laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Täppiskülvik

Täppiskülvik on põlluharimisagregaat (külvik), mis on rippes, kinnitatud kolme punkti kinnitusega või haakes ehk järelveetav. Täppiskülvik külvab seemned kindlate vahede ja laiustega põllule. Seemned jaotatakse seemnekastidest seemenditesse kindlates kogustes. Seemendid asuvad taga pikki külvikut. Seemendite vahe on muudetav, enamasti kasutatakse 70 cm laiust vahet. Täppiskülvikute suurused on varieeruvad 1–48 reaskülvikuni. Viimane on suurim täppiskülvik, mille tootja on John Deere ja mis kannab nime DB120. Masinad mõõdavad välja seemnete külvamise vahemiku. Suuremate seemnete külvamiseks kasutatakse täppiskülvikuid ning väiksemate seemnete külvamiseks kasutatakse teraviljakülvikuid ja heinaseemnekülvikuid. Täppiskülvikuga külvatakse maisi, uba ja hernest. Vanematel ja väiksematel külvikutel on äärtes markiirid, mille otstes on randaalid, mis lõikavad triibu põldu. Markiir on seadistatud poole külviku laiuselt, et markiiri triip jääks järgmisel ringil traktori keskele. Suuremad ja moodsamad külvikud, mida kasutavad ka moodsamad traktorid ning millel on GPS-navigatsioon ja automaatroolimine kaob vajadus markiiri järele. Tänapäevane põllumajandustehnika kasutab GPS-i ning arvuti kontrollitavat külvikut, mis külvab seemneid 2 cm täpsusega. Põllule, mis on ebakorrapärane, rohkete takistustega ning liigse ülekattega ei külva täppiskülvik seemneid enam sinna, kuhu on juba külvatud. Vanematel külvikutel on tavaliselt seemnekast igale seemendile ja väetisekast kahe või enama seemendi jaoks. Iga seemnekasti all asuvale seemne jaotustaldrikule on kinnitatud kindel arv hambaid, kuhu seeme kukub ja kindel hammaste vahe vastavalt seemnele, mida külvatakse. Hammaste vahe peab olema seadistatud nii, et üks seeme läbiks selle vahe. Tänapäeva külvikutel on sageli üks suur seemnekast, kust jagatakse seemned igasse seemendisse, mida kutsutakse keskjaotussüsteemiks. Tänapäeval on olemas kolme tüüpi külvikut: mehaaniliselt, hüdrauliliselt ja elektriliselt juhitav. Mehaaniline külvik töötab nii öelda pöörleva ratta põhimõttel, kus külvikul on lisaratas, mis on kontaktis maaga ning hakkab seemneid seemenditesse jaotama. Külviku külvinormi reguleeritakse käsitsi. Hüdrauliline süsteem võeti kasutusele, et edasi arendada pöörleva ratta süsteemi. Hüdraulilisel süsteemil on võimalik seemnete kogust jooksvalt töö käigus muuta ning on võimalik arvutile ette anda ka õige külvinorm konkreetse põllu kohta. John Deere on tootnud seemendi, John Deere ExactEmerge, millega on võimalik külvata varasemast kiiremini. Precision Planting käis John Deere jälgedes ja lõi vDrive süsteemi. Mõlemad süsteemid on elektrilised ja on abiks kiiremaks külviks põllul. Erinevatel tootjatel oli varem välja töötatud elektrilised süsteemid, kuid puudusid lisanduvad uuendused seadmetele. Külvamisel on kiiruseks 7–9 km/h, et tagada optimaalne jõudlus. Elektriliste süsteemide lisandumisel ühildusid elektrimootorid traktori kiirusega. Tänu sellele tagati parem seemnete jaotamine seemenditesse läbi seemnetaldrikute. Vanematel külvikutel lasti seeme peale igat meetrit otse vakku. John Deere (2014). "ExactEmerge™ Row Unit".
Valgejõe lahing

Valgejõe lahing toimus Vabadussõjas 1918. aasta 22.-24. detsembrini Valgejõe külas ja selle lähiümbruses. Lääne poole taganesid Eesti Rahvaväe 4. polgu 1.,2., 3., 4., 5. rood ja 1. eskadron ning 5. polgu 1., 2.,3. rood ja 4. roodu poolrood. Peale tungisid Tallinna Kommunistliku Kütipolgu 4. ja 5. roodu võitlejad koos madruste salgaga. 4. polgu 1. rood jõudis Läsna külast taandudes Valgejõe külla 21. detsembri õhtul, kus võeti Narva maanteel kaitse sisse jõe idakaldal. 22. detsembri pärastlõunal löödi tagasi vaenlase kerge rünnak. 23. detsember möödus vaikselt. 24. detsembril hakkas vaenlane pärast suurtükitule ettevalmistust vasakul tiival peale tungima seades üles neli kuulipildujat. Vaenlane tungis läbi 5. polgu positsioonide 4. polgu 1. roodu selja taha, mispeale viimased said käsu mööda Narva maanteed taganeda Männiku liinile, mis sama päeva öö hakuks ka täideti. Umbes kümne kilomeetrisel lõigul Kolgakülast kuni Valgejõe küla lõunaservani oli Eesti Rahvaväes väljas 234 meest, kes olid paigutatud gruppidena Kotka–Valgejõe teele, põhiliselt siiski Valgejõele ja Vanakülasse. Gruppide vahesid valvasid patrullid. Jõgi oli osaliselt jäätunud, kohati lahti. Mets asus jõe mõlemast kaldast 100–200 meetri kaugusel. Eesti Rahvaväes võidelnuist langes Valgejõel 22. detsembril 1918 Sõmeru vallast pärit Karl Nurk (suri Tallinna 1. Sõjaväehaiglas) ning 24. detsembril 1918 Kalvi vallast pärit Jakob Johani poeg Lokutar. Punaste poolel sai Vanaküla hõivamisel haavata 5. roodust laskur Andrei Andriainen, kes hospitaliseeriti 24. detsembril 1918. ERA.T-6.1.82 leht 7 Eesti Rahvaväe 5. polgu lahingute skeemid. 24.12.1918 ERA.544.1.32 1. roodu sõjategevuse kirjeldus ERA.544.1.201 Major Paurmani kirjad 4. Jalaväepolgu ajaloo koostamise kohta http://vas.muuseum.ee/1-3-1_VSL-nk.pdf ERA.R-1534.1.19 Приказы по 1-ому Ревельскому Эстонскому Коммунистическому Стрелковому полку
Longi oja

Longi oja (ka Rabi peakraav) on peakraav Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Mulgi ja Viljandi vallas. Kraavi pikkus on 2,7 km, valgla suurus 13,6 km², langus 2 m ja lang 1,35 m/km. Kraav kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Kraav saab alguse 98 m kõrguselt Muti järvest ja suubub 96 m kõrgusel Mäeküla järve. Longi oja Eesti looduse infosüsteemis Longi oja keskkonnaportaalis Longi oja Eesti looduse infosüsteemis Longi oja keskkonnaportaalis
Annoncenblatt

Annoncenblatt oli mitme Eesti alal ilmunud väljaande nimi: Annoncenblatt (ajaleht, 1865) Dorpater Annoncenblatt Walksches Annoncenblatt
Annoncenblatt (ajaleht, 1865)

Annoncenblatt oli ajaleht, mis 1865–1882 ilmus Kuressaares. Ajalehel puudus pealkiri ja pole teada, kes ajalehte välja andis. Ajaleht ilmus korra nädalas. Ajalehed on säilinud vaid Saaremaa Koduloomuuseumis. Eestis ilmunud saksa-, vene- ja muukeelne perioodika 1675–1940. Tallinn : Eesti Teaduste Akadeemia Raamatukogu, 1993. Lk 36-37
Astronomische Beyträge

Astronomische Beyträge oli astronoomiaajakiri, mis 1806–1807 ilmus Tartus. Ajakirja andis välja Johann Wilhelm Andreas Pfaff. Eestis ilmunud saksa-, vene- ja muukeelne perioodika 1675–1940. Tallinn : Eesti Teaduste Akadeemia Raamatukogu, 1993. Lk 47
Auf der Wacht

Auf der Wacht (alapealkiri Stimmen aus der deutschen evangelischen Jugend Dorpats) oli usuajakiri, mis 1924–1925 ilmus Tartus. Ajakirja väljaandja ja toimetaja oli P. R. Luther. Eestis ilmunud saksa-, vene- ja muukeelne perioodika 1675–1940. Tallinn : Eesti Teaduste Akadeemia Raamatukogu, 1993. Lk 47
Aus deutscher Geistesarbeit

Aus deutscher Geistesarbeit (alapealkiri Wochenblatt für wissenschaftliche und kulturelle Fragen der Gegenwart) oli ajakiri, mis 1924–1934 ilmus Tallinnas. Ajakirja andis 1932–1934 välja Alfred Heinrich Hermann Piers Walter. Ajakiri ilmus ka Revaler Bote ja Revalsche Zeitungi lisana. Eestis ilmunud saksa-, vene- ja muukeelne perioodika 1675–1940. Tallinn : Eesti Teaduste Akadeemia Raamatukogu, 1993. Lk 48-49
Alfonso XII

Alfonso XII (Alfonso Francisco de Asís Fernando Pío Juan María de la Concepción Gregorio Pelayo; 28. november 1857 Madrid – 25. november 1885 El Pardo Madridi lähedal) oli aastatel 1874–1885 Hispaania kuningas, kes pärast riigipööret taastas kuningavõimu ja lõpetas lühikest aega kestnud Esimese Hispaania vabariigi. Pärast seda, kui tema ema Isabel II revolutsiooni tulemusena troonilt tõugati, õppis Alfonso Austrias ja Prantsusmaal. Isabel II loobus troonist Alfonso kasuks 1870. aastal. Neli aastat hiljem naasis Alfonso pärast sõjaväelist riigipööret kuningana Hispaaniasse. Alfonso XII suri 27-aastaselt 1885. aastal, troonipärijaks sai tema veel sündimata poeg Alfonso XIII.
Rihmaratas

Rihmaratas on masinaelement, millel jookseb lõppematu lint ehk rihm. Rihmarattad valmistatakse kõige sagedamini malmvalust. Inertskoormuse vähendamiseks tehakse kiired rihmarattad kergsulamitest. Üksik- ja saritootmises kasutatakse ka terasest keevisrihmarattaid. Kiilrihmaratas Hammasrihmaratas Lamerihmaratas Ümarrihmaratas Rihmarattad, mille välisläbimõõt on väiksem kui 350 mm, kujundatakse avadega või täiskettana (avad vähendavad massi ja hõlbustavad teisaldamist). Rihmaratastel läbimõõduga üle 200 mm tehakse ketas kooniline, mis parandab gaaside eraldumist ratta valamisel. Vahel toetavad sellist lahendust ka konstruktsioonikaalutlused. Väikestel (välisläbimõõduga alla 350 mm) ja aeglastel rihmaratastel töödeldakse ainult ratta tööpind, pöia ja rummu otspinnad ning võlliava. Töötlemata jäävad pinnad kujundatakse mudeli paremaks vormist eraldamiseks valukalletega. Väikesed kiired rihmarattad töödeldakse tasakaalustamise huvides üleni. Sel juhul kujundatakse rummu välis- ja pöia sisepind silindrilistena. Rihmarataste arvutusläbimõõdud valitakse standardreast: 63, 71 ,80, 90, 100, 112, 125, 140, 160, 180, 200, 224, 250, 280, 315, 355, 400, 450, 500 mm. Üksikkiilrihmarataste puhul kehtib seos da = de - 2b. Mitmikkiilrihmarataste puhul kehtib seos da = de - b, kus da on rihmaratta arvutuslik läbimõõt, de on rihmaratta välisläbimõõt ja b on rihma suurim laius. Rihmaratas tasakaalustatakse tavaliselt aukude puurimisega otspinnale. Rihmaratas istatakse võlli silinder- või koonuspinnale. Pöördemomendi ülekandmiseks kasutatakse liist- või hammasliidet. Rihmade pealepaneku ja vahetamise hõlbustamiseks paigutatakse rihmarattad võlli otsale tavaliselt konsoolselt. Võlli konsoolotsale kinnitatud rihmaratta pöid tuleb paindemomendi vähendamiseks viia laagrile võimalikult lähedale. Kui rihmade pingutusjõust tekitatud paindemoment deformeerib võlli liigselt, konstrueeritakse rihmaratta laagerdus nii, et rihmade pingutusjõud võllile ei kandu. Selleks toetatakse rihmaratas omaette kandurile. Rihmülekanne Ülekanne (masinaehitus) Masinaehitustehnoloogia
Kertu Sillaste

Kertu Sillaste (sündinud 24. oktoobril 1973 Tallinnas) on eesti illustraator, pildiraamatute autor, raamatukujundaja, kunstiõpetaja ja tekstiilikunstnik. Kertu Sillaste on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia tekstiili eriala 1996. aastal. 1997. aastal õppis ta Pariisis Duperré Kõrgemas Tarbekunstikoolis (École Supérieure des Arts Appliqués Duperré) gobelääni. Aastal 2009 õppis ta Eesti Kunstiakadeemia Avatud Akadeemias Viive Noore illustratsioonikursusel. 2017. aastal lõpetas Sillaste Tallinna Ülikooli magistriõppe kunstiõpetajana. 2002–2014 töötas Tallinna Keskraamatukogus kunstnikuna, alates 2014. aastast juhendab Eesti Lastekirjanduse Keskuse kunstikambrit. Kertu Sillaste kuulub Eesti Tekstiilikunstnike Liitu, Eesti Kujundusgraafikute Liitu ja Rahvusvahelise Noorsookirjanduse Nõukogu Eesti osakonda (on IBBY Eesti osakonna sekretär). "Pannkoogiraamat", Päike ja Pilv, 2012 "Ei ole nii!", Päike ja Pilv, 2015 "Igaüks teeb isemoodi kunsti", Päike ja Pilv, 2016 "Mina olen kunstnik", Koolibri, 2018 "Loomakesed läksid linna", Hea Lugu, 2019 "Appi!", Koolibri, 2021 2011 Põlvepikuraamatu konkurss, III koht ("Pannkoogiraamat") 2013 Põlvepikuraamatu konkurss, I koht ("Kus on armastus?", tekst Kätlin Vainola) 2013 Põlvepikuraamatu konkurss, äramärgitud töö ("Jänesejutt”) 2014 Hea lasteraamat ("Kus on armastus"?) 2014 5 kauneimat Eesti lasteraamatut, žürii eripreemia illustratsioonide eest ("Kus on armastus?") 2014 25 kauneimat Eesti raamatut ("Kokatarkusi must valgel") 2015 Põlvepikuraamatu konkurss, I-III koht (“Astrid ja Ott”) 2015 Hea lasteraamat ("Ei ole nii!") 2015 5 kauneimat Eesti lasteraamatut, Eesti Kujundusgraafikute Liidu eripreemia ("Ei ole nii!") 2015 Aasta Rosin ("Ei ole nii!") 2016 Hea lasteraamat ("Igaüks teeb isemoodi kunsti") 2016 The White Ravens ("Igaüks teeb isemoodi kunsti") 2017 Astrid Lindgreni mälestusauhinna kandidaat 2018 Hea lasteraamat ("Mina olen kunstnik") 2018 5 kauneimat Eesti lasteraamatut, Eesti Lastekirjanduse Keskuse eripreemia "It’s Pancake Time!", Ginger Books, 2015 "Jeder macht Kunst auf seine Weise", Kullerkupp Kinderbuch Verlag, 2017 "Nein, so ist es nicht!", Kullerkupp Kinderbuch Verlag, 2017 Sigrid Huik, Maasike Maasik, Aet Ollisaar, Tiina Puhkan "Eesti tekstiilikunst 1915–2015“ Eesti Tekstiilikunstnike Liit, 2015. ISBN 9789949385751 Eesti Lastekirjanduse Keskuse koduleht Kertu Sillaste andis välja sõnadeta raamatu "Appi!", ERR, 17. märts 2021 ERR uudised 04.12.2015 Kertu Sillaste koduleht
Metsa kõlakojad

Metsa kõlakojad on 2015. aastal valminud kolmest hiidruuporist koosnev installatsioon Võrumaal Haanja-Karula puhkealal, millega saab võimendatult kuulata looduse hääli. Kõlakojad valmisid Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri osakonna esimese kursuse üliõpilaste ja Riigimetsa Majandamise Keskuse koostöös ning avati 18. septembril 2015. Üliõpilased püüdsid kursuseprojekti käigus mõtestada metsaraamatukogu mõistet: milline objekt rikastaks matkalise teekonda ja kus lugeda looduse raamatut. Valminud kursusetööde seast valiti ehitamiseks välja metsakõlakojad, kus istudes saab kuulata metsa helisid – nii vaikust kui ka helirikkust – tavalisest võimendatumalt. Kõlakodasid saab kasutada ka väliõppeklassina või väiksemate kultuuriürituste läbiviimiseks, vähenõudlik matkaja võib neis ka öö mööda saata (kõlakodade läbimõõt on 3 meetrit). Installatsiooni autor on Birgit Õigus. Kõlakojad ehitasid Eesti Kunstiakadeemia puidutöökoja juhataja Avo Trageli juhendamisel sisearhitektuuri osakonna esimese kursuse üliõpilased Mariann Drell, Ardo Hiiuväin, Lennart Lind, Henri Kaarel Luht, Mariette Nõmm, Johanna Sepp, Kertti Soots, Sabine Suuster ja Birgit Õigus. Tööd juhendasid Aet Ader, Karin Tõugu, Kadri Klementi ja Mari Hunt (arhitektuuribüroost b210) ning Tõnis Kalve ja Ahti Grünberg (loomeettevõttest Derelict Furniture). Konsultandid olid Valdur Mikita, Hannes Praks ja Tõnu Peipman. Ehitusmaterjalina on kasutatud lehist ja kasevineeri. Metsa kõlakojad Riigimetsa Majandamise Keskus (kasutatud 17.04.2017) Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri osakond (17.09.2015). "Võrumaa metsas avatakse kõlakojad loodushäälte kuulamiseks". Vaadatud 17.04.2017. Intervjuu metsa kõlakodade idee autori Birgit Õigusega Metsa kõlakojad ja idee autor Ukraina teleuudistes (inglise keeles) Fotod kõlakodade ehitusest Fotod kõlakodade transpordist Võrumaale
Türilane

Türilane oli reklaami- ja naljaleht, mis ilmus 15. detsembril 1929 Türil. Väljaandja ja vastutav toimetaja oli A. Puusaag. Ajaleht trükiti Türil A. Michelsoni trükikojas. Ilmus ainult üks number. "Eesti rahvusbibliograafia - Türilane". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. aprill 2017. Vaadatud 17. aprillil 2017. ESTER Türilane
Naljaleht (Tallinn)

Naljaleht oli huumoriajaleht, mis ilmus (9. november 1929 – 17. aprill 1930) Tallinnas sagedusega kaks korda kuus. Väljaandja ja vastutav toimetaja oli Hendrik Saar. Ajalehte trükiti Tallinna trükikojas Estotrükk. Kokku ilmus neli numbrit. "ERB Naljaleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. aprill 2017. Vaadatud 17. aprillil 2017.
Ralf Sauter

Ralf Sauter (sündinud 16. juunil 1991 Tallinnas) on eesti ajakirjanik ja filmikriitik. Tema tekste on ilmunud ka väljaannetes Sirp, Postimees, Teater. Muusika. Kino, Müürileht, Maaleht, Lääne Elu, Reaktor. 2022. aastast töötab Sauter ajakirjanikuna Postimehe kultuuritoimetuses. Ta on üks kinosaate "Kinovärgiga mandariin" juhtidest. Saade jooksis Raadio 2 eetris aastatel 2016-2023 ning kolis 2024. aasta septembris Retro FM eetrisse. Sauter juhtis aastaid ka Raadio 2 hommikusaate "Hommik!" neljapäevast filmirubriiki nimega "Filmisoovitused". Postimehes juhib Sauter koos ajakirjanik Tuuli Põhjakasega taskuhäälingut "Kultuuris kuum", mis alustas 2022. aasta aprillis. 2023. aastal võitis Sauter Postimehele tehtud filmiteemaliste välkarvustuste eest Jaan Tõnissoni meediaauhinna (parima videoloo-videoprojekti kategoorias). Sauteri luulet on ilmunud ajakirjas Vikerkaar. Ta on kirjanik Peeter Sauteri vennapoeg.
/2016ALBUM/

"W:/2016ALBUM/" on Kanada plaadiprodutsendi deadmau5-i kaheksas stuudioalbum. Album avaldati digitaalselt 2. detsembril 2016, vinüülil 17. veebruaril 2017 ja CD-l 10. märtsil 2017. Albumi andis välja deadmau5-i enda plaadifirma mau5trap Recordings.
Nadzieja Kučar

Nadzieja Anatoleŭna Kučar (valgevene keeles Надзея Анатолеўна Кучар; sündinud 18. mail 1983 Minskis) on Valgevene ooperilaulja, sopran.
Eesti Laul 2018

Eesti Laul 2018 oli kümnes Eesti Laulu võistlus ja 25. Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor. Poolfinaalid toimusid 10. ja 17. veebruaril ETV stuudiotes ning finaal 3. märtsil 2018 Saku Suurhallis. Võistluse võitis Elina Netšajeva lauluga "La forza", kes esindas Eestit 63. Eurovisiooni lauluvõistlusel Portugali pealinnas Lissabonis ning sai kaheksanda koha. 1. poolfinaal toimus 10. veebruaril 2018. Saatejuhid olid Kristel Aaslaid ja Martin Veisman. 2. poolfinaal toimus 17. veebruaril 2018. Saatejuhtid olid Kristel Aaslaid ja Martin Veisman. Žüriisse kuulusid Lenna Kuurmaa, Eeva Talsi, Hanna Parman, Mariliis Mõttus, Kristjan Hirmo, Tomi Rahula, Jaanus Nõgisto, Dave Benton, Rainer Ild, Aleksandr Zemzurov ja Erik Morna. Finaal toimus 3. märtsil 2018 Saku Suurhallis. Saatejuhid olid Ott Sepp ja Meelis Kubo. Teises voorus osalesid I voorus kolm enim punkte kogunud laulu. Võitja kuulutati välja telefonihääletuse tulemuse põhjal. Jaane Tomps. "Palju õnne! Eesti Laulu finaali pääsesid Nika, Frankie Animal, Karl-Kristjan & Karl Killing, Evestus ja Eliis Pärna & Gerli Padar". Delfi. Lauluvõistluse veebileht Eesti Rahvusringhäälingu veebis
Issad

Issad (vene keeles Исад; varem Issadi) on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Krupi vallas. See asub Pihkva järve kaldal valla keskuset Krupist umbes 1,5 km kaugusel idas Moložva jõe suudme lähedal. Ajalooliselt jäi küla Setumaale. 2000. aastal elas külas 11 inimest. Eesti esimesel iseseisvusperioodil jäi Issadi küla Satserinna valda.
Tuhkatriinumees

"Tuhkatriinumees" (ka "Mees, kes tõusis jalule", originaalpealkiri "Cinderella Man") on USAs aastal 2005 valminud draamafilm, mis põhineb kunagise poksi raskekaalu maailmameistri James J. Braddocki elulool. Ameerikas läks suure depressiooni ajal peategelasel James Braddockil ehk Tuhkatriinumehel halvasti nagu kogu riigil. Ta ei suutnud makse maksta, tema perekond oli ohus, ta oli sunnitud minema lihttööliseks. Braddock hakkas uuesti poksima. Keegi ei uskunud temasse, kuid Braddock võitis kõik vastased ja lõpuks ka maailmameistri Max Baeri, kes oli varem poksiringis tapnud kaks meest. Braddock sai ise maailmameistriks. Filmi lõputiitrid kirjeldavad tema edasist elu. Russell Crowe – James J. Braddock Renée Zellweger – Mae Braddock Paul Giamatti – Joe Gould Craig Bierko – Max Baer Paddy Considine – Mike Wilson Bruce McGill – Jimmy Johnston David Huband – Ford Bond Connor Price – Jay Braddock Ariel Waller – Rosemarie Braddock Patrick Louis – Howard Braddock Rosemarie DeWitt – Sara Wilson Linda Kash – Lucille Gould Nicholas Campbell – Sporty Lewis Gene Pyrz – Jake Chuck Shamata – Father Rorick Tuhkatriinumees IMDB andmebaasis Filmi koduleht
Štšemeritsõ

Štšemeritsõ (eestipäraselt ka Sõmeritsa, Semeritsa, Štšemeritsa; vene keeles Щемерицы) on küla Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis. Eesti esimesel iseseisvusperioodil jäi küla Laura valda.
Albaania Teaduste Akadeemia

Albaania Teaduste Akadeemia, ka Albaania TA, (albaania keeles Akademia e Shkencave e Shqipërisë) on Albaania teadusakadeemia, riigi tähtsaim teadusasutus. Albaania TA on Euroopa akadeemiate ühenduse ALLEA liige. Akadeemia asutati 1972. aastal Tiranas. Akadeemia loomise eestvedaja oli ajaloolane Aleks Buda. Temast sai ka akadeemia esimene president. Akadeemia jaguneb organisatsiooniliselt kaheks sektsiooniks: Sotsiaalteadused ja albanoloogia Loodus- ja tehnikateadused 1975. aastal asutatud teaduste akadeemia raamatukogu on riigi suurim. 2008. aastal ühendati akadeemia struktuuri kuulunud neli uurimisinstituuti (ajaloo-, arheoloogia-, lingvistika- ja folklooriinstituut) Albanoloogiauuringute Keskuseks. Akadeemia liikmeskonda kuulub 25 tegevliiget, 18 üle 75 aasta vanust liiget, 10 assotsieerunud liiget ja 26 välisliiget. Aleks Buda, ajaloolane Shaban Demiraj, albanoloog Skënder Gjinushi, matemaatik ja poliitik Muzafer Korkuti, arheoloog Fatos Kongoli, kirjanik Rexhep Meidani, füüsik ja poliitik Teki Tartari, geneetik Jean Aubouin, prantsuse geoloog Wilfried Fiedler, saksa balkanoloog ja albanoloog Victor Friedman, USA lingvist, Balkani maade keelte eriteadlane Eric P. Hamp, USA keeleteadlane Pieter J. D. Drenth, hollandi psühholoog, ALLEA president 2000–2006 Alain Ducellier, prantsuse ajaloolane ja bütsantsoloog Momir Đurović, Montenegro elektrotehnikateadlane Bernd Jürgen Fischer, USA ajaloolane Halil İnalcık, türgi ajaloolane Mark Krasniqi, Kosovo albaania etnograaf Herbert Mang, Austria ehitusteadlane Ferid Murad, albaania päritolu USA farmakoloog, nobelist Yves Quéré, prantsuse füüsik Răzvan Theodorescu, rumeenia ajaloolane ja poliitik Kosovo Teaduste ja Kunstide Akadeemia Akademia e Shkencave e Shqipërisë Sheshi. interacademies.net Akadeemia koduleht. akad.gov.al ANËTARË TË RREGULLT TË. Tegevliikmed. akad.gov.al ANËTARË NDERI. Välisliikmed. akad.gov.al
Liin (transport)

Liin on maa-, vee- või õhutee, mida kasutatakse enamasti korrapärase liiklusena (liiniliiklus) kahe või enama punkti vahel. Sõltuvalt otspunktide asukohast eristatakse: pendelliin (sõidab kahe punkti vahel sama teed mööda edasi-tagasi) süstikliin (pendelliin, mis ei tee otspunktide vahel peatusi) radiaalliin (pendelliin, mis ühendab kesklinna ja äärelinna) diametraalliin (pendelliin, mis läbib kesklinna ja mille kaks otsa asuvad eri külgedel äärelinnas) tangensiaalliin (pendelliin, mis ühendab kahte äärelinna piirkonda/tõmbekeskust linna keskossa/linna jõudmata) ringliin (liini algus- ja lõppunkt asuvad samas kohas, liin sõidab ringi kas ühes või mõlemas suunas) Sõltuvalt liiklusvahendist eristatakse järgmisi liine: rongiliin bussiliin laevaliin trolliliin trammiliin metrooliin lennuliin
Audrey Azoulay

Audrey Azoulay (sündinud 4. augustil 1972, La Celle-Saint-Cloud) on Prantsusmaa poliitik, ta on Sotsialistliku Partei liige. Ta on aastast 2017 UNESCO peadirektor. Ta oli 12. veebruarist 2016 kuni 10. maini 2017 Prantsusmaa kultuuriminister. Ta sündis aastal 1972 Pariisis Maroko päritolu juutide perekonnas. Tema isa André Azoulay on olnud Maroko kuningate Hassan II ja Mohammed VI nõunik; lapsepõlves veetis ta koolivaheajad Marokos kuningalossis. Ta sai Pariisi Dauphine Ülikoolist magistrikraadi teaduse alal ja Lancasteri ülikoolist ärijuhtimise magistrikraadi. Ta lõpetas veel Pariisi Poliitikauuringute Instituudi ja Rahvusliku Juhtimiskooli (pr. École nationale d’Administration). Ta oli 12. veebruarist 2016 kuni 6. detsembrini 2016 Prantsusmaa kultuuriminister (Manuel Vallsi teises valitsuses). 6. detsembrist 2016 kuni 10. maini 2017 oli ta Prantsusmaa kultuuriministri ametis (Bernard Cazeneuve'i valitsuses). 2019 – valiti Venemaa Kunstide Akadeemia välisliikmeks Tema isa André Azoulay on olnud Maroko kuningate Hassan II ja Mohammed VI nõunik. Audrey Azoulay's Campaign for Unesco - Official Website (vaadatud 22. jaanuar 2018, veebiarhiivikoopia) Director-General, Audrey Azoulay, The 39th session of UNESCO’s General Conference elected Audrey Azoulay as Director-General of UNESCO, succeeding Irina Bokova. She took office on 15 November for a four-year term.
Bülent Tezcan

Bülent Tezcan (sündinud 18. mail 1965 Havzas) on Türgi poliitik, ta kuulub Vabariikliku Rahvapartei ridadesse. Ta on aastast 2011 Türgi Suure Rahvuskogu liige (Aydıni provintsist). Ta sündis aastal 1965 Havzas Samsuni provintsis. Ta on lõpetanud Ankara Ülikooli juristina. Ta on aastast 2012 Vabariikliku Rahvapartei aseesimees. Ta on aastast 2011 Türgi Suure Rahvuskogu liige; ta on kuulunud Türgi Suure Rahvuskogu 24., 25. ja on 26. koosseisu liige.