laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sillatank

Sillatank on soomustatud pioneerisõiduk, mis on mõeldud peamiselt assisteerima tanke, soomukeid, aga ka jalaväeüksusi jõgede, kaevikute, purustatud sildade ning muude kitsaste maalõhede ületamisel. Sillatanke on nii terve kui ka kokkukäiva sillaga. Vajadus sillatankide järele tekkis Esimese maailmasõja ajal, kui algas tankide lai kasutuselevõtmine. Kuna tankide lindid ei olnud piisavalt pikad, kippusid tankid esiosaga kaevikusse sõitma, jäädes selle tagajärjel kaevikutesse kinni. 1919. aastaks olid Suurbritannia armeel olemas Mark V** tankid, mille külge oli monteeritud tõstetehnika, mis võimaldas kaasas vedada kerget kaasaskantavat silda. Teise maailmasõja ajal, kui muutusid populaarseks välksõjad, andis võimalikult kiire motoriseeritud üksuste liikumine sõdivale poolele väga suure eelise. Seega tekkis vajadus selliste spetsialiseeritud masinate järele, mis tagaksid soomukite ja tankide kiire liikumise lahinguväljal. Et lihtsustada nende masinate remonti ja ehitamist, kasutati nende aluseks tavaliselt olemasolevaid tankikeresid, mille külge monteeriti silla paigalduseks vajalikud tõstemehhanismid. Üks esimesi seeriatootmisse läinud sillatanke oli tank Brückenleger IV, mille kerena kasutati Panzer IV keret ning mis võeti relvastusse 1940. aastal. Takistuse ületamiseks tõstab tank oma silla takistuse kohale (kokkukäiva silla puhul lastakse sild eelnevalt sirgeks) ning toetab silla mõlemad otsad takistuse äärtele. Seejärel ühendab tank ennast silla küljest lahti ning sõidab eemale. Kui soomustehnika on silla ületanud, sõidab sillatank üle silla ning ühendab ennast silla teise otsa külge. Seejärel tõstetakse sild üles ja tank võib sõita järgmise takistuse juurde. Kuna tank on tavaliselt soomustatud ning silla maha- ja pealetõstmine käib täielikult mehaaniliselt, võib sillatank tegutseda ka vastase tule all. Silla lahti- ja kokkupanekuks kulub vaid mõni minut.  Saksamaa – Panzerschnellbrücke 2, baseerub Leopard 2 tanki kerel. Sild koosneb kolmes sektsioonist, iga sektsiooni pikkus on 9,7 meetrit.  Venemaa – MTU-72, baseerub T-72 tanki kerel. Sild koosneb kolmest sektsioonist, kogupikkus 18 meetrit. On mitme silla ühendamise võimalus, mis tõstab võimaliku silla pikkuse 35 meetrini.  Türgi – FNSS Samur. Sild on ujuv, mitme silla ühendamisel on võimalik silla pikkus kuni 150 meetrit.  Saudi Araabia – AMX-30 sillatank, baseerub Prantsuse AMX-30 tanki kerel. Sild koosneb kahest sektsioonist, kogupikkus 20 meetrit. Autokraana Evakueerimistank Pioneeritank Puksiirauto Roomikkraana
Koonga valla lipp

Koonga valla lipp on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Koonga valla lipp. Lipp kinnitati riigisekretäri poolt 26. aprillil 1996. Lipu autor on Priit Herodes. Valla lipuks on ruudukujuline vapilipp, sinine kangas on ääristatud kahekordse äärisega, sisemine on valge ja välimine sinine. Lipu keskel on kollane tammeoks, mis koosneb kahest lehest ja kolmest tõrust. Kandelipu suurus on 105×105 cm. Sinine värvus tähistab vallale iseloomulikke soid ja rabasid. Valge märgib paekivi. Kollane (kuldne) on Pärnumaa vapivärvus. Valge siseääris sümboliseerib paekiviaedu ja looduskaitseala. Tammeoks tähistab tugevust ja elujõudu. Tõrud rõhutavad tulevikulootust. Valla lipp heisatakse: Vallavalitsuse hoonel ja valla hallatavate asutuste hoonetel peasissekäigu juures valla tähtpäevadel. Valla ja teiste kohalike omavalitsusüksuste ametlike delegatsioonide kohtumisel. Valla avalikel üritustel. Muudel üritustel, kus Koonga vald on esindatud. Koonga valla vapp Pärnu maakond Koonga valla lipp ja vapp valla kodulehel. Omavalitsuste sümbolid Riigikantselei lehel - Koonga vald.
NSV Liidu meistrivõistlused vabamaadluses

NSV Liidu meistrivõistlused vabamaadluses olid 1945-1991 igal aastal NSV Liidus toimunud vabamaadlusvõistlused, kus osalesid parimad vabamaadlejad Nõukogude Liidu vabariikidest, sh Eesti NSV-st. Esimene võistlus toimus 1945 Leningradis. Kahel korral, 1947 ja 1961 toimusid võistlused Eestis NSV-s
NSV Liidu meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

NSV Liidu meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses olid NSV Liidu meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses. Esimesed meistrivõistlused peeti 1924. aastal Kiievis 40 osavõtjaga viies kaalukategoorias. Alates 1933. aastast toimusid need igal aastal (välja arvatud 1942 ja 1943). Aastatel 1956, 1959, 1963, 1967 ja 1975 jagati meistrivõistluste medalid NSV Liidu rahvaste spartakiaadi raames. Võistlused toimusid kokku 60 korda aastatel 1924–1991. Aastal 1992 toimusid ainsad SRÜ meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses, mis oli tähtis etapp Barcelona olümpiamängude ühiskoondise formeerimisel. Edaspidi hakati igas riigis oma meistrivõistlusi pidama. 1924 (Kiievis) 1926 (Moskvas) 1928 (Moskvas) 1933 (Minskis) 1934 (Moskvas) 1935 (Moskvas) 1936 (Moskvas) 1937 (Moskvas) ... 1945 (Tallinnas ja Moskvas) ... 1962 (Tallinnas ja Kaunases) ... 1964 (Tallinnas ja Leningradis) ... 1970 (Tallinnas ja Omskis) ... 1973 (Tallinnas) ... Мягченков Н.И. Классическая и вольная борьба: Справочник, М.: Физкультура и спорт, 1984.
NSV Liidu meistrivõistlused murdmaasuusatamises

NSV Liidu meistrivõistlused murdmaasuusatamises olid 1924–1991 igal aastal NSV Liidus toimunud murdmaasuusatamisvõistlused, kus osalesid parimad murdmaasuusatajad Nõukogude Liidu vabariikidest, sh Eesti NSV-st. Esimene võistlus toimus 1924 Moskvas. Vähemalt kahel korral (1958 ja 1968) toimusid võistlused Eestis Otepääl.
Eesti-Läti Ühisliiga

Mitte segi ajada Eesti-Läti Korvpalliliigaga. Eesti-Läti Ühisliiga (tuntud ka Nordea Basketball League või Nordea ühisliiga) on Eesti ja Läti Korvpalliliidu ning Nordea Panga eestvõttel ja toetusel toimuv Eesti ja Läti korvpallinaiskondade võistlused. Liiga esimene hooaeg oli 2012/2013. Esimest hooaega on nimetatud ka inglispäraselt Estonian-Latvian United League. Naiste Balti Liiga (naiste korvpalliliiga) VTB Ühisliiga http://www.wbbl.eu/et/sarjast (vaadatud 22.05.2015) http://www.wbbl.eu/lv/about (vaadatud 10.08.2015) Liiga koduleht
Airi Vaga

Airi Vaga (aastani 1965 Airi Suomela; sündinud 22. septembril 1940 Helsingis) on soome rahvusest Eesti ajakirjanik ja keeleteadlane. Aastal 1965 lõpetas ta cum laude Helsingi Ülikooli. Õpitud erialadeks olid läänemeresoome keeled, soome-ugri etnograafia, rahvaluule ja soome kirjandus. 1975–1978 elas Rootsis ja 1978–1987 Kanadas. Alates 1987. aastast elab USA-s. Ta oli 1993–1995 ajalehe Vaba Eesti Sõna tegevtoimetaja ja 1995–2005 peatoimetaja. Eesti Kultuurifondi (USA) liige Lakewoodi Eesti Ühingu (USA) liige Lakewoodi Eesti Seenioride Ringi (USA) esinaine New Yorgi Eesti Haridusseltsi (USA) liige Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides (ERKÜ, USA) juhatuse liige, kultuuri ja ajaloo komitee juhataja. 2004 Eesti Vabariigi Valgetähe V klassi teenetemärk eestluse hoidmise eest Ameerika Ühendriikides. Alates 1965. aastast oli abielus kirikuõpetaja Thomas Vagaga (1938–2023). Neil on tütar ja kaks poega. Airi Vaga Teenetemärkide kavalerid
Kastamonu provints

Kastamonu provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis. Provints asub Musta mere ääres. Provintsi keskus on Kastamonu. Abana ringkond Ağlı ringkond Araçi ringkond Azdavay ringkond Bozkurti ringkond Cide ringkond Çatalzeytini ringkond Daday ringkond Devrekani ringkond Doğanyurti ringkond Hanönü ringkond İhsangazi ringkond İnebolu ringkond Kastamonu ringkond Küre ringkond Pınarbaşı ringkond Seydileri ringkond Şenpazari ringkond Taşköprü ringkond Tosya ringkond Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Kastamonu provintsi koduleht (türgi keeles)
M777

M777 on 155 mm järelveetav välihaubits. M777-t toodab BAE Systems. Titaanist struktuurid ja taandur-komponendid valmistatakse Ühendkuningriigis. Täielikult pannakse M777 kokku ja testitakse BAE Systemsi hoonetes Hattiesburgis Mississippis. M777 on märksa väiksem ja kergem kui M198. Seda seepärast, et tal on päris palju osi tehtud titaanist. M777 suhteline kergus annab võimaluse transportimiseks nii veduksõidukitega kui ka helikopteritega. See tähendab, et M777 on kõvasti mobiilsem kui M198. M777-l saab kasutada Exaliburi laskemoona, mida juhitakse GPS-i abil. M777 saavutab sellega laskekauguseks 40 kilomeetrit. Relvasüsteemi eelkäija oli M198. M777 kasutati esimest korda Afganistani sõjas. Relvasüsteemi kasutatakse USA, Kanada ja Austraalia armees ning selle kasutuselevõtuks valmistub India armee. M777-st on erinevaid tüüpe: M777A1 saab esitada sihtimisandmeid digitaalsel kujul. M777A2 on uuendatud tarkvaraga M777 versioon.  Austraalia - Austraalia on USAlt saanud kokku 35 M777t umbes 500 miljoni USA dollari eest. Nendega plaanitakse asendada vanu 155 mm relvi nagu M198 ja L119 Hamel. Esimesed relvad saadi kätte aastal 2010. Austraalia armee on endale saanud ka juhitavat laskemoona M982 Exalibur ja XM1156.  India - 2014. aasta novembris kiitis India kaitseministeerium heaks lepingu, mille alusel ostetakse USAlt 145 M777 haubitsat 2,5 miljardi USA dollari eest.  Kanada - Kanadal on 37 M777 haubitsat. Kanada haubitsaid on kasutatud ka Afganistani sõjas.  Saudi Araabia - 2011. aastal tellis Saudi Araabia endale 36 M777 haubitsat. Lisaks sellele ostsid nad veel erinevat laskemoona. Küll ei soetanud nad aga 155 mm Excaliburi GPSiga juhitavaid rakette.  Ukraina - Peale 2022. aasta VF sissetungi algust Ukrainasse andis Ameerika Ühendriikide valitsus haubitsaid M777 Ukraina kasutusse. Neid on kasutanud Ukraina merejalavägi.  USA - maaväel ja mereväel on neid välihaubitsaid kahe peale kokku 1001. Підрозділ з M777 утилізував понад 200 цілей за півтора місяця: серед знищеної зброї – навіть ЗРК С-400 (vaadatud: 27.10.2022) M777 Lightweight 155mm howitzer (LW155) vaadatud 22.05.2015 H. Goldman, [https://web.archive.org/web/20120913140125/http://www.dtic.mil/ndia/2007armaments/Goldman.pdf LW155 Howitzer Towed Artillery Digitization] 2007, vaadatud 22.05.2015 FMS: Australia Requests Precision Guidance Kits for 155mm Munitions, Deagel, 2013, vaadatud 26.05.2015 A. Malik,Obama Visit To India: Climate Change, Civil Nuclear Agreement And Security To Top Agenda ibtimes.com, 2015, vaadatud 22.05.2015 $118 Million in New Orders for BAE Systems' M777 Defense-aerospace, 2009, vaadatud 26.05.2015 Artillery: The Arabian Light, Strategypage, 2011, vaadatud 26.05.2015 29. apr 2022, US Military News, Finally! Ukraine Used An American M777 155mm Howitzers To Destroy Russia "Натовские" гаубицы M777 уже бьют по российским оккупантам на востоке: видео Бутусова - Liga Novosti, 09.05.2022 (vaadatud: 09.05.2022) Артилеристи морської піхоти дали оцінку гаубицям М777 (vaadatud: 09.02.2023) DoD Orders 46 Additional M777 Howitzers, Deagel, 2011, vaadatud 26.05.2015
Pāvils Rozītis

Pāvils Rozītis (1. detsember 1889 Liepa vald, Võnnu kihelkond, Võnnu kreis – 20. veebruar 1937 Riia) oli läti kirjanik, ajakirjanik ja tõlkija. Pāvils Rozītis sündis Liepa vallas, Võnnu kihelkonnas Võnnu kreisis (tänapäevase haldusjaotuse järgi Liepa vallas Priekuļi piirkonnas) talupidaja perekonnas; oma isa kaotas ka nelja-aastaselt. Ta omandas alghariduse Liepa kihelkonnakoolis. 1901–1902 õppis ta Valmiera linnakoolis, 1902–1907 Valmiera progümnaasiumis. Rozītis jätkas hariduse omandamist 1908–1909 Peterburis kooliõpetajate kursustel ja 1910–1914 Moskvas A. Šanjavski Rahvaülikoolis. 1914–1915 töötas Pāvils Rozītis ajalehtede Jaunākās Ziņas ja Līdums toimetustes. Esimese maailmasõja ajal aastatel 1915–1918 elas ta Bakuus ja töötas Nobeli naftaettevõttes. 1918. aastal pöördus Rozītis Lätisse tagasi. 1919. aastal valiti ta Läti Kirjanike ja Ajakirjanike Ametiühingu esimeheks, 1920–1926 kuulus ta selle juhatusse. 1919–1921 oli ta Läti armee peastaabi informatsiooniosakonna tsensor. Hiljem oli ta haridusministeeriumi kunstiosakonna juhataja. 1921–1926 oli ta ajakirja Ritums ja 1927–1928 ajalehe Pēdējā Brīdī toimetaja. Rozītis õppis Läti Ülikoolis aastatel 1921–1926 õigusteadust, kuid stuudium jäi lõpetamata. Pärast vabakutselise kirjanikuna tegutsemist juhatas ta 1932–1934 Rahva Heaolu Ministeeriumi haritlaste töötuse osakonda. 1933–1934 oli ta ajalehe Dienas Lapa toimetaja, 1935–1937 Riia linna 3. raamatukogu juhataja. Pāvils Rozītis on maetud Riia metsakalmistule. Pāvils Rozītise esimesed luuletused avaldati ajakirjanduses 1910. aastal. Esimene luulekogu Kaijas" ("Kajakad") ilmus samal aastal. Esialgu oligi Rozītis tuntud rohkem lüürikuna. Tema esimene lühiproosakogu "Es un viņas" ("Mina ja nemad") ilmus 1919. aastal. Psühholoogilises romaanidiloogias "Divas sejas" ("Kaks nägu", 1920) ja "Uguns ceļi" ("Tuli tõuseb", 1924) kujutas ta lõhestunud isiksuse traagikat. Romaanis "Ceplis" (1928, eesti keeles 1967) kritiseeris ta teravalt tõusikkodanluse tumedaid mahhinatsioone ja moraalitust. Romaanis "Valmieras puikas" (1936, eesti keeles "Valmiera poisid", 1984) kujutas ta kooliõpilaste elu ja 1905. aasta revolutsioonilisi sündmusi Valmieras. Rozītise viimane romaan "Zemes prieks" ("Maa rõõm", 1937) jäi lõpetamata. inijs.id.lv/?s=news&fu=e&id=1323265143 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. september 2016. Vaadatud 22. mail 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Niğde provints

Niğde provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Lõuna-Türgis. Provintsi keskus on Niğde. Altunhisari ringkond Bori ringkond Çamardı ringkond Çiftliki ringkond Niğde ringkond Ulukışla ringkond Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Niğde provintsi koduleht (türgi keeles)
95. Krasnojarski jalaväepolk

95. Krasnojarski jalaväepolk oli Venemaa Keisririigi armees aastatel 1796–1918 tegutsenud sõjaväeüksus, mis paiknes Liivimaa kubermangus Tartus. Polk kuulus 24. jalaväediviisi. Krasnojarski jalaväepolk moodustati 1863. aastal Pihkva polgust Helsingis ja paiknes 1893. aastast Tartus Allee tänava idapoolses ääres, Emajõe Tammoru idanõlvaku kasarmutes – hilisemates Kalevi üksiku jalaväepataljoni Lembitu kasarmutes. 1897. aasta 1. mail toimus Puka raudteejaama lähedal Aakres raske raudteeõnnetus, kus hukkus Tartus paiknenud 95. Krasnojarski jalaväepolgu 56 sõjaväelast, 2 konduktorit ning ühe veltveebli abikaasa koos kahe lapsega, raskelt vigastada sai 43 sõjaväelast, kergemalt 3 ohvitseri ja 125 alamväelast. Hukkunud maeti 3. mail Tartu Raadi kalmistule, kuhu neile püstitati mälestusmärk. 22. jaanuaril 1905 (vkj) alanud streigiga Pärnu Waldhofi tselluloosivabrikus ja rahutuste ning rüüstamisega linnas viidi Pärnusse 95. Krasnojarski jalaväepolgu rood, 13. ja 16. roodu alaliseks paiknemiseks linnas ehitati 1906. aastal kasarmud (A. H. Tammsaare puiestee 70), mida polgu nimetuse tõttu nimetati Krasnojarski kasarmuteks. Vanemuise 35, https://e-ope.khk.ee/ (vaadatud 9.11.2019) Nõmmik, Tõnis, Vaimulikud kaitsejõududes: Eesti kaitseväe kaplaniteenistus ja selle eellugu, Tartu 2005, lk 331 Suurimad rongiõnnetused Eesti 140-aastasel raudteel, 3. NOVEMBER 2010 Krasnojarski ehk Lembitu kasarmute lugu, Pärnu Postimees, 14.09.2004 95-й пехотный Красноярский полк, Русская Эстония 95-й пехотный Красноярский полк, Участие в боевых действиях, gwar.mil.ru
Jorge Alessandri

Jorge Alessandri Rodríguez (19. mai 1896 Santiago – 31. august 1986 Santiago) oli Tšiili president 1958–1964. Tema isa oli Arturo Alessandri Palma, Tšiili president 1920–1925 ja 1932–1938. Pärast Tšiili Ülikooli lõpetamist insenerina 1919. aastal töötas ta valitsusametites. Ta rajas riigi suurima paberi- ja tselluloosivabriku. 1947. aastal nimetati ta rahandusministriks. 1957. aastal valiti ta senatisse esindama Santiagot ja järgmisel aastal osales ta sõltumatuna presidendivalimistel. Ta võitis valimised ja astus ametisse 3. novembril 1958. Presidendina tegeles ta edukalt riigi majandusega. Ta stabiliseeris riigi eelarve ja viis Tšiili majanduse ajaloo kõige stabiilsemasse perioodi. Kui tema aeg presidendina otsa sai, võttis presidendiameti üle kristlik demokraat Eduardo Frei Montalva. Alessandri osales 1970 uuesti valimistel ja sai ülekaalukalt lüüa sotsialistilt Salvador Allendelt. Pärast sõjaväelist riigipööret 11. septembril 1973, mil Augusto Pinochet võttis võimu, nimetati Alessandri 1976 Riiginõukogu presidendiks. Tema tööks sai uue põhiseaduse väljatöötamine, mis seadustaks uue sõjaväelise valitsuse. Põhiseadus kiideti heaks rahvahääletusel septembris 1980 ja jõustus märtsis 1981. Pärast seda tõmbus Alessandri poliitilisest elust tagasi. Ta juhtis oma paberivabrikut kuni surmani. Tema onupoeg Arturo Alessandri Besa oli Konservatiivse Partei presidendikandidaat 1993. aasta presidendivalimistel, kuid kaotas kristlikule demokraadile Eduardo Frei Ruiz-Taglele.
Jānis Liepiņš (kindral)

Jānis Liepiņš (30. jaanuar 1894 Ēvele vald, Valga kreis – 30. aprill 1942 Saratov) oli Vene, Läti (polkovnik) ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (kindralmajor). Ta sündis Ēvele vallas raudteelase perekonnas. Ta lõpetas Valkas kihelkonnakooli. Seejärel õppis ta Tallinnas raudteetehnika koolis, mille lõpetas aastal 1911. Seejärel töötas ta Tallinnas tehnikuna laevatehases. Aastal 1914 Esimese maailmasõja alguses mobiliseeriti ta Vene Keiserlikku Armeesse, algul teenis ta 1. tagavarapolgus, kuid hiljem määrati ta Leedu kaardiväepolku. Jaanuaris 1915 suunati ta Oranienbaumi lipnike kooli, mille lõpetamise järel sai ta lipniku auastme.
Jõuk

Jõuk (kamp, bande) on ühiste isiklike huvidega inimrühm. Jõuk tegeleb kõige endale haaramisega, mis on parajasti saadaval, ja peab oluliseks oma inimeste ja grupi käekäiku. Avalikke vahendeid kasutatakse nagu isiklikke. Kamba ideoloogia põhineb võistlemisel-võitlusel teiste kampadega: ei tohi olla nõrk, „kes pole meie poolt, on meie vastu“, „kas võit või kaotus“ (kolmandat võimalust justkui poleks). Toimub pidev konkurents territooriumi ja ressursside, või võitlus valijate pärast. Oponent või reetur tuleb hävitada. Ühiskonnateaduses eristatakse kampa ja klubi. Klubil on üldised (isiklike huvide välised) eesmärgid. Klubilised huvid pole seotud rühma liikmete otseste eesmärkidega (sõudjad, taimetoitlased) ja klubid pole konkurentsi suhetes teiste klubidega. Jõugus on tähtis lojaalsus liidrile, absoluutne kuulekus. Klubis on tähtis lojaalsus väärtustele või institutsioonile, mis tagatakse lepinguga. Kambas on juhtidel (juhtgrupil) arutlusõigus, otsused on loomingulised, lähtudes olukorrast või sisetundest. Klubis on oluline eeskiri (reeglid), mille järgi otsus tehakse (eeskirja muutmise viisid on avalikud ja eeskiri ise ongi nagu leping klubisse kuulujate vahel). Jüri Saar: Meie erakonnad – jõugud ja(või) klubid?. Sirp 22.05.2015
Paslepa mõis

Paslepa mõis oli mõis Noarootsi kihelkonnas, nüüdse haldusjaotuse järgi Lääne-Nigula vallas Lääne maakonnas. 1624. aastal kinnitas Rootsi kuningas Gustav II Adolf endise Haapsalu linnuselääni Paslepa vakuse ooberstleitnant Jürgen von Aderkasele. Aastatel 1641 ja 1649 on Paslepa omanikuna märgitud Jürgen Adrekase lesk Dorotie von Sacken. Nende tütar Anna Dorothea Aderkas abiellus Reinhold von Ungerniga (1653. aastast Ungern-Sternberg). 1661. aastal vahetasid Rootsi riigikantsler krahv Magnus Gabriel de la Gardie ja Reinhold Ungern-Sternberg Haapsalu läänis Kollanäsi /Kulani/ alla kuuluvad Paslepa, Hosby ja Suure-Harja (kokku 27 adramaad) külaga, Magnus Gabriel de la Gardiega küla vastu Ridala kihelkonnas. 1679. aastal viidi mõis Kollanäsist üle Pasleppa. Mõisa rajas 1679. aastal Magnus Gabriel de la Gardie, 1726. aastal võeti mõis Magnus Gabriel de la Gardie väimehe feldmarssal Otto Wilhelm Königsmarcki (surn. 1688) pärijate käest ära ja see läks üle Vene kroonule. 1734. aastal Haapsalu läänis asuvate mõisate kuuluvuse üle toimunud protsessi järel tagastas Venemaa keisrinna Anna Keskvere De la Gardie tehtud võlgade eest tema võlausaldaja Christoph Richteri pärijatele pandivalduseks, lubadusega pandiõigust osade kaupa välja osta. Mõisa peahoonet ehitati korduvalt ümber, praegune hoone pärineb 19. sajandist. Aastatel 1940–1992 kasutas mõisahoonet Nõukogude piirivalve. Mõisas asus Tallinna piirivalvesalga 16. piirivalvekordon. 2002. aastal müüs Noarootsi vald varemetes mõisa eraomandisse. 2015. aastaks oli Paslepa mõisa park ja enamus endise mõisa hoonestusest korrastatud. Paslepa mõis (Noarootsi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis MTÜ Pakri Looduskeskus, TTÜ Geoloogia Instituut. Loodusmälestised 17. Läänemaa. Noarootsi, Nõva, Osmussaar. Teaduste Akadeemia Kirjastus, 2008 "Kristel Maasikmets. Vald müüs Paslepa mõisa. Lääne Elu, 18. juuni 2002". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 23. mail 2015. Noarootsi valla külad. Paslepa küla/Pasklep Kultuurimälestiste riiklik register. Fotokogu. Paslepa mõisa peahoone Kultuurimälestiste riiklik register. Fotokogu. Paslepa mõisa valitsejamaja Paslepa mõis (Noarootsi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Heroes (täpsustus)

Heroes võib tähendada järgmist: "Heroes" ("Kangelased"), USA seriaal ""Heroes"", David Bowie album ""Heroes"", David Bowie laul "Heroes", Måns Zelmerlöwi laul
Maira Asare

Maira Asare (8. märtsil 1960 Sigulda – 25. oktoober 2015) oli läti luuletaja ja tõlkija. Maira Asare lõpetas 1978. aastal Limbaži 1. Keskkooli. Ta õppis 1978–1981 Riia Meditsiiniinstituudis ja Läti Ülikoolis ajakirjandust 1988–1990. 1992–1999 töötas ta Riias advokaadibüroos. Tema esimene luuletus avaldati ajakirjas Avots 1988. aastal. Esimene luulekogu "Kas ar dzeguzi spēlējas" ("Kes käoga mängib") ilmus 1995. aastal. 1990. aastatel algasid Maira Asarel probleemid narkootikumidega. 2003–2007 kandis ta Iļģuciemsi naistevanglas karistust narkootikumidega kaubitsemise eest. Vanglaelust kirjutas ta proosaraamatu "Sieviešu zona" (2009, "Naiste tsoon"). 2008–2009 töötas Maira Asare Ventspilsi Kultuurikeskuses. Alates 2010. aastast töötas ta Ventspilsi Keskraamatukogus. 2009. aastal ilmus ta teine luulekogu "Ceļš uz Tūju" ("Tee Tūjasse"). Samuti tõlkis ta läti keelde tänapäeva vene kirjandust. http://www.literature.lv/lv/dbase/autors.php?id=266
Küprose muusika

Küprose muusika on Küproselt pärinev muusika. Küprose muusika hõlmab traditsioonilist muusikat, lääne mõjutustega klassikalist ja popmuusikat. Küprose muusika on saanud tugevaid mõjutusi ka bütsantsi muusikast. Traditsiooniline muusika sarnaneb väga kreeka rahvamuusikaga, kuna Küprose rahvastiku enamiku moodustavad kreeklased. Küpros käis keskajal ja enne seda korduvalt käest kätte. Ristisõdade ajal oli saar oluline tugipunkt kristluse ja Lääne-Euroopa kultuuri levitamisel. 14. sajandil käis Küprose kuningas Pierre I kolmeaastasel ringreisil Euroopas ning tõi Küprosele prantsuse kunsti ja muusika. Prantsuse muusikud kinnitasid saarel kanda ja Nikosiast sai ars subtiliori pealinn. Rahvamuusikas on nii etniliste kreeklaste kui ka türklaste seas peamine soolopill viiul, mida kreeklased saadavad lautoga ja türklased uudiga. Alates 1970. aastatest on püütud traditsioonilist muusikat siduda muude ülemaailmselt levinud stiilidega. Rahvaliku, populaarse ja muude muusikastiilide seos Kreeka muusikaga on väga tugev. Üksikud Küprose lauljad on saavutanud suurt edu ka Kreekas (Ánna Víssi, Elefthería Eleftheríou jt.). Küpros Eurovisiooni lauluvõistlusel
Dardoq

Dardoq on alev Usbekistanis Andijani vilajetis.
Velga Krile

Velga Krile (27. september 1945 Valka vald – 31. august 1991 Valka vald) oli läti luuletaja. Velga Krile oli pärit kooliõpetaja perekonnast. Tema esimene luuletus avaldati ajakirjanduses 1959. aastal. Ta lõpetas 1964. aastal Valka 1. Keskkooli. Aastatel 1964–1967 õppis ta Läti Riiklikus Ülikoolis läti keelt ja kirjandust. Töötas 1967–1969 Valka rajoonis kolhoosis "Ļeņina ceļš" kultuurimaja juhatajana. 1970 ja 1973–1976 oli ta kirjastuses Liesma korrektor. 1972–1973 töötas Teaduslik-Tehnilises Raamatukogus. 1977. aastal lõpetas ta tervislikel põhjustel töötamise ja võeti vastu Kirjanike Liitu. Seejärel oli ta kutseline kirjanik. Lõpetas elu enesetapuga oma maamajas. "Dzeltenās palodzes" (1966) ("Kollased aknalauad") "Bērzi" (1976) ("Kased") "Gaismēna" (1979) ("Valgus ja vari") "Es diennaktī esmu" (1982) ("Ma olen ööpäevad") "Nepiekrāp mani" (1985) ("Ära peta mind") "Uz zāles fona" (1989) ("Rohu foonile") "Uz tā tālā ceļa" (1991) ("Sellele kaugele teele") "Sikspārnis. Rekviēms" (1994) ("Nahkhiir. Reekviem") "Vanagi" (1995) ("Kotkad") "Debesu akrobāts" (1995) ("Taevaste akrobaat") "Skrien sarkans jaguārs" (2005) ("Jookseb punane jaaguar") "Ugunspuķe, aizmirstība" (2008) ("Põdrakanep, unustus") "Kā mirdzošas būtnes" (2012) ("Nagu sillerdavad olendid") "Svētlaimīgo sala" (1999), ("Pühaõnnelik saar"), valikkogu http://www.literature.lv/lv/dbase/autors.php?id=81