kergejõustiklane (kettaheitja). 2015. aasta suveuniversiaadil võitis ta kuldmedali tulemusega 64.15. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta hõbemedali, püstitades isikliku rekordi 66.90. 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis võitis ta hõbemedali tulemusega 65.71. Tema isa ja treener Emil Milanov kolis Bulgaariast Belgiasse 1989. aastal. Philip Milanov Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Arvelius

Arvelius on soome ja baltisaksa päritolu suguvõsa, mitmed selle meesliikmed töötasid 18. ja 19. sajandil Eestimaal pastorite ja literaatidena. Matthias Arvelius (u 1645–1698), vaimulik Johannes Matthias Arvelius (u 1680–1738), Paide, Harju-Madise ja Risti pastor Martin Arvelius (1684–1732), Viru-Nigula ja Rakvere pastor, mõisaomanik Friedrich Immanuel Arvelius (1716–1780), Viru-Nigula pastor, Alutaguse praost Friedrich Gustav Arvelius (1753–1806), Tallinna Keiserliku Gümnaasiumi professor ja rektor, kirjanik Martin Heinrich Arvelius (1760 Tallinn – 1799 Väike-Kullamaa mõis), jurist, luuletaja, näitekirjanik Recke, Johann Friedrich von / Napiersky, Karl Eduard / Beise, Theodor, Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexicon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland, Bd.: 1, A - F, Mitau, 1827, seite 51, Arvelius (Heinrich Arvelius) Lenz, Wilhelm. Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710−1960. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970. Lk 18-19 [1].
Marija Lassitskene

Marija Aleksandrovna Lassitskene (kuni 17. märtsini 2017 Marija Kutšina; vene keeles Мария Александровна Ласицкене (Кучина); leedu keeles Lasickienė; sündinud 14. jaanuaril 1993 Prohladnõis Prohladnõi rajoonis Kabardi-Balkaarias) on Venemaa kergejõustiklane (kõrgushüppaja). Ta tuli Venemaa meistriks aastatel 2014 ja 2017. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta kuldmedali, püstitades isikliku rekordi 2.01. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis tuli ta teist korda maailmameistriks, võites neutraalse sportlasena võisteldes kuldmedali tulemusega 2.03. 2018. aastal tuli ta Euroopa meistriks tulemusega 2.00. Ta on kahekordne sisemaailmameister. 2014. ja 2017. aastal oli ta kõrgushüppes Teemantliiga üldvõitja. Tema isiklik rekord kõrgushüppes on 2.06, mis on püstitatud 6. juulil 2017 Lausanne'is. Sisetingimustes on tema isiklik rekord 2.04, mis on püstitatud 27. jaanuaril 2018 Volgogradis. 2014 Euroopa kergejõustiku tõusva tähe auhind Ta abiellus 17. märtsil 2017 leedu päritolu Venemaa spordiajakirjaniku Vladas Lasickasega ning võttis endale mehe perekonnanime koos leedu abielunaise perekonnanimelõpuga -ienė. Maria Lasickienė (Mariya Lasitskene). european-athletics.org. Vaadatud 14. august 2017  Marija Lassitskene – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Marija Lassitskene Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Blanka Vlašić

Blanka Vlašić (sündinud 8. novembril 1983 Splitis) on Horvaatia kergejõustiklane (kõrgushüppaja). Ta on kõrgushüppes tulnud kaks korda maailmameistriks nii välis- kui ka sisetingimustes. 2008. aasta suveolümpiamängudel võitis ta tulemusega 2.05 hõbemedali. Hõbemedali on ta võitnud ka 2011. ja 2015. aasta maailmameistrivõistlustel. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta tulemusega 1.97 pronksmedali. Tema isiklik rekord kõrgushüppes on 2.08, mille ta hüppas 31. augustil 2009 Zagrebis. See on vaid üks cm vähem kehtivast maailmarekordist. Ametlik koduleht Blanka Vlašić Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Liivi Aarma

Liivi Aarma (sündinud 10. veebruaril 1948 Raikküla vallas Harjumaal) on eesti ajaloolane. 1963. aastal lõpetas ta Raikküla 8-klassilise kooli ja 1966. aastal Rapla Keskkooli. 1971. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena. Aastatel 1971–1992 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi teadur ja 1993. aastast Tallinna Pedagoogikaülikooli (2005. aastast Tallinna Ülikooli) õppejõud. Eesti Genealoogia Seltsi auliige (2010). Põhja-Eesti meeste pikkus (1987) Eesti kooli ajalugu, I köide (1989, autoreid) Kirjaoskus Eestis 18. sajandi lõpust 1880. aastateni (nekrutinimekirjade andmeil) (1990) Põhja-Eesti pastorkond reformatsioonist 1885. aastani (1998) Põhja-Eesti kirikud, kogudused ja vaimulikud matriklid 1525-1885. 1. raamat. Tallinn: Aarma Maja, 2005 Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885. 2. raamat. Tallinn: Aarma Maja, 2007[1] Liivi Aarma. Küla ajaloo uurimisest Taani hindamisraamatust rootsi aja lõpuni 1. RAPLA KANT Rapla Alu Hagudi Valtu, Raplamaa Sõnumid, nr. nr. 15, 12 aprill 2017 Liivi Aarma. Küla ajaloo uurimisest Taani hindamisraamatust rootsi aja lõpuni 2. Kodila, Leimude ehk mõisaasema kant, Raplamaa Sõnumid, nr. 18, 3 mai 2017 Liivi Aarma. Küla ajaloo uurimisest Taani hindamisraamatust rootsi aja lõpuni 3. Kehtna, Keava, Ohekatku, Lelle, Lellapere kant, Raplamaa Sõnumid, nr. 23, 7. juuni 2017 Liivi Aarma. Küla ajaloo uurimisest Taani hindamisraamatust rootsi aja lõpuni 4.Kuusiku, Sikeldi, Pühatu, Varbola, Kirivere-Vardi, Põlli, Ohukotsu, Raplamaa Sõnumid, nr. 27, 5 juuli 2017 Liivi Aarma. Küla ajaloo uurimisest Taani hindamisraamatust rootsi aja lõpuni 5. Kabala, Hiienurme, Lellapere, Järvakandi, Vahakõnnu, Raplamaa Sõnumid, nr. 31, 2 august 2017 Liivi Aarma. Küla ajaloo uurimisest Taani hindamisraamatust Rootsi aja lõpuni 8. Telliste, Kasti, Lümandu Russalu Kerguta Mõraste, Raplamaa Sõnumid, nr. 42, 18 oktoober 2017 Liivi Aarma. Küla ajaloo uurimisest Taani hindamisraamatust Rootsi aja lõpuni 9. Velise, Päärdu, Jädivere, Konuvere Velise, Vigala, Uus-Vigala, Raplamaa Sõnumid, nr. 47, 22 november 2017 Liivi Aarma. Küla ajaloo uurimisest Taani hindamisraamatust Rootsi aja lõpuni 10. Loodna, Sipa, Tolli, Teenuse, Päri, Maidla, Karita, Kohatu, Kütke, Sooniste, Soosalu, Laukna, Raplamaa Sõnumid, nr. 50, 13 detsember 2017 Liivi Aarma. Küla ajaloo uurimisest Taani hindamisraamatust Rootsi aja lõpuni 11. Juuru, Maidla, Atla, Mahtra, Järlepa, Umbru, Kädva, Ingliste, Hõreda, Pae, Raplamaa Sõnumid, nr. 1, 4 jaanuar 2018 Liivi Aarma. Mõeldes Raplamaa koguteose kolmandale köitele, Raplamaa Sõnumid, nr. 6, 7 veebruar 2018 Liivi Aarma. Viljatöötlemise ajaloost Raplamaal – veskid, Raplamaa Sõnumid, nr. 10, 7 märts 2018 Liivi Aarma Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 29.08.2015). Rapla Keskraamatukogu. Raplamaa kirjarahvas Liivi Aarma Eesti Teadusinfosüsteemis
German Šlein

German Šlein (sündinud 28. märtsil 1996 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis TJK Legion, kus alustas ka klubikarjääri. Aastatel 2013–2019 kuulus ta FC Flora ridadesse. Hooajal 2018–2019 mängis Florast laenul Tšehhi klubis Jihlava FC Vysočina. 2020. aastal liitus ta taas Legioniga.
Heli Laanekask

Heli Laanekask (sündinud 27. veebruaril 1950) on eesti keeleteadlane. 1998 sai ta Eesti Vabariigi teaduspreemia humanitaarteaduste valdkonnas (Eva Aaver, Leo Anvelt (postuumselt), Heli Laanekask, Abel Nagelmaa, monograafia "Otto Wilhelm Masingu kirjad Johann Heinrich Rosenplänterile 1814-1832". Heli Laanekask Eesti Teadusinfosüsteemis (vaadatud 29.08.2015) Heli Laanekask Eesti Teadusinfosüsteemis
Borislav Topić

Borislav Topić (sündinud 22. mail 1984 Prijedoris) on serbia rahvusest Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallur. Aastatel 2015-2016 mängis ta Nõmme Kaljus. https://www.transfermarkt.de/borislav-topic/leistungsdatendetails/spieler/50378
Jõgeva pangahoone

Jõgeva pangahoone on Jõgeva maakonnas Jõgeva linnas aadressil Suur tänav 18a asuv hoone. Hoone on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Hoone valmis 1939 ja selle projekteeris Arnold Matteus. Jõgeva pangahoone kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 29.08.2015) Jõgeva pangahoone kultuurimälestiste riiklikus registris
Kuremaa mõisa tuuleveski

Kuremaa mõisa tuuleveski on Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Mooritsa külas asuv tuuleveski. Veski kuulus endisaegse Kuremaa mõisa ansamblisse. Veski on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Veski ehitati 19. sajandil. Veski restaureeriti 2008. Kuremaa mõisa tuuleveski kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 29.08.2015) Kuremaa mõisa tuuleveski kultuurimälestiste riiklikus registris
Riek Machar

Riek Machar Teny Dhurgon (sündinud aastal 1953 Leeris Lõuna-Sudaanis) on Lõuna-Sudaani poliitik. Ta oli 9. juulist 2011 kuni 23. juulini 2013 Lõuna-Sudaani asepresident. Ta on rahvuselt nuer. Ta sündis aastal 1953 Leeris (praeguse haldusjaotuse järgi Unity osariigis Lõuna-Sudaanis).
Üheaastane õnnehein

Üheaastane õnnehein (Erigeron annuus, ka Phalacroloma septentrionale, põhja-õnnekakar) on korvõieliste sugukonna õnneheina perekonda kuuluv taimeliik. Taime kodumaa on Põhja-Ameerika. Eestis kasvatatakse teda ilutaimena, kasvab harva ka tulnukana või metsistunult võõrliigina. Eestisse jõudis 1807, kui seda hakati kasvatama Tartu botaanikaaias. Praeguseks on Eestis mitmel pool surnuaedade ümbruses, teeservadel ja jäätmaadel metsistunud ja naturaliseerunud. Võõrliigid, eelis.ic.envir.ee Korvõielised "Põhja-õnnekakar - Phalacroloma septentrionale". Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon. 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. august 2019. Üheaastane õnnehein andmebaasis eElurikkus
Essu mõis

Essu mõis (saksa keeles Jess) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonna Haljala valda. Esimesed andmed Essu mõisast pärinevad 1496. aastast, mil see kuulus von Wrangelli aadlisuguvõsale. Seejärel said mõisa omanikeks Krusensternid. 1794. aastal pärandas Karl Adolph Krusenstiern Essu mõisa Carolina von Krusensternile, kelle kaasavarana läks mõis 1840. aastal Dellingshausenite valdusse. Carolina ja tema mehe parun Friedrich Adolph von Dellingshauseni pärandvara jagamise lepingu järgi sai nende poeg Karl Thomas von Dellingshausen Essu ja Hulja mõisa koos Kruusimäe mõisaga, Undla mõisa koos Räsna mõisa juurde kuuluva Pilo külaga ning Andja ja Toomla mõisa. 1849. aastal müüs Karl Thomas von Dellingshausen Toompea kodanikule Andreas Goldbergile Essu mõisa juurde kuuluva Tammispea karjamõisa. 1857. aastal, oma eluajal, pärandas meeskohtunik Karl Thomas von Dellingshausen oma pojale ooberstleitnant Friedrich von Dellingshausenile Andja mõisa koos Toomla mõisamaakohaga (15 000 hõberubla) ning Hulja, Essu ja Undla mõisa, jättes endale kuni surmani Andja ja Essu mõisa valdamisõiguse koos lubadusega vanemate eluajal mitte mõisaid müüa ega pantida. 1868. aastal müüs Friedrich Ewald Thomas von Dellingshausen Andja ja Essu mõisa ning Toomla mõisamaakoha oma vennale kaardiväe erupolkovnik Iwan von Dellingshausenile hinnaga 125 000 hõberubla. Iwan von Dellingshauseni (surn 11.09.1875) ja paruness Pauline Friedericke Emilie von Dellingshauseni (surn 13.03.1892) surma järel pärisid Essu ja Andja mõisa võrdselt nende tütred Alexandrine ja Julie, kes said mõisad oma valdusse 1893. aastal. Järgmisteks omanikeks said Ungern-Sternbergid. Pärijatevahelisel kokkuleppel ostis paruness Julie Therese von Ungern-Sternberg (sünd von Dellingshausen) Essu mõisa 165 000 rubla eest ja Andja mõisa (804 tessatini) 49 017 rubla eest. 1902. aastal ostis ta Tammispea mõisamaatüki 21 000 rubla eest ja liitis selle taas Essu mõisaga. 1919. aastal, enne võõrandamist, oli Essu mõisa omanik Julie Therese von Ungern-Sternberg. Essu mõisa ühekorruseline klassitsistlik kivist peahoone ehitati 1820.–1830. aastatel. 1894. aastal ehitati see arhitekt Friedrich Modi projekti järgi ümber historitsistlikuks. 1978. aastal lisati hoonele mahukas juurdeehitis, millega muudeti suurel määral mõisahoone ilmet. Tänapäeval on mõis eravalduses ning kasutusel turismiteenuseid pakkuva majutus- ja söögikohana. Eesti mõisate loend Essu mõis (Haljala khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis Essu mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Essu mõisa turbarabast leitud aare – Abbassiidide dinaar, 864/5. aastast. Essu mõisa ametlik veebisait
Baciro Djá

Baciro Djá (sündinud 31. jaanuaril 1973) on Guinea-Bissau poliitik, kes oli 27. maist 2016 18. novembrini 2016 Guinea-Bissau peaminister. Samal ametikohal oli ta ka 20. augustist 9. septembrini 2015. Ta õppis Havanna ülikoolis sotsiaalpsühholoogiat ja sai magistrikraadi Lissaboni rakenduspsühholoogia instituudist. Baciro Djá kuulub Guinea ja Roheneeme Sõltumatuse Aafrika Parteisse. Aastal 2008 valiti ta parlamenti ja samal aastal nimetati noorsoo- ja spordiministriks. Aastatel 2011–2012 oli ta kaitseminister. Ta kandideeris sõltumatuna 2012. aasta presidendivalimistel, mille tulemused hiljem sõjaväelise riigipöörde käigus tühistati. "BACIRO DJA: Ministro da Presidência do Conselho de Ministros e Assuntos Parlamentares". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 30. augustil 2015.