laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Europe

Europe oli vanakreeka mütoloogias Liibanoni printsess Siidonist, Agenori ja Telephassa tütar, Phoinixi, Kilixi ja Kadmose õde. Europe oli nii ilus, et temasse armus Zeus. Jumal saatis talle unenäo, milles kaks naist tema pärast kaklesid. Ühe nimi oli Ida ja teise nimi Lääs. Kui Ida võitnuks, saanuks Europe jääda oma kodumaale, aga Lääs andis talle peksa, mis tähendas, et Europe pidi kodunt lahkuma ja minema läänemaale. Unenäo abil tahtis Zeus näha, mida Europe arvab elukoha vahetusest. See unenägu ei meeldinud Europele põrmugi, ent Zeus oli kindel, et peab Europe enesele saama. Ükskord, kui Europe sõbrannadega merekaldal mängis, astus Agenori karja seast välja Zeus lumivalge härja kujul. Härg oli imekspandavalt ilus ja suursugune. Ta oli ka väga sõbralik, nii et lõpuks ronis Europe talle selga. Seepeale kihutas härg otse merre ja viis ta endaga. Zeus viis Europe Kreetale ja see retk kujunes triumfirongkäiguks. Poseidon oli keelanud merel lainetada, nii et see oli peegelsile. Kõige ees ujus Poseidoni poeg Triton, kes suurt teokarpi nagu pasunat puhus. Järgnes härg-Zeus Europega, siis Poseidon oma naise Amphitritega kaarikul, mida vedasid merihobud. Üleval saatsid neid merelinnud, kõrval delfiinid ja taga nereiidid. Sellest alates kannab piirkond, kuhu kuuluvad Kreeta, Kreeka ja kogu nendest lääne poole jäävad alad, Euroopa nime. Kreetal pani Zeus Europet valvama tohutu pronkshiiglase Talose, kes kõigi vaenulike laevade pihta kaljusid pildus. Kreetast purjetas mööda ka Europe vend Kadmos, kelle isa oli saatnud Europet otsima, kuid Talost kartes ei julgenud ta läheneda. Kadmos ei leidnudki Europet, kuid jäi ellu. Kreetal lähenes Zeus Europele tohutu kotkana. Europe sai kolm poega: Kreeta kuninga Minose, Rhadamanthyse ja Lüükia esimese kuninga Sarpedoni. Zeusi pulmakingid Europele olid Talos, jahikoer Lailaps, kes ei lasknud kunagi saaki minema, ja kuldne vibu nooltega, mis tabasid alati märki. Kui Europe vanemaks jäi ja enam Zeusile ei meeldinud, abiellus ta Kreeta kuninga Asterioniga. Europe oli antiikaja vaasi- ja seinamaali üks lemmikteemasid. Hiljem on Europet maalinud Franois Boucher, Gustave Moreau, Rembrandt, Valentin Serov, Giovanni Battista Tiepolo, Tintoretto, Tizian ja Paolo Veronese. Europe röövimist on kujutatud Kreeka kaheeurosel mündil.
Dunte mõis (Riia)

Dunte mõis (Duntes muižiņa, ka Kaminga muiža ja Kūmiņa muiža, saksa keeles Eichenheim, ka Kummings Hof) oli suvemõis Lätis Riia linna Sarkandaugava asumis. Mõisa peahoone asus Dunte ja Pededze tänava ristumiskohas. Dunte mõis rajati 17. sajandil Sarkandaugava kõrgele kaldapealsele. Mõisa esimesed omanikud olid Dunted, kellele kuulus ka Dunte mõis Salatsi piirkonnas. 18. sajandi teisel poolel ostis mõisa inglasest kaupmees Patrick Cumming, kes liitis sellega veel mitu muud krunti. Koos teise kaupmehega asutasid nad ettevõtte Cumming-Fenton & Co, mis tegutses vaatamata välismaalastest ettevõtjaile kehtestatud kõrgemale maksumäärale edukalt. Ettevõte jätkas tööd ka kontinentaalblokaadi ajal; Cummingid tegutsesid toona Dunte mõisa asemel küll Suurbritannias. Aastast 1872 tegutses Dunte mõisas mitu heategevusorganisatsiooni. Mõisas asus toona ka kool, mis suleti seoses venestamisega. Mõisa juures asus supluspaik. 19. sajandi teisel poolel kandis mõis ka Eichenheimi ja Ozolaine nime. Põhjuseks olid mõisa pargis asuvad ja selleks ajaks suureks sirgunud tammed. Dunte mõisa hooned on tänapäevaks hävinud. Cummingshofi mõisa majandushooned Daugavpilsi jõe ääres 1795. aastal. Johann Christoph Brotze kogust Sissekanne Riia mõisate veebisaidil (läti keeles)
Alberta Ülikool

Alberta Ülikool on ülikool, mis asub Edmontoni linnas Alberta provintsis Kanadas. Ülikooli asutasid 1908. aastal Alberta esimene peaminister Alexander Cameron Rutherford ning matemaatikaprofessor ja ülikooli esimene president Henry Marshall Tory. Üle 39 000 üliõpilase õpib 400 õppekaval 18 teaduskonnas.
Kommunaar

Naha- ja jalatsite Tootmiskoondis Kommunaar (1944-1997) oli Eesti naha- ja jalatsivabrik pärast Teist maailmasõda. Hiljem nimetati tootmiskoondiseks, kuid lõpetas tegevuse Eesti iseseisvuse taastamise järel. ENSV Kergetööstuse Rahvakomissariaadi Tekstiiltööstuse Peavalitsuse ettevõte, aadressil Tööstuse tänav 50, Kommunaar loodi riigistatud naha- ja jalatsivabrik "Union"-ist. 17. oktoobril 1940 liideti „Kommunaariga", tekstiiltööstused U.-ü. „Kudur", J. Loorberg & Ко. Kommunaar paiknes aadressil Maakri 19/21, kus 2012. aastal tulid ehitusplatsi ettevalmistamisel välja keldris olnud puidust nahaparkimistünnid, mis varem olid kuulunud Kommunaari eelkäijale, riigistatud jalatsivabrikule Union. Riikliku aktsiaseltsi Kommunaar tootmishoone asus Laki tänav 12. "APE>TLA.R-108". "Blog.erm.ee". 341. Kergetööstuse Rahvakomissari käskkiri nr. 112., ENSV TEATAJA 21.oktoobril Nr.29 1940
Laskesuusatamine 2006. aasta taliolümpiamängudel

Laskesuusatamine 2006. aasta taliolümpiamängudel toimus 11.–25. veebruarini Cesana San Sicarios. Laskesuusatamise võistluskeskus asus üle 1600 m kõrgusel merepinnast. Keskuse ehitamisel oli arvestatud kõiki kaasaja nõudeid. Suusaradade tihe võrk võimaldas varieerida võistlusmaa raskusastet ja ringide pikkusi. Tiirus oli 30 laskepaika ja võistlusi võis jälgida üle 4600 pealtvaataja. Kogu keskuse ehitus läks maksma üle 25 miljoni euro. Laskesuusatamises jagatud medalid riigiti. Kuupäev: 14. veebruar Osavõtjaid: 90 Olümpiavõitja 2002: Ole Einar Bjørndalen, Norra Ametlikud tulemused 18. veebruar Osavõtjaid: 60 (stardileht) Olümpiavõitja 2002: Ole Einar Bjørndalen, Norra Ametlikud tulemused 25. veebruar Osavõtjaid: 30 (stardileht) Olümpiavõitja 2002: esmakordselt olümpiamängude kavas Ametlikud tulemused 11. veebruar Osavõtjaid: 89 *stardileht Olümpiavõitja 2002: Ole Einar Bjørndalen, Norra Ametlikud tulemused 21. veebruar Osavõtjaid: 17 meeskonda (stardileht) Olümpiavõitja 2002: Norra (Halvard Hanevold, Frode Andresen, Egil Gjelland, Ole Einar Bjørndalen) Ametlikud tulemused 16. veebruar Osavõtjaid: 84 (stardileht) Olümpiavõitja 2002: Kati Wilhelm, Saksamaa Ametlikud tulemused 18. veebruar Osavõtjaid: 60 (stardileht) Olümpiavõitja 2002: Olga Põljova, Venemaa Ametlikud tulemused 25. veebruar Osavõtjaid: 30 (stardileht) Olümpiavõitja 2002: esmakordselt olümpiamängude kavas Ametlikud tulemused 13. veebruar Osavõtjaid: 82 (stardileht) Olümpiavõitja 2002: Andrea Henkel, Saksamaa Ametlikud tulemused 15 km laskesuusatamises algselt hõbemedali saanud Olga Põljova dopinguproov näitas keelatud aine karpedooni sisaldust, mistõttu pidi ta tagastama oma medali ja olümpialinnast lahkuma. Põljova oli esimene Torino mängudel vahele jäänud sportlane. Rahvusvaheline Laskesuusatamise Liit (IBU) määras positiivse dopinguproovi andnud venelannale Olga Põljovale kaheaastase võistluskeelu. 23. veebruar Osavõtjaid: 18 naiskonda (stardileht) Ametlikud tulemused
Sinilind (täpsustus)

Sinilind tähendab mitut asja. Sinilind (Sialia) on linnuperekond. "Sinilind" on Maurice Maeterlincki näidend. "Sinilind" on 1970. aasta Nõukogude Liidu multifilm. "Sinilind" on Raimond Valgre laul. Sinilind on ansambel. Sinilind on UNICEF-i aastapreemia. Sinilind on lasteaed Tallinnas Mustamäel. Sinilind on kultuurikeskus Elvas. Sinilind on tiibur. Sinilind on Mereakadeemia väike õppelaev.
Slovakkia lipp

Slovakkia lipp on Slovakkia riigilipp. See on kasutusel alates 1992. aastast. Lipp kasutab sarnaselt teiste slaavi maadega valget, sinist ja punast värvust. Trikoloori vasakul poolel on Slovakkia vapp. Tšehhoslovakkia lipp Tšehhi lipp
Voolutangid

Voolutangid ehk ampertangid on mõõteriist elektrivoolu tugevuse mõõtmiseks ilma mõõdetavat ahelat katkestamata. . Voolu otseseks mõõtmiseks tuleb mõõteriist (ampermeeter) teatavasti ühendada vooluahelasse järjestikku, s.t vooluahela katkestuskohta. Tangid võivad olla mõeldud ainult vahelduvvoolu mõõtmiseks või siis nii vahelduv- kui ka alalisvoolu mõõtmiseks. Vahelduvvoolutangid kujutavad endast voolutrafot, millel puudub oma primaarmähis; voolu mõõtmisel on selleks isoleeritud juhe või kaabel, mille ümber suletakse tangide kahe poolega magnetahel. Juhet läbiv muutuv vool tekitab magnetsüdamikus muutuva magnetvoo, mis indutseerib südamikule keritud sekundaarmähises voolu, mida mõõdab osutimõõteriist või digitaalnäidik. Et vooluahelat katkestamata mõõta alalisvoolu, kasutatakse voolutangides peamiselt Halli efektil põhinevat andurit, mis paikneb magnetsüdamiku õhupilus. Juhet läbiva voolu ja magnetvälja koosmõjul Halli anduris tekkivat nõrka pinget võimendab elektroonikalülitus. Niisuguse mõõteriistaga saab mõõta ka vahelduvvoolu. Mõõtetrafo Voolutrafo Voolutugevuse mõõtmine
Tiiu Erelt

Tiiu Erelt (1962. aastani Tiiu Kask; sündinud 20. aprillil 1942 Tallinnas) on eesti keeleteadlane. Tema erialase tegevuse põhialad on olnud keelekorraldus, terminoloogia ja leksikoloogia ning paljude erialade oskuskeele kujundamine. Tiiu Erelt on lõpetanud 1960. aastal Tallinna 2. Keskkooli ning õppinud aastatel 1960–1965 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna eesti filoloogia osakonnas, kitsam eriala soome-ugri keeled. Aastatel 1965–2009 töötas ta Eesti Keele Instituudis (aastani 1993 Keele ja Kirjanduse Instituut). On töötanud vanemlaborandina ja nooremteadurina, 1990. aastast vanemteadurina, 2003–2008 peakeelekorraldajana. 1977–1984 õpetas ta Tartu Riiklikus Ülikoolis terminoloogia- ning 1984 ja 1986 Tallinna Pedagoogilises Instituudis keelekorralduse kursust. 1993 pidas loenguid Helsingi Ülikoolis. Ta on töötanud patendinduse, ehituse, pedagoogika ja keeleteaduse terminoloogia ning kutse- ja ametinimetuste täpsustamisel. Osalenud õigekeelsussõnaraamatute koostamises, sealhulgas on ka 1999. ja 2006. aasta õigekeelsussõnaraamatu toimetaja ja kaaskoostaja ning üks 1976. ja 2013. aasta õigekeelsussõnaraamatu koostajaid. Toimetanud muuhulgas ka "Vene-eesti sõnaraamatu" 3. ja 4. köite. Tiiu Erelt on olnud Emakeele Seltsi keeletoimkonna liige (1995–2000 toimkonna vanem) ning vabariikliku õigekeelsuskomisjoni liige (1972–1978 teadussekretär). Ta on avaldanud üle 270 publikatsiooni. 1999 Ferdinand Johann Wiedemanni keeleauhind 2000 Eesti Vabariigi teaduspreemia 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2013 Eesti Keeletoimetajate Liidu auliige 2017 Emakeele Seltsi auliige Vene-eesti kutse- ja ametinimetuste sõnastik (1979, koos Anna Argali ja Kristjan Toropiga) Eesti oskuskeel (1982) Väike uudissõnastik (1983, 1989) Uudis- ja unarsõnu (1985, koos Rein Kulli ja Henno Meristega) Eesti-soome keeleteaduse sõnastik (1992, 1995) Nimekirjutusraamat (1993, autoreid) Eesti ortograafia (1995, 2005) Eesti keele käsiraamat (1997, 2007, koos Mati Erelti ja Kristiina Rossiga) Eesti keelekorraldus (2002) Eesti-inglise keeleteaduse sõnastik (2003, koos Mati Erelti ja Enn Veldiga) Eesti oskuskeelekorralduse seisund (2003, koos Arvi Tavastiga) Terminiõpetus (2007) Keelenõuanne soovitab 1–4 (1996–2008, autoreid) Tiiu Erelti abikaasa on Mati Erelt. Nende pojad on Pekka Erelt ja Jaan Erelt. Maire Raadik. Oma Keel, 2012, nr 1 Eesti teaduse biograafiline leksikon, Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus 2000 ETIS: Tiiu Erelt Ott Heinapuu. "ÕS-i toimetaja: ühiskond ei poolda keelekasutuse pärast karistamist" Eesti Päevaleht, 17. august 2009 Hille Saluäär. "Palju õnne, Tiiu Erelt!" Õiguskeel, veebruar 2012
Otto I

Otto I ja Otto-nimelisi valitsejaid oli mitu. Otto I Suur oli esimene Saksa-Rooma keiser 963–973. Otto oli Baieri kuningas 1886–1913. Otto I oli Kreeka kuningas 1832–1862. Otto Kõrgeauline oli Saksimaa hertsog 880–912. Otto I oli Baieri ja Švaabimaa hertsog 973/976–982. Otto von Hohenstaufen oli Burgundia pfaltskrahv 1190–1200. Otto I oli Brandenburgi markkrahv 1170–1184. Otto I oli Istria hertsog 1171/84–1234. Otto von Wittelsbach oli esimene Wittelsbachist Baieri hertsog 1180–1183. Otto von Worms oli Kärnteni hertsog 995–1004. Otto oli Ballenstedti krahv 1106–1123. Otto I oli Gelderni krahv 1182–1207. Otto I oli Nassau krahv 1247–1290. Otto I oli Pommeri hertsog 1295–1344. Otto I oli Hesseni maakrahv 1308–1328. Otto I oli Schaumburgi krahv 1370–1404. Otto Savoiast oli Savoia hertsog 1048–1060. Otto Rikas oli Saksimaa hertsog 1112–1114. Otto Rikas oli Meißeni markkrahv 1125–1190. Otto I Laps oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog 1235–1252. Otto Rõõmus oli Austria hertsog 1330–1339. Otto I oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog, Göttingeni vürst 1367–1394. Otto oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog 1292–1344. Otto I oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst (Otto VI nime all) 1520–1527 ning Harburgi isand 1527–1549. Otto I oli Mosbachi pfaltskrahv 1410–1448 ja Mosbach-Neumarkti pfaltskrahv 1448–1461. Otto II Otto III Otto IV Otto V
Ungari Jolánta

Ungari Jolánta (u. 1216–1251) oli Aragóni kuninganna (1235–1251), kuningas Jaime I Vallutaja teine naine. Ungaris pärines ta Árpádi dünastiast, Hispaanias kuulus Aragóni dünastiasse. Eri keeltes nimetatakse teda väga erinevalt: ungari keeles Jolánta, katalaani keeles Iolanda või Violant d'Hongria, hispaania keeles Yolanda või Violante de Hungría, inglise keeles Violant of Hungary. Jolánta sündis Ungaris Esztergomis Ungari kuninga András II ja kuninganna Yolanda de Courtenay lapsena. Tema isapoolsed vanavanemad olid Ungari kuningas Béla III ja tolle esimene naine Antiookia Agnes, emapoolsed Ladina keisririigi keiser Pierre II de Courtenay ja tolle teine naine Yolande de Hainaut. Ta oli Teise Bulgaaria tsaaririigi keisrinna Anna Mária, Ungari kuninga Béla IV, Püha Elisabethi ja Galiitsia-Lodomeeria kuninga Kálmáni poolõde. Jolánta ema suri 1233, kui Jolánta oli 17-aastane. Ta isa András II abiellus Beatrice d'Estega, kellega sai poja Istvàni. 1235. aastal abiellus Jolánta Aragóni kuninga Jaime I Vallutajaga. Jaimel oli juba poeg Alfonso eelmisest abielust Kastiilia Eleanoriga. Jaime lahutas Eleanorist ja otsustas uuesti abielluda, valides Jolánta. Jaimel ja Jolántal oli kümme last: Violante de Aragón (1236–1301), Kastiilia kuninganna, Kastiilia kuninga Alfonso X naine Constanza de Aragón Pero III, Aragóni kuningas (1240–1285) Jaume II, Mallorca kuningas (1243–1311) Ferdinand de Aragón (1245–1250) Sancha de Aragón (1246–1251) Isabelle d'Aragon, Prantsusmaa kuninganna (1247–1271) María de Aragón (1248–1267), nunn Sancho, Toledo peapiiskop (1250–1275) Eleanor de Aragón (sündis 1251, suri noorelt, surmaaeg teadmata) Jolánta oli Prantsuse kuninga Philippe IV ja Valois krahvi Charlesi vanaema; Charles oli omakorda Prantsusmaa kuninga Philippe VI isa. Jolánta suri 1253. aastal. Ta on maetud koos oma tütre Sanchaga Santa Maria de Vallbona kloostrisse Vallbona de les Mongesis Kataloonias. Tema abikaasa Jaime abiellus veel ühe korra Teresa Gil de Vidaurega, kes oli varem üks Jaime armukestest. Crónica de San Juan de la Peña Cawley, Charles Kings of Hungary Foundation for Medieval Genealogy Violant Arpad Ricardo del Arco y Garay: Sepulcros de la Casa Real de Aragón Thalamus de Montpellier
István Postuumne

István Postuumne (1236 – 10. aprill 1271, Veneetsia) oli Ungari kuninga András II postuumne poeg, tema ema oli Ungari kuninganna Beatrice d'Este. Vanemad poolvennad, sh Ungari kuningas Béla IV pidasid teda abieluväliseks ning keeldusid andmast talle Ungari kuninga pojana ettenähtud elatist. Suure osa elust veetis ta Itaalias, kus tema ema võitles poliitilise toetuse eest. Istvàn abiellus lesknaise Isabella Traversaniga (?-1264), nende poeg Istvàn suri noorelt. Tema teine naine oli Veneetsia patriits Tomasina Morosini, nende pojast sai Ungari kuningas András III (valitses 1290-1301), Árpádi dünastia viimane kuningas.
Samuel Matete

Samuel Matete (sündinud 27. juulil 1968 Chingolas) on Sambia endine kergejõustiklane (400 m tõkkejooksja), maailmameister ja olümpiamedalist. Temast sai esimene Sambia kergejõustiku maailmameister ja MM-i medalist, kui ta võitis 1991. aasta maailmameistrivõistlustel Tōkyōs 400 m tõkkejooksus kuldmedali Jamaica jooksja Winthrop Grahami ja Suurbritannia jooksja Kriss Akabusi ees. Matete oli varem samal aastal jooksnud Zürichis 47,10, mis oli ka Aafrika rekord. Kaks aastat hiljem tuli ta Stuttgardi maailmameistrivõistlustel valitseva olümpiavõitja Kevin Youngi järel teiseks. Hõbemedali võitis Matete ka 1995. aasta maailmameistrivõistlustel Göteborgis. 1996. aasta Atlanta olümpiamängudel võitis Matete hõbemedali, kaotades võitjale Derrick Adkinsile 0,24 sekundiga. Matete võitis maailma karikavõistlustel 400 m tõkkejooksus kokku kolm esikohta: 1992, 1994 ja 1998. 1998. aastal tuli ta Aafrika meistriks. 1996 Atlantas hõbemedal 47,78 1991 Tōkyōs maailmameister 47,64 1993 Stuttgardis hõbemedal 47,60 1995 Göteborgis hõbemedal 48,03 1992 Havannas kuldmedal 48,88 1994 Londonis kuldmedal 48,77 1998 Johannesburgis kuldmedal 48,08 1998 Dakaris kuldmedal 48,58 "Tulemused". sport24.ee. Vaadatud 17.03.2014. Samuel Matete Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Otto II

Otto II nime all on tuntud mitu valitsejat: Otto II oli Saksa-Rooma keiser 973–983 Otto II Kõrgeauline oli Baieri hertsog 1231–1253 Otto II oli Lüneburgi hertsog 1277–1330 Otto II oli Baieri hertsog 1061–1070 Otto II oli Pommeri hertsog 1413–1428 Otto II oli Määrimaa hertsog 1099–1126 Otto II oli Mosbach-Neumarkti pfaltskrahv 1461–1490 Otto II von Habsburg oli Habsburgi krahv –1111 Otto II oli Brandenburgi markkrahv 1184–1205 Otto II Lombakas oli Gelderni krahv 1229–1271 Otto II oli Schaumburgi krahv 1426–1464 Otto II oli Göttingeni vürst 1394–1463 Otto II oli Lüneburgi vürst 1277–1330 Otto II oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Harburgi isand 1549–1603 Otto I Otto III Otto IV Otto V
Aaro Pajari

Aaro Olavi Pajari (17. juuli 1897 Asikkala – 14. oktoober 1949 Kokkola) oli Soome sõjaväelane, Soome kindralmajor, kahe Mannerheimi risti kavaler. Ta võttis osa nii Talvesõjast, Jätkusõjast kui ka Lapi sõjast. 14. september 1941 – Mannerheimi rist 16. oktoober 1944 – Mannerheimi rist
Hjalmar Siilasvuo

Hjalmar Fridolf Siilasvuo (aastani 1936 Hjalmar Fridolf Strömberg; 18. märts 1892 Helsingi – 11. jaanuar 1947 Liminka Oulu lähedal) oli Soome sõjaväelane, Soome kindralleitnant, Mannerheimi risti kavaler. Ta võttis osa nii Talvesõjast, Jätkusõjast kui ka Lapi sõjast. 21. detsember 1944 Mannerheimi rist
Tõmbekeskuste Eesti

Tõmbekeskuste Eesti nime sai regionaalminister Siim Kiisleri poolt 2012. aasta oktoobris algatatud omavalitsusreform. Omavalitsusreformi seaduseelnõu nägi ette, et omavalitsused ühinevad vabatahtlikult piirkonnas väljakujunenud olulisemate tõmbekeskustega, mille tulemusel tekib Eestisse pärast 2017. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimisi kuni 63 senisest tugevamat ja võimekamat omavalitsust. Eesti omavalitsuste haldusreform
Otto III

Otto III nimelisi valitsejaid oli mitu: Otto III oli Saksa-Rooma keiser 983–1002 Otto III oli Baieri hertsog 1290–1312 ja Ungari kuningas Bela V nime all 1305–1308 Otto III oli Švaabimaa hertsog 1048–1057 Otto III oli Lüneburgi hertsog 1330–1352 Otto III oli Kärnteni hertsog 1295–1310 Otto III oli Pommeri hertsog 1451–1464 Otto III oli Brandenburgi markkrahv 1220–1267 Otto III oli Burgundia pfaltskrahv 1234–1248 Otto III oli Schaumburgi krahv 1492–1510 Otto III oli Lüneburgi vürst 1330–1352 Otto I Otto II Otto IV Otto V
BBC World News

BBC World News on ööpäev läbi rahvusvahelisi uudiseid edastav ja jooksvaid sündmusi kajastav telekanal. BBC World Newsil on BBC kanalitest suurim vaatajaskond. Telekanal hakkas saateid edastama BBC World Service Televisioni nime all 1991. aasta 11. märtsil, 1995. aastal sai kanali nimeks BBC World ja 2008. aastast alates kannab telekanal nime BBC World News. Kanali saateid saab vaadata näiteks FTA-vastuvõtja vahendusel. Eestis on kanal olemas näiteks Telia andmesideteenuste paketi telekanalite valikus. "About BBC World News TV". BBC News. 7. aprill 2011. Vaadatud 17. märts 2014. "BBC World News achieves major distribution milestone, reaching more than 330m households worldwide". BBC Media Centre. 16. mai 2012. Vaadatud 17. märts 2014. Koduleht Mobiil
Čiekurkalns

Čiekurkalns on asum Lätis Riia linna Põhjarajooni, osalt ka Vidzeme eeslinna osa pindalaga 5,67 km². Asub Ķīšezersi järve kaldal. Asum piirneb lõunas Teika asumiga, põhjas aga Mežaparksiga. Seal on 8111 elanikku (2010). Čiekurkalns asub madalal ja tasasel alal Riia–Valga raudteest põhja pool. Kõrgused on vahemikus 2–7 meetrit üle merepinna. Piirkonnas asunud küngastel kasvasid vanasti männid, mis kandsid ohtralt käbisid. Sellest on paik saanud ka lätikeelse nime (Čiekurkalns tähendab tõlkes "käbimägi"). Čiekurkalnsis asub katoliiklik Riia Püha Miikaeli kalmistu. 1687. aastal eraldati Mazā Jumpravmuiža mõisast Čiekurkalnsi mõis. Lisaks Čiekurkalnsi mõisale asusid asumis Ķīšezersi järve ääres veel mitmed suvemõisad, nagu Heili mõis ja Dragunmuiža mõis. 1870. aastatel jagas mõisnik mõisa maad ehituskruntideks ja sinna hakkas kerkima Čiekurkalnsi linnaosa. Elamukruntide juurde tekkisid ka mitmed tööstusettevõtted. Tähtsamad neist olid vagunitehas Fēnikss, džuudimanufaktuur, mõõteriistu valmistav vabrik Salamandra. Asumist kujunes üks vanemaid töölisrajoone Riia linnas. Aastal 1889 valmis Riiast Pihkvasse viiv raudtee. Asumi juurde tekkis raudteejaam, mis kandis algul nime Sortirovotšnaja (Сортировочная). Põhjuseks oli see, et jaama juures sorteeriti ja järjestati Pihkva suunas minevaid vaguneid. 20. sajandi alguses sai jaam nimeks Riga-Baltiiskaja (Рига-Балтийская), aastal 1911 aga Tsarski Les (Царский лес). Aastast 1918 kandis jaam nime Kaiserwald, aastast 1819 aga Krūzes muiža. Alles aastast 1929 kannab jaam Čiekurkalnsi nime. Čiekurkalnsis asub Riia suurim veetorn, mis valmis aastal 1918. Hoone arhitekt on Wilhelm Bockslaff. Teine märkimisväärne hoone, mis toona ehitati, on aastal 1911 valminud algkoolihoone aadressil Gaujas ielā 23. Riia linnaga liideti asum aastal 1924. Aastail 1951–1954 valmis Ķīšezersi järve kaldal asumi suurim tööstusettevõte – Riia soojuselektrijaam. Algul toodeti elektrit turbast, kuid praegu on kütteaineks maagaas. Teised olulisemad ettevõtted, mis jäävad asumi territooriumile, on Riia Lihakombinaat ja suveniirivabrik Daiļrade. http://www.citariga.lv/lat/ciekurkalns/vesture/ Čiekurkalnsi koduleht (läti keeles) Asum portaalis CitaRiga (läti keeles)