laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kalev Raave

Kalev Raave (20. märts 1926 Tartumaa – 4. märts 2004) oli eesti ajakirjanik, kolhoosiesimees, pastor ja Riigikogu liige. Ta oli Võrtsjärve mängude algataja ja Halliste Püha Anna kiriku taastaja. Ta oli Valga 1.KK pioneerimaleva nõukogu esimene esimees. 1944 Valga Keskkool 1955 EKP KK Vabariiklik Parteikool 1963 NKLP KK Kõrgem Kaugõppe Parteikool 1987–1990 EELK Usuteaduse Instituut Karjapoiss Valgamaal 1940 Sulane Võrumaal 1942–1943 Arveametnik Saaremaal 1944 Pioneerijuht Pärnumaal 1944–1945 Ajalehe Pärnu Kommunist ajakirjanik, asetoimetaja ja toimetaja 1945–1953 Viljandi ajalehe Tee Kommunismile toimetaja 1955–1956 Eestimaa Kommunistliku Partei Viljandi rajoonikomitee sekretär 1956–1960 Ajalehe Rahva Hääl korrespondent 1960–1962 Võrtsjärve kolhoosi esimees 1962–1976 Eesti NSV Põllumajanduse ministeeriumi propagandavalitsuse juhataja 1976–1979 Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri direktor 1979–1981 Sovhoosi Kommunist direktor Otepääl – 1981–1986 Uurimise all EELK Karksi koguduse õpetaja 1988–1992 Riigikogu liige 1992–1995 EELK Halliste koguduse õpetaja 1988–2001 Halliste kirik. Tallinn 1990 Üksainus elu. Teine mälestusteraamat. Halliste 2003 Hobina joonistas ta karikatuure. 1957 II koht ajakirja Pikker karikatuurivõistluselt Orden "Austuse märk" Tööpunalipu orden Tööpunalipu orden 2002 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk Maarja Altari aurüütli rist 2004 Viljandimaa vapimärk Halliste valla aukodanik Tema pojad on Eesti teoloog ja sotsiaalteadlane Raivo J. Raave ja Riho Raave. Tema tütred on Rita Raave ja Anneli Raave-Sepp. Pikker Nr.4 September 1957 Tõnu Talvar. Partorgist pastoriks Maaleht, 15. märts 2001 Olev Remsu. Pastor ja kommunist. ‎‎Teater. Muusika. Kino, 2001, nr 3.‎ Kalev Raave Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Antitaurus

Antitaurus (türgi Güneydoğu Toroslar ehk Altın dağları) on mäestik Aasias Türgis. Kulgeb edela-kirde suunas, asub Taurusest kirdes. Kõrgus kuni 3054 meetrit.
Andre Aarniste

Andre Aarniste (24. august 1973 – 30. august 1997) oli eesti näitleja. Ta lõpetas 1992. aastal Haapsalu Gümnaasiumi ja 1996. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli näitejuhtimise erialal. Ta mängis seriaalis "Wikmani poisid" Feliksit. Ta näitles ka Eesti Televisioonis näidatud paroodiasaadetes "N ja P", "Vidiots TV aastavahetuse ärasaade" ning "Talve TV" Andre Aarniste hukkus autoõnnetuses. 1998. ja veel mõnel aastal korraldas Nõva vallavalitsus Andre Aarniste mälestusturniiri korvpallis, mille auhinnaks oli Aino Aarniste pannud välja rändkarika. Tema ema Aino Aarniste on töötanud 38 aastat Nõva koolis õpetajana, sealhulgas 10 viimast aastat direktorina. Andre Aarniste ERR-i arhiivis Vaadatud 21.11.2020. Andre Aarniste foto saatest "Talve TV" ERR-i arhiivis Vaadatud 21.11.2020. Anneli Nuutinen. Aino Aarniste teab, et ta on Jumala laps Eesti Kirik, 19.03.2014. Andre Aarniste foto (saatest "Talve TV") ERR-i arhiivis
Hans Aaraas

Hans Tandberg Aaraas (12. juuli 1919 Skien – 20. oktoober 1998) oli norra kirjandusteadlane. Ta kaitses magistritöö 1947. aastal ning sai filosoofiadoktori kraadi 1960. aastal väitekirjaga Georges Bernanos' teemal. Aastatel 1949–1953 oli ta norra keele lektor Sorbonne'is ja 1956–1961 lektor Oslo ülikoolis. 1961. aastal valiti ta esimeseks Bergeni Ülikooli Euroopa kirjandusloo professoriks eriülesandega pidada loenguid prantsuse kirjandusest. Sellel kohal töötas ta kuni 1986. aastani. 1998. aastal pälvis ta Norra Akadeemia Thorleif Dahli mälestusauhinna. Ta suri 79-aastaselt. Nekroloog, foto (pdf, uusnorra keeles)
Jaanikeste

Jaanikeste ehk Jaanikõstõ (kohalik hääldus) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Greibipuu

Greibipuu (Citrus × paradisi) on ruudiliste sugukonda tsitruse perekonda kuuluv igihaljas viljapuu. Puu kasvab 7–10 meetri kõrguseks. Võra on ümar. Jämedaim teadaolev greibipuu tüvi on olnud 2,4-meetrise läbimõõduga. Noored oksad on kaetud ogadega. Munajad lehed on nahkjad ja läikivad, tumerohelised, õhukesed ja kuni 15 cm pikad. Õied on valged, nelja kroonlehega.  Pikemalt artiklis Greip Greibipuu vili on greip. Vili sarnaneb väliselt apelsiniga, kuid on suurem ja kollasem. Kujult ümmargune, lapik või pirnikujuline. Läbimõõt tavaliselt 10–15 cm. Koor 1 cm paks, kahvatukollane või roosa. Keskelt võib vili olla kas täis või poolõõnes. Viljaliha asub 11–14 mõrkja kilega eraldatud segmendis. Viljaliha on lõhnav, väga mahlane, kollane, roosakas või punakas, maitselt hapukas, magus või mõrkjas. Kasvatatakse nii seemnetega kui ka seemneteta sorte. Ühes viljas võib olla kuni 90 teravatipulist kuni 1,25 cm pikkust seemet. Viljad kasvavad kobarates. On leitud isegi kuni 20 viljast koosnevaid kobaraid. Greibipuu on pomelipuu ja apelsinipuu hübriid. Kuigi kuulujutu järgi tõi keegi kapten Shaddock esimesena pomeliseemneid Jamaicale ja aretas esimesena greibipuu, on tõenäolisem, et esimene greibipuu tekkis loodusliku hübriidina. Esimesena kirjeldas greipi 1750 Barbadost uurinud pastor ja loodusteadlane Griffith Hughes, kes nimetas seda "keelatud viljaks". Kuni 19. sajandini tunti seda vilja nimetusega shaddock või shattuck. Tänapäeval peetakse greibipuud üheks Barbadose seitsmest imest. Krahv Odette Philippe viis greibipuu 1823 Floridasse. Kuni 1830. aastateni ei eristatud greibi- ja pomelipuud, alles siis sai greibipuu teadusliku nime – Citrus paradisi. Kuid alles 1940. aastatel avastati, et greibipuu on apelsini- ja pomelipuu hübriid, ning talle anti tänapäevane teaduslik nimekuju, mis sisaldab ×-märki, mis tähistab hübriidset päritolu. Greibipuu edasisel ristamisel on aretatud tangelo (1905) ja sweetie (1984). 1929 patenteeriti greibisort "Ruby Red". Sellest sai esimene greibisort, mida saatis suur põllumajanduslik edu. Aastakümneid kasvatati USA lõunaosas üksnes "Ruby Redi" ja valged greibisordid tõrjuti alaväärtuslikena kõrvale. Punane greip sai Texase tunnuspuuviljaks. Tänapäeval asub suur osa greibiistandustest Ameerika Ühendriikide lõunaosas, kust tuleb ligi 70% maailmatoodangust. Endiselt kasvatatakse greipe nende päritolupiirkonnas Lääne-India saarestikus, aga ka Jaapanis, Ees-Indias ja mujal[viide?]. 1971. aastal toodeti maailmas 3,1 miljonit tonni greipe. Julia Morton 1987. Grapefruit. lk. 152–158. Teoses "Fruits of warm climates"
Kassilaane

Kassilaane ehk Kassilaanõ ehk Rõsna-Kassilaane on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kõnnu (Räpina)

Kõnnu on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Pomelipuu

Pomelipuu ehk pompelmuusipuu (Citrus maxima) on ruudiliste sugukonda tsitruse perekonda kuuluv igihaljaste lehtpuude liik. Nimetus "pompelmuus" tuleb hollandikeelsest nimetusest pompelmoes, Saksamaal on vilja nimetus Pompelmus või Pampelmus, Prantsusmaal pamplemousse. Puu on ümara võraga ja 5–15 meetrit kõrge. Tüvi on sageli kõver ja oksad lookas. Noored võrsed on võnklikud ja karvased. Vanemad oksad ja tüvi on ogalised. Vahelduvad igihaljad lehed on veidi suuremad kui greibipuul ja apelsinipuul (10–20 cm pikad ja 2–12 cm laiad). Lehelaba on ovaalne või elliptiline. Lehed on nahkjad, pealt läikiv-, alt tuhmrohelised, ümara alusega. Valged õied on lõhnavad ja nektaririkkad. Õied asuvad üksikuna või kobarates. Õiepungad on punakad või piimjad; 3–5 tupplehte, kroonlehed 1,5–2 cm pikad. Pomelipuu on pärit Kagu-Aasiast ja Malaisiast. See kasvab metsikuna Fidži saare jõekallastel. Arvatakse, et Hiinasse jõudis puu umbes aastal 100 eKr. Praegu kasvatatakse teda rohkem Indias ja Lõuna-Hiinas, kuid ka Jaapanis, Vahemere maades, Ameerika Ühendriikide lõunaosas, Lääne-India saarestikus ja mujal. Ta on soojalembesem kui teised tuntud tsitruselised. On väga vormirikas viljapuu, eriti palju erisuguseid sorte leidub Indias. Pomelipuu viljad on pomelid ehk pompelmuusid. Vilju süüakse värskelt, suhkrustatakse ja keedetakse. Õied on väga meeldiva lõhnaga, Põhja-Vietnamis valmistatakse neist parfüümi. Puit sobib mitmesuguste tööriistade käepidemete valmistamiseks.
Köstrimäe

Köstrimäe on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Pomel

Pomel ehk pompelmuus on pomelipuu (Citrus maxima) vili. Pomel on väga suur, paksu koorega ja väliselt apelsinitaoline tsitrusvili. Vilja läbimõõt võib olla isegi üle 20 cm ja kaal kuni 6 kg, olles seega tsitrusviljade hulgas raskeim. Pomel võib olla kera- või pirnikujuline. Paks lõhnav koor tuleb koorimisel hõlpsasti ära ja võib olla roheline, kollane või roosa, sile või kare. Olenevalt sordist võib viljaliha olla maitsetu või maitsev, väga magus või väga hapu, seemnetega või ilma. Vilja siseehitus sarnaneb ainult üldjoontes apelsini omaga. Apelsini mahlakotikesed on tihedasti üksteise vastu liibunud; kui vilja noaga tükeldada, moodustavad nad ühise viljalihalõigu. Pomeli enam kui sentimeetripaksusest valgest vahekattest sissepoole sopistunud, pikad, mahlaga täidetud kotikesed on aga välja arenenud üksteisest eraldi. Viljakambrid on ümbritsetud kõva nahkja kestaga. Süüakse toorelt, keedetakse või suhkrustatakse.
Leevaku

Leevaku on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Leevaku hüdroelektrijaam Leevaku paisjärv Leevaku tellisevabrik Leevaku raamatukogu Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Linte

Linte on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Linte on elanike arvult Räpina valla suurim küla. Küla on esmamainitud 1582. aastal Poola Liivimaa Maarevisjonis. 1912. aastal asutati Räpina-Linte ühispiimatalitus, mille eestvõttel ehitati Lintesse 1923. aastal meiereihoone. Nõukogude perioodil asus Linte külas Ranna kolhoosi keskus. Külas asub Linte Raamatukogu-Külakeskus. 2006. aastal asutasid kohalikud elanikud külaelu edendamiseks MTÜ Lisje. Suuremad tööandjad on freesprussmaju tootev OÜ Varola ja mööblitootja Bellus Furniture OÜ Linte mööblitsehh. Külas asub Linte Maarjamägi ja Maarjamäe ohvripärn. Linte külast on pärit koorijuht Paul Krigul ja poliitik Margus Leivo. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. "Räpina valla külad. Linte küla". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. aprill 2016. Vaadatud 4. juunil 2015. "Räpina valla külad. Linte küla ajaloost". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. aprill 2016. Vaadatud 4. juunil 2015. Räpina Koduloo- ja Aiandusmuuseum. 100 aastat Linte ühispiimatalituse moodustamisest "Räpina valla külad. Linte küla üldinfo". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. aprill 2016. Vaadatud 4. juunil 2015. Räpina vald. Linte Raamatukogu-Külakeskus
Mägiotsa

Mägiotsa on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Vahevälja talu maadel on Kureküla linnamägi. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Naha (Räpina)

Naha on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Külas asus Naha Algkool, mis suleti 2010. aastal. Naha külas on sündinud bibliograaf Friedrich Puksoo. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Nulga

Nulga on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Külas asub Nulga Lipualuse hiis. Küla lõuna- ja idapiir kulgeb mööda Võhandu jõge. Küla läbivad Tartu–Räpina–Värska maantee ja Jaama–Rahumäe tee. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Pääsna

Pääsna ehk Pääsnä on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Pääsna külast on välja kasvanud Ruunamõisa, Pindi ja Jõevaara küla. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimeraamat
Pindi (Räpina)

Pindi on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Aastatel 1945–1991 kuulus küla Alaküla külanõukogu koosseisu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Kalev Katus, Allan Puur, Asta Põldma. Rahvastiku ühtlusarvutatud sündmus- ja loendusstatistika. Põlvamaa 1965–1990. Tallinn: Eesti Kõrgkoolidevaheline Demouuringute Keskus, 2002 Statistika andmebaas: Rahva ja eluruumide loendus
Raadama

Raadama ehk Raadamaa ehk Raadoma ehk Radamaa on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Raadama külas on sündinud rahvamuusik ja ooperilaulja Elmar Luhats. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Rahumäe (Räpina)

Rahumäe ehk Priitholmi on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Raigla

Raigla on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Räpina sadam Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Aatomnumber

Keemilise elemendi aatomnumber ehk järjenumber ehk laenguarv ehk tuumalaeng (Z) on prootonite arv selle elemendi aatomi tuumas. Aatomnumber saab olla vaid positiivne täisarv, sest aatomi tuumas ei saa olla murdarvulist või negatiivset või olematut kogust prootoneid. Esialgu tähendas elemendi järjenumber tema kohta Mendelejevi tabelis. Kui Dmitri Mendelejev asetas tuntud keemilised elemendid sarnaste omaduste järgi rühmitatuna tabelisse, siis tekkisid aatommasside rangest järjekorrast lähtumisel mõned ebakõlad. Joodi ja telluuri koht tabelis tuli ära vahetada, et omadused paremini kokku klapiksid. Samuti oli Mendelejev, lähtudes keemilistest omadustest, pannud koobalti niklist ettepoole, kuigi nikkel on massi poolest koobaltist pisut kergem. Millest selline ebareeglipärasus järjekorras, seda tolle aja teadmistega seletada ei osatud, (õieti ei saanudki, sest lähtuti aatomi massist, mis polnud kõige täpsem järjestamise alus) kuna puudus arusaam aatomi ehituse kohta. Järjenumbriks hakati nimetama seda järjekorranumbrit, mis elementidel oli tabelis. Kuigi järjenumber osutus aatomi massiga ligikaudu võrdeliseks (eriti just tabeli algusepoolses osas), pidi see nähtavasti kajastama mingit massist erinevat omadust. Esimesena pakkus idee aatomituuma laengu ja perioodilisustabeli järjenumbri samasusest välja hollandi amatöörfüüsik Antonius van den Broek. Ta esitas oma hüpoteesi ajakirja Nature numbris, mis ilmus 20. juulil 1911 ehk umbes kuu pärast seda, kui Ernest Rutherford oli avalikult esitanud oma uue aatomimudeli (peale kuulsat katset-kuldlehe pommitamist alfaosakestega). Henry Moseley olles tuttav Rutherfordi mudeli ja Van den Broeki hüpoteesiga, samuti Niels Bohri töödega kinnitas 1913. aastal eksperimentaalselt (röntgenspektroskoopia abil), et see on tõesti nii ja van den Broeki hüpotees peab paika. Keemilised elemendid, mille karakteerseid kiirgusi Moseley uuris, järjestusid kindlalt ritta. Ta seletas ära ka perioodilisustabelis olevad anomaaliad. Tol ajal oli ebamäärasusi lantanoidide järjestuse ja arvuga. Üks põhjus oli selles, et lantanoidid on keemiliselt väga sarnased. Moseley jõudis katseandmetele toetudes järeldusele, et lantanoide (lantaanist luteetsiumini) on täpselt 15. Ei vähem, ega rohkem. Kinnitust leidnud van den Broeki hüpotees – perioodilisustabeli järjekorranumber vastab täpselt aatomituuma elektrilaengule – tegi järjekorranumbrist reaalse füüsikalise suuruse. 1919. aastal selgitab Rutherford, olles ametlikult avastanud prootoni, et see (keemilise elemendi järjekorranumber, aatomnumber, tuumalaeng) tähendab prootonite arvu tuumas. Selgus, et keemilise elemendi tähtsaim eripära on just tema tuuma elektriline laeng, mitte aatommass. Keemiliste elementide loend Massiarv
Ristipalo

Ristipalo on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Külas on Põlvamaa metskonna keskus. Ristipalo kalmistu Liivamäe kalmistu Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Ruusa

Ruusa on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Külas on Ruusa raudteepeatus. Ruusa sovhoos Ruusa Põhikool Ruusa raamatukogu Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Pomerantsipuu

Pomerantsipuu ehk mõruapelsinipuu (Citrus aurantium) on ruudiliste sugukonna tsitruse perekonda kuuluva heitlehiste lehtpuude liik. Kasvab umbes 10 meetri kõrguseks. Lehed tumerohelised, munajad, oksad kaetud pikkade ogadega. Viljad meenutavad apelsini, ent on pisemad ja tumedamad. Kasvab looduslikult Loode-Indias ja Hiinas. Kasvatatakse peamiselt Indias ja Vahemere maades. Kultiveeritkase kõikides Kagu-Aasia riikides, Vahemere maades, Kesk- ja Lõuna-Ameerikas, Kariibi mere saartel jm. Väikse apelsinitaolise ereda oranžikas-punase vilja liha on mõrkjashapu. Mahlast saab väga head marmelaadi, samuti karastusjooke. Pomerantsi koorest pressitud pomerantsiõli sarnaneb apelsiniõliga, kuid on mõru ja seda kasutatakse likööritööstuses. Parfümeeria ja meditsiini jaoks saab õli ka lehtedest, noortest võrsetest ja valmimata viljadest. Pomerants on meditsiinis laialt tuntud isutekitava vahendina. Tsitruseliste õitest, eriti aga pomerantsipuu õitest, saadakse Lõuna-Prantsusmaal väärtuslikku nerooliõli, mis läheb parfümeeriatööstusse. Aasiast jõudis pomerantsipuu 1002. aastal Sitsiiliasse. Raal. A., Tervist ja vürtsi maailma maitsetaimedest, Valgus, 2005
Saareküla (Räpina)

Saareküla ehk Saarõkülä (vene keeles Желачек) on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Sillapää

Sillapää on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Harilik mandariinipuu

Mandariinipuu (Citrus reticulata) on ruudiliste sugukonda tsitruse perekonda kuuluv igihaljas viljapuu. Teaduslikult kirjeldas harilikku mandariinipuud esimesena Francisco Manuel Blanco (1778–1845). Olenevalt sordist on harilik mandariinipuu 4–6 meetri kõrgune. Vanad puud võivad kasvada ka kuni 7,5 meetri kõrguseks. Puu on ogaline, igihaljad lehed on lai- või kitsassüstjad, munajad või elliptilised. Õied puhkevad üksikult või paarikaupa lehtede kaenlaist. Õied on valged. Mandariiniõisi tolmeldavad putukad, eriti mesilased. Kuid kõige tavalisemalt viljastatakse õis tema enese tolmukatest pärit tolmuteradega. Mõni sort, näiteks satsuma, on partenokarpne, ei vaja viljastamist ja on seetõttu seemneteta. Mandariinipuu vilju nimetatakse mandariinideks. Nad on värvilt ja pisut ka kujult apelsinide moodi, pöördellipsoidsed, läbimõõduga 4–6 cm. Koor on ereoranž või punakasoranž. Vilja on lihtne koorida. Valminud vili eraldub kergelt viiludeks, mida on tavaliselt 10–12. Viilud on sama värvi mis koor. Seemned on väikesed, ühest otsast teravad, seest rohelised. Mandariini saab kergesti sõrmede abil koost lahti viiludeks võtta. Mandariinil on küllalt paks koor, aga kui alustada vilja ülemises otsas olevast õnarusest, siis rebeneb see kergesti. Kooritud vilja saab omakorda viiludeks võtta, ilma et viiludest mahl välja pritsiks. See muudab mandariinide söömise mugavaks, sest selleks pole mingeid lõikeriistu ega muid abivahendeid tarvis. Kauplustes müüakse konservitud mandariiniviilusid. Enne konservimist on mandariinid vaja viilutada, muidu muudab viilusid eraldav valge nahk vilja mõruks. Neid viilutatakse füüsikaliste protsesside abil. Kõigepealt vilju loputatakse kuumas vees, et nahk viilude ümbert lahti tuleks, siis nõrgas leeliselises lahuses, mis naha lahustab. Selle käigus viilud eralduvad üksteisest. Lõpuks loputatakse viilusid mitu korda puhta veega. Mandariin on saanud nime ühest päritolupiirkonnast, Mauritiuse saarelt, kus pärismaalased kutsusid selle puu vilju mandaraks. Euroopasse toodi mandariinikultuur 1805 ja Ameerikasse umbes 40 aastat hiljem . Mandariinipuu on Kagu-Aasia viljapuu, pärit Vietnamist ja Lõuna-Hiinast. Kõige rohkem kasvatatakse teda Aasias, eriti Jaapanis, Hiinas, Indias ja Malaisias. Levinud on ta ka Vahemere maades ning Lõuna- ja Põhja-Ameerikas. Kuna ta lepib pisut jahedama kliimaga kui apelsinipuu, siis on tema kasvatamine hakanud hoogsalt levima Musta mere ääres. Mandariinipuu ise talub kuivust paremini kui tema vili. Mandariinid on õrnad ja külmad kahjustavad neid kergesti. Sellepärast saab neilt vilju üksnes ekvatoriaalses, lähisekvatoriaalses ja troopilises kliimas. Mandariinist on aretatud palju sorte, mille hulka kuuluvad satsuma, ovari, klementiin ja tangeriin. Mandariini ja apelsini ristandit nimetatakse tangoriks. A. Raal. "Tervist ja vürtsi maailma maitsetaimedest". Tallinn, "Valgus" 2005
Sülgoja

Sülgoja ehk Sülgäjä ehk Sülgaja on küla Põlvamaal Räpina vallas. Sülgoja asub Räpinast 3 km kagus. Lähimad külad on Räpina servas asuvad Sillapää ja Ristipalo, kirdesse jääb Võõpsu, kagusse jääb Varesmäe ning Suure-Veerksu lõunas. Muudest lähematest kohtadest asub Kuuksi Sülgojast loodes, Lokuta põhjas, Pedäjäalostõ idas, Kürsä ja Parma küla lõunas ning Metsanuka läänes. Nime on soovitatav käänata väliskohakäänetega (st Sülgojale, mitte -ojasse ega -ojja). Minevikus hõlmas Kuuksi küla kõiki Võhandu jõe paremkalda talusid Sillapäält kuni Mädajõe suudmeni. Selles suurkülas olevat talurühma hakati pidama omaette külaks. Seda on esmamainitud 1731 fraasis Kollowitz oder Kugse et Sülga Dorf, kust saab välja lugeda, et Kuuksit ja Sülgat peeti sel ajal kõrvuti küladeks. Küla asus Räpina kihelkonnas ja kuulus Kahkva mõisale. Külanime kirjutati 1839 Silgi, 1866 Сельги, 1900. aasta paiku Сюльгая, 1923 Sülgoja, 1937 Sülgaja ja 1948 Сюлгая. 20. sajandi keskel rajati Sülgojasse farm. Sel ajal laienes Sülgoja naaberküla Kürsä alale. 1977 liideti Sülgojaga Kuuksi ja Parma küla. Need olid kõik kunagise Kuuksi suurküla osad. Sülgoja läänepoolseid talusid metsa veerel kutsutakse Mõtsanukaks. Külanime päritolu pole teada. Selle aluseks võib olla väga vana, 16. sajandi lõpust varasem isikunimi. 19. sajandi teisel poolel hakati küla rahvaetümoloogia mõjul Sülgäjäks kutsuma. Halva kõla vältimiseks hakati küla nimetama Sülgojaks ja see nimekuju muudeti ametlikuks 1970. Kui oja-lõpp oleks vana, siis kasutataks kohakäändena -ojasse või -ojja. Tsõõrikmäe meteoriidikraater Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kohanimeraamat, kaart 41 Eesti kohanimeraamat, lk. 640
Suure-Veerksu

Suure-Veerksu ehk Suurõ-Viirksu on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Külas asub ohvrikivi. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Toolamaa (Räpina)

Toolamaa on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Tooste

Tooste on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Tooste küla pindala on 12,57 km2 (Räpina valla pindalast 4,73%). Tooste külas elab valla registri andmetel 78 inimest (01.01.2010 seisuga). Aasta läbi on asustatud 33 majapidamist (2006. aasta seisuga). Rahvastikutihedus on 6,21 in/km2; 51% küla elanikest on mehed ja 49% naised. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Tooste küla Räpina külade veebilehel.
Tsirksi

Tsirksi ekh Zirksi on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Võiardi

Võiardi on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Hundilaanõ Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Võuküla

Võuküla ehk Võukülä on küla Põlva maakonnas Räpina vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.