laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Indrek Ibrus

Indrek Ibrus (sündinud 23. oktoobril 1974) on eesti meediauurija ja semiootik. Ametilt meediainnovatsiooni professor Tallinna Ülikooli (TLÜ) Balti Filmi, Meedia Kunstide ja Kommunikatsiooni Instituudis (BFM). Juhib samas ka doktoriõppekava "Audiovisuaalkunstid ja meediauuringud". On juhtinud TLÜ meediainnovatsiooni ja digikultuuri tippkeskust (MEDIT). Oli 2004. aastal üks BFMi asutajatest. On lõpetanud Tartu Ülikoolis ajakirjanduse ja kommunikatsiooni eriala bakalaureuseastmes (2000), Oslo Ülikoolis meedia ja kommunikatsiooni eriala magistriastmes (2003). Kaitses 2010. aastal London School of Economics and Political Science'is (LSE) doktoritöö pealkirjaga "Uute meediavormide evolutsioonidünaamika: Avatud mobiilse veebi juhtum" ("Evolutionary Dynamics of New Media Forms: The Case of the Open Mobile Web"). On avaldanud hulga teadusartikleid mobiilse veebi arengust, rist- ja transmeediast, meedia innovatsioonist, meedia semiootikast, meediapoliitikast, kultuuri digiteerimisest, metaandmetest ning kultuuri andmekogude juhtimisest. Kahasse John Hartley ja Maarja Ojamaaga on kirjutanud raamatu "On the Digital Semiosphere: Culture, Media and Science for the Anthropocene" (Bloomsbury, 2020). Lisaks on toimetanud raamatu "Emergence of Crosss-Innovation Systems: Audiovisual Industries Co-innovating with Education, Health Care and Tourism" (Emerald, 2019) ning koos Carlos A. Scolariga antoloogia "Crossmedia Innovations: Texts, Markets, Institutions" (Peter Lang, 2012). On teadusajakirjade Baltic Screen Media Review ja Cultural Science Journal üks toimetajatest ning Tallinna Ülikooli Kirjastuse raamatusarja Bibliotheca mediorum et communicationis kolleegiumi esimees. Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. 2010 – I preemia Eesti Vabariigi üliõpilaste teadustööde konkursil ühiskonnateaduste ja kultuuri valdkonnas doktoriõppe üliõpilaste astmes 2012 – Semiootiline Jälg 2020 – Tallinna Ülikooli parim humanitaarteaduse-alane artikkel 2021 – Tallinna Ülikooli teenetemärk 2024 – Eesti Vabariigi teaduse aastapreemia sotsiaalteaduste valdkonnas "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. jaanuar 2020. Vaadatud 13. jaanuaril 2020. Indrek Ibrus Eesti Teadusinfosüsteemis
Haabsaare Raamatukogu

Haabsaare raamatukogu on Haabsaare külas asuv raamatukogu Antsla vallas. Raamatukogu koduleht
Kaagjärve raamatukogu

Kaagjärve raamatukogu on rahvaraamatukogu Valga vallas. Aastast 2018 tegutseb Valga Keskraamatukogu haruraamatukoguna. Raamatukogu aadress on Kaagjärve küla, 68115 Valga vald. Kaagjärve Rahvaraamatukogu Selts asutasid 12. novembril 1913 ärksamad põllupidajad. Eestvedajad olid Johannes Tuvikene, Johannes Sööt ja J. Rebane. Asutajaliikmeid oli 68. Tegevusluba saadi 1914. aastal. 1920. aastal oli kogus 244 raamatut, lugejaid 78 ja laenutusi 1673. Raha raamatute ostmiseks saadi liikmemaksudest, pidude sissetulekutest ja korjandustest. Seltsi esialgseks põhiülesandeks oli raamatute soetamine ja laenutamine. 1939. aastaks oli raamatukogu jõudnud heale järjele, sisaldades tol ajal ilmunud klassika paremiku. Pärast teist maailmasõda taasavati Kaagjärve raamatukogu 7. detsembril 1944. Raamatukogu tegutses rahvamaja agitpunkti punases nurgas. Kultuurimaja ruumidesse jäi raamatukogu 1985. aastani. Tema kasutada oli 60 m². Sõjajärgsel ajal valdav osa Kaagjärve Raamatukogu Seltsi raamatutest hävitati kui poliitiliselt sobimatud. Nõukogude ajal praktiseeriti palju raamatukoguvälist teenindust. Keskmiselt oli Kaagjärve raamatukogul 3 rändraamatukogu ja vähemalt 1 laenutuspunkt. Kaagjärve algkooli juures teenindati lugejaid aastani 1987. Lugejate värbamiseks organiseeriti kirjanduse kojukannet. Lugejate ja külastuste arv suurenes oluliselt pärast kolimist keskuse 3-toalisesse ahiküttega korterisse (47 m2) 1985. aastal. 1994. aasta kolimine viis raamatukogu 4-toalisse mugavustega korterisse (78 m2) majas, kus asusid veel side, arstipunkt ja kommunaalteenuste kontor. 2004. aasta kolimisel saadi sama suur pind nagu ennegi (78 m2) aga külakeskusest kaugemal. 2005. aastal saadi esimene arvuti ja avati avalik internetipunkt (AIP), mille külastatavus oli väga suur, sest tegemist oli küla ühe esimese arvutiga. Kasutusel on raamatukoguprogramm RIKS. Elektroonilisele laenutusele mindi üle 2009. aastal. Helene Pents 1924–1928 Peeter Kivi 1928–? Vladimir Põder Eugenie Tompel 1944–1971 Eha Toit 1971–1985 Mare Lillemets 1985–2007 Anne Markvart 2007 Kaja Vanags alates 2007 Statistika 2014. aasta seisuga: Kogud: 7727 Kasutajad: 138 Külastused: 1157 Laenutused: 4102 Töökohad: 1 Lüllemäe raamatukogu Valgamaa rahvaraamatukogud 1920–2010. Valga, 2010 Valga Keskraamatukogu arhiiv. Valga rajooni/maakonna raamatukogude aastaaruanded 1956–2014 Valga valla raamatukogud
Pille Hagel

Pille Hagel (sündinud 31. juuli 1953 Tallinnas) on endine eesti iluuisutaja, iluuisutamise treener ja praegune sisearhitekt. Ta lõpetas 1971. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning õppis aastatel 1973–1978 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas ruumi- ja mööblikujunduse erialal. Ta harrastas iluuisutamist aastatel 1958–1975 treenerite Ly Piiri ja Vaike Paduri juhendamisel. Ta tuli aastatel 1968–1973 üksiksõidus Eesti NSV meistriks ning sai 1973. aastal meistersportlaseks. Ta töötas aastatel 1971–1973 ja 1993–1994 Tallinnas iluuisutamistreenerina. Tegutses 1972. aastast iluuisutamiskohtunikuna, sai 1992. aastal rahvusvahelise kategooria kohtuniku taseme. 1996 – sisekujundus – Hiiumaa kohtumaja, Kärdla Biograafia ESBL-is (vaadatud 15.12.2015) Pille Hagel Eesti Sisearhitektide Liidu kodulehel (vaadatud 15.12.2015) "Eesti NSV meister iluuisutamises Pille Hagel NSV talispartakiaadil". Foto: Gunnar Vaidla, 1969. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi kogu Biograafia ESBL-is
Le Blanc

Le Blanc [lö blan'k] on linn Prantsusmaal Indre'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 72–140 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Annick Gombert Sotsialistlikust parteist (PS). Bechhofen, Saksamaa (1975) Alberique, Hispaania (1980) Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Mikroneesia

Mikroneesia on üks kolmest Okeaania piirkonnast. Temast lõunasse jääb Melaneesia ja itta Polüneesia. Selles piirkonnas, mis katab 7,4 miljonit km², asub umbes 2100 saart kogupindalaga 2700 km². Neist suurim on Ameerika Ühendriikidele kuuluv Guam (545 km²). Saartel elab kokku umbes 523 tuhat inimest (2016). Mikroneesia koosseisu kuuluvad järgmised riigid ja maad: Guam (USA) Mikroneesia Liiduriigid Põhja-Mariaanid (USA) Nauru Kiribati Marshalli Saared Belau Polüneesia Melaneesia
La Châtre

La Châtre [la šaa'tr] on linn Prantsusmaal Indre'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 198–263 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Nicolas Forissier Vabariiklaste Parteist (Les Républicains) (endise nimega UMP). Spilimbergo, Itaalia (1980) Populations légales 2021 Piirkonna turismiinfo (prantsuse keeles)
Issoudun

Issoudun [issu'dün] on linn Prantsusmaal Indre'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 122–161 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on[millal?] André Laignel Sotsialistlikust parteist (PS). Notre-Dame-du-Sacré-Cœur-d'Issoudun, Kanada (1977) Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Chinon

Chinon [ši'non] on linn Prantsusmaal Indre-et-Loire'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 27–112 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Jean-Luc Dupont Vabariiklaste Parteist (Les Républicains) (endise nimega UMP). Hofheim am Taunus, Saksamaa Tiverton, Suurbritannia Certaldo, Itaalia Populations légales 2021 Linna koduleht (inglise keeles)
Aarne (perekonnanimi)

Aarne on eesti ja soome perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Aarne alla viiel mehel ja alla viiel naisel. Antti Aarne, soome folklorist Els Aarne, eesti helilooja Liis Aarne, eesti mööblikunstnik ja disainer https://www.stat.ee/nimed/pere/Aarne
Korporatsioon Selonija

Korporatsioon Selonija on 24. novembril 1880 Riia Polütehnikumi juures asutatud Läti üliõpilasorganisatsioon. See on vanim Riias asutatud läti üliõpilasi ühendav korporatsioon. Korporatsiooni Selonija värvid on roheline-valge-punane ning deviisid on "Draugam Tēvijai" ('sõpruse ja isamaa eest') ja "Virtute et Fide". 24. novembril 1897 võeti korporatsioon Selonija C! C! liikmeks. 1907. aastal sõlmiti kartellileping korporatsiooniga Lettonia. Aastatel 1915–1917 tegutseti Riia Polütehnikumi evakueerimise tõttu Moskvas. Korporatsiooni Selonija liikmed osalesid Läti vabadussõjas ning 40 selonust teenisid ülesnäidatud vapruse eest Karutapja ordeni. 1920. aastal osaleti Läti meeskorporatsioone ühendava Presiidiumite Konvendi (P! K!) loomisel. Pärast likvideerimist okupatsioonivõimude poolt jätkas korporatsioon Selonija tegevust välismaal: 1946. aastast Saksamaal ja 1950. aastast New Yorgis. Korporatsiooni tegevus Riia Tehnikaülikooli juures taastati 1989. aastal. Korporatsioon Vironia sõprusorganisatsioonid. Kasutatud 15.12.2015 Korporatsioon Selonija ajalugu. Kasutatud 15.12.2015 Korporatsioon Selonija
La Tour-du-Pin

La Tour-du-Pin [la tuur dü pan] on linn Prantsusmaal Isère'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 309–461 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Fabien Rajon Paremparteide liidust (DVD). Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Korporatsioon Lettgallia

Korporatsioon Lettgallia on 8. veebruaril 1899 Tartus asutatud Läti üliõpilasorganisatsioon. Korporatsioon Lettgallia värvid on roheline-must-valge. Korporatsioon Lettgallia deviisid on Per aspera ad astra ja Labor et fidelitas. Korporatsioon Lettgallia asutasid üheksa Tartu Ülikooli farmaatsiatudengit. Korporatsioon tegutses Tartus 1918. aastani, mil koliti ümber Riiga. Korporatsioon Lettgallia osales Läti meeskorporatsioone ühendava Presiidiumite Konvendi (P! K!) loomisel. 1920. aastal otsustas varem vaid farmaatsiatudengeid ühendav korporatsioon vastu võtma hakata kõikide erialade üliõpilasi. 1940. aasta suvel korporatsioon likvideeriti, kuid tegutsemist jätkati välismaal: 1946 alustati tegevust Saksamaal, aastatel 1951–1971 tegutseti aga New Yorgis. 1975. aastal sõlmiti kartell-leping korporatsioon Rotaliaga. Korporatsioon Lettgallia tegevus Riias taastati 1989. aastal. Korporatsioon Lettgallia. Kasutatud 15.12.2015 Korporatsioon Lettgallia ajalugu. Kasutatud 15.12.2015 Korporatsioon Lettgallia
Peep Pedmanson

Peep Pedmanson (sündinud 8. augustil 1963 Põltsamaal) on eesti humorist ja karikaturist. Lisaks on ta ka tõlkinud, teinud filme (stsenaristi, režissööri, toimetaja ja produtsendina) ning luuletanud. Ta lõpetas 1981. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanikuna. Laurence J. Peter, Raymond Hull - "Peteri printsiip", illustraator ja kujundaja Peep Pedmanson, (Ilo, 1992) Luulekogumik "Taltsad unekäod" (72 lk, Umara, 1997), kujundanud Peep Pedmanson, ISBN 9985910346 Humoreskikogumik "Vanad ja kobedad" (Tänapäev, 2002) ISBN 9789985621028 Humoreskikogumik "Maie ja Valduri kodune köök" (136 lk, Sild, 2002), ISBN 9789985942260 "Miriami lood" (88 lk, 2009) Autorid: Leelo Tungal ja Peep Pedmanson, ISBN 9789949452156 "Estonian Song and Dance Celebrations" (36 lk, 2014), kujundanud Peeter Laurits, illustratsioonid Toomas Pääsuke, ISBN 9789949950775 "Hopp i säng!" Veiko Belials, Contra, Andrus Kivirähk, Kivisildnik, Peep Pedmanson, Juhani Püttsepp, Jürgen Rooste, Peeter Sauter, Karl Martin Sinijärv, Jaan Tätte ja Jaanus Vaiksoo (108 lk, 2007), kujundanud Piret Mildeberg, illustratsioonid Jüri Mildeberg, ISBN 9789949153619 "Vanad ja kobedad" "Õpetajate tuba" "Eestlane ja venelane" ”Kälimehed” 1981 – Vilniuse karikatuuritriennaali "Homo Sapiens-3" diplom 2005 – Aasta Rosin (kogumik "Ruttu tuttu! Eesti isade unejutte", autorid Karl-Martin Sinijärv, Veiko Belials, Andrus Kivirähk, Juhani Püttsepp, Contra, Jürgen Rooste, Jaanus Vaiksoo, Kivisildnik, Peeter Sauter, Jaan Tätte ja Peep Pedmanson; pildid: Jüri Mildeberg) 2009 – Oskar Lutsu huumoripreemia Lutsu huumoripreemia laureaat on Peep Pedmanson. Õhtuleht, 17. veebruar 2009 Peep Pedmanson IMDb andmebaasis
Aron Lande

Aron Lande (vene keeles Аро́н Соломо́нович Ла́нде; kirjutatud ka Ljande (vene Ля́нде; pseudonüüm Aleksandr Izgojev (vene Александр Самойлович Изгоев); 11. aprill 1872 Vilnius – 11. juuli 1935 Haapsalu) oli vene jurist, poliitik ja publitsist. Pärast Oktoobrirevolutsiooni võitles ta bolševismi vastu, ent novembris 1918 arreteeriti. 1922 pagendati ta Saksamaale. Ta suri 11. juulil 1935 Haapsalus. Ta on maetud Haapsalu vanale kalmistule.
Korporatsioon Talavija

Korporatsioon Talavija on 14. detsembril 1900 Riias asutatud Läti üliõpilasorganisatsioon. Korporatsioon Talavija värvid on valge-roheline-kuldne, mis väljendavad järgmisi põhimõtteid: karskus, haridus, rahvus. Korporatsiooni Talavija motod on "Roku rokā" ('käsikäes') ja "Darbs ceļ vīru" ('töö teeb mehe paremaks'). Korporatsiooni Talavija asutasid korporatsioon Lettonia vilistlase Vilis Olavsi kaasabil 25 Riia Polütehnikumi õppurit. Detsembris 1918 otsustati in corpore astuda armeesse ja osaleda Läti vabadussõjas. Korporatsioon Talavija osales koos korporatsioonide Lettonia, Selonija, Lettgallia ja Fraternitas Letticaga Läti meeskorporatsioone ühendava Presiidiumite Konvendi (P! K!) loomisel. 1940. aasta suvel likvideerisid korporatsiooni okupatsioonivõimud. Korporatsioon Talavija tegevus Riias taastati 23. mail 1989. Korporatsioon Talavija - üldine info. Kasutatud 15.12.2015 Korporatsioon Talavija ajalugu. Kasutatud 15.12.2015 Korporatsioon Talavija
Jüri Poljans

Jüri Poljans (sündinud 24. novembril 1958 Kuressaares) on Eesti endine aerutaja. 1981. aastal tuli ta Nõukogude meeskonnas neljasüstal maailmameistriks. Samal aastal valiti ta Eesti aasta sportlaseks. Biograafia ESBL-is
Adolf Agthe (insener)

Hermann Adolf von Agthe (vene Адольф Андреевич Агте; 1775 Kuressaare – 1832 Jekaterinburg) oli baltisaksa päritolu vene mäeinsener, leiutaja. Tema vanemad olid Andreas von Agthe (1733–1806) ja Helena Beata Schröder (1746–1785). Aastatel 1795–1807 oli ta Kaug-Idas Nertšinski mäetööstuses Šilka hõbedakaevanduses meister, järelevaataja ja juhataja. Seejärel oli ta aastani 1825 Uuralis Jekaterinburgis kaevanduste nõustaja. https://web.archive.org/web/20151215163904/https://www.meiemaa.ee/index.php?content=artiklid&sub=28&artid=47153 (vaadatud 14.12.2015) Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft; siin on ainult tema ristimise kuupäev ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Maret-Mai Višnjova

Maret-Mai(e) Višnjova (kuni 1963 Maret-Mai Otsa; 22. veebruaril 1931 Tartu – 2. mai 2020 Jõhvi) oli Eesti ja Nõukogude Liidu korvpallur ja spordipedagoog. Ta lõpetas 1950. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Aastatel 1952–1960 kuulus ta keskmängijana Nõukogude Liidu koondisse, tulles ühel korral maailmameistriks ja neljal korral Euroopa meistriks. Aastatel 1949–1963 mängis ta Eesti NSV koondises ja TRÜ esinduskoosseisus. 2002 – Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk 2010 – valiti Eesti korvpalli kuulsuste halli. Biograafia ESBL-is (vaadatud 15.12.2015) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Biograafia ESBL-is
Emil von Hoyningen-Huene

Parun Friedrich Alexander Emil von Hoyningen-Huene (22. november 1841 (ukj) Kuressaare – 26. mai 1917 (ukj) Petrograd) oli Venemaa tõeline salanõunik (1908), Riiginõukogu liige. Ta oli Püha Aleksander Nevski ordeni kavaler.
Pavlo Petrenko

Pavlo Petrenko (ukraina keeles Павло Дмитрович Петренко; sündinud 17. juulil 1979 Tšernivtsis) on ukraina jurist ja poliitik, ta on Üleukrainalise Ühenduse Isamaa aseesimees. Alates 27. veebruarist 2014 kuni 29. augustini 2019 oli ta Ukraina justiitsminister. Ta lõpetas aastal 2001 kiitusega Tšernivtsi Ülikooli õigusteaduse erialal. Aastal 2004 lõpetas ta Ukraina Riiklik Rahvusvahelise Kaubanduse ja Rahanduse Ülikooli.
Atmoda

Atmoda ehk Läti ärkamisaeg (läti keeles latviešu [ehk latvju] tautas atmoda) viitab kolmele erinevale, aga ideoloogiliselt üsna sarnasele Läti rahvusliku ärkamise perioodile: esimene Läti ärkamisaeg viitab rahvusliku ärkamise perioodile 1850.–1880. aastatel, kui noorlätlased toetasid läti keelt ja kultuuri ning astusid baltisaksa parunite vastu; teine Läti ärkamisaeg viitab rahvuslikule liikumisele, mille tulemusena kuulutati välja Läti iseseisvus aastal 1918; kolmas Läti ärkamisaeg viitab rahvuslikule liikumisele, mille tulemusena sai Läti Vabariik taas iseseisvaks aastate 1987–1991 laulva revolutsiooni käigus.
Tšernozemelski rajoon

Tšernozemelski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kalmõkkias. Piirneb läänes Iki Buruli rajooni, põhjas Jaškuli rajooni, idas Lagani rajooni ja Astrahani oblasti ning lõunas Stavropoli krai ja Dagestaniga. Tšernozemelski rajoon on Kalmõkkia suurim rajoon. See asub peaaegu täielikult poolkõrbelises piirkonnas. Rajoonis on 8 kohalikku omavalitsusüksust ja 35 asulat. Q126687549
Kalnujai vald

Kalnujai vald (leedu keeles Kalnujų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Raseiniai rajoonis Valla pindala on 73 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1000 inimest. Valla keskus on Kalnujai küla, vallamaja asub aadressil Kaštonų g. 1. Vallavanem on Regina Čepurnovienė. Kalnujai kirik Palendriai Kalnujai kalmistu [1]. Raseinių rajono savivaldybė, vaadatud 15.12.2015. [2]. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 2.12.2015.
Esimene Läti ärkamisaeg

Esimene Läti ärkamisaeg (läti keeles Pirmā atmoda) oli esimene rahvusliku ärkamise periood 1850.–1880. aastatel, kui noorlätlased toetasid läti keelt ja kultuuri ning astusid vastu baltisaksa parunitele. Ühiskonnaliikumise esimesed tunnused ilmusid juba 18. sajandil, kui lätlased said esimest kogemust kirikuliikumisel (1729–1861). Üks selle liikumise esindajatest oli saksa luuletaja ja proosakirjanik Johann Gottfried von Herder, kes töötas aastatel 1764–1769 Riias pastori ja õpetajana. Läti rahvuskultuuriga tutvudes oli von Herder vaimustunud ja üllatunud Läti rahvalaule mitmekesisust. Esimene Läti ärkamisaeg on otseselt seotud 1848. aasta revolutsioonidega Euroopas. Selle peamised ideoloogid oli noorlätlased Krišjānis Valdemārs, Krišjānis Barons ja Juris Alunāns. Noorlätlaste peamised ideed olid lätlaste rahvusliku kultuuri loomine, pöörates erilist tähelepanu emakeelele ja riikliku koolisüsteemi kujunemisele, läti ühiskonna diferentseerumine ja tugevdamine, lätlaste rahvuslikuideoloogia loomine, mis põhineks Juris Alunānsi, Atis Kronvaldsi ja Ausekļisi artiklitel, lätlaste ühingute ja liitude loomine. Noorlaste liikumine oli tekkinud 1850. aastatel, kui Tartu Ülikoolis õppis umbes 30 lätlast. Nende hulgas oli inimesed, kes oli olnud saksastamise surve vastu. Üks nendest oli Krišjānis Valdemārs, kes hakkas korraldama Tartus läti õhtuid. Temaga ühines 10–13 mõttekaaslast, kõigepealt Juris Alunāns ja Krišjānis Barons.
Sergei Paršin

Sergei Paršin (vene Паршин, Сергей Иванович; sündinud 8. mail 1952 Kohtla-Järvel) on vene teatri- ja filminäitleja. Teda ristis lapsena tulevane Moskva ja kogu Venemaa patriarh Aleksius II.[viide?] 1973. aastal lõpetas Paršin Leningradi riikliku teatri-, muusika- ja kinoinstituudi, kuid juba üliõpilasena hakkas ta mängima Leningradi Puškini-nimelises draamateatris ning on pärast kooli lõpetamist töötanud sama teatri näitlejana. Poole sajandi jooksul on ta seal mänginud 80 rollis.[viide?] Lisaks tööle teatris ja kinos loeb ta välismaistele filmidele dublaažitekste ja osaleb telereklaamides. Ta on töötanud ka saatejuhina mitmes Venemaa telekanalis.[viide?] Paršin on Vene Föderatsiooni teatritegelaste liidu sekretär[viide?] ja liidu Peterburi osakonna esimees[viide?]. 1988 – Vene NFSV teeneline kunstnik 1999 – Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik 2003 – Vene Föderatsiooni riiklik preemia 2006 – Austuse orden 2010 – Peterburi kõrgeim teatripreemia Kuldne Sofiit 2016 – Sõpruse orden 2022 – orden "Teenete eest kultuuris ja kunstis" 2022 – Peterburi kõrgeim teatripreemia Kuldne Sofiit 1987 "Kangelase peegel" (stahhaanovlasest kaevur Puhharevi rollis) ...
Lagani rajoon

Lagani rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Kalmõkkias. Asub Kalmõkkia kaguosas Kaspia mere rannikul. Rajoonis on 5 kohalikku omavalitsusüksust ja 6 asulat. Q126709394 Lagani rajooni ametlik koduleht (vene keeles)
Kaunase Tehnoloogiaülikool

Kaunase Tehnoloogiaülikool (leedu keeles Kauno technologijos universitetas) on ülikool Kaunases Leedus. Õppeasutus asutati 27. jaanuaril 1920 kõrgemate kursuste nime all. 16. veebruaril 1922 sai valitsuse otsusega ülikooli staatuse. 1930. aastal nimetati ülikool Vytautas Magnuse Ülikooliks. Sel ajal keskenduti neljale valdkonnale: tsiviilehitus, mehaanika, elektrotehnika ja keemiatehnoloogia. 2015. aastal õppis seal üle 10 000 üliõpilase. Koduleht
David Samoilov

"David Kaufman" suunab siia. USA näitleja kohta vaata artiklit David Kaufman (näitleja). David Samoilov (kodanikunimega David Samoilovitš Kaufman; 1. juuni 1920 Moskva – 23. veebruar 1990 Tallinn) oli vene keeles kirjutanud juudi luuletaja ja tõlkija. Alates 1974. aastast elas ta Pärnus. Ta on maetud Pärnu Metsakalmistule. 1989 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane 1954: kuuldemäng "Elevandipojal on sünnipäev" "Lahkunud on pühak" – Reede, 22. detsember 1989 (artikkel Andrei Sahharovist) näidend "Kuiv leek" («Сухое пламя»)
Rahvusvaheline Semiootika Instituut

Rahvusvaheline Semiootika Instituut (International Semiotics Institute, ISI) on semiootikaalasele uurimistegevusele spetsialiseerunud instituut. Instituut asutati 1988. aastal Soomes Toronto Semiootika Ringi initsiatiivil, eestvedajaks Paul Bouissac. Instituut paiknes Imatras, kus korraldas iga-aastasi semiootikakonverentse kuni aastani 2013. Instituuti juhatas Eero Tarasti. Alates aastast 1992 andis instituut välja seeriat Acta Semiotica Fennica. Aastast 2014 asub instituut Leedus Kaunase Tehnoloogiaülikooli juures. Selle direktor on Dario Martinelli. Aastast 2022 asub instituut Tšehhis Olomouci Ülikooli juures. Urbino semiootikakeskus Martinelli, Dario 2016. Appendix: A short(pre)history of numanities. In: Martinelli, Dario, Arts and Humanities in Progress: A Manifesto of Numanities. Cham: Springer, 203–240. Tarasti, Eero 2015. Imatra starts: Founding of the ISI. In: Tarasti, Eero, Sein und Schein: Explorations in Existential Semiotics. Berlin: De Gruyter Mouton, 428–431ff.
Muurola

Muurola on küla Soomes Rovaniemi linna territooriumil. Muurolas elab umbes 1000 inimest. 1. jaanuarini 2006, mil Rovaniemi vald liideti Rovaniemi linnaga, kuulus Muurola Rovaniemi valda. Muurola paikneb Rovaniemi kesklinnast 25 km edelas Kemijoki kaldal.
Jānis Kalniņš

Jānis Kalniņš (3. november 1904 Pärnu – 30. november 2000) oli Läti ja Kanada dirigent, helilooja ja organist. Tema isa oli Läti helilooja, organist ja dirigent Alfrēds Kalniņš. Aastatel 1923–1933 oli ta Läti Rahvusliku Teatri dirigent. Aastast 1948 elas ta Kanadas. Ta on maetud Riia Metsakalmistule.
Lagan

Lagan on linn Venemaal Kalmõkkias, Lagani rajooni halduskeskus. Linn asub Kaspia mere rannikul. Elanike arvult on see Kalmõkkia teine linn pealinna Elista järel. ГПИБ | [Вып. 2] : Астраханская губерния : [... по сведениям 1859 года]. - 1861 Lagani linna koduleht (vene keeles)
Viimane ühine eellane

Viimane ühine eellane ehk LUCA (inglise keeles last universal common ancestor) või LUA (last universal ancestor) on arvatav organism, millest on arenenud kõik teised elu vormid planeedil Maa. LUCA on nagu evolutsiooni seeme, mis paljuneb ja millest miljardite aastate jooksul saavad alguse kõik evolutsioonipuu oksade harud, kõik liigid eluslooduses. abiogenees elu teke elu puu evolutsioon fülogenees kladistika