laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Peeter Urbla

Peeter Urbla (sündinud 2. juunil 1945 Türil) on eesti filmilavastaja ja -produtsent. 1969. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli kunstiajaloolasena ja 1977. aastal Moskvas kaheaastased stsenaristide ja režissööride kursused mängufilmide lavastajana (juhendaja Andrei Tarkovski). Töötanud Tallinnfilmis. "Promenaad" (1977) (osa filmikassetist "Karikakramäng", teiste osade lavastajad Peeter Simm ja Toomas Tahvel) "31. osakonna hukk" (1980) (telemängufilm) "Šlaager" (1982) "Suletud ring" (1983) (telemängufilm) "Võõra nime all" (Eesti Telefilm 1984) "Ma pole turist, ma elan siin" (1988) "Daam autos" (1992) "Balti armastuslood" (1992) "Stiilipidu" (2005) "Agent Sinikael" (2002) "Läbimised" (koos Viivika Ennokiga; 1987) 2005 – stipendium "Ela ja sära" 2017 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 2022 – PÖFFi elutööpreemia Anri Rulkovi preemia "Kollektsionäär leidis vanapaberitünnist kuhja Tallinna miilitsa salatoimikuid". Eesti Ekspress. Vaadatud 23. septembril 2024. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "PÖFFi elutööpreemia pälvib produtsent ja režissöör Peeter Urbla". Err.ee. 18. november 2022. Vaadatud 28. veebruaril 2024. IMDb: Peeter Urbla
Jaan Tepp

Jaan Tepp (sündinud 23. juunil 1966) on eesti majandustegelane, publitsist ja taastuvenergia propageerija. Ta lõpetas 1994. aastal Eesti Humanitaarinstituudi bakalaureusekraadiga teoloogias ja filosoofias. 1995–1996 oli ta kaks semestrit täiendkoolitusel Ameerika Ühendriikides registreeritud Steubenville'i Frantsiskaani Ülikooli programmis Austrias Gamingis. 1995. aastal arvati ta Püha Thomase Pontifikaalülikooli litsentsiaadiks ning ta kohtus Vatikanis paavst Johannes Paulus II-ga.[viide?] Kuid 1996. aastal oli Tepp perekondlikel põhjustel sunnitud Rooma-õpingud pooleli jätma. Aastatel 2000–2003 õppis ta Tartu Ülikooli Euroopa Kolledžis rahvusvaheliste suhete erialal magistriõppes ja kaitses magistritöö 14. veebruaril 2003 Euroopa Liidu õiguse, konkurentsipoliitika ja kaubandussuhete valdkonnas (magistritöö "Presidendi roll ja võimalused EL poliitika kujundamise protsessi mõjutamisel parlamentaarse riigikorra puhul: Eesti näide", juhendaja Keit Kasemets). Aastatel 1993–1994 töötas ta Humanitaarinstituudi tegevdirektorina, 1996–2001 Vabariigi Presidendi kantselei välisosakonna nõunikuna ning 1999. aastal Euroülikooli lektorina. Aastatel 2001–2009 oli ta Eesti Tuuleenergia Assotsiatsiooni juhatuse esimees.[viide?] Ta asutas 2003. aastal Energiasäästubüroo,[viide?] mis on spetsialiseerunud energiasäästu ja taastuvenergia rakenduste turustamisele, 2007–2009 oli ta KredExi Kliima- ja Energiaagentuuri nõukogu aseesimees[viide?], ühtlasi oli aastatel 2002–2008 majandusministeeriumi taastuvenergeetika nõukogu liige[viide?] ja 2010. aastal pani tööle kliimatehnoloogiat eviva ettevõtte Venditehnik OÜ.[viide?] Aastatel 2006–2008 oli ta Erakonna Eestimaa Rohelised juhatuse liige ja aastal 2021 valiti ta Eesti 200 nimekirjas Harjumaal Jõelähtme volikokku.[viide?] Ta juhib MTÜ Ruu Küla Heakorra Seltsi, mis võitleb kohaliku põlismetsa planeeritava paekivikarjääri vastu.[viide?] 2000. aastal kirjastas Ilo teoloogilis-filosoofilise teose "Kurjuse kuningriik. Uurimus kurjusest". Teos on Tepi iselaadne katse mõista ja näha maailmas eksisteeriva kurjuse fenomeni läbi religioonifilosoofilise prisma. 2017. aastal ilmus Tepilt 400-leheküljeline seiklusromaan "Maria Theresia taaler" ja 2023. aastal selle 456-leheküljeline järg "Meenäppaja." Ta on kirjutanud ka ühiskonnakriitilisi[viide?] artikleid ja esseid ning teinud kaastööd raadiojaamale Raadio 7.[viide?] Presidendi roll ja võimalused EL poliitika kujundamise protsessi mõjutamisel parlamentaarse riigikorra puhul. RiTo Jaan Teppi profiil suhtlusvõrgustikus LinkedIn Raadio 7: Filter Jaan Tepp "Maria Theresia taaler", romaani FB koduleht, 2018 Jaan Tepp presentation on Green IT seminar, 30. juuni 2016 Jaan Tepp "Taastuvad energiaallikad ja Euroopa Liit", Riigikogu Toimetised nr 6, 2002 Jaan Tepp "Eesti presidendi roll europoliitika kujundamisel", Riigikogu Toimetised nr 8, 2003 "Harnessing Baltic wind" The Baltic Times, Jan 21, 2009 "Presidendi abiga Euroopasse", Eesti Kirik, 26. märts 2003
Terviseleht

Terviseleht on Eestis ilmuv ajaleht. Terviselehe esimene number ilmus 7. juulil 1993. Ajalehe väljaandja on Aleksander Laane. Ajalehe koduleht[kõdulink]
Aleksander Laane

Aleksander Laane (sündinud 22. augustil 1968) on Eesti poliitik. Laane on lõpetanud Tallinna 21. Kooli. Õppinud Tartu Ülikoolis arstiteadust. Ta on ajalehe Terviseleht väljaandja. Ta on alates 2005. aastast Erakonna Eestimaa Rohelised liige, 2010. aastast juhatuse liige ning 2011. aasta novembrist kuni 2017. aasta märtsini esimees. Laane kandideeris Riigikogu 2011. aasta valimistel ning sai 49 häält. Riigikogu 2015. aasta valimistel kandideeris ta EER nimekirja esinumbrina Valimisringkonnas nr 2 ja sai 404 häält, millest mandaadiks ei piisanud. Erakond valimiskünnist ei ületanud. Grüüne nr. 3, jaanuar 2011. http://rk2015.vvk.ee/detailed-2.html Aleksander Laane, Uus ravim vähendab kõrvaltoimete riske. Terviseleht.ee Aleksander Laane, Ravikanep tuleb patsientidele reaalselt kättesaadavaks teha, vaadatud 5. aprillil 2017
Basmatšid

Basmatšid (tuleneb usbeki keelest, tähendades röövratsanikke) olid 1910.–1930. aastatel Vene keisririigi, Nõukogude Venemaa ja Nõukogude Liidu vastu võidelnud Turkestani islamistlikud ja enamasti turgi rahvastest koosnevad sõjasalgad. Basmatšide liikumine algas 1916. aastal ning kestis kuni 1930. aastate alguseni. Enamasti oli tegemist väiksemate sõjasalkadega, mis aga puhuti kontrollisid üpris suurt territooriumi Kesk-Aasias. Nende nimetus oli teadlikult pejoratiivne ning kinnistati Nõukogude Liidu poolt. Hiljem tehti ka mitmeid filme punaarmeelaste võitlustest basmatšidega. Aastatel 1921–1922 oli basmatšide üheks kõige olulisemaks juhiks Türgi kindral Enver Paşa, kes oli Turkestani saadetud basmatše rahustama ja Nõukogude poole võitma, kuid otsustas basmatšide abil püüda ellu rakendada oma pantürkistlikku unistust Suur-Türgi riigist. Pärast Enveri hukkumist toimus basmatšide liikumises oluline langus, kuid üksikud salgad tegutsesid siiski kuni 1930. aastate alguseni.
Teooria (täpsustus)

"Teooria" on mitmetähenduslik sõna: Teooria on empiirilistes teadustes seletus- ja ennustusjõuga väidete ja argumentide süsteem, mis hõlmab väiteid mittevaadeldavate objektide kohta. Teooria on matemaatika valdkond, mis uurib mingit liiki matemaatilisi objekte. Teooria on loogikas mingi keele valemite mingi hulk. Mingi mudeli teooria mingi interpretatsiooni korral on teatud keele kõigi nende valemite hulk, mis väljendavad tõeseid väiteid selles mudeliks olevas algebralises süsteemis. Teooria ehk formaalne teooria ehk formaalne süsteem ehk deduktiivne süsteem on mingi arvutuse valemite mingi hulk, mille valemitest saab tuletada ainult selle hulga valemeid. Teooriaks võidakse nimetada ka aksiomaatikat. Teooriaks nimetatakse ka kirjandusteooriat või üldisemalt humanitaarteaduste teooriat. Paljudes mõttemängudes on avanguteooria ja lõppmänguteooria.
Tanel Ots

Tanel Ots (sündinud 15. septembril 1973 Tallinnas) on ühiskonnategelane ja Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku vaimulik. Tanel Ots õppis Sausti 8-klassilises Koolis ning lõpetas Tallinna 20. Keskkooli 1992; Tallinna Lastemuusikakooli 1992; EELK Usuteaduse Instituudi 1998 ja Usuteaduse Instituudi pastoraalseminari 1999. 2012. aastal alustas magistriõpinguid Tallinna Tehnikaülikooli sotsiaalteaduskonnas haldusjuhtimise erialal. Saku vallavolikogu esimees ja valla keskkonnakomisjoni liige, valimisliit Väikelinn Saku. Harjumaa Omavalitsuste Liit juhatuse liige. Parteitu. 2010. aastal valiti Ots erakonna Eestimaa Rohelised juhatuse liikmeks. 2011. aasta Riigikogu valimistel roheliste nimekirjas kandideerides kogus ta 359 häält ega osutunud valituks. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Isamaa nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 312 häält ning ei osutunud valituks. MTÜ Nabala Keskkonnakaitseühing asutaja ja juhatuse liige 2005–2013, Vana-Harju skautmaleva juhatuse liige, MTÜ Soonurga Küla Koda juhatuse liige, I Harju Lions-klubi liige, MTÜ Saku Priitahtlikud Pritsimehed asutaja ja juhatuse liige. Ordineeriti 25. mail 1995 diakoniks ja 14. septembril 1999 õpetajaks. On Jüri koguduse vaimulik aastast 1997 ja Kaitseliidu Harju Maleva kaplan aastast 2009. Ida-Harju praostkonna praost 2007–2011 ja uuesti alates 2. oktoobrist 2024. EELK Tallinna Diakooniahaigla kaplan 2002–2015. On olnud EELK Kirikukogu ja EELK Piiskopliku Nõukogu liige. Ta on abielus (1994) Riina Otsaga, peres on viis last. 2005. aastal kolis pere maale[viide?], kus peetakse muu hulgas lambaid ja mesilasi.
Triin Veber

Triin Veber (sündinud 22. juunil 1976) on eesti bioloog ja roheline poliitik. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli bioloogina. Ta kaitses magistritöö teemal "Kormoranide ja kalanduse vahelised interaktsioonid Eesti rannikumeres" 2001. aastal. 2010–2013 oli ta erakonna Eestimaa Rohelised juhatuse liige ning üks erakonna eestkõnelejaid.[viide?] Ta kandideeris Riigikogu 2011. aasta valimistel Tartu linnas ning sai 153 häält. Triin Veber Eesti Teadusinfosüsteemis
Axel Treu

Axel Treu (ka Axel Fromhold-Treu (1. jaanuar 1899 Dikļi Valmiera lähedal – 1945) oli Eesti vaimulik. Ta õppis aastatel 1908–1912 Tartu Zeddelmanni erakoolis, 1912–1914 Cēsise lähedal asuvas Bērzaine Maagümnaasiumis (saksa keeles Livländisches Landesgymnasium zu Birkenruh bei Wenden) ja 1915–1918 Peterburis gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1918–1925. Võttis osa Vabadussõjast Balti pataljoni koosseisus. Prooviaastal oli ta Martna Püha Martini koguduses Gustav Albert Halleri juures. Ordineeriti 16. oktoobril 1927 õpetajaks. Oli aastatel 1927–1937 Karja Katariina koguduse õpetaja. Viibis aastatel 1937–1939 peaajukasvajaga Tallinnas Seevaldi haiglas. 1939. aastal põgenes Saksamaale. Asus Pleschenisse (praegu Pleszew, Suur-Poola vojevoodkonnas). Jäi 1945. aastal teadmata kadunuks. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann
Maikelluke (perekond)

Maikelluke (Convallaria) on rohttaimede perekond, liilialiste sugukonnast. Maikellukese perekond on levinud peaaegu kogu Euroopa ning Aasia ja Põhja-Ameerika parasvöötmes. Kogu Eestis sage. Convallaria keiskei (Convallaria majalis var. keiskei) – ida-maikelluke Convallaria majalis – harilik maikelluke (piibeleht) Convallaria majalis var. grandiflora – suureõieline maikelluke Convallaria montana (Convallaria majalis var. montana, Convallaria majuscula, Convallaria parviflora) – ameerika maikelluke Convallaria transcaucasica – kaukaasia maikelluke
Valentin Kuik

Valentin Kuik (sündinud 27. jaanuaril 1943 Venemaal Novgorodi lähistel Zabolotje külas) on eesti kirjanik, filmilavastaja ja stsenarist. Ta lõpetas 1961 Puurmani keskkooli. Töötas Kabala 8-klassilises koolis kehalise kasvatuse õpetajana. Pärast sõjaväeteenistust läks Tallinna. 1966–1968 töötas Eesti Televisioonis valgustajana ning 1968–1970 Tallinnfilmis nukujuhina. 1970. aastal astus Kuik Üleliidulisse Riiklikku Kinematograafiainstituuti, õppis režiiteaduskonnas professor Mihhail Rommi kursusel. 1975 lõpetas ta instituudi cum laude. Diplomitööks oli lühimängufilm "Löö vastu" (peaosas Jüri Aarma). Aastatel 1975–1992 oli Kuik Tallinnfilmi režissöör ja stsenarist, hiljem on teinud dokumentaalfilme Eesti Telefilmis ja teistes stuudiotes. 1998. aastal asutas ta koos Dorian Supini, Sulev Keeduse, Reet Sokmanni, Mart Otsa, Kadri Kanteri ja Kaie-Ene Rääguga stuudio F-Seitse OÜ. Kuik on kirjutanud novelle, jutustusi ja stsenaariume. "Löö vastu" (1975) (lühifilm) "Teaduse ohver" (1981) "Lurich" (1983) "Perekonnapildid" (1989) "Armastuse lahinguväljad" (1992) "Fair play" (1994) "Lurjus" (1999) "Reigi õpetaja" (1977) "Keskea rõõmud" (1986) "Doktor Stockmann" (1988) "Kõrini!" (2005) (esilinastus 3. veebruaril 2006) "Ja sinu kätes on põrgutuli" (2014) (romaan) "Geiša" (novellikogu) (1998) "Poegade mäss" (1997) (romaan, 1996. aasta romaanivõistluse I auhind) 1997 Suure Vankri auhind 2000 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (tõsielufilm "Kuju") 2002 stipendium "Ela ja sära" 2021 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemia (audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemia aastatepikkuse viljaka töö eest stsenaristi ja režissöörina) IMDb: Valentin Kuik
Eesti Hobuse Kaitse Ühing

Eesti Hobuse Kaitse Ühing (inglise keeles Estonian Native Horse Conservation Society) on mittetulundusühing, mis asutati 18. augustil 2000 Kaali koolimajas. Ühingu põhieesmärk on tagada eesti tõugu hobuse püsimine, tema genofondi säilitamine ning selle tõu teadvustamine ja väärtustamine. Eesti hobuse säilitamise kaudu toetab ühing ka Eesti traditsioonilist maakultuuri ja külaelu säilimist. Oma eesmärkide elluviimiseks ühendab ühing isikuid ja organisatsioone, kes soovivad kaasa aidata eesti tõugu hobuse püsimisele. Ühing annab välja ajakirja Oma Hobu. Ühingu ellukutsumise ja tegutsemise pikaaegseks eestvedajaks on filmioperaator ja loodusemees Ago Ruus. Ühingu koduleht Ajakiri Oma Hobu
Oma Hobu

Oma Hobu oli Eestis aastatel 2003–2015 ilmunud ajakiri. Oma Hobu ilmus kuus korda aastas (veebruaris, aprillis, juunis, augustis, oktoobris ja detsembris). Ajakirja andis välja Eesti Hobuse Kaitse Ühing. Koduleht
Kromosoomistik

Kromosoomistik ehk karüotüüp on kromosoomide kogum indiviidi keha- või generatiivse raku tuumas. Õpetust kromosoomistikust nimetatakse karüoloogiaks. Kromosoomistik võib sisaldada erineva arvu liigiomaseid kromosoomikomplekte – näiteks ühekordne (haploidsus), kahekordne (diploidsus) või rohkemakordne (polüploidsus). Inimese kromosoomistik sisaldab 46 kromosoomi: naistel 44+XX ja meestel 44+XY. Inimahvidel on 48 kromosoomi. Karüogrammis (kromosoomistiku pilt) on kromosoomid korrastatud kujul (kromosoomid on paarides ja ritta seatud suuruse järgi). Kromosoomistiku värvimise põhjal eristatakse klassikalist karüogrammi ja spektraalset karüogrammi (SKY tehnika). Kromosoomid avastas šveitsi botaanik Karl Wilhelm von Nägeli 1842 taimerakkudes. Loomadel, täpsemalt salamandril kirjeldas kromosoome esimest korda mitoosi avastaja, saksa bioloog Walther Flemming 1882. Termini "kromosoom" leiutas saksa anatoom Heinrich Wilhelm Waldeyer 1888. 20. sajandi alguses võeti omaks, et kromosoomid on geenide kandjad. Molekulaarbioloogia ja geneetika mõistete loend Viikmaa, M. Klassikalise geneetika leksikon. Vaadatud 18.12.2016.
Soo-loorkull

Soo-loorkull (Circus pygargus) on haugaslaste sugukonda kuuluv linnuliik. Soo-loorkull on levinud Euraasia parasvöötmes, talvitub Aafrikas ja Indias. Eestis on ta harv haudelind, tema pesitsusaegne arvukus on 300–500 paari . Linnu kehapikkus on 42–46 cm, tiibade siruulatus 115–125 cm ja kaal 330–420 g. "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011.  Soo-loorkull – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Soo-loorkull andmebaasis eElurikkus
Niiske von Lipwig

Niiske von Lipwig (inglise keeles Moist von Lipwig) on inglise kirjaniku Terry Pratchetti välja mõeldud tegelaskuju, kes on raamatute "Postiteenistus" ja "Rahategu" peategelane. Niiske pärineb Pratchetti järgi Überwaldist Lipwigi linnast. Tema noorus oli raske ning peagi asus ta endale elatist teenima petisena, peamiselt pangatšekkide, juveelide ja muu sellesarnase võltsijana. Teda aitas sealjuures asjaolu, et ta oli välimuselt ilmetu ning oskas ennast edukalt maskeerida. "Postiteenistuses" väitis ta end olevat 26-aastane. Lipwig tabati Ankh Morporki linnas Albert Spangleri valenime all ning ta poodi. Kuid linna türann, patriits Vetinari, otsustas siiski ta elu säästa ning tegi talle ülesandeks uuesti käima panna Ankh Morporki postiteenistus. Pärast võitlust klaksikompanii omaniku Sirus Kullatisega see tal ka õnnestus. Muuhulgas tõi Lipwig käibele postmargid. Raamatus "Rahategu" saab Lipwigist Ankh Morporki Kuningliku Panga ja Mündikoja juht. Ta viib läbi eduka rahareformi, millega Ankh Morporkis hakkab käibima paberraha. Lipwigil on suhe Adora Belle Kallikesega, kellega ta raamatus "Rahategu" on ka kihlatud. Teleseriaalis "Postiteenistus" kehastab Lipwigit Richard Coyle.
Vahhabism

Vahhabism (ar الوهابية‎ al-Wahhābiya(h)) on Najdist pärit salafistliku teoloogi Muhammad ibn Abd al-Wahhabi (ar محمد بن عبد الوهاب‎; 1703–1792) algatatud (tema sõnul taaselustatud) ultrakonservatiivne usuliikumine islami puhastamiseks uuendustest (ar بدعة bid‘ah). 18. sajandil asutatud vahhabismi esindajad eitavad sufismi ja igasugust usulist uuendamist ning peavad eeskujuks ja mõõdupuuks vaid prohvet Muhammadi ja tema kogukonna tavasid. Vahhabism on Saudi Araabia ametlik usupoliitika. Ibn Abd al-Wahhabit mõjutasid Ibn Taymiyya kirjutised. Sellest tulenevalt oli ta vastu keskaegsele usutõlgendamisele, ta nõudis koraani ja prohveti õpetussõnade (ar الحديث al-ḥadīth) järgimist, sarjas araablaste moraalset langust ja poliitilist nõrkust ning mõistis hukka idolaatria ehk pühakute, pühamute ja kalmude austamise. Väites, et need, kes ei jaga tema vaateid, pole õiged muslimid, andis ta Araabia poolsaare keskplatoo Diriyah'i ja Najdi valitsejaile ning saudi hõimupealikule Muhammad ibn Saudile õiguse naabreid rünnata, kuigi koraan keelab muslimitel omavahel sõdida. Sellest usulis-poliitilisest liidust sündis üksteise järel kolm Saudi riiki. Saudi Araabia rahastatud pühamute, koolide ja heategevusprogrammide tõttu kasvab vahhabism suur mõju ka mujal islamimaailmas. Koolkonna alus on täielik monoteism (ar توحيد tawḥīd) ehk usk ühtainsasse Jumalasse. See on viinud varase islami mälestiste hävitamiseni Saudi Araabias, eelkõige selle lääneosas Hejazi piirkonnas, Meka ja Medina lähikonnas. Prohvet Muhammadi ja islami algusega seotud mošeed, kalmud, ajaloolised paigad ja elumajad hävitati, et Medinas Masjid al-Nabawi ja Mekas Masjid al-Harami mošee juurdeehitistele ruumi teha. Saudi kuninga ehk Mõlema Pühamu Hoidja (ar خادم الحرمين الشريفين khādim al-ḥaramain al-šarīfain) esindajad väidavad, et sel viisil püütakse mahutada rohkem hadži palverändureid. Vastased aga näevad seda kui riiklikult toetatud vahhabistlikku usupuhastust, mis äärmusliku monoteismi vaimus võitleb igasuguse pühaduse austamise vastu, kartes, et vahendajad inimese suhtlemisel Jumalaga võiksid viia idolaatria ja polüteismini (ar شرك‎ širk). GlobalSecurity.org Salafi Islam Washington Post, For Conservative Muslims, Goal of Isolation a Challenge John L. Esposito, What Everyone Needs to Know About Islam, p.50 "Wahhābī". Encyclopaedia Britannica Online. Vaadatud 12.12.2010. Glasse, Cyril, The New Encyclopedia of Islam, Rowan & Littlefield, (2001), pp. 469-472 Esposito, John (2003). The Oxford Dictionary of Islam. Oxford: Oxford University Press. ISBN 0195125584.
Rooskapsas

Rooskapsas ehk brüsseli kapsas (Brassica oleracea var. gemmifera) on kapsasrohu perekonda kuuluva kapsa teisend. Rooskapsas on kaheaastane rohttaim, mida kasutatakse köögiviljana. Esimesel kasvuaastal areneb rooskapsal kuni 1 meetri kõrgune vars. Varrel paiknevate lehtede kaenlas moodustuvad kapsapäid meenutavad peakesed, mida olenevalt sordist on 20–70. Peakesed võivad olla ümara, poolümara, tõlvja või äraspidimunaja kujuga ning hele- kuni tumerohelise, mõnikord antotsüaanisisaldusest tingitult ka punaka värvusega Juurestik on hästi välja arenenud ja tugev. Teisel aastal moodustuvad õisikuvarred, taimed õitsevad ja valmib vili (kõder). Kasvatatakse peamiselt Lääne- ja Kesk-Euroopas, Jaapanis ja Põhja-Ameerikas. Eestis kasvatatakse vähe. Rooskapsas on külmakindel taim. Talub hästi kuni –12° külma ja talvitub hästi kasvukohal. Taimed on suured ja vajavad palju ruumi, valgust ning niiskust. Kasvuperiood on pikk. Eesti tingimustes 160–200 päeva. Saak koristatakse pärast esimesi öökülmi. Rooskapsa söödavaks osaks on peakesed, mis sisaldavad kergesti omastatavat valku, C-vitamiini ja mineraalaineid kolm korda rohkem kui näiteks valge peakapsas. Kasutatakse värskena, külmutatult ja kuumtöödeldult (sageli röstitakse, keetmisel võib jääda mõru). Rooskapsa täpne päritolu ei ole teada, kuid nimi "brüsseli kapsas" on kasutusel paljudes keeltes, seega aretati ta tõenäoliselt Brüsseli lähedal. Esimesed tõepärased viited rooskapsa viljelemise kohta pärinevad alles 1785. aastast. Belgiast levis rooskapsa viljelemine XIX sajandi algul Prantsusmaale ning sajandi keskpaiku ka Inglismaale, Saksamaale ja USA-sse. "Noorim kapsateisend". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. jaanuar 2012. Vaadatud 29. detsembril 2010. Rooskapsas − kapsaste kuninganna
652

◄ | 6. sajand | 7. sajand | 8. sajand | ► ◄ | 620. aastad | 630. aastad | 640. aastad | 650. aastad | 660. aastad | 670. aastad | 680. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 648 | 649 | 650 | 651 | 652 | 653 | 654 | 655 | 656 | ► | ►► 652. aasta Koreas rajati Shinheungsa tempel. Rothari järel sai langobardide kuningaks Rodoald. Bütsantsi keisri Constans II käsul rööviti ning viidi Konstantinoopolisse paavst Martinus I, kes peale kohtuistungit kuulutati riigireeturiks ning saadeti asumisele. Constantinus IV ... David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst. Lk 131.
Päidla mõis

Päidla mõis (saksa keeles Samhof, varem Krowelshof) oli rüütlimõis (fideikomiss) Tartumaal Otepää kihelkonnas. Praegu jääb see Valga maakonda Otepää valla maale. Mõisa on esimest korda kirjalikes allikates mainitud 1522. aastal Krowelshofi nime all. Hiljem kutsuti seda ka Samhofiks. Mõisa juures asunud küla kohta on teateid alates 1582. aastast (Paidel). 17. sajandil ostis mõisa Brömsseni perekond. Üks mõisnikke oli Johann von Brömsen. Mõisa omanik oli 19. sajandil Alexander Theodor von Middendorff. Seejärel päris selle tema poeg Ernst von Middendorff, kellelt mõis 1919. aasta maareformiga võõrandati. Mõisa peahoone asus Päidla Mõisajärve idakaldal. See on 20. sajandil hävinud. Alles on ainult mõisa peahooneni viinud saarepuiestee. Fideikomiss Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 324 [1].
651

◄ | 6. sajand | 7. sajand | 8. sajand | ► ◄ | 620. aastad | 630. aastad | 640. aastad | 650. aastad | 660. aastad | 670. aastad | 680. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 647 | 648 | 649 | 650 | 651 | 652 | 653 | 654 | 655 | ► | ►► 651. aasta ... ... Aidan, Lindisfarne'i esimene piiskop Yazdegerd III, viimane Sassaniidide riigi valitseja
650

◄ | 6. sajand | 7. sajand | 8. sajand | ► ◄ | 620. aastad | 630. aastad | 640. aastad | 650. aastad | 660. aastad | 670. aastad | 680. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 646 | 647 | 648 | 649 | 650 | 651 | 652 | 653 | 654 | ► | ►► 650. aasta (DCL) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas reedel. Hiinas hakati kasutama paberraha. arvatavasti Konstantinos IV, Bütsantsi keiser ... David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst.
648

◄ | 6. sajand | 7. sajand | 8. sajand | ► ◄ | 610. aastad | 620. aastad | 630. aastad | 640. aastad | 650. aastad | 660. aastad | 670. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 644 | 645 | 646 | 647 | 648 | 649 | 650 | 651 | 652 | ► | ►► 648. aasta Keiser Konstans II andis välja edikti "Typos", mis tühistas edikti "Ekthesis" ja keelas monoteletismi küsimuse arutamise Kōbun, Jaapani keiser ...
647

◄ | 6. sajand | 7. sajand | 8. sajand | ► ◄ | 610. aastad | 620. aastad | 630. aastad | 640. aastad | 650. aastad | 660. aastad | 670. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 643 | 644 | 645 | 646 | 647 | 648 | 649 | 650 | 651 | ► | ►► 647. aasta (DCXLVII) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas esmaspäeval. Araablased vallutasid Põhja-Aafrika. ... Gregorios Kartaagost, Bütsantsi vastukeiser ...