laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sisekaitseakadeemia finantskolledž

Finantskolledž on Sisekaitseakadeemia noorim kolledž, kus on alates 2003. aastast võimalik ühendatult õppida maksunduse ja tolli eriala. Akadeemias on tolli eriala õpetatud alates 1992. aastast ja maksukorralduse eriala 2002. aastast, kuid seoses Maksu- ja Tolliameti ühinemisega 2004. aastal liideti ka Sisekaitseakadeemia maksukorralduse ja tolli eriala. Vastavalt Maksu- ja Tolliameti strateegilistele otsustele on kohandatud finantskolledžis õppekavu nii, et spetsialiseeruda saaks kas maksunduse või tolli suunale. Üliõpilased teevad spetsialiseerumisotsuse teise õppeaasta alguses. Finantskolledžis on õppetöö toimunud nii osakoormuse kui ka päevaõppe vormis. Alates 2018. aastast on jälle võimalik õppida päevaõppes (kolmeaastase õppeajaga) või osakoormusõppes (nelja-aastase õppeajaga). Olenemata õppevormist on õpperühmade suurus olnud 30–40 üliõpilast. 1996. aastal lõpetas esimene lend tolli õppesuunal. 13 lõpetaja seas oli ka näiteks Marek Helm, kellest sai hiljem Maksu- ja Tolliameti peadirektor. Kolledžit on juhtinud Raul Mill, Christiane Ernits, Uno Silberg ja praegune direktor Kerly Randlane. Sisekaitseakadeemia Finantskolledži koduleht
Sisekaitseakadeemia justiitskolledž

Sisekaitseakadeemia justiitskolledž (varasema nimega korrektsioonikolledž) on Sisekaitseakadeemia õppeüksus, kus alates 1992. aastast õpetatakse välja vanglaametnikke. Koos Sisekaitseakadeemia loomisega 1992. aastal avati Korrektsioonikolledž, mis 2004. aastal nimetati Justiitskolledžiks. Kolledžis on loomisest saadik õpetatud korrektsiooni eriala. Vanglaametniku eriala õpetati varem mitmes koolis, 2005/2006. õppeaastast hakati seda õpetama vaid justiitskolledžis. 2024. aasta 16. jaanuarist nimetati justiitskolledž ümber Sisekaitseakadeemia vanglateenistuse kolledžiks. Justiitskolledž annab rakenduskõrgharidust ja kutseõpet vähemalt keskharidusega noortele. Kutseõppe erialadel kestab õpe kuni üks aasta, rakenduskõrgharidus omandatakse kolme aastaga, mille järel on võimalus jätkata õpinguid Sisekaitseakadeemia sisejulgeoleku magistriõppes. Justiitskolledži peamised koostööpartnerid on Justiitsministeerium ning kõik Eesti vanglad. Kolledžil on mitu välispartnerit. Õppetöö toimub Tallinnas ning praktikate ajal vanglates üle Eesti. Alates 2016. aastast on Justiitskolledži direktor Laura Kikas. Kolledžit on juhtinud Uno Ilm (1992–1994 ja 1994–1999), Jüri Saar (1993–1994), Urmo Paal (1999–2005), Hannes Liivak (2005–2011) ja Erkki Osolainen (2011–2016). Sisekaitseakadeemia Justiitskolledži koduleht
Sisekaitseakadeemia päästekolledž

Sisekaitseakadeemia päästekolledž on Sisekaitseakadeemia õppeüksus, mis loodi 1993. aastal koolitamaks päästeteenistujaid. Päästekolledži õppetegevus toimub kahes õppekeskuses: Päästekolledž Tallinnas Päästekool Väike-Maarjas. 02.08.1993- 03.10.1993 Ants Laas 04.10.1993- 04.10.1995 Jüri Kaup 05.10.1995- 12.08.2001 Andres Talvari 13.08.2001- 31.12.2007 Peeter Randoja 01.01.2008- 15.09.2013 Margus Möldri 16.09.2013- 31.01.2019 Ain Karafin 25.03.2019- Häli Allas Sisekaitseakadeemia Päästekolledži koduleht Päästeameti koduleht
Wiehen

Wiehen (saksa keeles Wiehengebirge või Wiehen) on madal mäeahelik Nordrhein-Westfalenis ja Alam-Saksimaal Saksamaal. Ahelik kulgeb läänest itta, eemaldudes suuremast Alam-Saksi mäeahelikust Weseri jõe juures Mindeni lähedal ning lõppedes Osnabrücki lähistel. Wiehen on Saksa eelmäestike põhjapoolseim haru Põhja-Saksa madalikel. Sealne kõrgeim mägi on Lübbecke lähedal paiknev 320 meetri kõrgune Heidbrink. Elkins, T.H. (1972). Germany (3rd ed.). London: Chatto & Windus, 1972. Mall:ASIN.
Sello kaubanduskeskuse tulistamine

Sello kaubanduskeskuse tulistamine toimus 31. detsembril 2009 kell 10:08 Soomes Espoos, Sello kaubanduskeskuse Prisma hüpermarketis, kui Ibrahim Shkupolli avas tule tappes 4 inimest. Tulistamine algas, kui tulistaja sisenes Prismasse ja hakkas 9mm püstolist inimeste pihta tulistama. Tulistamises sai surma neli Prisma töötajat, 3 meest ja naine, kes olid 27, 40, 42 ja 45 aastased. Politsei leidis kahtlusaluse endise tüdruksõbra oma Espoo korterist surnuna. Naine oli samuti Prismas töötanud ja politsei arvas, et tema oli peamine sihtmärk. Politsei arvas, et Shkupolli tappis kõigepealt oma endise tüdruksõbra ja suundus seejärel Prismasse, et seal naise poiss-sõber maha lasta. Ibrahim Shkupolli leiti samal päeval surnuna. Politsei arvas, et mees lasi ennast ise maha. Naabri sõnul, kes oli lasku kuulnud, juhtus see kell 11:13. Pärast kaubanduskeskusetulistamisest teate saamist, kihutasid sündmuspaigale tosin kiirabi, tuletõrjeautod ja politsei. Kaubanduskeskus piirati sisse ja evakueeriti. Politsei keelas rongidel Leppävaara raudteejaamas peatuda. Tulistajaks osutus Ibrahim Shkupolli (1966 – 31. detsember 2009), kes oli sündinud Jugoslaavias. Ta oli Soomes elanud alates 1990. aastast. Ta oli Soome politsei huviorbiidis olnud inimkaubanduse, narkootikumide omamise, ebaseadusliku laskemoona omamise, ähvardamiste ja liiklusrikkumiste eest. Sel põhjusel keeldus immigratsiooniteenistus talle Soome kodakondsust andmast. Arvatakse, et ta läks päise päeva ajal kaubanduskeskusese inimesi tapma, sest ta tüdruksõber oli pärast tema mahajätmist suhtesse astunud Prisma töötajaga.
Politsei- ja piirivalvekolledž

Politsei- ja piirivalvekolledž on 2010. aastal loodud Sisekaitseakadeemia õppeüksus, kus koolitatakse politseiametnikke ja piirivalvureid. Politsei- ja piirivalvekolledž koolitab politseiametnikke kutseõppe ja rakenduskõrghariduse tasemel. Kutseõppe erialadel kestab õpe 1,5 aastat, rakenduskõrgharidus omandatakse 3 aastaga, mille järel on võimalus jätkata õpinguid Sisekaitseakadeemia sisejulgeoleku magistriõppes. Kolledži koostööpartnerid on Politsei- ja Piirivalveamet ja tema struktuuriüksused, üldhariduskoolid, CEPOL, FRONTEX jpt. Politsei- ja piirivalvekolledži õppetegevus toimub kahes õppekeskuses: Politsei- ja piirivalvekolledžis Tallinnas, Harjumaal (Kase tee 61); Politsei- ja piirivalvekolledži Paikuse koolis Pärnumaal (Politsei- ja piirivalvekolledži Paikuse õppeüksus). Kolledži struktuuri kuulub ka teenistuskoerte koolituskeskus Murastes. Ajalugu 1. veebruaril 2010 ühinesid Sisekaitseakadeemia politseikolledž ja piirivalvekolledž. 1. veebruarist alates on akadeemias kahe seni eraldi tegutsenud politseikolledži ja piirivalvekolledži asemel üks ühine politsei- ja piirivalvekolledž. Uue kolledži juhiks nimetas siseminister senise politseikolledži direktori politseikolonel Aivar Toompere. Sisekaitseakadeemia politsei- ja piirivalvekolledži koduleht Sisekaitseakadeemia politsei- ja piirivalvekolledži teenistuskoerte koolituskeskuse koduleht Politsei- ja Piirivalveameti koduleht
NG

NG võib olla: nitroglütseriin Noarootsi Gümnaasium koodina Nigeeria, ISO 2-täheline maakood Niger, maakood FIPS-standardi järgi Nottingham, Briti postikood Lauda Air, lennuliini kood Ng (黄 伍 吳) on hiina päritolu perekonnanimi. ng võib olla: nanogrammi lühend digraaf mitme keele tähestikus .ng
Taunsend

Taunsend (tähis Td) on redutseeritud elektrivälja mõõtühik, mida väljendab suhe E/N, kus E on elektrivälja tugevus ja N on neutraalsete osakeste kontsentratsioon. See suhe on määratud seosega: 1 T d = 10 − 17 V ⋅ c m 2 . {\displaystyle 1\;{\rm {Td}}=10^{-17}{\rm {\,V\cdot cm^{2}.}}} See ühik on oluline plasmafüüsikas gaaslahenduste puhul, sest keskmine elektronide energia funktsioon sõltub suhtest E/N. Ühik on nimetatud Iiri füüsiku John Townsendi järgi. Townsendi lahendus Townsendi esimene koefitsient Townsendi teine koefitsient http://garfield.web.cern.ch/garfield/notes/townsend.html
Karl Hellenius

Karl Hellenius (ka Karl Helenius; 11. november 1813 Uusikaupunki – 18. aprill 1869 Helsingi) oli Eesti ja soome vaimulik. Ta õppis Turu toomkoolis ja Turu gümnaasiumis. Aastatel 1833–1836 õppis ta Helsingi ülikooli usuteaduskonnas. Oli aastal 1836 Peterburis rootsi kooliõpetaja. Ordineeriti 8. jaanuaril/20. jaanuaril 1837 Peterburis õpetajaks. Ta oli aastal 1837 Skuoritsa koguduse (Ingerimaal) adjunktõpetaja. Aastatel 1838–1840 oli ta Peterburi Maarja soome koguduse asendusõpetaja; aastal 1840 oli ta Tyrö koguduse (Ingerimaal) adjunktõpetaja, aastal 1841 oli ta Kroonlinna Elisabeti koguduse õpetaja, aastatel 1841–1844 oli ta Narva Soome-Rootsi Püha Mihkli koguduse (ja Kosemkina-Narvusi koguduse) õpetaja. Aastatel 1844–1864 oli ta (introdutseeriti 17. detsembril/29. detsembril 1844) Kadrina Katariina koguduse õpetaja. Jäi 1. mail/13. mail 1864 emerituuri. Elas elu lõpus Helsingis, kus ta ka suri ja maeti Hietaniemi kalmistule. Haud pole säilinud. Hellenius oli üks Elias Lönnroti sõpradest, aitas teda Eestimaa reisi lõpul Peterburi jõuda. Tema isa Carl Helenius oli Soome vaimulik ja folklorist. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007 Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998 "Carl Helenius". Hufvudstadsbladet (rootsi keeles). Helsingi. 24.4.1869. Vaadatud 12.10.2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Hautahaku" (soome keeles). Helsingi kogudused. Vaadatud 12.10.2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) http://www.helsinki.fi/ylioppilasmatrikkeli/henkilo.php?id=15121
Otranto hertsog

Otranto hertsog (Duc d'Otrante) on tiitel, mille Napoleon andis oma politseiministrile Joseph Fouchéle 1808. aastal. Alates 19. sajandist elab hertsoglik perekond Rootsis, kus tal on introdutseerimata aadli staatus. Otranto hertsogi tiitlit on kandnud järgmised isikud: Joseph (1759–1820) Joseph-Liberté (1796–1862, eelmise poeg) Armand (1800–1878, eelmise vend) Paul (1801–1886, eelmise vend) Gustave (1840–1910, eelmise poeg) Charles (1877–1950, eelmise poeg) Gustaf (1912–1995, eelmise poeg) Charles (sündinud 1986, eelmise poeg) Genealoogia [1]
Sinjoriia

Sinjoriia (tuleneb itaalia keele nimisõnast il signore 'härra') oli paljude Itaalia kesk- ja varauusaja linnriikide võimuorgan. Sinjoriiadest arenesid päriliku dünastiaga printsipaadid (itaalia keeles le principati). Sinjoriiad hakkasid arenema siis, kui keskaegsed vabariigid ei saanud enam seaduse ja korra säilitamisega hästi hakkama. Linnriikides hakkasid levima anarhilised suundumused ning selleks, et maha suruda erakondade võitlust ja kodanike rahutusi, hakkasid inimesed otsima tugevaid mehi, kes suudaksid taastada korra. Võimuvaakumi või kriisi ajal pakkusid linnriigid vahel võimu inimestele, keda peeti piisavalt tugevaks, et riiki päästa. Näiteks Pisa pakkus võimu Prantsusmaa kuningale Charles VIII-le lootuses, et see kaitseb linna kauaaegse vaenlase Firenze vastu. Samamoodi pakkus Siena võimu Cesare Borgiale. Sinjoriia ülesehitus ja ülesanded erinesid riigiti. Mõnes riigis, näiteks Viscontidele kuuluvas Milanos, oli mingi dünastia õigus riiki valitseda sisse kirjutatud linnriigi põhiseadusesse, mis oli rahvaesindajate kinnitatud ja paavsti või Saksa-Rooma riigi tunnustatud. Seevastu mõnes riigis, näiteks Della Scaladele kuuluvas Veronas või Medicitele kuuluvas Firenzes oli see täiesti mitteametlik, lihtsalt üks perekond või suguvõsa oli koondanud enda kätte kogu võimu üheparteilises riigis. Firenzes muudeti Medicite võim ametlikuks pärast seda, kui nad olid 1512 võimu linnas tagasi saanud (1494 aeti nad linnast välja). Firenze sinjoriia Carrara sinjoriia Veneetsia sinjoriia
Quinyx

Quinyx WFM on 2005. aastal Erik Fjellborgi poolt Rootsis asutatud tööjõu haldamise rakendus. Esimeseks suuremaks Quinyxi kasutajaks osutus McDonald's. Erik Fjellborg töötas poole kohaga McDonald'sis ning avastas vajaduse süsteemi järele, mis võimaldaks kiireid muudatusi graafikute tegemisel. Töötajatel oli vaja süsteemi vahetuste ja tööaegade taotluste tegemisel. Idee oli luua veebipõhine programm, et personal saaks oma ajakavaga kogu aeg kursis olla. Quinyx on veebipõhine tööjõu haldamise, prognoosimise ja planeerimise rakendus. Quinyx on mõeldud eelkõige tööjõumahukatele organisatsioonidele, mis nõuavad kiireid muudatusi tööjõu planeerimise protsessis. Programm tagab mugava suhtluse töötajate ja tööandjate vahel ning on lihtne ja kasutajasõbralik tuginedes veebiarenduse uusimatele tehnoloogiatele. Rakendus annab töötajatele juuerdepääsu tööajagraafikutele interneti vahendusel, mis säästab graafikukoostajate aega ja võimaldab keskenduda olulisematele tegevustele. Eestis esindab Quinyx WFM tarkvaralahendust ettevõte McLean & Laneman OÜ.
Balti Nõukogu

Mitte segi ajada Balti Ministrite Nõukoguga Balti Nõukogu (harvem Balti Riikide Nõukogu) on Balti riikide (Eesti, Läti, Leedu) valitsuste ja parlamentide omavahelise koostöö organ, mis asutati 31. oktoobril 1993 Tallinnas. Nõukogu käib koos vähemalt korra aastas ühe Balti riigi pealinnas. Balti Assamblee Balti Ministrite Nõukogu Põhja-Balti koostöö Baltic World Conference Ainso, H., Klaas, U., Made, V. & R. Toomla, 1995. Rahvusvahelised organisatsioonid. Tallinn. Lk 150–151. [1][alaline kõdulink] (vaadatud 08.08.2012)
Balti Ministrite Nõukogu

Mitte segi ajada Balti Nõukoguga Balti Ministrite Nõukogu on Balti riikide (Eesti, Läti, Leedu) valitsuste vaheline koostööinstitutsioon, mille ülesanne on Balti Assamblee välja käidud soovituste üle otsustamine ning ühtlasi vahendama Balti riikide valitsuste ja Balti Assamblee koostööd. Balti Ministrite Nõukogu kõrgeim organ on Balti peaministrite kohtumised, mis toimuvad vähemalt kaks korda aastas. Balti Assamblee Balti Nõukogu Põhja-Balti koostöö Ainso, H., Klaas, U., Made, V. & R. Toomla, 1995. Rahvusvahelised organisatsioonid. Tallinn. Lk 150–151. [1][alaline kõdulink] (vaadatud 08.08.2012)
Ragne Pekarev

Ragne Pekarev (sündinud 27. novembril 1980 Antslas) on eesti näitleja. Ta lõpetas 2006. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (22. lend, juhendaja Priit Pedajas) ning töötab sellest ajast näitlejana Vanemuise teatris. Punamütsikese ema – Vennad Grimmid / Täär “Punamütsike” (2014) Helina / Marina / Tädi – Unt “Tühirand” (2006) Preili von Holbach – Schmitt “Vabamõtleja” (2006) Cynthia – Albee “Kõik aias” (2006) Hooldusõde Gunn / Ettekandja / Reidun Nordsletten – Hellstenius / Ambjørnsen “Elling” (2006) Sekretär – Stoppard “Hüppajad” (2007) Ürgnaine / Naine – Kipling / Süvalep “Kass, kes kõndis omapead” (2007) Freudi naine Marta – Pepeljajev “Sigmund & Freud” (2007) Susan – Lewis “Lõvi, nõid ja riidekapp” (2007) Suvi Kokko – Lundan “Suurema kurbuseta” (2007) Tüdruk – Ojasoo/ Semper “Ruja” (2008) Lydia Jannsen – Ots “Koidula veri” (2008) Eileen – Roche “Vaene loom vihma käes” (2008) Frieda – Kafka “Loss” (2009) Officemanager Anna / Urve – Pakk “Don Juan” (2009) Teele – Unt “Huntluts” (2010) Lucy / Ettekandja / Iris – Gordon “Vihmamees” (2010) Elanie –  Firth “Kalendritüdrukud” (2012) Taibu, Preili Kolps – Nossov “Totu kuul” (2013) Maša – Tšehhov “Kajakas” (2014) Ch´idzigyaaki varivaim  – Wallis / Jääger “Kaks vana naist” (2014) Emilie Ekdahl – Bergman / Mäeots “Fanny ja Alexander” (2014) Patsi Hõpe – Kauksi Ülle “Obinitsa” (2015) Pauline Clench – Bean “Üks mees, kaks bossi” (2015) Mitmed rollid – Bulgakov / Savolainen / Pärn “Meister ja Margarita” (2015) Emilia / Bianca – Shakespeare “Othello” (2016) Leedi Croom – Stoppard “Arkaadia” (2016) Gertie Landenborger – Kaufmani “33 variatsiooni” (2018) Alma – Bergman “Persona” (2018) Virve – Kilusk “Kirvetüü” (2019) Virtin, Koristaja, Lydia – Ots/Tonts/Mäeots/Pakk “W” (2019) Meeksi nõid – Kadastik “Head inimesed” (2020) Neil Cooper/Kajakas/ Näitleja varjuteatris – Lewis/ Sayer/ Shields “Pangarööv” (2020) Olga – Palu “Soomusrong nr 7” (2021) Martta – Wuolijoki “Niskamäe naised” (2021) Agrado – Almodóvar “Kõik minu emast” (2022) osalenud Eesti Muusika Päevadel 2005 tantsuetenduses “Kaubamaja”; lavastaja Eva Klemets, helilooja Jaan Koha Viktooria – Kivirähk “Uljas Neitsi” (Nargen Festival 2007) Liina / Heli –  Unt / Vahing / Põllu “Endspiel” (Tartu Uus Teater 2008) Ema / Katariina I –  Kivastik “Käsu Hansu ajalootund”  (MTÜ R.A.A.A.M. 2009) Eurydike – Sophokles-Ghanizadeh “Antigone” (MTÜ R.A.A.A.M. 2010) Filmis “Kirjad Inglile” mängis ta Sentat (rež. Sulev Keedus) Filmis “Asjad, millest me ei räägi” (rež. Andrejs Ekis, Tanel Ingi; 2020) Telesarjas "Sassis" (Kanal 2) mängis ta Evelin Kassi (rež. Andres Maimik, 2022) 2008 Vanemuise kolleegipreemia 2018 Vanemuise draamatrupi kolleegipreemia – parim naiskõrvalosa (Gertie Landerborger “33 variatsiooni”) 2021 Vanemuise draamatrupi kolleegipreemia – parim naiskõrvalosa (Neil Cooper “Pangarööv”, Meeksi nõid “Head inimesed”) 2021 Vanemuise loomenõukogu draamapreemia 2023 Eesti Teatriliidu naiskõrvalosatäitja auhind (Agrado lavastuses "Kõik minu emast" (Teater Vanemuine)) Ragne Pekarev Vanemuise teatri kodulehel Ragne Pekarev andmebaasis IMDb
Põhjaväil

Põhjaväil on Tallinna üldplaneeringus kavandatud üks linna põhimagistraale autodele, mis kulgeks ida-läänesuunaliselt vanalinnast põhjas vähendamaks liikluskoormust südalinna peatänavatel ning oleks transiiditee sadamasse. Põhjaväil algaks Narva maantee ja Pirita tee ristmikult ehk Russalka ristmikult Reidi teena, mis kulgeks ligi 400 m piki mereäärt ning seejärel läbiks endisi sadamaalasid kuni Jõe/Lootsi ristmikuni. Edasi kulgeks trass mööda Põhjaväilana välja ehitatud Ahtri tänavat, Mere puiestee põhjaosa ja Põhja puiesteed. Edasine trass Balti jaama piirkonnast Paldiski maanteeni on seni lahtine. Nõukogude perioodil planeeriti Telliskivi tänava laiendamist selle äärsete puumajade arvelt ning magistraaliks muutmist. Hiljem on sellest plaanist loobutud ning otsitud alternatiive ehk nn Pelgulinna ümbersõiduteed. Suurt vastukaja on saanud plaan rajada magistraal läbi Merimetsa roheala mööda endist raudteetammi. Algselt pandi Põhjaväila põhimõtteline teekoridor paika Tallinna generaalplaanis 1968. aastal. Reaalse ehitustegevuse kallale asuti alles 1999. aastal, kui renoveeriti senine Ahtri tänav ja sellega paralleelselt paiknev endine raudteekoridor ehitati kolmerealiseks (3 + 3) tänavaks ning seejärel 2001. aastal Mere puiestee ja Põhja puiestee lõik Suur Rannavärava tänavani. Hiljem väila idaots muutus suhteliselt Reidi tee projektiks. Lõunaväil Reidi tee Üleilmne Tallinn by Linnalabor (page 4) Põhjaväil paiskas Ahtri ettevõtete töö segi Põhjaväil tahab juhilt lisatähelepanu
Balaruc-les-Bains

Balaruc-les-Bains on asula ja vald Lõuna-Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus. Asulas asuvad juba antiikajast teadaolevad kuumavee allikad. Tema vanim nimi on teada aastast 1130 ja selleks oli Maimona. 11. detsembril 1886 jagati Balaruci vald kaheks eraldi vallaks: Balaruc-le-Vieux ja Balaruc-les-Bains. Populations légales 2021  Balaruc-les-Bains – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Site de la ville de Balaruc-les-Bains Office du Tourisme
Gujarat

Gujarat on India läänepoolseim osariik. Piirneb loodes Pakistaniga, põhjas Rajasthani osariigiga, idas Madhya Pradeshi osariigiga, kagus Maharashtra osariigiga ja läänes India ookeaniga. Gujarati rannikul asub Dadra ja Nagar Haveli ja Damani ja Diu liiduterritoorium. Osariigi rannikut liigestavad Kachchhi laht ja Khambhāti laht. Gujaratil on India osariikidest kõige pikem rannajoon. Giri metsa rahvuspargis on säilinud viimane looduslik lõvide populatsioon Aasias. Gujarati osariik loodi 1. mail 1960, kui Bombay osariik keelepiiri järgi kaheks jaotati (lõunapoolsest osast sai Maharashtra osariik). 26. jaanuaril 2001 tabas Gujarati maavärin magnituudiga 7,9, milles hukkus 25 000 inimest. Suuremad linnad on Ahmedabad, Surat, Vadodara, Rajkot, Bhavnagar ja Jamnagar. Gujarati ametlik keel on gudžarati keel, mida räägib 85% elanikest. Champaner-Pavagadhi arheoloogiapark kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse. Gujarat jaguneb 33 ringkonnaks: Ahmedabadi, Amreli, Ānandi, Aravalli, Banaskantha, Bharūchi, Bhāvnagari, Botādi, Chhota Udepuri, Dāhodi, Devbhoomi Dwarka, Gāndhīnagar, Gir Somnathi, Jāmnagari, Jūnāgadhi, Kheda, Kachchhi, Mahisagari, Mehsana, Morbi, Narmada, Navsāri, Panchmahali, Pātani, Porbandari, Rājkoti, Sabarkantha, Surati, Surendranagari, Tapi, The Dangsi, Vadodara ja Valsādi ringkond. Gujarati valitsuse koduleht
Hérault

Hérault [er'oo] (prantsuse hääldus: [eʁo]; oksitaani keeles Erau) on jõgi Lõuna-Prantsusmaal. Jõe pikkus on 160 km ning see saab alguse Mont Aigouali nõlvalt Sevennides. Jõgi suubub Vahemerre Agde'i linna lähistel. Teistel andmetel 148 km, vt Sandre andmebaas Hérault' jõgi Sandre andmebaasis (prantsuse keeles) vaadatud 2012-08-08
Alraun

Alraun (ka mandragoor) (Mandragora) on taimeperekond maavitsaliste sugukonnast. Perekonnas on kolm liiki. Mandragora caulescens C. B. Clarke – levinud Himaalajas Mandragora officinarum L. – harilik alraun (sünonüümid Mandragora autumnalis Bertol. ja Mandragora vernalis Bertol.) Mandragora turcomanica Mizg. – levinud Köpetdagi mägedes alraunijuur Eestikeelsete taimenimede andmebaas, Mandragora L., veebiversioon (vaadatud 19. septembril 2017) Sissekanne GRIN-is, veebiversioon (vaadatud 19. septembril 2017) inglise keeles
Château de la Muette

Château de la Muette (prantsuse hääldus: [ʃato də la mɥɛt]) on loss Pariisi 16. linnaosas Prantsusmaal, Boulogne'i metsa serval, vana linnavärava (Porte de la Muette) läheduses. Sellel kohal on alates renessansist asunud kolm lossi. Esimene loss ehitati seal asunud jahimaja asemele kuningas Henri II lemmiktütrele Marguerite de Valois'le, kes oli kuningate François II, Charles IX ja Henri III õde ja kuningas Henri IV esimene abikaasa. Kuningas Louis XV lasi esimest lossi suurendada ja oluliselt ümber ehitada. Teises lossis elasid Louis XVI ja Marie-Antoinette. Viimase 19. sajandi stiilis lossi lasi 1920. aastate alguses ehitada Henri de Rothschild arhitekt Lucien Hesse kavandite järgi. Praegu on see Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni peakontor Pariisis.
Marie NDiaye

Marie NDiaye (sündinud 4. juunil 1967 Pithiviers's Loiret' departemangus) on prantsuse kirjanik. Ta sündis aastal 1967 Pithiviers's Loiret' departemangus Senegalist pärit isa ja prantslannast ema tütrena. Ta avaldas oma esimese romaani "Quant au riche avenir" 17-aastaselt. 2001. aastal pälvis ta romaani "Rosie Carpe" eest Femina auhinna, 2009. aastal romaani "Trois femmes puissantes" eest Goncourti auhinna. 2001 – Femina auhind 2009 – Goncourti auhind 2015 – Nelly Sachsi auhind 2023 – Austria riiklik Euroopa kirjanduse auhind Tema abikaasa on kirjanik Jean-Yves Cendrey, neil on kolm poega. Nad elavad Berliinis. Tema vend Pap Ndiaye on prantsuse ajaloolane.
Arnold Alšvang

Arnold Alšvang (vene keeles Арнолд Александрович Алшванг; 1. oktoober (vkj 19. september) 1898 Kiiev – 28. juuli 1960 Moskva) oli Ukraina muusikateadlane, aastast 1944 doktor. Alšvang õppis Kiievi Konservatooriumi Heinrich Neuhausi klaveriklassis, mille lõpetas 1920. ja Boleslav Javorski kompositsiooniklassis, mille lõpetas 1922. aastal. Aastatel 1919–1921 oli ta Kiievis sõjaväe muusikakooli juht. 1923–25 oli ta Kiievi ja 1930–34 Moskva Konservatooriumis lektor ja õppejõud. Alšvang on komponeerinud ka muusikat, kuid rohkem on ta tuntud muusikaajalooliste uurimuste autorina. Alšvangilt on raamatuna ilmunud Claude Debussy (1935), Aleksandr Skrjabini (1945), Ludwig van Beethoveni (1959), Pjotr Tšaikovski (1959) ja Dmitri Šostakovitši biograafiad. Eesti keeles on 1957. aastal ilmunud Alšvangi "Beethoven" (Eesti Riiklik Kirjastus; tõlkija Arnold Ravel), samuti Jossif Kunini "Tšaikovski" (Punane täht, 1963; tõlkija Vello Tarnaste), mille eessõna on kirjutanud Alšvang. http://encyclopedia2.thefreedictionary.com/Arnold+Alshvang http://tallinn.ester.ee/search*est/X?SEARCH=al%C5%A1vang&searchscope=1&SUBMIT=OTSI[alaline kõdulink]
Laurent Gaudé

Laurent Gaudé [lor'aa(n) god'ee] (sündinud 6. juulil 1972 Pariisis) on prantsuse kirjanik. 2004. aastal pälvis ta romaani "Le Soleil des Scorta" eest Goncourti auhinna. Eesti keeles on teos ilmunud pealkirjaga "Scortade päike" (tõlkinud Indrek Koff; Tallinn: Pegasus, 2007). Ametlik koduleht