laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Taterma

Taterma on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla keskosas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda. Taterma piirneb põhjas ja idas Lelu, lõunas Ligema, kagus Kuriste ja idas Aadma külaga. Küla nimetus oli varem Tatermaa. Kohanime aluseks on kas teravili tatar või tatarlaste rahvus. Kohanime on esmamainitud 1636 kujul Taterma. Taterma idaosa piirneb Mustika peakraaviga. Külas asuvad kaitsealused Taterma kadakad. Taterma kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elasid Agapäe vakuses vabadik Tatterma Siemo ja saunik Tatterma Jüri. 1835 said elanikud omale perekonnanimedeks nimed Mägi, Põld ja Tatter. Küla läbib lõunast läände Valgu–Lelu–Leemeti tee, kus lõpevad Nurste–Kuriste tee ja Käina–Ühtri–Aadma–Kuriste tee. Külas asub Emmaste Jumalasünnitaja Sündimise kirik ehk Kuriste kirik. Samuti paikneb seal Kuriste kalmistu ja tegutseb Kuriste Haridusselts. Külas tegutseb Taterma taimeaed. Kuriste õigeusu kirikuaia piirdemüür Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 20.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Taterma" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Käina kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; Rahvusarhiiv RA,EAA.1864.2.VIII-196; 1835
Rahvusvaheline meister

Rahvusvaheliste meister (inglise keeles International Master; lühend RM või IM) on males sportlike saavutuste eest tulemustepõhiselt antav nimetus. Tegu on eluaegse nimetusega ning selle saavutamiseks on vaja täita kolm vastavat FIDE normi. Nõuded rahvusvahelise meistri nimetuse saamiseks on madalamad kui rahvusvahelise suurmeistri (GM) ja kõrgemad kui naiste rahvusvahelise meistri (WIM) nimetuse saamiseks. Nimetuse võttis kasutusele Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) 1950. aastal. Samal aastal sai selle nimetuse 94 maletajat, teiste seas Eestist pärit leedu maletaja Vladas Mikėnas ja Paul Felix Schmidt, kes 1939. aastal Buenos Aireses toimunud maleolümpial võitis Eesti võistkonna koosseisus pronksmedali. 1964. aastal jagas Iivo Nei Beverwijki maleturniiril Hollandis Paul Keresega 1.–2. kohta ja sai rahvusvahelise meistri nimetuse. Rahvusvahelise meistri nimetuse said ka 1966. aastal eesti päritolu Uus-Meremaa maletaja Ortvin Sarapuu ja 1977. aastal eesti päritolu Rootsi maletaja Jaan Eslon. 2019. aasta märtsi seisuga on rahvusvahelise meistri nimetuse saanud kokku 3757 maletajat, sealhulgas 108 naismaletajat. Naismaletajatest said esimestena selle nimetuse maailmameistrid, sest nimetus kaasnes MM-tiitliga. Seetõttu esimeseks naiseks, kes sai rahvusvaheliseks meistriks, oli Ljudmila Rudenko 1950. aastal. 1964 – Iivo Nei, hiljem ka ausuurmeister 1979 – Hillar Kärner 1983 – Jaan Ehlvest, hilisem suurmeister 1983 – Aleksander Veingold 1983 – Lembit Oll, hilisem suurmeister 1993 – Kalle Kiik 1994 – Olav Sepp 1995 – Kaido Külaots, hilisem suurmeister 1996 – Riho Liiva 1998 – Tarvo Seeman 1999 – Juri Zitin 2000 – Igor Švõrjov, hilisem suurmeister 2001 – Sergei Zjukin 2002 – Meelis Kanep, hilisem suurmeister 2003 – Vallo Maidla 2004 – Vladimir Žavoronkov 2007 – Ülar Lauk 2008 – Aleksandr Volodin, hilisem suurmeister 2014 – Ottomar Ladva, hilisem suurmeister 2016 – Juri Krupenski 2018 – Andrei Šiškov 2019 – Ilja Siroš 2022 – Mai Narva Kaido Külaots Igor Švõrjov Meelis Kanep Aleksandr Volodin Mai Narva, naistest seni ainuke rahvusvaheline meister FIDE tiitlid Ausuurmeister
Sinipilvik

Sinipilvik (Russula caerulea) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv söögiseen. Kübar on tume- kuni mustjas-pruunvioletne või sinine, 4–9 cm lai. Sinipilvik ei vaja kupatamist. Eestis kasvab ta harva soostunud männikutes augustis ja septembris. Sinipilvik andmebaasis eElurikkus
Kirstlaev

Kirstlaev (iiri keeles long cónra, inglise keeles coffin ship) viitab tavaliselt laevale, mis toimetas 19. sajandil iirlastest ja Põhja-Šoti mägismaa gaelidest väljarändajaid enamasti Atlandi ookeanilt üle Põhja-Ameerikasse. Kindlustuses on sõna tähendanud mahakandmisel olevat laeva, mis oli omanikule odavam uputada kui käigus hoida. Väärtlaev
Polüamooria

Polüamooria tuleneb kreekakeelsest sõnast πολύ (polü ehk mitu, palju) ja ladinakeelsest sõnast amor (armastus) ning tähendab iha emotsionaalselt intiimse suhte järgi rohkem kui ühe partneriga korraga, eeldusel, et kõik partnerid on sellega nõus. Polüamooriat on kirjeldatud ka kui vastastikust eetilist ja vastutustundlikku mittemonogaamiat. Inimesed, kes identifitseerivad ennast polüamoorseks, usuvad avatud suhtesse, kus on teadlik armukadeduse talitsemine. Nende meelest ei ole tugevaks, pühendatud ja pikaajaliseks suhteks vajalik seksuaalsuse ja suhte eksklusiivsus. Truudus ja ustavus – väga suur protsent polüamoorsetest defineerib truudust mitte kui seksuaalset eksklusiivsust, vaid kui usaldust lubadustesse ja kokkulepetesse, mis on suhte kohta kehtestatud. Kõikide partnerite vahel peab olema üksteise vastu usaldus. Ilma selleta selline suhe ei saaks toimida. Suhtlus ja läbirääkimised – kuna polüamoorse suhte puhul pole ühte kindlat "standardset mudelit" ja tavapärase suhte ootused siinkohal ei kehti, siis polüamoorses suhtes olevad partnerid peavad tihti läbirääkimisi, et paika panna suhte teatud reeglid. Vastastikune suhtlemine ja austus on sellises suhtes väga kõrgel kohal. Samuti on suhtlemine vajalik igasuguste apsakate parandamiseks ja selgeks rääkimiseks, eriti kui suhe on alles värske ja vead tekivad kergemini. Usaldus, ausus, väärikus ja austus – ideaalis peaks partneri partnerit võtma kui oma partneri elu ühte osa, mitte teda lihtsalt tolereerima. Omanikuinstinkti puudumine – paljud polüamoristid näevad teiste sügavate suhete ülemääraseid piiranguid vähem soovituna, sest selliseid piiranguid saab kasutada usalduse asendamiseks omandi ja kontrolli raamistikuga. Tavaliselt eelistatakse või julgustatakse seda, et polüamorist püüab vaadata oma partnerite teisi partnereid partnerite edu saavutamise seisukohast, mitte ohuks neile endile. Seetõttu ei peeta armukadedust ja omandamist üldiselt mitte nii, et vältida või struktureerida suhteid ümber, vaid vastuseid, mida tuleks uurida, mõista ja lahendada iga indiviidi piires, kusjuures eesmärgiks on kompersiooni leidmine. Kompersioon on õnne ja rõõmu empaatiline seisund, mida kogetakse, kui teine ​​inimene tunneb õnne ja rõõmu. Polüamoorsete suhete kontekstis kirjeldab see positiivseid tundeid, mida üks partneritest kogeb, kui nende intiimpartner naudib teist suhet. Põhiliselt kasutatav sümbol on lõputu süda. Teiseks sümboliks on polüamoorsuse lipp, mille lõi Jim Evans aastal 1995. See on kolme triibuga lipp, millest esimene on sinine (esindab avatust ja ausust kõikide partnerite vahel), teine punane (esindab armastust ja kirge) ning viimaseks must (esindab solidaarsust nende suhtes, kes peavad oma polüamoorset suhet saladuses hoidma välismaailma eest). Lipu keskel on kuldne kreeka täht pii, mis tähistab polüamoorsuse initsiaali. Kuld esindab väärtust, mida me asetame emotsionaalsele sidemetele teiste suhtes ... mitte ainult füüsilistele suhetele.
Joanna Hoffmann

Joanna Hoffmann (sünninimi Joanna Pungas, seejärel Joanna Veelmaa, sündinud 8. jaanuaril 1990) on eesti kunstnik, kuraator ja muuseumitöötaja, Tartu Kunstimuuseumi direktor. Ta sai 2012. aastal Eesti Kunstiakadeemias bakalaureusekraadi tekstiilidisaini alal ja samas 2016. aastal magistrikraadi maalikunsti alal. Aastatel 2012–2014 töötas ta programmi Noored Kooli raames Keila Koolis eesti keele, kirjanduse ja kunstiajaloo õpetajana. Aastal 2016 asus ta Tartu Kunstimuuseumis tööle kaasaegse kunsti kuraatorina ja aastast 2019 töötas näituste osakonna juhatajana ja direktori kohusetäitjana. Alates 20. oktoobrist 2020 on ta Tartu Kunstimuuseumi direktor. Ta on kureerinud näitusi "Peeter Allik. Kultiveeritud skisofreenia" (2017), Art Allmägi isikunäitus "Paint It Black II" (2017), "Metafoorid kodule. Noorte kunstnike tõlgendusi" (EV 100 programmis, 2018), Erik Alalooga isikunäitus "Singulaator" (2018), "Lugusid kuulumisest. Kaasaegne kunst Rootsist" (koostöös Hanna-Liis Kondiga, 2019), "Pallas 100. Kunstikool ja Kultus" (koostöös Hanna-Liis Kondiga, 2019), Tiit Pääsukese retrospektiivnäitus "Nostalgiata" (2020), "Randevuu Nellyga. Eduard Wiiralt Juhani Komulaineni kollektsioonist" (2021), Krista Leesi isikunäitus "Verbarium" (2021) ja Vano Allsalu isikunäitus "Kunstnik peas" (2021). Ta on osalenud Vikipeedia kunstikuu korraldamises. Kuulub aastast 2022 Sotsiaaldemokraatlikusse Erakonda. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 308 häält ning ei osutunud valituks. 2018 Tartu Kunstnike Liit 2020 Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing 2022 Sotsiaaldemokraatlik Erakond Joanna Hoffmanni magistritöö "Minu utoopia". Eesti Kunstiakadeemia, 2016 "Tartu Kunstimuuseumi uus direktor on Joanna Hoffmann" Kultuuriministeerium, 20. oktoober 2020 Delfi. (2023). Riigikogu valimiste tulemused 2023. Delfi, 6. märts. Kasutatud 12.03.2023, https://www.delfi.ee/leht/valimised2023/tulemused Tartu Kunstnike Liidu uued liikmed, juhatus ning aastanäituse kujundaja on valitud! "Liikmed".
Gaelid

Gaelid on Põhja-Šoti mägismaal ja Hebriididel elav keldi päritolu rahvas, kelle rahvaarv on langenud drastiliselt, eriti pärast nende piirkonnast väljaajamist.
Niidiküla

Niidiküla on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast idas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda. Niidiküla piirneb põhjas Kaasiku, läänes Kogri ja Vaemla ning idas Jõeküla külaga. Küla lõunaosa piirneb Vaemla lahega. Kohanimi tuleneb sõnast niit. Varem oli koht tuntud kui Niidi küla. Niidiküla rannik hõlmab Käina lahe–Kassari maastikukaitseala. Küla idaosa piirneb Vaemla jõega. Niidiküla rajati pärast Esimest maailmasõda. Niidiküla kuulus 1977–1997 Vaemla koosseisu. Niidiküla keskosa läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, kus asub Niidi bussipeatus. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 8.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Niidiküla" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Karakalpakikeelne Vikipeedia

Karakalpakikeelne Vikipeedia (karakalpaki keeles Qaraqalpaq Wikipediası) on Vikipeedia karakalpakikeelne versioon. Karakalpakikeelsele Vikipeediale pandi alus 2006. aastal. Seal on 7715 artiklit, millega see on artiklite arvult 188. keeleversioon. All Wikipedias ordered by number of articles Karakalpakikeelne Vikipeedia
Ebajalg

See artikkel räägib zooloogia mõistest. Folkloori mõiste kohta vaata artiklit Ebajalg (folkloor). Ebajalad (inglise proleg) on mõnede putukate vastsete tagakehal olevad väikesed väljaulatuvad moodustised. Ebajalad on olemas peaaegu kõikidel liblikaliste seltsi kuuluvatel vastsetel.
Nõmme (Hiiumaa)

Nõmme on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast läänes. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda. Nõmme küla piirneb põhjas Moka ja Kolga, läänes ja lõunas Selja külaga ning idas Käinaga. Kohanimi lähtub sõnast nõmm ja on esmamainitud 1611 kujul Neme. Nõmme küla piirneb läänes Rebasselja peakraaviga. Nõmme küla kuulus ajalooliselt Putkaste mõisa alla. See on kirjalikes allikates mainituna varaseim Nõmme-nimeline piirkond Hiiumaal. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni andmetel oli Nõmme külas 13 talu. 1835 said külaelanikud omale perekonnanimeks Auk, Aunapuu, Brand, Hannuse, Harroso, Jõgi, Jürgmann, Keskküla, Kiivramees, Kopamees, Koppel, Kukal, Kääramees, Laevameister, Laid, Lammast, Leitus, Mets, Metsavaht, Mägi, Nõmmerga, Paljas, Paulus, Punk, Punnis, Põld, Rebale, Saarna, Sarapuu, Suuster, Tammeveski, Teares, Toffer, Treialt, Uuskar, Viilukas ja Viitamees. Nõmme kuulus 1977–1997 Käina koosseisu. Nõmme piirneb kagus Suuremõisa–Käina–Emmaste maanteega, küla lääneosa läbib Käina–Ühtri–Aadma–Kuriste tee, kust algab Kaupsi tee. Küla läbib Veskimetsa tee. Nõmme külas asuvad Kopa tuulik ja Käina kalmistu. Külast pärines eesti ettevõtja Aadu Luukase ema. Nõmme külas tegutseb autoremondiettevõte Nõmme Auto. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 8.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Nõmme" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Käina kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; EAA.1864.2.VIII-196; 1835
Edelweiss

Edelweiss võib tähendada järgmist: Edelweiss (eestipäraselt eedelveiss) on alpi jänesekäpa saksakeelne nimi Edelweiss (pornostaar) Edelweiss (viinapuu), viinamarjasort Edelweiss (ansambel), Austria ansambel Edelweiss (õlu), õllemark Edelweiss (hoone), kõrghoone Moskvas Edelweiss (erakond), Itaalias Valle d'Aostas tegutsev erakond Edelweiss Air Edelweissi piraadid
Lahta Keskus

Lahta Keskus (vene keeles Лахта Центр) on 462 m kõrgune 87-korruseline pilvelõhkuja, mis asub Neeva lahe kaldal Peterburi ajaloolises eeslinnas Lahtas. Aastatel 2012–2019 ehitatud kõrghoone on ühtlasi nii kogu Venemaa kui ka Euroopa kõrgeim hoone, kõrguselt 13. maailmas. Lahta Keskus on arvatud viie kõige keskkonnasõbralikuma pilvelõhkuja hulka maailmas. Asukoht ehituse eel Vundament Juuli 2016 Pilvelõhkuja nõeljas tipp Oktoober 2018 Aprill 2019 Oktoober 2020 Veebruar 2021 Oktoober 2022 Aprill 2023 Kõrgeimate hoonete loend Lahta Keskus 2 "LEED Certification". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. aprill 2021. Vaadatud 26. aprillil 2021.  Lahta Keskus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Siniroheline pilvik

Siniroheline pilvik (Russula cyanoxantha) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv söögiseen. Kübar on violetne, siniste ja roheliste toonidega, 5–15 cm lai. Siniroheline pilvik ei vaja kupatamist. Maitse on mahe, meenutab pähklit. Eestis kasvab ta kaunis sageli lehtmetsades juunist septembrini. Tõnis Leisner "Eesti pilvikud", Valgus, Tallinn, 1973, lk 26 Siniroheline pilvik andmebaasis eElurikkus
Voog (infotehnoloogia)

Voog (varasema nimega Edicy) on Eesti ettevõtte Fraktal (eesotsas Tõnu Runnel[viide?]) tehtud veebitöörist, millega saab luua ja hallata kodulehti. Voo eelis on see, et kodulehe tegemine käib visuaalselt ja tundma ei pea programmeerimiskeeli. 2014 nimetati Edicy ümber Voogiks. Ühes sellega kadusid veebitööriista tasuta variandid. https://web.archive.org/web/20190716125604/https://digitark.ee/edicyga-on-kodulehe-tegemine-imelihtne/ (vaadatud 15.07.2019) https://www.reklaam.ee/blogi/tere-voog (vaadatud 15.07.2019) Veebileht https://digitark.ee/edicyga-on-kodulehe-tegemine-imelihtne/ https://www.reklaam.ee/blogi/tere-voog
Kaigutsi

Kaigutsi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda. Kaigutsi piirneb põhjas Nõmmerga, läänes Männamaa, lõunas Ühtri ja Kleemu ning idas Selja ja Kolga külaga. Kohanime on mainitud 1591. aastal kujul Kaickotz, 1782 Kaiguts ja 1798 Kaigust. Lauri Kettuneni andmetel tuletub kohanimi ilmsest rahvaetümoloogiast, sõnadest "kaigas" ja "ots". Kohanimi võib seotud olla ka isikunimega. Küla lõunaosa piirneb Rebasselja peakraaviga. Küla kuulus ajalooliselt Käina kirikumõisa alla. Esimesed kirjalikud allikad Kaigutsist pärinevad 1591. aastast. 1835. aastal oli külas 17 talu, elanikud said järgmised perekonnanimed: Aksli, Bag, Elbag, Hanspu, Kans, Kaswatik, Keskel, Kiesel, Kisa, Kisson, Kitsik, Kiwwis, Laasberg, Leo, Loiken, Loikson, Maivel (Maiwel), Mall, Matsel, Minnem, Mäehans, Mäelts, Nudil, Parbo, Perdlaas, Pähn, Pääro, Raudsepp, Wak (Vakk), Weld, Witsik ja Wääsoo. Hansu talus tegutses enne 1865. aastat külakool. 1949. aastal loodi Kaigutsi kolhoos, mis 1950. aastal liideti Männamaa kolhoosiga kolhoosiks Kaigutsi Pioneer, hiljem aga teiste kolhoosidega liitumisel Ühenduse kolhoosiks. Küla keskosa läbib Käina–Ühtri–Aadma–Kuriste tee. Küla idaosa piirneb Kaupsi teega. Külas asub kaks bussipeatust. Kaigutsis asub kolm tuulikut: Peetri, Miku ja Mäevälja. Külas elas Hiiumaa kuulus naljamees Miku-Kaarel ehk Kaarel Tisler-Ulpus (1862–1938). 2008. aastal püstitati külla Miku-Kaarli mälestuseks skulptor Maire Põldma tehtud puuskulptuur. Küla vanim säilinud hoone on Nuudi talu. Külas asuvad kaitsealused turbavõtukohad Kaigutsi turbaaugud. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 31.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Kaigutsi" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Käina kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; Rahvusarhiiv RA,EAA.1864.2.VIII-196; 1835 Hiiumaa pärandkultuurist. Saaremaa pärandkultuurist 2011, lk 44 Küla ajaloost Kaigutsi külaseltsi lehel Reet Kokovkin. "KÜLALUGU | Kaigutsi. Kõikide teenustega küla." 10. november 2023
Eduard Vilde monument (Pajusti)

Eduard Vilde monument on monument Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Pajusti asulas Pajusti Klubi ees (Tartu maantee 11). (Ka Vinni vallas Muuga asulas on Eduard Vilde monument). Monumendi tegid kujur August Vomm ja arhitekt Ilmar Bork. Monument avati 1965. aastal.
Eduard Vilde monument (Muuga)

Eduard Vilde monument on monument Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Muuga asulas. (Vinni vallas Pajusti asulas asub samuti Vildele pühendatud monument). Monumendi tegi Ferdi Sannamees. Monument avati 1959.
Eerikneeme tee

Eerikneeme tee on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Aegna saarel. Tänav sai nime 10. jaanuaril 1997. Tallinna tänavanimed. KNAB, vaadatud 15.07.2019. KNAB (vaadatud 15.07.2019)
Eenuse oja

Eenuse oja (ka Lõve oja) on oja Valga maakonnas Tõrva vallas. Oja pikkus on 10,1 km. Oja valgla suurus on 12,1 km². Eenuse oja keskkonnaportaalis (vaadatud 15.07.2019) Eenuse oja keskkonnaportaalis
Moka (Hiiumaa)

Moka on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast põhjas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda. Moka piirneb põhjas Allika ja Mäeltse, läänes Kolga ja Nõmme ja idas Mäeküla külaga ning lõunas Käinaga. Kohanime tähendus pole selge. See võib tuleneda mõne Läänemaa ümberasuniku või kohaliku talupoja lisanimest. Küla on esmamainitud 1688 kujul Måckakülla. Moka küla kuulus ajalooliselt Putkaste mõisa alla. Küla kujunes 17. sajandil. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni andmetel oli külas 17 talu. 1835 said külaelanikud omale perekonnanimedeks nimed Aamisepp (Amisep), Andrusson, Brand, Hansmann, Hinno, Hinsberg, Johanson, Jürisson, Kattaka, Kingissepp (Kinkisep), Kurrae, Laid, Leitus, Murro, Nukki, Nõmm, Paljas, Saarna, Seffer, Steinberg, Tamm, Treialt, Uuskar, Uustalu (Ustallo) ja Viitamees (Widamees). Moka küla koosseisu kuulus 1977–1997 Allika I küla. Moka küla piirneb idas Käina–Hüti teega, küla läbib Moostre–Moka tee. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 7.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Moka" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Käina kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; EAA.1864.2.VIII-196; 1835
Lahta

Lahta (vene keeles Лахта, soome keeles Lahti, Lahdenkylä, Lahenkylä) on Peterburi ajalooline eeslinn Primorski rajoonis. Lahta Keskus
Tiiu Aavik

Tiiu Aavik (sündinud 7. mail 1959 Keilas) on Eesti omavalitsustegelane. Ta on lõpetanud Tallinna Polütehnikumi. Riikliku suunamisega läks ta tööle Tartusse füüsikainstituuti. Ta on kohalikel valimistel kandideerinud 1996. aastast. 2002. ja 2005. aastal kandideeris ta Eestimaa Rahvaliidu nimekirjas, 2009. ja 2013. aastal valimisliidus Koostöö. Aastatel 2009–2017 oli ta Martna vallavanem. 2010. aastal kaitses ta Sisekaitseakadeemias halduskorralduse bakalaureusetööd. Ta on olnud MTÜ Kodukant Läänemaa juhatuse esimees. "Suur on odavam, aga väike on parem" Õpetajate Leht, nr. 41, 11. november 2011 "Martna vallavanem Tiiu Aavik: tulevad head rahulikud valimised" Lääne Elu, 19. september 2017 "Valimisliidud demokraatia osana (Läänemaa näitel)" Lõputöö. Sisekaitseakadeemia, 2010
Rohelehine pilvik

Rohelehine pilvik (Russula chloroides) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv söödav seen. Kübar on valge, 4,5–13 cm lai. Rohelehine pilvik ei vaja kupatamist. Maitse on mahe, kuid eoslehekesed on veidi kibekad. Eestis kasvab ta üsna sageli salu- ja segametsades, puisniitudel ja parkides juulist septembrini. Varem peeti teda kuiva pilviku alamliigiks. Pertti Salo ja Ulla Salo "Meie metsade seened", Varrak 2017, lk 118 Tõnis Leisner "Eesti pilvikud", Valgus, Tallinn, 1973, lk 13 Rohelehine pilvik andmebaasis eElurikkus
Roman Truba

Roman Truba (ukraina keeles Роман Михайлович Труба, sündinud 6. novembril 1974 Lvivis) on Ukraina jurist ja endine prokurör. 2017. aastast oli ta Riikliku Juurdlusbüroo (DBR) direktor. President Volodõmõr Zelenskõi allkirjastas 2019. aasta detsembris seaduse, mis nägi ette DBR-i juhtkonna väljavahetamise. 2019. aasta detsembris president Zelenskõi vallandas Truba DBR-i direktori kohalt. УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №386/2017, Про призначення Р.Труби Директором Державного бюро розслідувань, 22.11.2017 Зеленский подписал закон о ГБР, по нему будет уволен Роман Труба - Liga Novosti, 24.12.2019 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №960/2019 Про звільнення Р.Труби з посади Директора Державного бюро розслідувань. 27.12.2019 Директор ГБР заявил о найденной в его кабинете прослушке - Liga Novosti, 21.09.2019
Kuiv pilvik

Kuiv pilvik (Russula delica) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv söödav seen. Kübar on noorelt lubivalge kuni tuhm-piimvalge, vanemalt valkjas- kuni kahvatupruunikas, lame-lehtrjas, sisserullunud servaga, 5–16 cm lai. Kuiv pilvik on kupatatult söödav. Sobib soolamiseks. Eestis kasvab ta väga sageli juulist oktoobrini. Tõnis Leisner "Eesti pilvikud", Valgus, Tallinn, 1973, lk 13 Kuiv pilvik andmebaasis eElurikkus
Villemi

Villemi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast põhjas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda. Villemist põhjas asub Tammela, läänes Ristivälja, edelas Allika, lõunas Putkaste, kagus Kogri ja idas Kaasiku küla. Kohanimi võib lähtuda isikunimest Villem või Villamaa külanimest. Kohanime on esmamainitud 1709. aastal kujul Willemä by. Villemi küla põhjaosa läbib Vaemla jõgi, keskosas on Ristivälja peakraav. Külas asub Antu kivi. Villemi kuulus ajalooliselt Vaemla mõisa alla. Kohanimi esines 17. ja 18. sajandil Lelu küla all, kuid omaette küla oli olemas 1709. 1835 oli külas kaheksa talu, mille elanikud said omale perekonnanimedeks nimed Alt, Heinapuu (Heunapu), Jõpiselg (Jõpiselja), Karjamaa, Koddir, Kogerman (Koggerman), Kõrv (Kõrw), Laandna, Laasmaa, Laur, Läkk (Läk), Nõel, Paakspuu (Pakspu), Rida (Ridda), Rüütelmann (Rütelman), Sooba, Tampõld (Tampõlt), Under ja Vöörtmann (Wörtman). Villemi kuulus 1977–1997 Vaku küla koosseisu. Villemi läänepiiriks on Kärdla–Käina maantee, mille edelaosas asuvad Ristivälja ja Allika bussipeatus. Küla lõunaosa läbib Allika–Vaemla tee. Villemi külast pärinesid astronaut Nicole Aunapu Manni isapoolsed esivanemad. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 24.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Villemi" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Käina kihelkonna perekonnanimede panemise raamat; Rahvusarhiiv RA,EAA.1864.2.VIII-196; 1835 Piret Eesmaa: "VIDEO JA FOTOD | Astronaut kosmoselaevast Hiiumaad ei näinud – tuli ise kohale tulla." Hiiu Leht. 26. september 2023
Eha (kino)

Eha oli kino Tallinnas aaressil Tartu maantee 49. Tänapäeval tegutseb hoones Eha Keskus. Hoone projekteeris ERKI arhitektuuriüliõpilasena Tiit Hansen. Sarnase projekti järgi ehitati kino ka Rakverre. Kino tegutses aastatel 1973–1997. Kinosaal oli 520-kohaline. Kino tegevus lõpetati kinokülastajate nappuse ning maja ülalpidamisraskuste tõttu. Pärast Eha sulgemist jäi Tallinnas tegutsema kolm kino: Kosmos, Kinomaja ja Sõprus. "Tallinna kinod sulgevad uksi" Eesti Päevaleht, 15. oktoober 1997
Mustjas pilvik

Mustjas pilvik (Russula adusta) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv laialt levinud söögiseen. Kübar on noorelt valge või valkjashall. Vananedes muutub pähkel- kuni tumehallikaspruuniks. Mustjas pilvik on kupatatult söödav. Ta on Eestis väga sage, eriti Põhja-Eestis. Mustjas pilvik andmebaasis eElurikkus
Ebapärlikarplased

Ebapärlikarplased (Margaritiferidae) karpide klassi kuuluv sugukond. Sugukonda kuulub kaheksa perekonda, sealhulgas ebapärlikarp (Margaritifera).