laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Valter Luts

Valter Luts (30. märts 1923 Narva – 11. jaanuar 2003) oli Eesti draama- ja muusikateatri näitleja ja lavastaja. Valter Lutsu teatritee algas juba koolipoisina operetikooris ja noorsootükkides ning Jorh Aadniel Kiirt kehastades (Narvas Võitleja seltsis). Lõpetanud 1946. aastal Draamastuudio eriklassi, sai Valter Lutsust 22 aastaks Estonia teatri näitleja, ooperisolist ja -lavastaja. Hea karakteersuse ja musikaalsusega lõi ta seal Paul Mägi menuoperetis "Rahutu õnn" Borissi ja "Rummu Jüri" Värdi, hea tantsukoolitus ja sisemine liikuvus viis Valter Lutsu ka balletiosadeni: Ludvig Minkuse don Quijoteni ja nimirollini "Doktor Aibolitis". Ta aitas Paul Mägi kõrval rikastada teatri repertuaari selliste operetiklassika tippudega nagu Kįlmįni "Mariza" ja "Bajadeer" ning Kemény "Kusagil lõunas". Nende lavastuste kavvavõtt andis pärast pikki Siberi-aastaid lavale tagasituleku võimaluse operetitäht Gerda Murrele. Valter Luts juhtis aastaid (1962–1987) populaarset Paul Pinna nimelist Rahvateatrit. Hakanud töö kõrvalt Estonia teatris algul Nõmme kultuurimaja näiteringi juhendama, kujundas ta hiljem trükitööliste ametiühingu klubist välja teatri (praegu Von Krahli Teater), mille repertuaar koosnes näitekirjanduse väärtteostest. Muu hulgas pakkus ta seal tööd sellistele lavastajatele nagu Ilmar Tammur, Eino Baskin (ajal, mil vanglast saabununa mujal tööd ei saanud). Lutsule kuulub ka Hella Wuolijoe Niskamäe näidendite sõjajärgsele eesti teatrilavale tagasitoomise au. Ta käis sageli lavastamas Soome harrastusteatrites, sai seal ka aasta parima lavastuse autasu – kuldmedali. Valter Lutsu kunagine garderoobikaaslane Estonias, näitleja ja laulja Kalju Karask on öelnud: „"...Valter oli hea jutumees, lausa oraator, alati seltskonna hing. Vaevalt meenub kellelegi see kikilipsuga härrasmees muserdatuna või pahas tujus. Ka siis, kui Valteril mõni asi ei õnnestunud, ei kustunud optimistlik säde ta silmades. Valter Luts oli paratamatu ja parandamatu optimist. Teatriveri ei andnud talle rahu."“ 1978 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane Valter Luts. ETBL
Tsinkkollane

Tsinkkollane on erkkollane vähese valguspüsivusega anorgaaniline värvipigment, koostiselt tsinkkaaliumkromaat K2O · 4 ZnCrO4 · 3 H2O. Värvainete indeksis kannab tsinkkollane tähiseid PY36 (Pigment Yellow 36) ja 77955. Tsinkkollase nimetust on ebatäpselt kasutatud ka korrosioonikaitsematerjali tsinkkromaadi (ZnCrO4) kohta. Pigment lahustub hapetes ja alustes. Tsinkkollast saab kasutada koos kõigi mittealuseliste värvipigmentidega. Valguskindlus on madal: aja jooksul võib kollane värvus tumeneda hallikasroheliseks kromaatiooni redutseerumise tõttu Cr3+ iooniks, või tuhmpruuniks kromaatiooni reaktsiooni tõttu dikromaatiooniks. Tuntuim ajalooline näide tsinkkollase värvikaotusest on seotud Georges Seurat' maaliga "Pühapäeva pärastlõuna Grande-Jatte'i saarel" (1886), milles kunstnik kasutas uut säravkollast värvipigmenti päikesest valgustatud rohu värvuse edasiandmiseks ja mille värvimuutus (kollasest ookerpruuniks) ilmnes juba 1892. aastal, mõni aasta pärast maali valmimist. Esmakordselt sünteesiti ühend juba 19. sajandi algul, kuid seda ei kasutatud värvipigmendina enne 1850. aastaid. Zinc Yellow. - colourlex.com https://www.artiscreation.com/yellow.html#PY36 Georges Seurat, A Sunday on La Grande Jatte. - colourlex.com Zinc yellow. - Conservation and Art Materials Encyclopedia Online (CAMEO) Zinkgelb. - Material-Archiv
Liivimaa tragunirügement (Albedyhl)

Liivimaa tragunirügement (rootsi k. Livländskt dragonregemente) oli 1700–1709 tegutsenud Rootsi ratsaväeüksus, mis osales Põhjasõjas ning kuulus Wolmar Anton von Schlippenbachi ja Adam Ludwig Lewenhaupti armeesse. Rügemendis ülemateks olid 1700–1703 Gustav Ernst von Albedyhl ja 1704–1709 Gustav Carl von Schreiterfelt. Üksus likvideeriti peale Poltava lahingut. Liivimaa tragunirügement moodustati 1700. aasta algul, kui kindral Otto Vellingk leppis Albedyhliga kokku, et ta moodustab 12 kompaniist koosneva 600-mehelise püsiva tragunirügemendi. Eeskujuks võeti Saksi tragunirügemendid, kellega rootslased olid sama aasta veebruarist alates võidelnud. 1701. aasta 1. märtsil rkj korraldas kindralmajor Jakob Spens rügemendile Raunas ülevaatuse. Rügemendi juhatus oli järgmine: ooberst Gustav Ernst von Albedyhl; ooberstleitnant; major Gustav Carl von Schreiterfelt; kaptenid Lorentz Heinrich von Bellingshausen, Gustav Magnus von Patkul, Magnus Siegfried von Taube, Burchard Ernst von Trautwetter, Heinrich Johann von Schreiterfelt, Otto Reinhold von Hammelstierna, Engelbrecht von Vietinghoff, Reinhold Johann von Freymann ja Gustav Georg von Albedyhl. Üksuse koosseisus oli kokku 570 meest. Samal aastal viidi üksus Kuramaale, kus üks pool liikus koos Karl XII peaarmeega Leetu, teine osa liitus 1703. aastal Schlippenbachi armeega Liivimaal. 1704. aastal sai tragunirügemendi uueks ooberstiks Gustav Carl von Schreiterfelt. 1709. aastal liikus üksus Lewenhaupti armee koosseisus Valgevenesse ning seealt Ukrainasse, kus mõlemad rügemendi pooled taas liideti. Üksus hävis Poltava lahingus. "Albedyhl's dragoons". Vaadatud 21.07.2024. "Svenska arméns regementen 1700-1718". Vaadatud 21.07.2024.
Mägivabariik

Mägivabariik oli 1917–1920 eksisteerinud riik Põhja-Kaukaasias. Riik rajati 21. detsembril 1917 pärast Oktoobrirevolutsiooni. Neil aladel on praegu Venemaa Föderatsiooni kuuluvad Tšetšeenia, Inguššia, Põhja-Osseetia, Kabardiini-Balkaaria ja Dagestani vabariigid ning osa Stavropoli kraist. Vabariigi pindala oli umbes 415 265 km2, elanike arv ligikaudu 11 miljonit. Pealinn oli algselt Vladikavkaz, seejärel Nazran ja lõpuks Temir Khaan Šure (praegune Buinaksk). Üks Mägivabariigi tähtsamaid rajajaid oli imaam Šamili lapselaps Sayd Šamil. Kuna Sayd Šamil oli üks riigitegelastest, siis peeti riiki imaam Šamili riigi järglaseks. Kohe algasid lahingud Punaarmeega. 1918. aasta märtsis suutis Tereki Nõukogude Vabariik riigi vallutada ja liita. 11. märtsil 1918 liikus valitsus eksiili Gruusiasse. 11. mail 1918 taastati iseseisvus. Septembrist novembrini 1918 oli riigis Türgi okupatsioon. Riiki tunnustasid de iure Saksamaa, Türgi ja Gruusia Demokraatlik Vabariik. Mais 1919 okupeerisid riigi Anton Denikini juhitud valgekaartlaste väed, kes viibisid seal kuni novembrini 1920, mil ala vallutas Punaarmee. Seejärel rajati Autonoomne Sotsialistlik Nõukogude Mägivabariik. Mägivabariik likvideeriti tegelikult juba 1919, kuid 1924 rajati Saksamaal Kaukaasia Iseseisvuskomitee, mis pidas end Mägivabariigi eksiilvalitsuseks. Iseseisvuskomitee juht oli Sayd Šamil. 1917–1918 Abdulmajid Tapa Tšermojev 1918 Abdulmajid Tapa Tšermojev 1918 vürst Nuh Bek Šamhal Tarkovski 1918–1919 P. Kotsev Mägilaste ANSV
Lorentz Heinrich von Bellingshausen

Lorentz Heinrich von Bellingshausen (ka Lorenz Heinrich; surnud 1701) oli Bellinghausenite aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane (kapten), kes osales Põhjasõjas. Ta sündis Leonhard Johann von Bellingshauseni peres. 1694. aastal oli ta lipnik Fägersköldi rügemendis. 1700. aastal määrati ta Albedyhli tragunirügemendis kapteniks. Bellingshausen suri järgmisel aastal haiguse tagajärjel. Lewenhaupt, Adam. Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar. Lk 37. 1920.
Gustav Magnus von Patkul

Gustav Magnus von Patkul (surnud 1701) oli Patkulite aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane (kapten), kes osales Põhjasõjas. Gustav Magnus von Patkul sündis Liivimaal. 1685. aastal oli Patkul lipnik Österbotteni jalaväerügemendis. 1700. aasta mais määrati ta Albedyhli tragunirügementi. Patkul suri järgmise aasta aprillis. Lewenhaupt, Adam. Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar. Lk 501. 1920.
Trap-muusika

Trap on Atlanta räpparite T.I., Jeezy ja Gucci Mane'i algatatud hiphopi alamžanr, mis pärineb USA lõunaosast ning mille lüürilised viited trapile algasid aastast 1991, kuid tänapäevane trapi kõla ilmus 1999. aastal. Žanr on oma nime saanud Atlanta slängi terminist "trap house" ehk maja, mida kasutatakse eranditult narkootikumide müümiseks Trapmuusika on tuntud oma lihtsate, rütmiliste, minimalistlike lavastuste poolest, mis kasutavad sünteesitud trumme ja mida iseloomustavad keerulised hi-hat mustrid, trummid, bassitrummid, millest mõned on häälestatud pika vaibumisega, et väljastada bassisagedust (algselt Roland TR-ilt -808 trummimasin) ja lüüriline sisu, mis keskendub sageli uimastitarbimisele ja linnavägivallale.Žanri teerajajate hulka kuuluvad produtsendid Kurtis Mantronik, Mannie Fresh, Shawty Redd, Fatboi, Zaytoven, DJ Screw ja Toomp ning räpparid T.I., Jeezy ja Gucci Mane. Kaasaegne trap sound ilmus esmakordselt 1999. aastal koos East Pointi suurima hitiga Cool Breeze'ilt. Seda stiili populariseeris produtsent Lex Luger, kes produtseeris 2010. aastal mõjuka Waka Flocka Flame'i albumi Flockaveli ja oli viljaka hip-hopi produktsioonimeeskonna 808 Mafia kaasasutaja. "Trap music", Wikipedia (inglise), 19. juuli 2024, vaadatud 21. juulil 2024
Jaanuar 1901

Jaanuar 1901, kroonika Kuupäevad:   1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 Seni iseseisvad alad Uus-Lõuna-Wales, Victoria, Queensland, Lõuna-Austraalia, Lääne-Austraalia ja Tasmaania ühinesid Austraalia Liiduks. Jõustus Austraalia põhiseadus. Vannutati ametisse esimene Austraalia kindralkuberner John Hope, 1. Linlithgow' markii. Esimeseks Austraalia peaministriks sai Edmund Barton. Madagaskaril avati maailma esimene autotee (pikkusega 200 km). Saksamaal kehtestas Berliini trammiettevõte ühtse tariifi 10 penni. Saksamaal Hamburgis alustas tööd haigla Hafenkrankenhaus. Šveitsi liidupresidendiks sai Ernst Brenner. Šveitsis läks raudtee-ettevõte Schweizerische Centralbahn riigi omandisse. Saksamaal Berliinis asutati Sotsiaalse Reformi Selts. Peaeesmärk oli tööliste kaitse laiendamine. Algataja ja eesistuja oli Preisi minister Hans Hermann von Berlepsch. Asutajaliikmete seas olid rahvusliberaal Ernst Bassermann ning kateedrisotsialistideks peetud rahvamajandusteadlased Lujo Brentano ja Gustav von Schmoller. Surmaga lõppenud katkujuhtumi tõttu Konstantinoopolis peatati ajutiselt liiklus Rumeenia ja Osmanite riigi vahel, ka Idaekspress. Ameerika Ühendriikides Texase osariigis Beaumonti lähedal purskus Spindletopi puuraugust hiiglaslik naftajuga, mis üleöö kolmekordistas USA naftatootmist ja võimaldas tekkida muu hulgas Texacol. Hiina aktsepteeris pärast rusikavõitlejate mässu mahasurumist suurriikide dikteeritud Hiinale väga kahjulikud rahutingimused. Saksamaal asutas Berliini linnavolikogu miljoni Saksa margaga Kuningas Friedrichi fondi Berliini eluasemenappuse leevendamiseks. Austrias Viinis toimusid 9. iluuisutamise Euroopa meistrivõistlused. Euroopa meistriks tuli Gustav Hügel (Austria), teise koha saavutas Gilbert Fuchs (Saksamaa) ja kolmanda Ulrich Salchow (Rootsi). Saksamaal Berliinis algas Konrad Dudeni osavõtul teine saksa õigekirjakonverents. Konverentsi lõpuks lepiti kokku ametlik reeglistik ametiasutustele. Saksamaal Berliinis asutas Ernst von Wolzogen Saksamaa esimese kabaree Überbrettl. Hollandi Indias said hollandlased võidu atšehite üle, vallutades nende kindluse Batu Iliki. Lõuna-Aafrikas hakati ehitama koonduslaagreid buuride interneerimiseks.
Bernhard Bielenstein

Bernhard Max August Bielenstein (21. august 1877 Dobele, Kuramaa kubermang – 14. aprill 1959 Heilbronn, Baden-Württenberg) oli baltisaksa päritolu arhitekt. Teda peetakse Riia juugendi üheks olulisemaks esindajaks. Ta lõpetas 1897. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1904. aastal Riia Polütehnikumi. Bielenstein töötas aastatel 1904–1905 Charlottenburgi Polütehnilises Instituudis ja tegutses alates 1905. aastast Riias arhitektina, teenis esimeses maailmasõjas Venemaa Keisririigi sõjaväes Pihkvas ja Vitebskis 1917. aastani, mille järel jätkas ta Riias arhitektina tööd. Ta lahkus baltisakslaste ümberasumise käigus Posenisse ja töötas seal hinnastajana teise maailmasõja lõpuni, läks 1945. aastal Eggenthali Baierimaal ning 1958. aastal Neckarsulmi. Tērbatas 6/8 (1908) Augusta Deglava 2 (1909) Kijeva 15 (1909) Stabu 91/93 (1909–1910) Ģertrūdes 56 (1910) Kijevas 17 (1910) Vaļņu 22a (1910) Bruņinieku 27 (1911) Krišjāņa Valdemāra 57/59 (1911) Kuldigas 43/45 (1912) Lienes 12 (1912) Matīsa 45 (1912) Brīvības 84 (1912–1914) Brīvības 82 (1913) Sudrabu Edžus 16 (1913) Matīsa 86a (1913) Artilērijas 58 (1913) Krāslavas 18 (1913) Laidzenes 49 (1914) Vārnu 2 (1914) Tema isa oli pastor, etnograaf ja keeleteadlane August Bielenstein, vennad olid pastor Johannes Bielenstein ja kunstnik Siegfried Bielenstein. https://jugendstils.riga.lv//JugendstilsRiga/Bilensteins/ https://ortus.rtu.lv/science/en/publications/19538 https://austria-forum.org/af/AustriaWiki/Bernhard_Bielenstein https://www.all-in.de/allgaeu/oberallgaeu-kempten/er-war-eine-seele-von-mensch_arid-11899 https://bbld.de/0000000040928883
Magnus Siegfried von Taube

Magnus Siegfried von Taube (sündinud 1669) oli Taubede aadlisuguvõsast pärit Rootsi kapten, kes osales Põhjasõjas. Magnus Siegfried von Taube sündis 1669. aastal Heinrich Johann ja Anna Magdalena von Taube (sünninimega von Bock) perekonda. Magnus Siegfried abiellus Elisabeth Dorothea von Engdesiga. Abielust sündis tütar. 1689. aastal astus ta teenistusse Tiesenhauseni jalaväerügementi. 1698. aastal ülendati ta seal leitnandiks. 1700. aastal sai ta Albedyhli tragunirügemendis kapteniks. 1710. aasta 28. märtsil omandas Taube oma isa käest Hõreda mõisa, mille ta müüs edasi Heinrich Johann von Fockile. "Taube af Karlö no. 34". TAB 35. Vaadatud 22.07.2024. "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Taube, Magnus Sigfrid. Vaadatud 22.07.2024. "Kinnistu detailandmed". Vaadatud 22.07.2024.
Tsinkkromaat

Tsinkkromaat on kromaatide hulka kuuluv mürgine sool valemiga ZnCrO4. Aine esineb erk-sidrunkollaste kristallidena. Tsinkkromaati kasutati alates 1920. aastatest tööstuslikult raud-, alumiinium- ja teraspindade korrosioonikaitsevärvina. Sel juhul lisati tsinkkromaadile sageli muid värvipigmente. Tsingi ioon Kromaatioon Peenestatud tsinkoksiidi (tsinkvalget) töödeldakse väävelhappega, nii et moodustub tsinksulfaat. Sel lastakse pikema aja jooksul reageerida kaaliumdikromaadiga, nii et kaaliumiioon asendub tsingi iooniga; välja sadenenud tsinkkromaat filtreeritakse ja pulbristatakse. Zn2+ + K2CrO4 → ZnCrO4↓ + 2K+ Tööstuslikult kasutatakse aine tootmiseks Cronaki protsessi, milles metalliline tsink pannakse lühikeseks ajaks naatriumdikromaadi ja väävelhappe lahusesse. Tsinkkromaat on tahke aine, tavaliselt lõhnatu erkkollase pulbri või kristallide kujul. Ta on tugev oksüdeerija, eriti kõrgematel temperatuuridel, mittesüttiv ja vees lahustumatu. Tugevalt mürgine, kokkupuutel põhjustab tervisekahjustusi. Keskkonnaohtlik aine, eriti veeorganismidele. Tsinkkromaat on väga mürgine aine, samuti on see Cr(IV) sisalduse tõttu kantserogeen, mis põhjustab sissehingamisel ja kudedega kokkupuutel haavandeid ja kasvajaid. Leitud on tugev korrelatsioon tsinkkromaadi ja pliikromaadi tootmise ning töötajate kopsuvähki suremise juhtumite arvu vahel. Sel põhjusel on uuemal ajal tsinkkromaadi kasutamist piiratud. Tsinkkromaadi värvusest on tuletatud nimetus RAL Classic värvikaardi toonile 1018 Zinkgelb 'tsinkkollane'. Holmes AL, Wise SS, Pelsue SC, Aboueissa AM, Lingle W, Salisbury J, Gallagher J, Wise JP Sr. Chronic exposure to zinc chromate induces centrosome amplification and spindle assembly checkpoint bypass in human lung fibroblasts. Chem Res Toxicol. 2010 Feb 15;23(2):386-95. doi: 10.1021/tx900360w. PMID: 20030412; PMCID: PMC2822114. Davies JM. Lung cancer mortality among workers making lead chromate and zinc chromate pigments at three English factories. Br J Ind Med. 1984 May;41(2):158-69. doi: 10.1136/oem.41.2.158. PMID: 6722042; PMCID: PMC1009277.
J. D. Vance

James David Vance (sündinud 2. augustil 1984) on Ameerika Ühendriikide poliitik ja jurist, asepresidendi kandidaat 2024. aasta presidendivalimistel. Ta kuulub Vabariiklikku Parteisse ja esindab alates 2023. aastast senatis Ohio osariiki. 2003–2007 teenis ta Ameerika merejalaväes, sealhulgas 2005. aastal 6 kuud Iraagis. Ta lõpetas 2013. aastal Yale'i ülikooli õigusteaduskonna (Yale Law School). 2016. aastal avaldas ta oma elulooraamatu "Hillbilly Elegy", mis sai bestselleriks. 2022. aasta novembris valiti ta Ameerika Ühendriikide Senati liikmeks. Juulis 2024 nimetas Donald Trump ta oma asepresidendikandidaadiks 2024. aasta presidendivalimistel. http://vance.senate.gov/
1856

◄ | 18. sajand | 19. sajand | 20. sajand | ► ◄ | 1820. aastad | 1830. aastad | 1840. aastad | 1850. aastad | 1860. aastad | 1870. aastad | 1880. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1852 | 1853 | 1854 | 1855 | 1856 | 1857 | 1858 | 1859 | 1860 | ► | ►► 1856. aasta (MDCCCLVI) oli 19. sajandi 56. aasta. 17. juuli (vkj 5. juuli) – Aleksander II kinnitas Eestimaa talurahvaseaduse. Liivimaa rüütelkond asutas Tori mõisasse hobusekasvanduse. ... ... 17. märts – Mihhail Vrubel, vene maalikunstnik 6. mai – Sigmund Freud, austria psühhiaater ja mõtleja 10. juuli – Nikola Tesla, serbia päritolu Ameerika füüsik ja leiutaja 26. juuli – George Bernard Shaw, inglise-iiri kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat 2. detsember – Louis Zutter, šveitsi võimleja 28. detsember – Woodrow Wilson, USA 28. president 17. veebruar – Heinrich Heine, saksa luuletaja, proosakirjanik ja ajakirjanik 26. aprill – Pjotr Tšaadajev, vene filosoof ja publitsist 3. mai – Adolphe Charles Adam, Prantsusmaa helilooja 9. juuli – Amedeo Avogadro, Itaalia keemik ja füüsik 29. juuli – Robert Schumann, Saksamaa helilooja ja muusikakriitik ... Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 133
Tsinkkollane (värvus)

Tsinkkollane on erkkollane värvitoon, mis meenutab korrosioonikaitsematerjali tsinkkromaadi värvust; esineb RAL Classic värvikaardil, toon 1018 Zinkgelb. Pulbriline tsinkkromaat Tsinkkromaat-alusvärviga kaetud B-25 Mitchell pommitajad monteerimises, 1942 Tsinkkaaliumkromaat https://www.ralcolorchart.com/ral-classic/ral-1018-zinc-yellow
Komprachcice

Komprachcice (saksa keeles Comprachtschütz) on küla Poolas Opole vojevoodkonnas Opole maakonnas, Komprachcice valla halduskeskus. Komprachcice asub Opole kesklinnast ligikaudu 8 km edelas. Küla on esmamainitud 1302. aastal (Gumperti Villa). Raudteeühenduse sai küla 1887. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/031613209042-0496840?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 5.10.2022. Historia Gmina Komprachcice. Vaadatud 22. juulil 2024
Brimeux

Brimeux on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Brimeux asub u. 7 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D149 ääres, Canche'i jõe orus. Küla nimi ilmus esmakordselt 1042. aastal kuninglikus hartas ja kirjutati siis Brivermacum, ladinakeelne nimi keldi sõnale silla kohta. Aastate jooksul on sellel olnud erinevad kirjapildid, nagu Brivamagus, Brivomagus, Brimeaus (1153. aastal), Brimodio ja Brimodium (1154. aastal), Brimaus 1226. aastal, Brimeul 1415. aastal, Brimeu 1499. aastal ning lõpuks Brimeux 1704. aastal. Kui Brimeux's turvast kaevandati, avastati 5 m pikkune puidust põrand, plekknõu ja tulekivihelbed, mis näitab, et Brimeux oli asustatud juba enne roomlaste saabumist. Raudteejaama ehitamisel avastati mitmesuguseid gallo-rooma ajastu esemeid: münte; kaalud ja villa jäänused. Piirkonda rüüstasid 842. aastal sissetunginud normannid. Seal on jälgi Brimeu kojast pärit küla isandate feodaallinnuse linnamäest. Kirik. Ehitati aastatel 1495-1524 isand Hugh de Meluni poolt leekestiilis. Löövi taastas 1860. aastal arhitekt Norman Clovis, kes andis sellele tänapäevase ilme. Kellatornis oli kunagi 3 kella, kuid nüüd on ainult üks, teised võõrandati 1793. aastal. 1920. aastal püstitatud sõjamälestusmärk. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Alaska Klee Kai

Alaska Klee Kai on spitsi tüüpi koeratõug, mis on loodud 20. sajandi lõpus ja meenutab välimuselt Alaska malamuuti ja Siberi haskit. Tegu on energilise ja intelligentse loomaga, kelle välimus näitab ta päritolu. Aretatud kolmes suuruses, kaal varieerub kahest üheksa kilogrammini täiskasvanu eas, olenevalt, kas tegu on standard, mini või toy suuruse isendiga. Nimi Klee Kai tuleb Atapaski keelest ning tähendab väikest koera. Tõu aretas Linda S. Spurlin seitsmekümnendatel Alaskal, Wasillas. Tõu aretamisel kasutati Alaska huskyt, Siberi huskyt, Ameerika eskimokoera ja Schipperket. Spurlin kasutas tõu loomiseks "parimaid ja praakis ülejäänu välja". Keskmine Alaska Klee Kai on uudishimulik, väle, eemalehoidev ja intelligentne. Nad võivad olla nii intelligentsed, et muutuvad kangekaelseks, mida peetakse soovimatuks omaduseks. Kuigi nad on väiksed ja raske kondiga, on nad väledad ja suudavad kõrgele hüpata. Nende väiksus võib olla väleduse treenimisel kasulik, võimaldades neil hõlpsalt ja graatsiliselt liikuda. Neid on neljas värvitoonis: punane ja valge; must ja valge; hall ja valge; ja üleni valge. Igas värvitoonis on alajaotised, nagu näiteks hundihall ja hõbehall ning kaneelipunane ja tumepunane. Albinism võib Alaska Klee Kai näituseringidest ja aretusprogrammidest diskvalifitseerida, kuna tõustandardis on kirjas, et üleni valge ei ole tunnustatud värv. Alaska Klee Kai kolm suurust on toy, mini ja standard. Toy suuruses Alaska Klee Kai on kuni 33 cm pikk ja kaalub alla 4,5 kg. Mini suuruses Alaska Klee Kai on 33–38 cm pikk ja kaalub 4,5–6,8 kg. Standard suuruses Alaska Klee Kai on 38–43 cm pikk (43–44,5 cm pikkust Alaska Klee Kaid peetakse endiselt standardsuuruses loomaks, kuid see on vale) ja kaalub 6,8–9 kg. Erikaalu vahemikud sisaldusid 1993. aasta algsetes AKKAOA standardites, kuid hilisemates muudatustes nõutakse, et kaal peab olema proportsionaalne koera pikkusega. Alaska Klee Kaidel võivad tekkida erinevad maksa haigused, südameprobleemid ja kae. Samuti on täheldatud probleeme kilpnäärmega. Tõu üldiselt suhteliselt noore vanuse tõttu on võimalik, et selle tõu geneetilise haiguse levimuse täielikuks kindlakstegemiseks ei ole möödunud piisavalt aega, kuigi arvatakse, et see tõug on suhteliselt terve. Koeratõugude loend "United Kennel Club Alaskan Klee Kai". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. märts 2013. Vaadatud 2. märtsil 2013. "How It Started | Alaskan Klee Kai Association of America". AKKAOA (inglise). Vaadatud 30. augustil 2020. Tilley, Lawrence P.; Smith, Francis W. K. Jr. (2011). Blackwell's five-minute veterinary consult. Wiley-Blackwell. ISBN 978-0-8138-0763-8. OCLC 708544378. "Alaskan Klee Kai Health Problems". helloBARK! (Ameerika inglise). 13. november 2018. Vaadatud 29. juunil 2021. Alaska Klee Kai koer.ee
Karsten Staehr

Karsten Michael Staehr (taanikeelne kirjapilt Karsten Stæhr; sündinud 20. detsembril 1962 Nykøbing Sjællandis) on Taani majandusteadlane. Lõpetas Stenhusi Gümnaasiumi Holbækis, Taanis 1981. Õppis Kopenhaageni Ülikoolis õigusteadust 1982–1983, rahvamajandust 1983–1991 ja matemaatikat 1987–1989, omandas samas majandusteaduse magistri (1992) ja doktori (1998) kraadi. Täiendas end 1989–1990 California Ülikoolis Los Angeleses ning 1992–1996 Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis, kust sai majandusmagistri kraadi 1996. Oli lektor Kopenhaageni Ülikoolis 1995–1997, Vilniuse Ülikoolis 1997–1998, külalislektor Oslo Ülikoolis 1998–2001 ja Tartu Ülikoolis 2001–2007; Norra Panga nõunik 1998–2003, külalisteadur Soome Pangas 2002 ja Eesti Pangas 2006–2007; vanemökonomist Keskkonnahindamise Instituudis Kopenhaagenis 2005–2006. Aastast 2007 on Eesti Panga juhtivteadur; samast aastast Tallinna Tehnikaülikooli professor: rahanduse ja majandusteooria instituudis 2007–2016 (2007–2010 erakorraline professor), majandusanalüüsi ja rahanduse instituudis alates 2017 (aastast 2019 täisprofessor tenuuris). Peamised uurimisvaldkonnad: makroökonoomika, rahvusvaheline rahandus, avalik majandus, maksupoliitika, Euroopa integratsioon. 2010 Aasta teadustöötaja Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonnas 2018 Tallinna Tehnikaülikooli teenetemedal Mente et Manu 2023 Eesti Teaduste Akadeemia Mihhail Bronšteini nimeline majandusteaduste preemia Eesti teaduse biograafiline leksikon, 4.köide Karsten Staehri kodulehekülg Eesti Teaduse Infosüsteem Karsten Staehri kodulehekülg Karsten Staehr Eesti Teaduse Infosüsteemis Karsten Staehri publikatsioonid