laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hans-Joachim Heusinger

Hans-Joachim Heusinger (7. aprillil 1925 Leipzig – 26. juuni 2019) oli saksa jurist ja Saksa DV riigitegelane. Hans-Joachim Heusinger oli pärit töölisperekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1939–1942 elektrimehaanikuks. 1942–1945 teenis Wehrmachtis. 1945–1951 töötas ta elektrimehaaniku ja kaablimonteerijana. 1946. aastal astus ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondisse ja 1947. aastal Saksamaa Liberaaldemokraatlikku Parteisse. 1951–1952 oli ta Leipzigi Kesklinna linnaosa volikogu liige. 1952–1957 oli Heusinger Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei Leipzigi ringkonna piirkonnasekretär. 1955–1960 õppis ta kaugõppe teel Potsdamis asuvas Saksa Riigi- ja Õigusteaduste Akadeemias juristiks. 1957–1959 oli Heusinger Cottbusi ringkonna Tööstus- ja Kaubanduskoja direktor ning samal ajal ka Cottbusi ringkonna Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei piirkonnaorganisatsiooni esimees. Alates 1957. aastast oli Hans-Joachim Heusinger Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei Keskjuhatuse liige. Aastatel 1959–1973 oli ta Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei Keskjuhatuse sekretär ja 1972–1980 Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei aseesimees. 16. oktoobrist 1972 kuni 11. jaanuarini 1990 oli Hans-Joachim Heusinger Saksa DV justiitsminister. 1961. aastast kuni 1990. aasta märtsini oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige. 1972–1989 oli ta Saksa DV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. Hans-Joachim Heusinger : deutscher Jurist; Justizminister der DDR (1972-1990); LDPD Munzinger Hans-Joachim Heusinger, geb. 7. April 1925 Leipzig Chronik der Wende German Democratic Republic : Ministries, political parties, etc. rulers.org
Aadu Aavik

Aadu Aavik (sündinud 26. september 1937 Põltsamaal) on eesti ehitusinsener ja majandustegelane, endine Eesti NSV riigitegelane. Ta lõpetas 1956. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1961. aastal TPI tööstus- ja tsiviilehituse erialal insenerina. Ta töötas aastatel 1959–1970 erinevates ametites kuni osakonnajuhatajani TPI Mustamäe kompleksi ehitusel. Aastatel 1970-1983 oli ta Eesti NSV varumisministri asetäitja, kes kureeris Keila ja Tamsalu Teraviljakombinaadi ehitamist. Alates 1984. aastast töötas ta Eesti Kolhoosiehituse juhatuse esimehe asetäitjana. Hiljem oli ta EKE Ehituse peadirektor. "Aadu Aavik". // Ehitusinsenerid TPI-st. Valgus. Tallinn 1986. Lk 175 Vastab Aadu Aavik. Maaleht, 5. mai 1988.
Lavassaare valla vapp

Lavassaare valla vapp on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Lavassaare valla vapp. Vapp kinnitati Eesti Vabariigi Riigikantselei riigisümboolika osakonna poolt 14. mail 2004 ning oli kasutusel 20. oktoobrini 2013, kui Lavassaare vald ühines Audru vallaga. Uue valla nineks sai Audru vald ning kasutusele jäi Audru valla vapp. Lavassaare valla vapp anti hoiule Lavassaare Külaseltsile. Lavassaare valla vapi autor on Priit Herodes. Lavassaare valla vapi rohelisel kilbil on siseäärisena kuldne ehisnöör, mille kaunistused koosnevad sõõrikujulistest marjadest ja lehtedest. Kilbi parempoolses ülanurgas on kuldne ruut kahe diagonaalse musta joonega. Mustad jooned langevad paremalt vasakule. Roheline sümboliseerib loodust ja elu. Kollane ääris tähistab valda ning seda ümbritsevad lehed ja marjad valla rikkusi. Kollane ruut kahe musta diagonaalse joonega tähistab Pärnu maakonda, kohalikku turbatööstust, kitsarööpmelist raudteed ning Lavassaares asuvat raudteemuuseumi. Värvides ja värvideta vapi kujutist kasutatakse volikogu, vallavalitsuse ja ametiasutuse hallatavate asutuste dokumendiplankide, pitsatite, trükiste, suveniiride, siltide jms kujunduselementidena. Muudel juhtudel reguleerib vapi kujutise kasutamist vallavalitsus. Vapi kujutisega pitsat on sõõr, mille keskel on vapi kujutis. Pitsati läbimõõt on 3,5 cm. Teistel juhtudel toimub vapi kasutamine ainult vallavalitsuse loal. Lavassaare valla lipp Lavassaare valla sümboolika Lavassaare valla kodulehel Lavassaare valla sümbolid Riigikantselei kodulehel Lavassaare valla vapp lehel geraldika.ru
Sügav töö

Sügav töö (inglise keeles deep work) on Georgetowni ülikooli professori Cal Newporti järgi inimese kognitiivsete võimete maksimumpiiril läbi viidud keskendunud professionaalne tegevus. Sügav töö loob uusi väärtusi, võimendab inimese võimeid ja suurendab oskusi. Sügavat tööd võib olla väga keeruline korrata. inspiratsioon looming loovus Mis on «sügav töö» ning kuidas tegi see Bill Gatesist maailma rikkaima inimese?. Postimees, 2.2.2016
Vahur Laiapea

Vahur Laiapea (sündinud 7. septembril 1960 Tallinnas) on eesti filmirežissöör, filmiprodutsent ja filmioperaator ning viipekeele uurija. Ta lõpetas 1985. aastal kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna eesti filoloogia erialal. 2006. aastal lõpetas ta Tartu ülikoolis magistrantuuri lõputööga eesti viipekeelest. Aastatel 1983–1994 oli ta Porkuni Kurtide Kooli õpetaja ja ühtlasi aastatel 1990–1994 viipekeele uurija. Aastatel 1995–1998 oli ta Eesti Tervisekasvatuse Keskuse südameprojekti juht ja sel perioodil tootis ta mitu õppefilmi. Alates 1998. aastast tegutseb ta sõltumatu produtsendina. Aastatel 1999–2001 oli ta Kanal 2 originaalprogrammi juht, kus ta tootis muuhulgas telesaated "Uudistekütid" ja "Subboteja". Aastast 2001 on ta filmistuudio Ikoon OÜ omanik. 2007. aastal ilmus tema monograafia "Keel on lahti. Tähendusi viipekeelest" (kirjastas Eesti Keele Sihtasutus). 2017. aastal sattus ta Afganistanis kaheks kuuks Talibani kätte vangi. Kogetust kirjutas ta 2018. aastal ilmunud raamatus "Afganistani vang". "Meie sõdurid" (Ikoon OÜ, toodetud Kanal 2-le) "Keelekümblejad" (Ikoon OÜ, toodetud ETV-le) "Positiivne Narva" (2005, režissöör Kristiina Davidjants) "Üitsainus Mulgimaa" (2010, toimetaja Juhani Püttsepp) Vahur Laiapea Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 06.02.2016) Vahur Laiapea Eesti filmi andmebaasis Eesti filmidokumentalist sattus Afganistanis kaheks kuuks vangi. ERR uudised, 15 juuni 2017
Toomas Mattson

Toomas Mattson (sündinud 1970) on Eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja. Ta töötas üle kümne aasta Postimehe, olles algul reporter ja erikorrespondent, hiljem ka tegevtoimetaja. Praegu töötab ta Riigikontrollis kommunikatsioonijuhina. 2016 Valgetähe IV klassi teenetemärk http://arvamus.postimees.ee/2854523/toomas-mattson-malestuskilde-heldur-tonissonist (vaadatud 06.02.2016) http://www.riigikontroll.ee/Kontaktid/T%C3%B6%C3%B6tajad/T%C3%B6%C3%B6taja/tabid/215/WorkerId/92/language/et-EE/Default.aspx (vaadatud 06.02.2016) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 06.02.2016) Toomas Mattson Eesti artiklite andmebaasis ISE
Säästev metsamajandamine

Säästev metsamajandamine tagab elustiku mitmekesisuse, metsa tootlikkuse, uuenemisvõime ja elujõulisuse ning ökoloogilisi, majanduslikke, sotsiaalseid ja kultuurilisi vajadusi rahuldava mitmekülgse metsakasutuse võimaluse. Eesti Metsa Abiks Eesti säästva metsanduse standard mahemetsandus Metsaseadus
Sauga valla lipp

Sauga valla lipp on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Sauga valla lipp. Lipp kinnitati 11. oktoobril 1996. Lipu autor on M. Lauk. Sauga valla lipp on ristkülikukujuline vapilipp, millel on Sauga valla vapil olevad kujutised paigutatud ülaosaga varda poole. Rohelisel kangal on vardapoolsetest nurkadest lähtuv valge teravik, milles samasuunaline roheline teravik kümne kollase viisnurkse tähega 4+3+2+1. Iga tähe üks tipp on suunatud varda poole. Lipu normaalmõõtmed 105×165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11. Roheline tähistab loodust, ärassarikas märgib Sauga ja Pärnu jõe ühinemist, tähed tähistavad valla külasid. Valla lippu võib heisata riiklikel pühadel, valla pidupäevadel, suhtlemisel teiste omavalitsustega, samuti muudel avalikel üritustel. Valla lipu heiskamise võib teha kohustuslikuks üksnes vallavolikogu otsuse või vallavalitsuse korraldusega. Valla lipp heisatakse hoone peasissekäigu juurde või mujale selleks sobivasse kohta kas lipuvardaga vastavasse hoidjasse või lipumasti. Kui valla lipp heisatakse koos Eesti riigilipu või mõne teise riigi või tema omavalitsusüksuse, mõne Eesti maakonna, valla või muu lipuga, asub valla lipp lippude poolt vaadatuna Eesti riigilipust, mõne teise riigi või omavalitsusüksuse, mõne Eesti maakonna, valla või muust lipust vasakul. Maapinnalt tõusva lipumasti kõrgus on ligikaudu kuus korda suurem lipu laiusest, seinalipuvarda pikkus on ligi kolm korda suurem lipu laiusest. Heisatud valla lipul jääb lipukanga alumine serv maapinnast vähemalt kolme meetri kõrgusele. Heisatav lipp peab olema puhas ja terve. Valla lippu võib kasutada kujutisena valla poolt üleantavatel suveniiridel. Valla lipu valmistamine ja kasutamine toimub üksnes vallavalitsuse loal. Kasutamiskõlbmatuks muutunud lipp kuulub hävitamisele. Sauga valla vapp Sauga valla sümboolika Sauga valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Valikraie

Valikraie on raie, mida tehakse metsa majandamiseks püsimetsana puistus, mis on saavutanud kehtestatud raievanuse. Valikraiel raiutakse üksikuid puid ja väikehäile. Väikehäilude läbimõõt võib olla kuni pool puistu keskmisest kõrgusest. Püsimetsana majandamine on välja raiutud või välja langenud puude pidev asendumine või asendamine uute kasvukohale looduslikult omaste puudega. põlismets turberaie eRT Metsaseadus
Uuendusraie

Uuendusraie on raie, mida tehakse, et võimaldada metsa uuendamist või uuenemist. Ühtlasi on uuendusraie ka peamisi puiduvarumise viise. Uuendusraiet tehakse lage- või turberaiena puistus, mis on saavutanud raievanuse. metsauuendus
Häilraie

Häilraie on turberaie alaliik, mille eesmärk on uue metsapõlve kasvatamine vana metsa külgvarjus. Häilraie korral raiutakse uuendamisele kuuluv mets puudegruppide haaval mitme raiejärguga, moodustades metsauuenemiseks sobilikke ja järk-järgult suurenevaid häile. Häilraiet sobib kasutada puistutes, kus on varem tekkinud häiludes või hõredamates kohtades juba olemas grupiti paiknevat looduslikku uuendust. Häilude puudumisel raiutakse puistusse kuni 5 häilu hektari kohta läbimõõduga, mis võiks olla võrdne või veidi suurem puistu keskmisest kõrgusest. Häilude paigutus sõltub olemasoleva järelkasvu hulgast ja paiknemisest. Häilraie eeliseks on see, et see võib aidata kokku hoida metsakultiveerimise kulusid ning soodustada kohaliku genofondiga puude looduslikku uuenemist. Häilraiega ei toimu ka väga järsku ulatuslikku muutust metsast lagedaks alaks, mistõttu see on lageraiest vastuvõetavam raieviis asulate läheduses, puhke- ja looduskaitsealadel. Häilraie puuduseks on see, et viimasteks raiejärkudeks püsti jäetud puud jäävad häilude tõttu sageli tuulte meelevalda ja neis esineb sageli tormikahjustusi. Häilraie on lageraiest ka majanduslikult ebaefektiivsem ja võib olla raiutud puidukoguse kohta keskkonda saastavam. Turberaietest sobib häilraie Eesti oludes paremini männikutesse, sest need on tormikindlamad kui kuusikud ja valgusnõudlik mänd vajab uuenemiseks lagedamat ala kui kuusk.
Kalevi (Narva)

Kalevi on Narva linnaosa, mis paikneb linna idaosas. Selle piirideks on Rakvere tänav loodes, Kangelaste prospekt läänes, Aleksander Puškini tänav idas ja Tallinna maantee edelas. Kalevi linnaosa piirneb põhjas ja loodes Pähklimäe, idas Vanalinna ning edelas Kerese linnaosaga.
Veerraie

Veerraie on kombineeritud raieviis, mille eesmärgiks on uue metsapõlve väljakasvatamine vana metsa turbe all ja/või külgvarjus. Veerraie korral raiutakse uuendamisele kuuluvas metsas puud langi servast lageraie korras korduvate raiejärkudena, kusjuures ühe raiejärguga lagedaks raiutav riba ei tohi olla metsa keskmisest kõrgusest laiem. Sisuliselt on tegemist väga kitsa langiga lageraiega. Metsa keskmisest kõrguse laiuselt naaberribalt võib veerraie käigus järelkasvu olemasolul raiuda hajali paiknevaid üksikpuid või puudegruppe. Ühe raiejärguga lagedaks raiutav ala ei tohi olla laiem metsa keskmisest kõrgusest. Korraga lagedaks raiutava ala kuju võib olla ebakorrapärane, olenevalt loodusliku uuenduse paigutusest. Raiet alustatakse sageli sellest puistu servast, kus on olemas looduslik uuendus. Eesti oludes tuleb raiesuuna valikul siiski lähtuda peamiselt valitsevate tuulte suunast, liikudes veerraie järkudega reeglina idast läände. Veerraiega lagedaks raiutud ala võib laiendada pärast eelmise raiejärguga lagedaks raiutud metsaosa uuenemist. Veerraie on raiejärgu järel säilivas metsaosas kõige parema tormikindluse tagav turberaieliik, mis on sobib praktiliselt kõigi Eesti puuliikide puistute uuendamiseks. Veerraie ei soodusta juurepessu levikut sellisel määral, nagu teised turberaieviisid. Veeraie puuduseks on see, et see on siiski majanduslikult oluliselt ebaefektiivsem kui lageraie, sest metsatöö masinaid on vaja korduvalt ümber paigutada ning väiksemate korraga raiutavate puidukoguste juures võib osutuda ebaotstarbekaks kallimaid puidusortimente eraldada. Veerraie põhjustab ka üsna järsu muutuse võrreldes raie-eelse olukorraga, sest veerraie lank ei erine välimuse poolest oluliselt mõnest väiksemast lageraielangist, ja see võib häirida teatud maastikuvaatega harjunud inimesi.
Ludwig Knoop

Johann Ludwig Knoop (vene keeles Лев Герасимович Кноп) (15. mai 1821 Bremen – 16. august 1894 (ukj) Bremen) oli saksa tööstur. 1840. aastal kolis Johann Ludwig Knoop ärimees Franz Holzhaueri abina Hamburgist Moskvasse, kus oli hiljem seotud mitme ettevõttega. Hiljem arendas ta ärisidemeid Inglismaa puuvillavabrikutega. Äritegevusega sai ta nii jõukaks, et 1850. aastatel oli tema mõjusfääris Venemaa keisririigi 120 puuvillavabrikut. 1856 sai ta endale Narva jões asuva Kreenholmi saare, kus 1857 hakati ehitama puuvillaketramise ja kudumise vabrikut (hilisem Kreenholmi puuvillamanufaktuur). Knoop juhtis vabrikut kuni oma surmani 1894. aastal. Tema järglaste seas on mitu kuulsat poliitikut, näiteks endine Alam-Saksi peaminister Ernst Albrecht ja tema tütar Ursula von der Leyen, kes valiti 2019. aastal Euroopa Komisjoni presidendiks. Eesti biograafiline leksikon. Tartu: Loodus, 1926–1929, lk 222. ByStuart Thompstone2002.IV, THE RUSSIAN TECHNICAL SOCIETY AND BRITISH TEXTILEMACHINERY IMPORTS Hillar Kala "Ludwig Knoop – Eesti Rockefeller" arileht.delfi.ee, 16. mai 2007
Karl Virma

Karl Johannes Virma (5. märts 1879 Tallinn – 19. november 1942 Vjatlagi vangilaager, Kirovi oblast, Venemaa) oli Eesti poliitik. 1905. aasta revolutsiooni ajal oli ta Raudteelaste Liidu asutajaid ja ühtlasi üks raudteelaste streikide korraldajaid. 1905 põgenes ta Rootsi ja sealt 1906 Soome. 1914 sai ta loa naasta Tallinna. Ta töötas 1918. aasta aprillini Vene-Balti laevatehases varustusosakonna asjaajajana. 1917. aasta revolutsiooni ajal kuulus ta Tallinna tööliste ja soldatite saadikute nõukogusse. 1917. aasta suvel valiti ta üürnikkude rühma kandidaadina Tallinna linnavolinikuks. Septembris 1917 sai ta Ajutise Maanõukogu liikmeks. Oli Tallinna linnavalitsuses Tallinna linnapea Anton Uesson juures linnapea abi. Ta oli Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei esindajana Asutava Kogu, I, II ja III Riigikogu liige. Arreteeriti NKVD poolt Tallinnas. Suri Vjatlagi vangilaagris Venemaal. Eesti biograafiline leksikon. Tartu: Loodus, 1926–1929, lk 597. okupatsioon.ee[alaline kõdulink]
Alexandre del Valle

Alexandre del Valle (sündinud 6. septembril 1969 Marseille's) on prantsuse politoloog, esseist ja ajakirjanik. Islamisme et États-Unis, une alliance contre l'Europe, L'Âge d'Homme, 1997, Lausanne/Paris (ISBN 2-8251-1060-4). versions en italien et serbo-croate. Guerres contre l'Europe : Bosnie, Kosovo, Tchétchénie, Les Syrtes, 2001 (ISBN 2-84545-045-1). (versions en espagnol, brésilien, portugais, italien et serbo-croate). Le Totalitarisme islamiste à l'assaut des démocraties, Les Syrtes, Paris, 2002. Le complexe occidental : Petit traité de déculpabilisation, L'artilleur/Toucan Essais, Paris, 2014. Le Chaos syrien, printemps arabes et minorités face à l'islamisme, Dhow, Paris, 2014 (Préface de Renaud Girard) Biographie d'Alexandre del Valle https://web.archive.org/web/20160131082626/http://alexandredelvalle.com/biographie.php?lire=bio
Feleknas Uca

Feleknas Uca (sündinud 17. septembril 1976 Celles) on kurdi rahvusest Saksa ja Türgi poliitik. Ta sündis 1976. aastal Nordrhein-Westfaleni liidumaal Celles kurdi rahvusest jezidistlikus perekonnas. Tema vanemad olid välja rännanud Türgist. Tal on meditsiiniline haridus. Ta oli aastatel 1999–2009 Euroopa Parlamendi liige ja osales Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete ja Põhjala Vasak-Roheliste fraktsiooni töös.
Marcel Reich-Ranicki

Marcel Reich-Ranicki (sünninimi Marcel Reich; 2. juuni 1920 Włocławek – 18. september 2013 Frankfurt) oli Poola juudi päritolu Saksa publitsist ja kirjanduskriitik. Marcel Reich-Ranicki oli pärit keskklassi kuulunud juudi perekonnast, tema isal oli väike ehitusmaterjalide vabrik. 1929. aastal asus perekond elama Berliini. 1938. aastal lõpetas Reich-Ranicki Berliinis gümnaasiumi ja ta oleks tahtnud ülikoolis edasi õppida germanistikat. 28. oktoobril 1938 ta aga vahistati ja saadeti välja Poolasse. Pärast Poola okupeerimist Saksamaa poolt paigutati Reich-Ranicki 1940. aasta novembris Varssavi getosse, kus ta töötas Judenratis kirjutaja ja tõlkijana. Ta vanemad David ja Helene deporteeriti 1942. aasta septembri algul Treblinka koonduslaagrisse, kus nad hukati. Marcelil ja tema naisel Tosial õnnestus 3. veebruaril 1943 getost põgeneda ja ennast poolakatest tuttavate juures varjata. 1944. aasta oktoobri lõpus asus Reich-Ranicki tööle postitsensorina. 1945. aasta märtsist alates töötas ta Varssavis Tsensuuri Peaametis, alates juulist osakonnajuhataja asetäitjana. Ta astus ka Poola Töölisparteisse. 1946. aastal töötas ta Poola sõjaväemissioonis Berliinis. 1948–1949 oli ta Poola konsul Londonis. Londonist Poolasse tagasipöördumise järel vabastati ta välisteenistusest ja heideti parteist välja. Seejärel tegutses ta ajakirjanduse, kirjanduse ja kirjanduskriitika alal. 1958. aasta suvel sõitis Marcel Reich-Ranicki õppereisile Lääne-Saksamaale ja ei pöördunud enam Poolasse tagasi. Lääne-Saksamaal võttis ta osa kirjandusrühmituse Gruppe 47 tegevusest. Alates 1. jaanuarist 1960 töötas Marcel Reich-Ranicki ajalehe Die Zeit kirjanduskriitikuna. 1973–1988 oli ta ajalehe Frankfurter Allgemeine Zeitung kirjandusosa juhataja. 1988–2001 oli ta telekanali ZDF-i kirjandussaate "Das Literarische Quartett" üks saatejuhte. http://www.dieterwunderlich.de/Marcel_Reich_Ranicki.htm "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. veebruar 2016. Vaadatud 6. veebruaril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.whoswho.de/bio/marcel-reich-ranicki.html http://www.dieterwunderlich.de/Reich_Ranicki_leben.htm http://www.literaturkritik.de/reich-ranicki/index.php?content=http://www.literaturkritik.de/reich-ranicki/content_biographie.html http://www.literaturkritik.de/reich-ranicki/index.php?content=http://www.literaturkritik.de/reich-ranicki/content_themen_litQuartett.html
Limerik

Limerik on inglise päritolu luulevorm. See on viievärsiline naljaka või absurdse sisuga luuletus, kus kolmas ja neljas värss on teistest lühemad ning mille riimiskeem on aabba, kusjuures riimitakse mõnd koha- või isikunime. Limerik on saanud nimetuse arvatavasti Limericku linna järgi.
Intriigikomöödia

Intriigikomöödia on komöödia, mille tegevuse käivitavad tegelaste vastandlikud huvid. Intriigidraama
Coldstream Guards

Coldstream Guards (COLDM GDS) on Briti armee väeüksus. Coldstream Guards on vanim katkematult tegevteenistuses olev Briti regulaararmee üksus. Rügemendi asutas Šotimaal Coldstreamis 1650. aastal kindral George Monck. "Coldstream guards: history". Ministry of Defence. Vaadatud 19. juulil 2014. "History of the Coldstream Guards". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. september 2013. Vaadatud 26. aprillil 2014. Sir Julian Paget, Bt – Second to none : the Coldstream Guards, 1650–2000 (2000) ISBN 0-85052-769-4 Harwood, Brian (2006). Chivalry and Command: 500 Years of Horse Guards (illustreeritud, annoteeritud ed.). Osprey Publishing. Lk 38. ISBN 1-84603-109-5. Roberts, Andrew; Waterloo: Napoleon's Last Gamble, 2005, London: HarperCollins Publishers, ISBN 0-00-719075-1  Coldstream Guards – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht The Guards Museum Containing the history of the five regiments of Foot Guards, Wellington Barracks, London. The Queen's Footguards Shiny Capstar (unofficial site) "Milanollo - Quick March of the Coldstream Guards" Youtube'is The Coldstream Guards Association Windsor Branch No.18
Mõisamaa

Mõisamaa oli mõisa maa-ala osa, mida mõisapidaja ise majandas.
Wilhelm Küchelbecker

Wilhelm Küchelbecker (10. juuni 1797 Gattšina – 11. august 1846 Tobolsk) oli baltisaksa päritolu Vene kirjanik ja dekabrist. Tema isa oli Saksamaalt pärit agronoom, kes sai Venemaa keiser Paul I-lt kingiks Avinurme mõisa. Lapsepõlves, aastatel 1801–1811 elas Wilhelm Küchelbecker Avinurmes. 1811. aastal asus ta õppima Tsarskoje Selo lütseumi, kus ta õppis koos Aleksandr Puškini ja Anton Delwigiga. Kirjandusloomingus oli Wilhelm Küchelbecker romantismi esindaja. Luuletustes ja proosateostes meenutas ta ka oma lapsepõlveaastaid Avinurmes. Koos Vladimir Odojevskiga toimetas ta almanahhi "Mnemozina". 1824. aastal avaldas ta ajaloolise jutustuse "Ado" eestlaste muistsest vabadusvõitlusest 13. sajandil. 1825. aastal võttis ta osa dekabristide ülestõusust. Pärast ülestõusu mahasurumist ta vahistati ja viibis vangistuses. Ta suri 1846. aastal Tobolskis tuberkuloosi. Helmut Joonuks. Alutaguse. Tallinn: Eesti Raamat, 1969
Maitsestamine

Maitsestamine on toidule maitseainete (näiteks soola, maitseürtide ja vürtside) lisamine, et tugevdada, tekitada või muuta toidu maitset. Lisaks eri maitseainete valikule mõjutab maitsestamise tulemust ka maitseainete lisamise aeg, näiteks enne või pärast küpsetamist.
Jūrmala lennujaam

Jūrmala lennujaam (varem ka Tukumsi lennujaam, toonane ICAO: EVTA, EVTJ; läti keeles Tukuma lidosta) on lennujaam Lätis Tukumsi piirkonnas Smārde vallas, Tukumsi kesklinnast 4 kilomeetri kaugusel. Tukumsi lennujaama hakati rajama aastal 1939, varem oli aerodroomina kasutusel Tukumsi järve jää. Aastal 1935 põrkasid sealsel jäisel väljal kokku kaks lennukit. Teise maailmasõja ajal paiknesid seal Luftwaffe väed. Pärast sõda rajasid sinna oma baasi NSV Liidu mereväed. Tukumsis hakkasid paiknema merevägede 668. polgu pommitajad Jak-28I ja Jak-28L. Pärast Läti taasiseseisvumist paiknes seal mõnda aega 240. Sevastopoli-Berliini mereründelennuväe kaardiväepolk, seal asusid ka polgu 29 pommitajat Su-24. Pärast Venemaa vägede lahkumist läks lennuväli Läti relvajõudude kasutusse. Lennuvälja kavatseti kasutada reservlennuväljana juhuks, kui Riia lennujaam oleks olnud mingil põhjusel blokeeritud. Osaliselt läks lennuväli toona ka eravaldusesse või hakkas kuuluma ümbritsevatele valdadele. Aastal 2005 loodi lennuvälja haldamiseks SIA "Tukums Airport". Aastal 2010 ehitati sinna reisiterminal, ka rajati sinna öisel ajal maandumist võimaldav tulede süsteem. Lennujaam kavatseti rajada odavlennufirmadele kui alternatiiv Riia lennujaamale. Tsiviillende ei alustatud, kuna keskkonnamõjude hindamine venis. 2015. aastal kaotas lennujaam kasutusloa, kuna lennujaama kasutuselevõttu takistas oht, et lennujaama võidakse kasutada salakaubaveoks (pool sihtasutusest kuulus salakaubaveoga seostatud firmale "K.S.AVIA"). http://latvianaviation.com/Aero_Tukums.html http://www.airbase.ru/squad/russia/sea/ http://www.delfi.lv/bizness/uznemumi/tukuma-lidostai-tomer-bus-jaiziet-ietekmes-uz-vidi-vertesanas-procedura.d?id=40633057 Madara Fridrihsone. ««Jurmala Airport» anulēts lidlauka sertifikāts». lsm.lv, 2015. 18. august Lennujaama koduleht
Anīsah Makhlūf

Anīsah Makhlūf al-Asad (1930 Latakia – 6. veebruar 2016) oli Süüria presidendi Ḩāfiz̧ al-Asadi abikaasa, praeguse presidendi Bashshār al-Asadi ema. Anīsah Makhlūf abiellus Ḩāfiz̧ al-Asadiga 1957. aastal, kui mees oli vanemleitnant. Neil sündis viis last. Lastest on elus Bashshār, Māhir ja Bushrá al-Asad. Ülejäänud kaks, Bāsil ja Majid, on surnud. Anīsah saatis presidenti välisvisiitide ajal. Ta tundis huvi eelkõige naiste, perede, märtrite, vanurite ja orbude probleemide vastu. Anīsah Makhlūf suri pärast pikka haigust. Ta oli käinud end ravimas muu hulgas Saksamaal. Aneesa Makhlouf, widow of late President Hafez al-Assad, passes away, Süüria riiklik uudisteagentuur SANA (vaadatud 7.2.2016).