laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jevgenija Mihhailova

Jevgenija Issajevna Mihhailova (vene keeles Евгения Исаевна Михайлова; sündinud 9. oktoobril 1949 Suntari rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi rahvusest Sahha riigitegelane ja pedagoogikateadlane, Venemaa Haridusakadeemia akadeemik. Ta oli aastatel 2007–2010 Sahha (Jakuutia) Vabariigi asepresident. 2010–2019 oli ta Ammossovi-nimelise Kirde Föderaaalülikooli rektor. Ta on Ühtse Venemaa liige. Mihhailova lõpetas 1972. aastal Jakutski Riikliku Ülikooli matemaatika erialal ja 1996. aastal Venemaa Haridusakadeemia Psühholoogiainstituudi. Ta on psühholoogiakandidaat 1996. aastast. 2000. aastal kaitses ta pedagoogikadoktori kraadi. Ta töötas õpetaja ja haridusametnikuna. Aastatel 1997–2002 töötas ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi haridusministrina ja 2003–2007 Sahha (Jakuutia) Vabariigi valitsuse aseesimehena. 2007. aastal valiti ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi asepresidendiks. 2010. aastal määras Venemaa Föderatsiooni Valitsus oma korraldusega Mihhailova Ammossovi-nimelise Kirde Föderaaalülikooli rektoriks. Seoses sellega võttis Sahha parlament Il Tümene vastu otsuse tema asepresidendivolituste ennetähtaegsest lõppemisest. 1993 – medal "Venemaa vabaduse kaitsjale" 2000 – Venemaa Föderatsiooni teeneline õpetaja 2001 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi aukodanik 2009 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ammossovi-nimeline riiklik preemia 2011 – valiti Venemaa Haridusakadeemia korrespondentliikmeks 2015 – valiti Venemaa Haridusakadeemia akadeemikuks Jevgenija Mihhailova on abielus. Tal on neli last. Михайлова Евгения Исаевна. iltumen.ru Лауреат Государственной премии Республики Саха (Якутия) имени М.К.Аммосова [alaline kõdulink]. sakha.gov.ru Ректор СВФУ добилась получения звания академика. bloknot-yakutsk.ru Академики Российской академии образования. rusacademedu.ru
Kliment Ivanov

Kliment Jegorovitš Ivanov (vene keeles Климент Егорович Иванов; sündinud 10. novembril 1936 Suntari rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi rahvusest Sahha riigitegelane, Jakuudi-Sahha NSV valitsusjuht. 1990. aasta detsembris asus ta Jakuudi-Sahha NSV Ministrite Nõukogu esimehe ametikohale. Ta jäi Sahha valitsusjuhiks kuni 1992. aasta veebruani. Aastatel 1991–1993 oli ta Sahha kõrgeima seadusandliku võimuorgani juht (kuni detsembrini 1991 Jakuudi-Sahha NSV Ülemnõukogu esimees). Aastatel 1993–1999 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi alaline esindaja Venemaa Föderatsiooni presidendi juures. Aastatel 1989–1991 oli ta NSV Liidu Ülemnõukogu saadik ning Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) I, II ja III koosseisu rahvasaadik. Ivanov lõpetas 1956. aastal Viljuiski pedagoogikatehnikumi, töötas aastatel 1956–1959 Suntari rajoonis maakooli õpetajana, seejärel oli komsomoli- ja parteitööl. 1968. aastal lõpetas ta Habarovski kõrgema parteikooli. Aastatel 1975–1983 töötas ta Suntari Rajooni TSN Täitevkomitee esimehena. 1980. aastate lõpul määrati ta Jakuudi ANSV põllumajandusministriks. Aastatel 1990–1992 oli ta Sahha tippjuhte. 1993. aastal määrati ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi alaliseks esindajaks Venemaa Föderatsiooni presidendi juures. Aastatel 1999–2001 töötas ta Sahhaneftegazi presidendina. 2000 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi aukodanik Иванов Климент Егорович. iltumen.ru Климент Егорович Иванов[alaline kõdulink]. sakha.gov.ru Иванов Климент Егорович. ysia.ru
Jaak-Heinrich Jagor

Jaak-Heinrich Jagor (sündinud 11. mail‎ 1990 Pärnus) on endine eesti jooksja, kelle põhialaks oli 400 meetri tõkkejooks. 2009. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel saavutas ta 110 meetri tõkkejooksus 26. koha ajaga 14,50. 2014. aasta Eesti meistrivõistlustel võitis ta Rasmus Mägi järel hõbemedali, täites Euroopa meistrivõistluste normi ajaga 50,69. 2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zürichis jäi ta oma eeljooksus 52,67-ga viimaseks ja saavutas kokkuvõttes 34. koha. 2015. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Pekingis jäi ta oma eeljooksus ajaga 50,29 kaheksandaks ja saavutas kokkuvõttes 36. koha. 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis pääses ta oma eeljooksust ajaga 50,54 teisena edasi poolfinaali. Oma poolfinaalis sai ta ajaga 49,65 viienda koha ja sai kokkuvõttes 13. koha. Lisaks osales ta Eesti teatemeeskonnaga 4×400 meetri teatejooksus, kus saavutati ajaga 3.10,63 15. koht. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta oma eeljooksus ajaga 49,78 neljanda koha, jäädes esimesena poolfinaalist välja ja saavutas kokkuvõttes 30. koha. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis pääses ta oma eeljooksust ajaga 49,81 kolmandana edasi poolfinaali. Oma poolfinaalis jäi ta ajaga 50,43 viimaseks ja saavutas kokkuvõttes 19. koha. Jagori isiklik rekord 400 meetri tõkkejooksus on 49,37, mis on püstitatud 9. augustil 2015 Tallinnas Eesti meistrivõistlustel. 2021. aasta lõpus otsustas ta sportlaskarjääri lõpetada. Tema vend Erik Jagor on samuti kergejõustiklane. Tõkkejooksja Jaak-Heinrich Jagor lõpetas sportlaskarjääri ERR Sport, 2. jaanuar 2022 Biograafia ESBL-is Jaak-Heinrich Jagor Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Jaak-Heinrich Jagor european-athletics.org lehel http://www.sportlio.com/jaak-heinrich-jagor/
Kronmanni mõis

Kronmanni mõis (Kroņmaņa muiža, ka Kronmaņa muiža) oli mõis Lätis Riia linnas Voleri asumis, mille peahoone asus Daugava ääres Krēmeri 17a maja lähistel. Saksa keeles Kronmannshof. Mõisa hooned olid XX sajandi esimesel poolel säilinud, selle maad liideti Riiaga aastal 1924. Teise maailmasõja järel rajati mõisakompleksi kohale tehislik laht, mida kasutavad tänapäeval sadamana AS Krēmeri ja teised väiksemad tööstusettevõtted. Mõisa karjamaadele loodi aastal 1992 linnustiku kaitseks Krēmeri hoiuala. Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (läti keeles)
Lohfeldi mõis

Lohfeldi mõis (läti keeles Lofelta muiža või Lovelta muiža) oli mõis Lätis Riia linnas Bolderāja asumis, mille peahoone asus Hapaki kraavi kaldal, vabriku Lignums territooriumil. Saksa keeles Lohfeldshof. Aastal 1586 läänistas Gotthard Kettler sealsed maad Riia linna arstile Zacharias Stopiusele. Mõisa maad läksid Rootsi-Poola sõja käigus Rootsi riigile ja hakkasid kuuluma Daugavgrīva kihelkonda. Aastal 1621 müüs mõisa toonane omanik Karsten Möller selle 400 taalri eest Peter Anton Lohfeldile, kelle järgi mõis ka oma nime sai. mõisakompleksi hooned valmisid XVI sajandil. Aastast 1780 olid Lohfeldi mõisal ja Bolderāja mõisal pidevalt ühised omanikud ja neid käsitleti ühise maavaldusena. Kuna Lohfeldi mõis kujunes kõrvalmõisaks, kaotas sealne hoonetekompleks oma tähtsuse. XVIII sajandil mattusid need rändluite alla. Mõisa viimane omanik oli Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden. 1924. aastal arvati mõisa maad Riia linna koosseisu. Heinrich Hagemeister. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Band 1. Riga, 1836 - Lk. 41. Gottfriedt, M. B. Beiträge zur Kenntniss des Mündungsgebietes der Düna. 1875. Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (läti keeles)
Rahulolu

Rahulolu on inimese vaimne seisund ja emotsioon, kus ta tunneb, et nii keha kui vaim on antud olukorraga rahul ja inimene on saavutanud sisemise rahu. Rahulolu võib olla õnnelikkuse kergem vorm. Rahulolu on keskne teema erinevates filosoofilistes koolkondades ja religioonides sõltumata ajast ja kohast. Siddharta olevat öelnud: "Tervis on kõige väärtuslikum omand ja rahulolu kõige suurem rikkus." John Stuart Mill kirjutas sajandeid hiljem: "Olen leidnud õnne pigem oma ihasid piirates kui neid rahuldada soovides." Eisenblatt, S (2002). The Straight Road to Happiness: A Personal Guide to Enable Us to Overcome Tendencies which Block Our Natural Flow of Happiness and to Explore New Horizons of Inner Joy. Lk 292.
Paemurru poisid Narvas ja Tallinnas

"Paemurru poisid Narvas ja Tallinnas" oli huumoriajakiri, mis ilmus 1907. aastal Tallinnas. Ajakirja andis välja Julius Ernst Meigas. Ajakirja trükiti Tallinnas A. Laurmanni trükikojas. Ilmus ainult 1 number. "ERB - Paemurru poisid Narvas ja Tallinnas". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. august 2017. Vaadatud 7. augustil 2017.
Suslik

Suslik (Spermophilus või Citellus L.) on Euraasias ja Põhja-Ameerikas elutsevate näriliste imetajaperekond oravlaste sugukonnast.
Mikk Dede

Mikk Dede (sündinud 16. veebruaril 1987 Paides) on eesti laulja (tenor). Mikk Dede on lõpetanud 2004. aastal Türi Muusikakooli klaveri erialal ja 2006. aastal Türi Gümnaasiumi, kus õppis kaheksa aastat muusikaõpetaja Tiiu Schütsi juhendamisel laulmist. 2013. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia kooridirigeerimise erialal. Ta on laulnud Järvamaa Poistekooris, Eesti Meestelaulu Seltsi üle-eestilises poistekooris Kalev, Revalia Kammermeeskooris, rahvusooperi Estonia poistekooris ja ooperikooris, ansamblites Vox Clamantis ja Revali Trubaduurid, Eesti Filharmoonia Kammerkooris ja Collegium Musicales. Ta laulab Eesti Rahvusmeeskooris, Vox Clamantises ja vokaalansamblis Estonian Voices. 2004 esikoht "Laulukarusselli" 16–18-aastaste vanuserühmas 2005 «Estvocali» parim solist 1999, 2003, 2005 üle-eestilise poistelaulu võistluse esikoht 2006 III koht rahvusvahelisel laste ja noorte akadeemilise vokaali võistlusel 2007 Türi valla hõbedane aumärk Tema õde on laulja Mirjam Dede. Tema abikaasa on laulja Tuuri Dede, peres on kaks tütart (sündinud 2015 ja 2020) ja poeg (sündinud 2018). Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lõpetajate nimekiri. Vaadatud 21.03.2020. "Mikk Dede. Pärnu Kontserdibüroo". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. august 2017. Vaadatud 8. augustil 2017. Merili Nikkolo. Järjekindel töö päästab kaotusvalust. Järva Teataja. 6. mai 2006.
Georgi Balakšin

Georgi Ruslanovitš Balakšin (vene keeles Георгий Русланович Балакшин; sündinud 6. märtsil 1980 Lenini rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi rahvusest Sahha poliitik ja endine poksija, olümpiamedalist, Põhjatähe ordeni kavaler. Ta võitis poksi kärbeskaalus 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis pronksmedali. Ta on kolmekordne Euroopa meister (2002, 2004, 2006) ja paljukordne Venemaa meister. Ta lõpetas 2006. aastal Ammossovi-nimelise Jakutski Riikliku Ülikooli erialal "kehakultuur ja sport" ja 2011. aastal Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures asuva Venemaa Rahvamajanduse ja Riigiteenistuse Akadeemia (kutsutakse ka Presidendi akadeemiaks) jurisprudentsi erialal. 2010. aastal valiti ta Sahha parlamendi Il Tümene rahvasaadikuks. Alates 2013. aastast töötab ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi spordiministeeriumis, algul ministri esimese asetäitjana, alates 2016. aastast ministrina. 2002 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline kehakultuuri- ja sporditöötaja 2002 – Venemaa teeneline meistersportlane 2008 – Põhjatähe orden Обращение ректора. ranepa.ru Руководство Министерства спорта[alaline kõdulink]. minsport.sakha.gov.ru
Rasmus Erismaa

Rasmus Erismaa (sündinud 6. augustil 1987) on eesti laulja (bariton) ja dirigent. 2006. aastal lõpetas ta Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli dirigeerimise erialal (juhendaja Andrus Siimon). 2015. aastal lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia kooridirigeerimise erialal Hirvo Surva õpilasena. Ta on laulnud muusikalides ja ooperis. 2008. aastast laulab ta Eesti Rahvusmeeskooris. 2015. aastast laulab ta vokaalansamblis Estonian Voices. 2014. aastast on ta Tallinna Ülikooli naiskoori dirigent. "Tallinna Ülikooli naiskoor". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuni 2017. Vaadatud 8. augustil 2017. "Eesti Rahvusmeeskoor. Lauljad". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. detsember 2014. Vaadatud 8. augustil 2017. Ansambli Estonian Voices koduleht
Aare Külama

Aare Külama (sündinud 26. veebruaril 1985) on eesti laulja (bass). Ta on lõpetanud Kuusalu Keskkooli ja Viljandi Kultuuriakadeemia džässmuusika osakonnas klaveri eriala. Ta on mänginud Harjumaa noorte puhkpilliorkestris klarnetit ja laulnud Viljandimaa kammerkooris. Ta on töötanud Viljandi Paalalinna Gümnaasiumis ringijuhina, Viljandi Gümnaasiumi muusikajuhina ja Viljandi Gümnaasiumi noortekoori dirigendina. Ta laulab vokaalansamblites Estonian Voices ja Vox Clamantis. Kaie Mölter. Heinahang annab pianisti käele puhkust. Sakala, 7. detsember 2009 "Eesti Rahvakultuuri Keskus. Aare Külama". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. august 2017. Vaadatud 8. augustil 2017. Kaie Mölter. Heinahang annab pianisti käele puhkust. Sakala, 7. detsember 2009
Madame Butterfly

"Madame Butterfly" (itaaliakeelse originaalpealkirjaga "Madama Butterfly") on Giacomo Puccini aastatel 1903–1904 valminud kahe vaatusega ooper. Ooperi libreto kirjutasid Luigi Illica ja Giuseppe Giacosa John Luther Longi samanimelise novelli ainetel. Ooper kanti esimest korda ette 17. veebruaril 1904 Milano teatris La Scala. Ooperi tegevus toimub 20. sajandil Jaapanis Nagasakis. Ooperi peategelane on geiša Cio-Cio-san hüüdnimega Butterfly (jaapani keeles 蝶々 chōchō, 'liblikas'), kellesse armub USA mereväelane B. F. Pinkerton.
Montmartre'i kannike

"Montmartre'i kannike" (saksakeelse originaalpealkirjaga "Das Veilchen vom Montmartre") on Imre Kálmáni aastal 1930 valminud kahe vaatusega operett. Opereti libreto kirjutasid Julius Brammer ja Alfred Grünwald. Operett põhineb Henri Murgeri raamatul "Scènes de la vie de bohème". Operett kanti esimest korda ette 21. märtsil 1930 Viinis Johann Straussi teatris ja Eestis sama aasta 27. novembril Tallinnas Estonia teatris.
Milloja

Milloja on Eestis, Ida-Virumaal asuva Rannapungerja jõe üks olulisemaid lisajõgesid. Jõe pikkus on 8,5 km ning valgala suurus on 17,4 km². Jõgi saab alguse Estonia kaevanduse mäeeraldise alalt ning suubub Rannapungerja jõkke paremalt. Milloja kasutatakse Estonia kaevanduse kaevandusvee ärajuhtimiseks, mille tõttu on tema looduslik seisund muutunud. Milloja. Keskkonnaregister, vaadatud 16.03.2022.
Revit

Autodesk Revit on Autodeski arendatav tarkvara rajatise arhitektuuri, konstruktiivse osa ja erisüsteemide projekteerimiseks ja modelleerimiseks. Originaaltarkvara arendas Charles River Software (asutatud 1997. aastal ja nimetatud 2000. aastal ümber Revit Technology Corporationiks), tarkvara avaldati 2000. aastal. 2002. aastast arendab seda Autodesk.
Muurmani rannik

Muurmani rannik (ka Murmani rannik, vene Мурманский берег, norra Murmankysten) on Barentsi mere rannik, mis ulatub Norra-Venemaa riigipiirist kuni Svjatoi Nossini. See jääb halduslikult Venemaale Murmanski oblastisse. Rannik on kaljune ja vähe liigestunud. Ranniku lähedal on mitmeid saari, millest suurim on Kildin. Rannikul asuvatest sadamatest on kõige olulisem Murmanski sadam.  Muurmani rannik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kolka vald

Kolka vald (läti keeles Kolkas pagasts) on vald Lätis Talsi piirkonnas Kura poolsaare põhjatipus Liivi lahe ja Irbe väina kaldal. Vald piirneb sama piirkonna Dundaga valla ja Roja vallaga ning Ventspilsi piirkonna Tārgale vallaga. Valla pindala on 117 km². 2016. aasta seisuga elas seal 966 inimest. Valla keskus on Kolka küla, vallavanem on Aldis Pinkens. Vald jääb Liivi ranna territooriumile. Tähtsamad jõed on Ķikans, Mazirbe jõgi ja Pitragsi jõgi. Kolka vald loodi 1945. aastal. 2009. aastast kuulus vald Dundaga piirkonda, 2021. aastal liideti see Talsi piirkonnaga. Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Kolka tuletorni hoonetekompleks, Liivi rahvamaja, Košragsi küla ja Sīkragsi küla. Kohaliku kaitse all on Žonaki muinaskalmed, Košragsi muinaskalmed, Saunagsi keskaegne kalmistu, Pitragsi keskaegne kalmistu ja Mazirbe keskaegne kalmistu. Looduskaitse all on Sīkragsi Männiemme, Mazirbe Libahundimänd, Maģirve mänd, Sīmi kadakas, Jaunvalki pihlakas (liigilt pooppuu, Jaunvalki sanglepp, Pitragsi mänd, Saunagsi sanglepp, Saunagsi pärn, Purvziedi künnapuu, Lāžase mänd, Roči mänd, Nītvigvalkase mänd, Kolka õigeusu kalmistu mänd, Lauči rändrahnud, Pahakask, Niedrītese või Žurki paju, Stārasti linnamäe tamm, Kirikumänd, Rootsi mänd, Droņi pärn, Droņi tamm, Lejasbeļavase Majatamm, Kaupiņi tamm ja Kolka hobukastan. Suurem osa vallast jääb Slītere rahvusparki, valla rannad jäävad Irbe väina ja Riia lahe läänekalda kaitstavatele merealadele. 2011. aastal elas vallas 876 lätlast, 24 venelast, 2 valgevenelast, 8 ukrainlast, 3 poolakat ja 7 leedulast ning 33 muude rahvaste esindajat. Vallas on järgmised külad. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Kolka neem Mälestusmärk merel hukkunutele Liivi lahe ja Irbe väina piir Ēvaži rand Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2016. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās. [1] , vaadatud 08.08 2017 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija[alaline kõdulink], vaadatud 08.08 2017 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija[alaline kõdulink], vaadatud 08.08 2017 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS, vaadatud 08.08 2017 Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra, vaadatud 21.07 2017. Kaart valla üldplaneeringuga. Lääneosa Kaart valla üldplaneeringuga. Keskosa Kaart valla üldplaneeringuga. Idaosa
Christian Lindner

Christian Wolfgang Lindner (sündinud 7. jaanuaril 1979 Wuppertalis) on Saksamaa poliitik. Ta on 8. detsembrist 2021 Saksamaa rahandusminister. Ta sündis Nordrhein-Westfaleni liidumaal Wuppertalis. Pärast gümnaasiumi lõpetamist 1998. aastal viibis ta asendusteenistuses. Aastatel 1999–2006 õppis ta Bonni ülikoolis politoloogiat. 1995. aastast on ta Vaba Demokraatliku Partei liige. Alates 2013. aasta detsembrist on ta partei esimees. Saksamaa parlamendi liige on ta olnud aastatel 2009–2012 ja alates 2017. aastast.
Artemi Pops

Artemi Pops (1. november 1906 Suuremõisa – 2. juuni 1963 Pärnu) oli eesti õigeusu vaimulik – köster-kooliõpetaja, diakon, preester, ülempreester, samuti pedagoog-usuõpetaja ja koorijuht. Pops sündis 1906. aastal Läänemaal Suuremõisa vallas preester Mihail/Mihkel Popsi peres, lõpetas Läänemaa Ühisgümnaasiumi, õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas 1929–1932 (ei lõpetanud), osales vaimuliku-kandidaatide kursusel Tallinnas ja sooritas vaimuliku kutseeksami EAÕK Sinodi juures 1932. aasta novembris. Artemi Popsi pere: abikaasa Valentina Pops (Kahju), nende lapsed: Lembit (sünd 01.04.1940), Vello (18.01.1936–1998), Kalju (sünd 08.10.1944).[viide?] Ta töötas lisaks kooliõpetajana Alavere koolis 1938–1942, oli Tartu Ülikooli õigeusu õppetooli juures sekretär ja koorijuht. 1944 sai haavata. Pops suri 1963. aastal Pärnus ja on maetud Pärnu Alevi kalmistule. köster-kooliõpetaja Seli-Tõstamaa Püha Vassilius Suure koguduses köster-kooliõpetaja Kastna Püha Arseniuse koguduses 1927–1928 praktikant Tartu Neeva Aleksandri koguduses 1929–1930 pühitseti diakoniks Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Aleksandri poolt Tallinna Issandamuutmise kirikus 21.10.1933 pühitseti preestriks Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Aleksandri poolt Tallinna Issandamuutmise kirikus 22.10.1933 preester Mäemõisa Püha Nikolaose koguduses 22.10.1933–25.10.1934 preester Lelle Püha Kolmainu koguduses 25.10.1934–1938 kogudust hooldav preester Mäemõisa Püha Nikolaose koguduses 25.10.1934–01.01.1935 kogudust hooldav preester Paide Uspenski koguduses 15.12.1936–1938 preestriametist vaba 1938 preester Kõrgessaare Kristuse sündimise koguduses 28.05.1943–1945 preester Kullamaa Püha Nikolai koguduses 05.11.1946–01.03.1947 ülempreester alates 1960 preester/ülempreester Kalli Ristija Johannese koguduses 01.07.1947–23.05.1963 kogudust hooldav preester/ülempreester Tõhela-Murro Ristija Johannese koguduses 01.07.1947–06.03.1963 kogudust hooldav preester/ülempreester Paadrema Püha Kolmainu koguduses 21.01.1949–30.09.1950; 16.05.1950–23.05.1963 kogudust hooldav preester Seli-Tõstamaa Püha Vassilius Suure koguduses 13.02.1954–23.05.1957; 24.12.1957–21.03.1958 kogudust hooldav preester/ülempreester Kastna Püha Arseniuse koguduses 13.02.1954–23.05.1957; 24.12.1957–23.05.1963 Erus alates 23.05.1963 puusaehe teenistusmüts teenistuskübar rinnarist
Juri Prokopjev

Juri Nikolajevitš Prokopjev (vene keeles Юрий Николаевич Прокопьев; 14. juuli 1932 Njurba rajoon, Jakuudi ANSV – 21. detsember 2003 Jakutsk) oli jakuudi rahvusest Jakuudi ANSV parteitegelane ja Sahha poliitik, filoloogiakandidaat. Ta oli Sahha parlamendi Il Tümene II koosseisu (1998–2003) rahvasaadik ja parlamendi majanduspoliitika komitee esimees. 2002. aastal pälvis ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi aukodaniku aunimetuse. Nõukogude võimu ajal oli ta aastatel 1982–1991 NLKP Jakuudi oblastikomitee esimene sekretär ja 1986–1990 NLKP Keskkomitee liige. Juri Prokopjev oli pärit Kesk-Jakuutiast. Ta lõpetas Jakutski pedagoogilise instituudi ja hiljem NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia. 1956. aastast oli ta komsomoli- ja parteitööl. Ta on kaitsnud filoloogiateaduste kandidaadi kraadi. 1966. aasta augustist 1967. aasta märtsini töötas ta NSV Liidu TA Siberi osakonna Jakuudi filiaali keele, kirjanduse ja ajaloo instituudis nooremteadurina. 1967. aastal määrati ta NLKP Jakuudi Oblastikomitee propagandaosakonna juhatajaks. Aastatel 1978–1982 oli ta NLKP Jakutski Linnakomitee esimene sekretär ja 1982–1991 NLKP Jakuudi Oblastikomitee esimene sekretär. Ta oli NLKP liige aastatel 1958–1990 ja NSV Liidu rahvasaadik 1989–1991. 1997 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi rahvamajanduse teeneline töötaja 2000 – Nerjungri ulussi aukodanik 2002 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi aukodanik Tema auks antakse välja riiklikku preemiat – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Prokopjevi-nimelist riiklikku preemiat Прокопьев Юрий Николаевич. ysia.ru Почетные граждане Республики Саха (Якутия). old.sakha.gov.ru Прокопьев Юрий Николаевич. ysia.ru
Aarend Sepp

Jüri-Aarend Sepp (27. detsember 1943 – 15. juuli 2021) oli eesti karikaturist, kirjakunstnik, multifilmioperaator ja tsirkuseartist. Ta töötas Tallinnfilmis multifilmioperaatorina. Nooruses (vanuses 17–23) esines tsirkusekollektiiviga Säde akrobaatilise klounina ja mustkunstnik-illusionistina.[viide?] 1975–1980 töötas Projekteerimise Instituudi EKE Projektis informatsiooni ja kujundusgrupi juhatajana, peakunstniku ülesannetes.[viide?] 1977 lõpetas Villu Tootsi kirjakunstikooli.[viide?] 2014 osales Tallinnas Metropoli galerii aastanäitusel "Kunstnikud valmistuvad sõjaks". 2022. aastal oli Jüri-Aarend Sepa ja Endel Saarepuu ühisnäitus "Võta rahulikult. Ära ärritu." galeriis Metropol. 1964 –1969 avaldati tema karikatuure ajakirjas Pikker.[viide?] 1967 – "Karikatuure sõnadeta" – koostaja Edgar Spriit. Tallinn, ajakirja Pikker väljaanne 1968 – "Fatamorgaana" (huumorivalimik) – koostaja Edgar Spriit. Kunst. Tallinn 1972 – "Vari. Tee". Tallinnfilmi animafilm (operaator) 1972 – "Veekandja". Tallinnfilmi animafilm (operaator) 1963. aastal oli Üleliidulise Tsirkusekunsti festivali konkursi laureaat. Talle avaldas tunnustust filminäitleja ja kloun Juri Nikulin, kes oli festivali žüriis.[viide?] 1975. aastal pälvis Õhtulehe – Vetšernii Tallinna toimetuse ja Tuletõrje Valitsuse korraldatud tuletõrjekuu karikatuurivõistluse ergutuspreemia.[viide?] Tema poeg on kunstnik Meeland Sepp. "Kunstnikud valmistuvad sõjaks" ERR Kultuur, 22.12.2014. Eesti Filmi Andmebaas – Jüri-Aarend Sepp Pärnu Postimees 6. juuni 2002 – Kunstitudeng Meeland Sepp näitab ohtlikke installatsioone