Saint-Quentin

Saint-Quentin (prantsuse hääldus: [sɛ̃ kɑ̃.ˈt̪ɛ̃]) on linn Prantsusmaal Aisne'i departemangus. See on departemangu üks neljast alamprefektuurist (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskusest. Linn on kolme kantoni keskuseks. Linna asutasid roomlased keiser Augustuse valitsusajal ning see sai nimeks "Augusta Viromanduorum". Varasel keskajal tekkis sinna mungaklooster. Praeguse nime sai pühak Saint-Quentini järgi, kes 3. sajandil suri seal märtrisurma. 9. sajandist oli Saint-Quentin Vermandois' piirkonna keskus ning alates 10. sajandist kasvas jõudsalt. 13. sajandil oli see väga edukas tänu oma tekstiilitööstusele. See oli ka tähtis kaubanduskeskus, olles Prantsusmaa piiril. 14. sajandil kannatas Saint-Quentin oma asukoha tõttu: seda räsis Prantsuse-Inglise Saja-aastane sõda. 15. sajandil oli see üheks vaidlusalustest aladest Prantsuse kuninga ja Burgundia hertsogite vahel. Mitmete katkupuhangute tõttu vähenes elanikkond ning ka majandus oli madalseisus. 15. sajandi lõpu ja 17. sajandi keskpaiga vahel oli linn pideva ebaõnne sihtmärk. 1557. aastal rüüstas linna Hispaania sõjavägi, mille järel seisis see kaks aastat mahajäetuna. 1559. aastast tehti põhjalikke taastamistöid, keskaegset linnamüüri täiendati mitmete moodsate kindlustustega. 1636. aastal käisid piirkonnast taas üle katk ning näljahäda, milles suri kolm tuhat inimest. 16. sajandil oli linna tekstiilitööstus spetsialiseerunud peene linase riide tootmisele, mis tõi 18. sajandil majandusliku õitsengu, kui tekstiile eksporditi mujale Euroopasse ja Ameerikasse. Prantsuse esimese keisririigi ajal põhjustasid ekspordiraskused majanduslanguse. Napoleon rahuldas linnavalitsuse palve kindlustuste lammutamiseks, et linn saaks maad harida väljaspool enda piire. 1814–1815 oli linn Vene armee okupatsiooni all. 19. sajandil oli Saint-Quentini majandus taas edukas tänu ettevõtjatele, kes pidevalt uusi tehnoloogiaid otsisid. Varemed I maailmasõja ajal Basiilika I maailmasõda tabas Saint-Quentini rängalt. 1916. aastal oli see sõjategevuse keskmes. Märtsis, pärast elanikkonna evakueerimist, rüüstati linna põhjalikult ja hävitati või viidi kaasa tööstusseadmed. 1918. aasta märtsis toimunud operatsiooni käigus sai kannatada 80% hoonetest. Hoolimata riiklikust toetusest oli linna ülesehitamine pikk ja vaevaline. 1911. aasta rahvaarv (11 000) taastus alles 1950. aastate keskpaigaks. Majanduslik edu kestis kuni 1970. aastate keskpaigani, kui prantsuse tekstiilitööstusega hakkasid võistlema arengumaad. Aastatel 2008–2014 oli linnapea Pierre André. Dudo Saint-Quentinist (sünd. u 965), ajaloolane Charles de Bouelles (1479–1567), filosoof, matemaatik ja keeleteadlane Quentin-Claude Bendier (suri 1677), bibliofiil William Cliff, leiutaja Kafetien Gomis, sportlane Maurice Quentin de La Tour (1704–1788), kunstnik Etienne Mendy, jalgpallur Jean Louis Marie Poiret (1755–1834), botaanik François-Noël Babeuf (1760–1797) Charles Rogier (1800–1885) Félix Davin (1807–1836), luuletaja ja ajakirjanik Amédée Ozenfant (1886–1966), kunstnik Jean-Marie Lefèvre (sünd. 1953), luuletaja Xavier Bertrand (sünd. 1965) Kaiserslautern, Saksamaa Rotherham, Suurbritannia San Lorenzo de El Escorial, Hispaania Populations légales 2021 Ametlik veebileht (prantsuse, inglise keeles) Saint-Quentini turismibüroo