laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Korea kiri

Korea kiri ehk hangul (ka hangeul (한글) ja chosŏn'gŭl (조선글)) on foneetiline korea kirjasüsteem. See loodi 15. sajandi keskel ja on kujundatud nii, et seda oleks võimalikult lihtne lugeda. Laiemasse kasutusse jõudis see alles 19. sajandi lõpuaastatel. Seda kasutatakse korea keele kirjutamiseks nii Põhja-Koreas kui ka Lõuna-Koreas, kuid Lõuna-Koreas kasutatakse lisaks mõnikord ka hiina kirjamärke hanjat. Korea kirjas on 24 kirjamärki (14 kaashääliku- ja 10 täishäälikumärki), mida erinevalt ladina kirjast rühmitatakse silpide kaupa plokkidesse. Näiteks koosneb silp 한 ('han') kolmest eraldi kirjamärgist ㅎ h, ㅏ a ja ㄴ n. Iga plokk võib koosneda 2–5 kirjamärgist, igas vähemalt 1 täis- ja 1 kaashäälik. Plokid paigutatakse kas horisontaalselt vasakult paremale või vertikaalselt ülevalt alla. Teoreetiliselt võib märkidest kombineerida 11 172 erinevat plokki, kuid tegelikus kasutuses on neid palju vähem. Transliteratsiooniks kasutatakse Põhja-Koreas ametlikult McCune-Reischaueri süsteemi. 2000. aastal läks Lõuna-Korea üle uuele transliteratsioonile. Korea vokaalid Korea konsonandid Silpidest moodustatakse sõnu ja lauseid, kuid ka igal silbil on tähendus (või mitu tähendust). Silpide kirjutamisel kehtivad kindlad reeglid, millest kõige tähtsam on see, et igas silbis peab kirjapildis olema vähemalt üks täishäälik ja üks kaashäälik. Selle saavutamiseks kasutatakse korea keeles nn tühihäälikuid ㅇ ja ㅡ . Esimene neist on kaashäälik ㅇ(hääldatalse [ng]), mis silbi täitena jääb aga hääldamata. Teine häälik on täishäälik ㅡ (hääldatakse [õ]), mis samuti jääb silbi täitena hääldamata. Korea keele silpide kirjutamisel tuleb meeles pidada, et silp algab alati kaashäälikuga. Ühes silbis saab olla kuni 4 häälikut või kirjamärki.  Korea kiri – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Agostino Carracci

Agostino Carracci (ka Caracci; 16. august 1557 Bologna – 22. märts 1602 Parma) oli itaalia maalikunstnik ja graafik. 1580. aastal asutas koos noorema venna Annibale Carracci ja onupoja Ludovico Carracciga Bolognas Akadeemia ja oli selle teoreetik. Töötas Veneetsias, Roomas ja Parmas. Reprodutseeriva graafikuna levitas Veneetsia maalikooli saavutusi Ülem-Itaalias. Oli Carraccidest kõige enam Veneetsia koolkonna mõju all. Agostino Carracci on 16. sajandi Bologna koolkonna tuntuim meister, manerismi klassitseeriva suuna peaesindaja. Jupiter ja Juno Antonius ja Kleopatra Achilleus ja Briseis Ovide ja Corine Anu Allikvee. Johannes Mikkeli kollektsioon. 16.–20. sajandi Lääne-Euroopa, Vene, Hiina kunst. Näituse tekst. Eesti Kunstimuuseum 2006
Konfessionaliseerumine

Konfessionaliseerumine (saksa Konfessionalisierung) on alates 1970.–1980. aastatest laiemalt kasutusel olev reformatsiooni- ja sotsiaalajaloos kasutatav mõiste. See tähistab kiriku, riigi ja ühiskonna vastastikmõjust kantud protsessi, mis viis selgete usuliste vastasleeride kujunemiseni eriti Saksa-Rooma riigis ning riigisiseselt ühe läänekristliku uskkonna (konfessiooni) kehtestamiseni riigiusuna ja ühes sellega ka riikliku kontrolli kasvamisega kogu ühiskonna üle. Mõistet on kasutatud Euroopa, eriti aga Saksamaa ajaloos perioodi 1555–1648 (Augsburgi usurahust Vestfaali rahuni) kohta, mida on nimetatud ka konfessionalismiajastuks. Konfessionaliseerumise mõiste eelkäijaks oli konfessioonirajamine (saksa Konfessionsbildung), mille võttis kasutusele Ernst Walter Zeeden, tähistades sellega riiklikku konfessioonipoliitikat riigikiriku rajamisel. Konfessionaliseerumise mõiste võtsid aga 1970. aastatel kasutusele Saksa ajaloolased Heinz Schilling ja Wolfgang Reinhard. Nad hakkasid seda kasutama tunduvalt laiemas tähenduses kui Zeeden, nimelt mõjutas konfessioonide kujunemine ja nende riiklik rajamine nende tõlgenduses sisuliselt kõiki ühiskondlikke protsesse, eriti aga riigi keskvõimu tugevnemist ning seega riigi ja absolutismi kujunemist, sellega seoses ka riikliku sunnivõimu olulist laienemist oma alamate üle. Seetõttu on konfessionaliseerumist seostatud ka sotsiaalse distsiplineerimise mõistega. Kuigi konfessionaliseerumine mõjutas Reinhardi ja Schillingi järgi kogu ühiskonda, oli selle keskmeks siiski kiriku ja riigi vahekord. Konfessionalismiajastul kujunes välja tugev riigikirik, mis asus koostöös riigiga ühiskonnale peale suruma seaduseid, norme ja piiranguid. Konfessiooni tähtsus hakkas aga vähenema seda enam, mida tugevamaks muutus riigiaparaat, mis hakkas kirikuvõimu tagaplaanile tõrjuma. Üldiselt loetakse konfessionalismiajastu lõpuks 17. sajandi keskpaika, ent samas jäi kiriku positsioon ühiskonnas mõjukaks veel vähemalt 18. sajandini, mil konfessionaliseerumine valgustusajastu jooksul oma tähenduse kaotas. Konfessionaliseerumise mõistet kasutatakse kõigi peamiste 16.–17. sajandi läänekristlike konfessioonide, nii katoliikluse, luterluse kui ka kalvinismi kontekstis. Alates 1990. aastatest on Reinhardi ja Schillingi esialgset konfessionaliseerumisteooriat ka kritiseerima asutud. On leitud, et see on liialt riigikeskne ning ka, et väljaspool Saksamaad selle peamised karakteristikud täies ulatuses ei kehti: Lääne-Euroopas näib, et kiriku positsioon jäi võrreldes riigi omaga nõrgemaks või ei integreeritud seda kuigivõrd riigi struktuuridesse; idapoolses Euroopas (eriti Ungaris ja Poolas) aga polnud keskvõim piisavalt tugev, et kirikut endale allutada või keskset kirikukorraldust rajada. Konfessionalisierung in Ostmitteleuropa. Väljaandjad Joachim Bahlcke ja Arno Strohmeyer. Stuttgart: Franz Steiner, 1999. Lk 7. Konfessionalisierung, lk 7.
Toba järv

Toba järv (indoneesia keeles Danau Toba) on järv Indoneesias, Sumatra saare põhjaosa keskel. Järve pindala on 1130 km², pikkus 100 km, laius 30 km, suurim sügavus 505 m, kõrgus 900 m ja maht 240 km³. Järv ulatub punktist 2° 53′ N, 98° 31′ E punkti 2° 21′ N, 99° 1′ E. Toba on Indoneesia suurim järv ning maailma suurim vulkaaniline järv. Peamine väljavoolukanal on Asahani jõgi ja suurim saar on 630 km² suurune Samosir, mis on maailma suurim saarel asuv saar ning suuruselt viies järvesaar. Toba järv on toitainevaene (oligotroofne), seepärast on selles vähe kalaliike. Ainsad endeemsed kalad on Rasbora tobana (mida leidub ka mõnes järve suubuvas harujões) ning Neolissochilus thienemanni, mida kohalikud tunnevad "bataki kala" nime all. Enamik Toba järve ümbruses elavaid inimesi on rahvuselt batakid. Toba järv asub paigas, kus 69 000 kuni 77 000 aastat tagasi purskas hiidvulkaan. See on tohutu, Maakera kliimat muutev sündmus. Hinnanguliselt kuulus purse vulkaanipursete skaalal 8. suurusjärku. See oli suurim teadaolev vulkaanipurse kogu Maal viimase 25 miljoni aasta jooksul. Toba katastroofiteooria järgi olid sel ülemaailmsed tagajärjed: purske mõjul suri enamik sellal elanud inimestest, mistõttu tekkis Kesk- ja Ida-Aafrikas ning Indias rahvastiku pudelikael, mis mõjutas kõigi tänapäeval elavate inimeste geneetilist pärandit. See hüpotees pole siiski pälvinud laialdast tunnustust, kuna pole leitud jälgi teiste loomaliikide järsust kahanemisest või väljasuremisest, seda isegi keskkonnamuutuste suhtes tundlike liikide seas. Üldiselt on siiski tunnistatud, et Toba purse kutsus esile vulkaanilise talve, mil temperatuur langes kogu maailmas 3–5 °C ning kõrgematel laiuskraadidel kuni 15 °C. Vaade Toba järvele Parapati linnast. Vaade Toba järvele Ambarita linnast. Külad Samosiri saarel Toba järves. Parapati laht. Bataki küla. Vaade järvele Simanindo piirkonnast. Worldlakes.org "Global Volcanism Program page on Toba". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. märts 2019. Vaadatud 31. mail 2012. Chesner, C.A.; Westgate, J.A.; Rose, W.I.; Drake, R.; Deino, A. (märts 1991). "Eruptive history of Earth's largest Quaternary caldera (Toba, Indonesia) clarified" (PDF). Geology. Michigan Technological University. 19 (3): 200–203. Bibcode:1991Geo....19..200C. Vaadatud 23.08.2008. Ninkovich, D.; N.J. Shackleton, A.A. Abdel-Monem, J.D. Obradovich, G. Izett (7. detsember 1978). "K−Ar age of the late Pleistocene eruption of Toba, north Sumatra". Nature. Nature Publishing Group. 276 (276): 574–577. DOI:10.1038/276574a0.{{cite journal}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) When humans faced extinction BBC, 9. juuni 2003 Gathorne-Hardy, F. J., and Harcourt-Smith, W. E. H., "The super-eruption of Toba, did it cause a human bottleneck?", Journal of Human Evolution 45 (2003) 227–230.
ETF

ETF on lühend, mis võib tähendada: Eesti Teadusfond Eesti Telefilm (Eesti) Ehitusteabe Fond
Raamatupidamise sise-eeskiri

Raamatupidamise sise-eeskiri, (inglise keeles accounting manual) – on raamatupidamiskohustuslase jaoks kohustuslik (välja arvatud mikroettevõtja) dokument igapäevase jooksva raamatupidamise korraldamiseks ning aruandluse läbiviimiseks . Seaduse kohaselt tuleks neis kirjeldada vähemalt alljärgnevate toimingute läbiviimise korda: majandustehingute dokumenteerimine ja kirjendamine, raamatupidamisregistrite pidamine , kontoplaani, koodide ja lühendite kriteeriumid , vara käibe-ning põhivaraks liigitamine ja arvestuse pidamine , varade ja kohustuste inventeerimine, algdokumentide käive ja säilitaminee, raamatupidamiskohustuslase kasutatavaid arvestuspõhimõtted ja informatsiooni esitusviis ning aruannete koostamise korda, tulude ja kulude kajastamine kasumiaruande kirjetel, arvutitarkvara kasutamine raamatupidamises, raamatupidamise korraldamisega ja sellega kaasnevate sisekontrolli meetmete rakendamine , raamatupidamise eest vastutavad isikud. jm Vastavalt kehtivas raamatupidamise seaduses (2002) sätestatule on raamatupidamiskohustuslane kohustatud raamatupidamislikele dokumendisarjadele kehtestama säilitustähtajad, nende kohaselt tuleb sise-eeskirju säilitada seitse aastat pärast sise-eeskirja muutmist või asendamist. Bilanss Raamatupidamise konto Raamatupidamise kontoplaan Raamatupidamiskohustuslane Raamatupidamise eest vastutav isik E. Linnaks, 1994. Ettevõtte raamatupidamine. Külim. 1994. U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide II (N-Y). Raamatupidamise seadus § 11, Riigi Teataja, Vastu võetud 20.11.2002 Raamatupidamise seadus Raamatupidamise seadus § 12 Raamatupidamise seadus ja õigusaktid [1]
Homs

Homs (araabia حمص Ḩimş; ajaloolises kontekstis Emesa) on linn Süürias, Homsi provintsi halduskeskus. See asub Süüria lääneosas 501 m kõrgusel merepinnast 162 kilomeetri kaugusel Damaskusest. Suurem osa elanikest on araablastest sunniidid. Suuremad vähemused on alaviidid ja kristlased. Linn tekkis 1. sajandil eKr Emesa preesterkuningate asukohana. Rooma keiser Marcus Aurelius Antonius ehk Elagabalus sündis seal umbes 203. aastal. 636. aastal vallutasid linna muslimid. 1516 läks linn Osmanite riigi valdusse. 2011. aastal alanud Süüria rahutuste ajal sai linnast mässuliste keskus. Valitsusvägede ja nende liitlasriikide rünnakutes oli 2016. aasta alguseks hukkunud tuhandeid inimesi. Homsist on pärit ajaloolane Heliodoros, jurist Papinianus ja paavst Anicetus.  Homs – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Homs, Journey Into Hell Return To Homs Next time someone wonders why refugees are risking everything to come to Europe, show them this, The Independent, 3. veebruar 2016
Antonio del Pollaiolo

Antonio del Pollaiolo (ka Antonio Pollaiolo, Antonio Pollaiuolo, samuti Antonio di Jacopo Pollaiuolo või Antonio Benci; 17. jaanuar 1432 Firenze – 4. veebruar 1498 Rooma) oli quattrocento Itaalia maalikunstnik, skulptor, graveerija ja kullassepp. Antonio sündis Firenzes. Tema vend Piero oli samuti maalikunstnik ning sageli töötasid vennad koos. Piero teine vend Simone oli arhitekt. Antonio ja Piero töödest on näha klassikalisi mõjutusi ning huvi inimese anatoomia vastu; teadolevalt osalesid vennad lahkamistel, et parendada oma teadmisi inimese anatoomiast. Hüüdnime (Pollaiolo) said nad isalt, kes oli tegev kodulindude müügiga (pollaio tänendab itaalia keeles "kanalat", kohta, kus peetakse kanu). Kullassepa ja metallitöö alased algteadmised sai Antonio kas oma isalt või Andrea del Castagnolt, kes arvatavasti õpetas talle ka maalikunsti. M. Alpatov on tema kohta kirjutanud: "Kujur, maalija ja graafik Antonio Pollaiuolo ... väljendas Villa della Gallina freskodes oma vaimustust antiiksest punasefiguurilisest vaasimaalist. Kuid antiikkunstnikud ei tundnud sellist liikumise kirglikkust ja teovõimsust nagu tema. Pollaiuolo figuuride piirjooned on nõtked, värelevad ja voogavad; kontuur ei piirista üksnes keha, vaid kujuneb ise ekspressiivseks nagu Donatellol küpses eas." Vasari "Kunstnike elulood" sisaldab Antonio del Pollaiolo biograafiat. Aldo Galli, Les Pollaiolo, Éditions 5 Continents (2005) (ISBN 88-7439-148-X) L. D. Ettlinger, Antonio and Pietro Pollaiuolo, Phaidon, Oxford, 1978, 183 p. Sünni- ja surmakohad on määratletud vend Piero poja poolt. M. Alpatov. Kunstiajalugu, II kd. Renessansi ja uusaja kunst. Tallinn: Kunst, 1982, lk 32. Apollo ja Daphné Herakles ja hüdra Innocentius VIII hauakamber Püha Sebastiani martüürium Teosed ja lühibiograagfia veebigaleriis vaadatud 2012-06-01
Amuuri oblasti lipp

Amuuri oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Amuuri oblasti lipp. Ametlikult võeti lipp kasutusele 26. aprilli 1999. Amuuri oblasti lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud hõbedase horisontaalse lainelise laiuga kaheks väljaks. Ülemine väli on punane ning alumine sinine. Lipu alumine osa moodustab 1/3 ning hõbedane laineline laid 1/15 lipu laiusest. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3. Lipu värvid pärinevad Venemaa lipult. Sinised hõbedase harjaga lained sümboliseerivad Amuuri jõge, punane aga piirkonna ajaloolisi rikkusi ning sealsete sõjemeeste kangelaslikkust. Amuuri oblasti vapp Amuuri oblasti sümboolika Amuuri oblasti ametlikul kodulehel. (vene keeles) Riiklik sümboolika: Amuuri oblast - Blagoveštšensk (vene keeles)
Failivaatur

Failivaatur (file viewer) on failide vaatamise programm, millel puuduvad muud failihalduse võimalused peale faili sisu vaatamise võimaluse. Mõnda tüüpi tekstidokumentidele mõeldud vaaturitel on lisaks faili sisu kuvamise ka failide ettelugemise võimalus, kasutades kõnesünteesi. Ka paljudel meediamängijatel on mitmesuguseid pildifailide kuvamise võimalusi. PDF-failidele: Adobe Reader, Okular, Foxit Reader, Ghostview, Evince või Xpdf Microsoft Office'i failidele: Word Viewer, Powerpoint Viewer mitmesugustele pildifailidele (vt pildivaatur): InfranView, XnView, Gwenview Plotteri-failidele nagu PCL või HPGL: SwiftView või VcView Postscript failidele: Ghostview või Evince Tekstifailidele: Less, More (Unix) või Xless Joonisefailidele: DWG Viewer Veebibrauser Failihaldur Pildivaatur E-luger DVD-mängija
Niccolò Albergati

Niccolò Albergati (1373 Bologna – 9. mai 1443 Siena) oli itaalia kardinal ja diplomaat. 1394. aastal liitus ta kartuuslastega. 1417. aastal sai ta Bologna piiskopiks ning tegi linnast hariduskeskuse. Ta tegutses mitme paavsti saadikuna, külastades teisi Itaalia piirkondi ja Prantsusmaad. 1426. aastal sai temast kardinal. 25. septembril 1744 kuulutati Albergati õndsaks. Elulugu. (inglise keeles)
Švitrigaila

Švitrigaila (poola keeles Świdrygiełło; u 1370 – 10. veebruar 1452) oli Leedu suurvürst 1430–1432. Tema isa oli Algirdas ja ema Tveri Juliana. Ema ristis ta õigeusu kirikus. Kui ta oli 11-aastane, pöörati ta koos venna Jogailaga Krakówis roomakatoliku usku. Ristinime Lev asemele sai ta Bolesław. Švitrigaila oli aastatel 1392–1393, 1430–1436 Viciebski, 1400–1402 Podoolia, 1404–1408, 1420–1438 Novgorod-Siverski, 1419–1430 Tšernigivi vürst, 1430–1432 Leedu suurvürst ja 1437–1452 Volõõnia valitseja. Suurema osa elust võitles ta võimu pärast oma onu (Kęstutise, kes oli Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi suurvürst 1381–1382 ja Algirdase kaasvalitseja 1345–1377) poegade Vytautase ja Zygimantasega. Isa, Leedu suurvürst Algirdas ja ema Tveri Juliana (~1325–1392) (leedu Julijona iš Tverės, poola Julianna twerska, vene Ульяна Александровна Тверская) Polotski Andrei (leedu Andrius Algirdaitis, poola Andrzej (Wigund; (1325 – 12. august 1399 Vorskla jõe lahing); ristitud Moskvas 1342), Polotski 1342–1387 ja Pihkva 1341–1343, 134?–1348, 1377–1379, 1394–1396 vürst Brjanski Dmitri (leedu Dmitrijus Algirdaitis, poola Demetriusz I Starszy, Dymitr Starszy Olgierdowic) (1327 – 12. mai 1399 Vorskla jõe lahing), Trubtševski 1357–1399, Brjanski 1357–1379, Starodubi 1370–1399, Drutski 13??–13?? vürst; Trubetskoide suguvõsa asutaja Konstanty (14. sajand – enne 30. oktoobrit 1390), Tšortorõiski vürst Wlodzimierz (leedu Vladimiras Algirdaitis, poola Włodzimierz Olgierdowic) (14. sajand – pärast oktoobrit 1398), Kiievi, Kapyli ja Słucki vürst Fiodor (Theodore; 14. sajand – 1399), Rõlski 1370–1399, Ratnie 1387–1394 ja Brjanski 1393 vürst Jogaila (leedu Jogaila, poola Władyslaw II Jagiełło) (ca 1351 – 1. juuni 1434 Gródek Jagielloński), Leedu suurvürst 1377–1381, 1382–1392, Poola kuningriigi kuningas 1386–1434 Skirgaila (leedu Skirgaila, poola Skirgiello, Skirgiełło, Skirgiełło Olgierdowic, ristinimi Iwan) ca 1354 – 11. jaanuar 1397 Kiiev), Trakai 1382–1395 ja Kiievi 1395–1397 vürst, Leedu regent Kaributas (leedu Kaributas, poola Korybut Dymitr (Dymitr) pärast 1350 – pärast 1404), Novgorod-Severski vürst 1386–1392/93 Lengvenis (leedu Lengvenis Algirdaitis, poola Lingwen, ristinimi Szymon) 14. sajand – pärast 19. juunit 1431), Mscisłaŭi vürst, Veliki Novgorodi vürst Karigaila (leedu Karigaila, poola Korygiello, Korygiełło, ristinimi Kazimierz) pärast 1350 – 1390), Mscisłaŭi vürst, regent Vygantas (leedu Vygantas, poola Wigunt, ristinimi Aleksander) pärast 1350 – 28. juuni 1392), Kernavė vürst
Heiki Tamm

Heiki Tamm (sündinud 2. oktoobril 1941 Kivi-Vigalas Läänemaal) on eesti botaanik ja dendroloog. Tamm on lõpetanud Tallinna 7. keskkooli ja Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal (1966), täiendanud end eriprogrammi alusel Eesti Põllumajanduse Akadeemias mullateaduse alal (1966). 1973. aastal kaitses ta bioloogiakandidaadi väitekirja. Ta töötas 1966. aastast Tallinna Botaanikaaias, kus alustas aednikuna ning oli aastatel 1991–1997 direktor. 2001–2013 oli ta Tartu Ülikooli Botaanikaaia direktor. 2013 Tartu Ülikooli suur medal 2014 Tartu linna tänukiri (parim muuseumitöötaja, botaanikaaia infrastruktuuri, kollektsioonide, hariduslike ja kultuuriliste teenuste arendamise eest) 2014 Tartu medal "Põhja-Eesti pargid" Tallinn: Valgus, 1972 Heiki Tamm on abielus, tal on kaks tütart. Vilja Kohler Heiki Tamm avardab botaanikaaeda Postimees, 3. oktoober 2002 "Tartu Ülikooli suure medali kavalerid". Vaadatud 3.12.2022. Tartu linn autasustab parimaid muuseumitöötajaid Tartu Linnavalitsuse pressiteade 16.06.2014 Vilja Kohler Heiki Tamm avardab botaanikaaeda Postimees, 3. oktoober 2002 Katre Tatrik Tartu botaanikaaia juht läheb pensionile Tartu Postimees, 13. september 2013
Gottfried Albert Germann

Gottfried Albert Germann (ka Gottfried Albrecht Germann; 8. detsember / 19. detsember 1773 Riia – 16. november / 28. november 1809 Tartu) oli botaanik. Germann õppis Riia toomkoolis. Aastatel 1792–1796 õppis ta Jena, Würzburgi, Berliini ja Kieli ülikoolides. Ta oli Tartu Ülikooli Botaanikaaia esimene direktor aastast 1803. Germannile on botaanikaaias püstitatud mälestuskivi ja monument (Gottfried Albert Germanni monument). 2022. aastal, kui Tartu Ülikooli loodusmuuseum tähistas 220. aastapäeva, pandi alus traditsioonile anda välja Gottfried Albrecht Germanni märk. Aumärgiga tunnustatakse loodusmuuseumi ja botaanikaaia töötajaid ning isikuid väljastpoolt loodusmuuseumi ja botaanikaaeda, kes on andnud silmapaistva panuse asutuse arengule ja eesmärkide täitmisele. Gottfried Albrecht Germanni märk on 27 mm pikkune titaanist rinnamärk, mis kujutab stiliseeritud papagoisulge. Märgi viimistluses on kasutatud kahte erisuunalist rihvpinda, märk on anodeeritud sinakasroheliseks. Tagaküljele on käsitsi graveeritud märgi number. Gottfried Albrecht Germanni märgi autor on kunstnik Kärt Maran. Märgi on pälvinud botaanikaaia aednik Tiiu Tõnson, botaanikaaia botaanik Kersti Tambets, loodusmuuseumi mükoloogiliste kogude juhataja ning ökoloogia ja maateaduste instituudi lihhenoloogia kaasprofessor Ave Suija. "TÜ Zooloogiamuuseumi ajaloost". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2007. Vaadatud 1. juunil 2012.
Andrew Huxley

Sir Andrew Fielding Huxley (22. november 1917 – 30. mai 2012) oli Suurbritannia füsioloog ja biofüüsik. Andrew Fielding Huxley pälvis 1963. aastal töö eest närviimpulsside uurimisel Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. Ta jagas auhinda Alan Lloyd Hodgkini ja John Carew Ecclesiga. 1955 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks 1975 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks 1988 – valiti Jaapani Akadeemia välisliikmeks Andrew Huxley vanaisa oli bioloog Thomas Henry Huxley ja isa kirjanik Leonard Huxley. Kirjanik Aldous Huxley ja bioloog Julian Huxley olid Andrew Huxley poolvennad. Elulugu Nobeli auhinna lehel
Tartu baptisti kalmistu

Tartu baptisti kalmistu on kalmistu Tartus. Kalmistu asub linna serval Puiestee tänava ääres, piirneb Vana-Peetri kalmistuga. Kalmistu on rajatud 20. sajandi algul. Sellele matavad baptistid ja metodistid. Jaan Paidrasson (1858–1936, Tartu Kolgata baptistikoguduse rajaja ja esimene pastor aastatel 1911–1936) Karl Mühlberg (1868–1962, Tartu III baptistikoguduse pastor aastatel 1911–1924) Arthur Eiman (1906–1962, Tartu Kolgata baptistikoguduse pastor aastatel 1939–1962) Paul Himma (1910–1994, Tartu Salemi baptistkoguduse pastor aastani 1972) Jüri Jürgenson (1937–2020, Tartu Salemi baptistikoguduse pastor 1972–2001) Andres Kirjamägi (Rakvere metodisti koguduse pastor 1958–1963, Tartu metodisti koguduse pastor 1963–1966) Päivo Kasekamp (1924–2013, Tartu metodisti koguduse pastor 1972–1987) Peeter Võsu (1883–1956, Palupera / Rõngu baptistikoguduse pastor aastatel 1921–...) Võnnu baptistikoguduse pastorid: August Paabo (1917–1991) Siimeon Mahla (1968–1997) Feliks Viira (1928–2018, Mooste ja Sadala baptistikoguduste pastor) Tartu kalmistud Tartu Baptisti kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Kakspunktprotokoll üle Etherneti

Kakspunktprotokoll üle Etherneti (ingl Point-to-Point Protocol over Ethernet, lüh PPPoE) on kakspunktprotokolli (PPP) versioon, mis töötab Etherneti peal. Seda kasutatakse peamiselt kaabel- ja DSL-modemitel. Selle protokolliga luuakse virtuaalne ühenduskanal üle arvutivõrgu, olles samal ajal üldisest võrgust eraldatud.
Paule Constant

Paule Constant (sündinud 25. jaanuaril 1944 Gan, Atlandi-Püreneed) on prantsuse kirjanik. Talle anti 1998. aastal Goncourti auhind. Koduleht Triinu Tamm, "Paule Constant ja prantsuse romaan", Sirp, 14. juuni 2012