laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Gis-moll

gis-moll ehk sol-diees-minoor on gis-ist üles ehitatud minoorne helirida. gis-moll helirida harmoonilismollis ehk harmoonilises minooris gis - ais - h - cis - dis - e - fisis - gis gis-moll helirida meloodilismollis ehk meloodilises minooris gis - ais - h - cis - dis - eis - fisis - gis - fis - e - dis - cis - h - ais - gis Minoor
Dis-moll

dis-moll ehk re-diees-minoor on dis-ist üles ehitatud minoorne helirida. dis-moll helirida harmoonilismollis ehk harmoonilises minooris dis - eis - fis - gis - ais - h - cisis - dis dis-moll helirida meloodilismollis ehk meloodilises minooris dis - eis - fis - gis - ais - his - cisis - dis - cis - h - ais - gis - fis - eis - dis Minoor
Ais-moll

ais-moll ehk la-diees-minoor on ais-ist üles ehitatud minoorne helirida. ais-moll helirida harmoonilismollis ehk harmoonilises minooris ais - his - cis - dis - eis - fis - gisis - ais ais-moll helirida meloodilismollis ehk meloodilises minooris ais - his - cis - dis - eis - fisis - gisis - ais - gis - fis - eis - dis - cis - his - ais Minoor
Vologda

Vologda on linn Euroopa-Venemaa põhjaosas. Ta on Vologda oblasti keskus. Asub Vologda jõe ääres. Linna on esmamainitud 1147. aastal. 1917. aastani oli Vologda poliitiliste dissidentide asumisele saatmise koht. 26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019. Vologdaelektrosvjazi portaal Vologda.ru (vene keeles) Vologda ajalugu portaalis Vologda.ru (vene keeles) William C. Brumfield: Tracing Russia's Past and Present in Vologda - Moscow Times, Thursday, Jul. 3, 1997 Spasso-Prilutski klooster (vene keeles) Spasso-Prilutski klooster (vene keeles)
Kephalos Klazomenaist

Kephalos Klazomenaist on Klazomenai linnast pärit jutustaja Platoni dialoogis "Parmenides".
Meloodiline intervall

Meloodiline intervall moodustub üksteisele järgnevate helide vahel (meloodia ehitusosa). Meloodilised intervallid esinevad ühehäälsetes heliteostes, kuid ka mitmehäälsetes heliteostes igas hääles omaette. Harmooniline intervall
Klazomenai

Klazomenai (Κλαζομεναί, ladina Clazomenae) oli Vana-Kreeka linn Joonias (praegu Kilizman 36 km İzmirist lääne pool Urla lähedal Türgis) İzmiri lahe kaldal. Klazomenai kuulus Joonia linnade liitu. See oli üks esimesi linnu, kus hakati vermima hõbemünte. Sealt oli pärit filosoof Anaxagoras. Linna rajasid 9. sajandil eKr kolonistid põhiliselt Phleiusist ja Kleonaist. Lähedusse rajati hiljem Smürna linn. Aastal 650 eKr rajasid kolonistid Klazomenaist Abdera linna. Algul paiknes Klazomenai maakitsusel, mis ühendas sisemaad poolsaarega, millel asus Erythrai. Sellest linnast eraldas Klazomenaid kõrgendike ahelik, mis kandis Mimase nime. Hiljem (arvatavasti Joonia ülestõusu ajal 5. sajandi alguses eKr) viisid pärslaste sissetungi kartvad linnaelanikud linna üle väiksele saarele kõrval asuvas merelahes. Hiljem ühendas Aleksander Suur tammi abil saare mandriga. Selle tammi jäänused on praegugi näha. Aastal 496 eKr vallutasid linna Daurisese juhtimisel pärslased. 5. sajandil eKr kuulus Klazomenai mõnda aega Ateenale. Keset Peloponnesose sõda (412 eKr) tõstis linn mässu, kuid pidi varsti siiski uuesti tunnistama Ateena ülemvõimu. Linn lõi tagasi Lakedaimoni rünnaku. Aastal 387 eKr langes Klazomenai Pärsia võimu alla, kuid vermis ka pärast seda oma münte. Rooma riigi võimu all kuulus Klazomenai Asia provintsi ning oli maksudest vabastatud. Linnas austati peamiselt Apollonit. Müüdi järgi tuli Apollon luikede veetud kaarikul oma talvekodust Hüperboreast lõunasse. Klazomenais elas palju luiki. Arvatakse, et tegusõna klazō käis luikede häälitsuse kohta. Luik Klazomenai müntide aversil on nii Apolloni atribuut kui ka Klazomenai piltmõistatus. Linna asukoht on veel näha, kuid varemed on peaaegu täielikult laiali tassitud. Klazomenaist leitud maalitud terrakotasarkofaagid on üks tähelepanuväärsemaid Kristuse-eelse 6. sajandi Joonia maalikunsti mälestisi. Tuntud on ka Klazomenai kore, torsona säilinud skulptuur. Klazomenaist on hiljuti leitud vanimad teadaolevad oliiviõli valmistamise seadmed. Samuti on alust arvata, et Klazomenaist hakati esimesena oliiviõli meritsi välja vedama. Üks Urla ettevõte on hakanud oliiviõli samal kombel tootma ja nende äri edeneb. Sissekanne entsüklopeedias The Princeton Encyclopedia of Classical Sites (inglise keeles) Väljakaevamiste koduleht Artiklis on kasutatud materjali inglis- ja saksakeelsest Vikipeediast seisuga 26.10.2007.
Harmooniline intervall

Harmooniline intervall moodustub üheaegselt kõlavate helide vahel (2-häälne kooskõla). Harmoonilised intervallid on võimalikud ainult mitmehäälsetes heliteostes kahe erineva hääle vahel. Meloodiline intervall
Enharmooniline intervall

Enharmooniline intervall on samakõlaline intervall, mis on erineva astmelise suurusega, kuid sama toonilise suurusega intervall. (puhas priim p1 = vähendatud sekund >2, suurendatud kvart <4 = vähendatud kvint >5). Enharmoonia Diatooniline intervall Altereeritud intervall
Astmeline suurus

Astmeline suurus ehk astmemaht on intervalli diatooniliste astmete arv noodijoonestikul (erinevate astmete arv). Intervalli astmeline suurus ei näita suurust toonides, kuna naaberastmete vahed ei ole kõik ühesugused. Näiteks diatoonilises helireas d-e tervetoon, e-f pooltoon. Astmeline suurus puhta, suure või väikese intervalli suurendamisel või vähendamisel jääb samaks, muutub vaid toonide arv (tooniline suurus) intervallis. Intervallide ehitamisel antud noodist tuleb loendada kõigepealt astmeline kaugus antud noodist üles (või ka alla). Peale selle täpsustatakse tooniline suurus. Tooniline suurus
Tooniline suurus

Tooniline suurus ehk tooniline maht on helikõrguste vahemik toonides või pooltoonides.[1] ^ Kusjuures on toon = 1/6 oktavit ja pooltoon 1/12 oktavit ning pooltoon võib jaotuda veel sajaks osaks ehk sajaks tsendiks (c) - seega oktav on 1200 c ja 1 tsent 1/1200 oktavit. Intervalli astmeline suurus ei näita suurust toonides, kuna naaberastmete vahed ei ole kõik ühesugused. Näiteks diatoonilises helireas d-e tervetoon, e-f pooltoon. Toonilisest suurusest lähtudes jagunevad intervallid: puhtad (puhas kvart) väikesed (väike terts) suured (suur terts) vähendatud (vähendatud kvart) suurendatud (suurendatud kvart) puhtad puhas priim 0tooni puhas kvart 2½ tooni puhas kvint 3½ tooni puhas oktav 6 tooni väikesed väike sekund ½ tooni väike terts 1½ tooni väike sekst 4 tooni väike septim 5 tooni suured suur sekund 1 toon suur terts 2 tooni suur sekst 4½ tooni suur septim 5½ tooni Astmeline suurus Leo Semlek (2005). "Klassikalise muusikateooria algõpetus". Tallinn. Kirjastus Kordustrükk. lk. 45
1965. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

XI NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Taškendis 1965. aastal. Oma teise meistritiitli pälvis Andris Andreiko. Pretsedendina anti turniiril välja kaks hõbemedalit.
Hüdrograaf

Hüdrograaf on graafik, mis näitab vooluhulga, veetaseme või äravoolu muutmist aasta või mingi muu ajavahemiku jooksul. Hüdrograafi joonistamiseks võetakse igapäevased või pikaajalised andmeid veehulga või veetaseme muutumise kohta. Püstteljele paigutatakse vastavate mõõtühikute (kuupmeeter sekundis või sentimeeter) skaala ja rõhtteljele ajaühikute skaala. Hüdrograaf näitab äravoolu muutumise iseloomu aasta või mingi muu ajavahemiku jooksul. Eesti jõgede hüdrograafid EMHI kodulehel Maailma jõgede hüdrograafid
Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituut

Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituut (lühend EMHI) oli aastatel 1991–2013 Keskkonnaministeeriumi haldusalas olnud riigiasutus, mis tegeles ilmaprognooside, veetasemeprognooside ja tormihoiatuste koostamise ja edastamisega, meteoroloogiliste, hüdroloogiliste ja aktinomeetriliste vaatluste tegemisega ning nende vaatlusandmete säilitamise ja analüüsimisega. EMHI oli Hüdrometeoroloogia ja Looduskeskkonna Kontrolli Vabariikliku Valitsuse (1979–1991) järglane. 1993. aastal moodustasid EMHI vaatlusvõrgu Vilsandi Meteoroloogiajaam — Saaremaa, Kihelkonna vald; Kihnu Meteoroloogiajaam — Pärnumaa, Kihnu vald; Ristna Merejaam — Hiiumaa, Lauka vald; Sõrve Merejaam — Saaremaa, Torgu vald; Virtsu Meteoroloogiajaam — Läänemaa, Hanila vald; Heltermaa Merehüdroloogiapost — Hiiumaa, Heltermaa; Võru Meteoroloogiajaam — Võru; Väike-Maarja Meteoroloogiajaam — Lääne-Virumaa, Väike-Maarja vald; Kuusiku Meteoroloogiajaam — Raplamaa, Rapla vald; Tiirikoja Järvejaam — Jõgevamaa, Mustvee; Tooma Soojaam — Jõgevamaa, Jõgeva vald; Jõgeva Agrometeoroloogiajaam — Jõgeva; Naissaare Meteoroloogiajaam — Harjumaa, Viimsi vald; Narva-Jõesuu Hüdroloogiajaam — Narva-Jõesuu; Nigula Meteoroloogiajaam — Läänemaa, Taebla vald; Tõravare Meteoroloogiajaam — Tartumaa, Nõo vald; Tallinna Aeroloogiajaam — Tallinn; Ruhnu Merehüdroloogiapost — Saaremaa, Ruhnu vald; Pakri Meteoroloogiajaam — Harjumaa, Paldiski. 1. jaanuaril 1996 eraldus EMHIst radioloogialabori sektsioon, mille baasil moodustati eraldiseisev Kiirguskeskus. 2004. aastal moodustasid EMHI vaatlusvõrgu 12 meteoroloogiajaama, 9 meteoroloogia- ja hüdroloogiajaama, 3 spetsialiseeritud jaama (1 aeroloogiajaam, 1 järvejaam, 1 soojaam), 6 sademete mõõtejaama ja 52 hüdromeetriajaama. 1. juunil 2013 loodi Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituudi ning Keskkonnateabe Keskuse liitmise tulemusena Keskkonnaagentuur, kus eraldi üksusena alustas tööd EMHI järglane Riigi Ilmateenistus. 1991–2001 Peeter Karing 2001–2012 Jaan Saar 2012–2013 Jalmar Mandel Riigi Ilmateenistus Jaan Saar (18.05.2004). "85 aastat Eesti Vabariigi hüdrometeoroloogiat" (PDF). 85 aastat Eesti Rahvuslikku Ilmateenistust. 1919-2004. Vaadatud 17.02.2019. Riigi omandusse jääva vara nimekirja kohta. Vastu võetud 25.10.1993 nr 328, RT I 1993, 70, 999 http://www.ilmateenistus.ee/ilmateenistus/kontakt/ (vaadatud 08.05.2018) Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituudi põhimäärus (Keskkonnaministri 23.01.2002 määrus nr 6)
Heino Teder

Heino Teder (21. juuli 1926 Kaara talu, Tõlliste vald, Valgamaa – 21. oktoober 2007) oli eesti metsandustegelane. Pärast Tsirguliina algkooli lõpetamist õppis ta Tartu Poeglaste Gümnaasiumis, mille lõpetas kuldmedaliga. Pärast Teist maailmasõda õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli metsamajanduse osakonnas ja lõpetas 1949. aastal ülikooli kiitusega. Ülikooli lõpetamise järel 1949. aastal alustas ta tööd Hiiumaa metsamajandis vanemmetsaülemana, hiljem töötas Järvamaal, Rakveres ja Kilingi-Nõmmes. Kilingi-Nõmmes sai Heino Tederist juba metsamajandi juht. Kui 1962. aasta aprillis loodi Eesti NSV Ministrite Nõukogu otsealluvusse omalaadne keskasutus, Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Peavalitsus, kutsuti Heino Teder selle juhiks. 1966. aastal sai peavalitsusest ministeerium, mis lõpetas tegevuse 1988. aastal. Heino Teder oli selle ainus juht. Aastatel 1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige. Pensionipõlve veetis Valgamaal isatalus. 5. mail 2010 avati Heino Tederi kodutalus Tõnis Paberiti valmistatud mälestuskivi. Teda on nimetatud Eesti metsanduse ja looduskaitse grand old man'iks. Ta oli alates 1998. aastast Eesti Metsaseltsi auliige. 1998 Valgetähe III klassi teenetemärk 2007 Valgamaa vapimärk Riigimetsa Majandamise Keskus annab välja Heino Tederi nimelist stipendiumi. See antakse aastas kahele Eesti Maaülikooli magistrandile. 2008 – Priit Põllumäe, Mats Varik 2009 – Argo Strantsov, Aleksei Andrianov 2010 – Olav Looga, Edvard Eelsalu 2011 – Silver Sisask, Olav Looga 2012 – Reimo Lutter, Gunnar Morozov 2013 – Gunnar Morozov, Sigrid Strantsov 2014 – Sigrid Strantsov, Aleksei Potapov 2015 – Teele Vaarend, Aleksei Potapov 2016 – Marili Laas, Kristiina Aun 2017 – Marek Uri, Sandra Sarapuu 2018 – Kristjan Täll, Marek Uri 2019 – Mari Tuvikene, Kristjan Täll 2020 – Airiin Vaasa, Laura Pihlak 2021 – Airiin Vaasa, Mari-Liis Kapp 2022 – Maret Liekis, Karin Kütt Eesti metsanduse suurkuju Heino Teder 80. Eesti Mets, 4/2012. RMK Heino Tederi nimeline stipendium Eesti Maaülikooli magistrantidele (vaadatud 26.03.2017) Heino Tederi nimeline stipendium Eesti Maaülikooli magistrantidele. RMK veebisait. Artikkel ajalehes Valgamaalane, 10. juuni 2006
Anton Denikin

Anton Ivanovitš Denikin (vene keeles Антон Иванович Деникин [ant'on iv'aanovitš den'iikin]; 16. detsember 1872 – 8. august 1947) oli Vene sõjaväelane (kindralleitnant), üks valgekaartlaste relvastatud üksuste Vabatahtlike Armee ja Lõuna-Venemaa Relvajõudude juhte Venemaa kodusõjas. Anton Denikin oli pärit piirivalveohvitseri perekonnast, lõpetas Kiievi jalaväejunkrukooli ja 1899. aastal Nikolai Kindralstaabi Akadeemia. Anton Denikin osales Vene-Jaapani sõjas Aastatel 1910–1914 oli Denikin 17. Arhangelski jalaväepolgu komandör, 1914. aastast kindralmajor. I maailmasõja eel teenis Denikin Kiievi sõjaväeringkonna staabiülemana, sõjakuberneri kindral Nikolai Ivanovi alluvuses. Esimese maailmasõja alguses oli Denikin – kindral Aleksei Brussilovi 8. armee kindralkortermeister, kuid omal soovil lasi Denikin end üle viia 4. Küti (raud) brigaadi komandöriks. 1915. aastal edutati ta kindralleitnandiks. Venemaa Keisririigi armee kindralleitnant Denikin juhtis Esimese maailmasõja ajal brigaadi, diviisi, korpust. 1916. aastal autasustati teda Briljantidega Georgi relvaga ja määrati 8. armeekorpuse komandöriks. 1917. aastal määrati ta Kõrgema Ülemjuhataja staabiülema abiks ja hiljem Läänerinde ja Edelarinde ülemjuhatajaks. Pärast Kornilovi mässu vahistati ning paigutati koos Lavr Korniloviga Bõhhovski vanglasse, kust ta 1917. aasta novembris põgenes Novotšerkasskisse. 1918. aasta jaanuaris oli Denikin 1. Vabatahtlike diviisi ülem, 1. Kubani sõjaretke ajal oli Denikin kindral Kornilovi Vabatahtlike Armee juhataja asetäitja; pärast Lavr Kornilovi hukkumist ajal Jekaterinodari piiramisel, kui mürsk purustas ta peakorteri ning Kornilov sai surmavalt haavata, sai Denikinist valgekaardi nn Vabatahtlike Armee ülemjuhataja. Denikin juhatas 2. Kubani sõjaretke ning juhtis võitlust Punaarmee 11. armee vastu. 1918. aasta septembris pärast kindral Aleskejevi surma määrati ta Vabatahtlike Armee Ülamjuhtajaks ja 1918. aasta detsembrist oli Denikin Lõuna-Venemaa Relvajõudude ülemjuhataja. Pärast ebaõnnestunud pealetungi Moskvale 1919. aastal ja lüüasaamist Punaarmee käest andis Denikin ülemjuhatuse üle Peter von Wrangellile. 1920. aastal emigreerus Denikin Inglismaale, kust kolis edasi Belgiasse ning seejärel 1926. aastal Prantsusmaale. Välismaal tegeles kirjandustegevusega. Prantsusmaalt emigreerus Denikin 1945. aastal Ameerika Ühendriikidesse. Pärast surma maeti ta algul USA New Jersey osariigi Jacksoni linna ning tema abikaasa Pariisi. 2005. aastal maeti nende põrmud ümber Moskva Donskoi kloostri kalmistule. Vene mäsu märkmed («Очерки русской смуты»), 5 kõidet «Офицеры» (Париж, 1928), «Старая армия» (Париж, 1929–1931), «Русский вопрос на Дальнем Востоке» (Париж, 1932), «Брест-Литовск» (Париж, 1933), «Кто спас Советскую впасть от гибели?» (Париж, 1937), «Мировые события и русский вопрос» (Париж, 1939), воспоминания «Путь русского офицера» (Нью-Йорк, 1953) Kindral Denikini põrm maeti Moskvasse, 4. oktoober 2005
Percy Weasley

Percy Ignatius Weasley on J. K. Rowlingu romaanisarja "Harry Potter" tegelane, Weasleyde seitsmelapselise pere kolmas laps. Ta on pereliikmetest kõige auahnem. Harry Potteri esimeses osas on ta Gryffindori prefekt, kaks aastat hiljem saab temast Gryffindori majavanem, mille üle ta on üliuhke. Samuti on Percy väga eeskujulik õpilane, TVT eksamitel saab ta koguni 12 TVT-d. Pärast lõpetamist töötab ta Võlukunsti Ministeeriumis Bartemius Crouch vanema alluvuses. Kui ülemus haigestub, saab Percyst tema asetäitja. Viiendas osas edutatakse Percy võlukunstiministri nooremassistendiks. Selleks ajaks on Voldemort juba taassündinud, aga ministeerium eitab seda. Kuna Percy on nooruse ja auahnuse pärast pimestatud, keeldub temagi Voldemorti taassündi uskumast, mistõttu ta hakkab töötama Albus Dumbledore'i vastu. Kuuldes, et ta noorimast vennast Ronist on saanud prefekt, soovitab Percy tal Harry Potterist eemale hoida, sest too võib kahjustada Roni mainet, levitades valesid, nagu oleks Voldemort tagasi. Olles kindel, et temal ja ministeeriumil on õigus ning Harry Potter ja Dumbledore valetavad, pöördub ta ka oma perekonna vastu. Weasleyd aga usuvad Harryt ja Dumbledore'i ning neist saavad Fööniksi Ordu liikmed, kes Voldemorti vastu võitlevad. Seitsmendas osas saavutab Voldemort kontrolli Võlukunsti Ministeeriumi üle ning Percy hakkab kavandama põgenemisplaani. Raamatu lõpus läheb ta oma endisele koolile appi, et aidata neid võitluses surmasööjatega.
Jordanka Donkova

Jordanka Donkova (bulgaaria: Йорданка Донкова; sündinud 28. septembril 1961 Gorni Bogrovis, Sofia) on Bulgaaria endine kergejõustiklane (100 m tõkkejooksja). Ta püstitas 100 m tõkkejooksus viis maailmarekordit. 1988. aastal püstitatud maailmarekord 12,21 püsis kuni 2016. aastani. 1988 olümpiavõitja 100 m tõkkejooksus (12,38) 1992 pronksmedal 100 m tõkkejooksus (12,70) 1982 hõbemedal 100 m tõkkejooksus (12,54) 1986 Euroopa meister 100 m tõkkejooksus (12,38) ja hõbemedal 4×100 m (42,68) 1994 pronksmedal 100 m tõkkejooksus (12,93) 12,36 13. august 1986 Sofia 12,34 17. august 1986 Köln 12,29 17. august 1986 Köln 12,26 7. september 1986 Ljubljana 12,21 21. august 1988 Stara Zagora Jordanka Donkova Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Ka (täpsustus)

Ka või KA võib tähendada: Ka oli Vana-Egiptuses üks inimhinge seitsmest osast Ka oli Vana-Egiptuse kuningas; Ka on Fordi automark; Ka on Orhan Pamuki romaani Lumi peategelane; Ka on jõgi Nigeerias; Ka on India osariigi Karnataka lühend; Ka on vene helikopteritootja Kamovi lühend; Ka on jaapani keele silp. kA on kiloampri tähis. Koolidirektori Armee lühend K, ladina täht К, kirillitsa täht か, jaapani silptähestiku hiragana täht カ, jaapani silptähestiku katakana täht क, devanaagari täht ཀ, tiibeti kirja täht ကာ, birma kirja täht ᑲ, Kanada põlisasukate silptähestiku täht ...
Sõrmuste isand

"Sõrmuste isand" on J. R. R. Tolkieni fantaasiaromaan. See kirjutati aastail 1937–49 ja avaldati kolmes köites 1954–55. Kuigi seda on ekslikult peetud triloogiaks ja tavaliselt avaldatakse kolme köitena, oli ta mõeldud avaldamiseks ühe köitena. Kolme köitena avaldatakse seda majanduslikel põhjustel ja traditsioonist. Sisemiselt jaotub ta kuueks raamatuks, kaks igas köites. Romaani esimene köide kannab pealkirja "Sõrmuse Vennaskond", teine köide on "Kaks kantsi" ja kolmas "Kuninga tagasitulek". Romaani tegevus toimub Tolkieni väljamõeldud maailmas Keskmaal ja see jätkab tema varasema jutustuse "Kääbik" tegevust, samad on ka mõned tegelased ja tegevuspaigad. Eesti keeles ilmus romaan 1996–98. Romaani pealkiri viitab kurjale isandale Sauronile. Ta valmistas 20 võimusõrmust ja veel Ühe sõrmuse, mis aitab kontrollida ülejäänud sõrmuseid ja kuulub Sauronile endale. Sauron on romaani peategelaste tähtsaim vaenlane, kes lõpuks hävitatakse. BBC valis 2003 selle romaani konkursi Big Read käigus brittide kõigi aegade armastatuimaks kirjandusteoseks. Prantsuse ajaleht Le Monde valis selle sajandi 100 parima raamatu hulka. Tolkieni turism Top 100 fantasy books
Halduslik linnaosa

Halduslik linnaosa on linnaosa, millel on oma valitsus. Eestis on halduslikud linnaosad Tallinnas. Neid iseloomustab halduskogu, linnaosa valitsuse ja põhimääruse olemasolu. Tallinna halduslikud linnaosad: Haabersti Kesklinn Kristiine Lasnamäe Mustamäe Nõmme Pirita Põhja-Tallinn
Lüüs

Lüüs (hollandi sõnast sluis < ld excludere 'takistama, eraldama') on jões või kanalis paiknev hüdrotehniline rajatis. Lüüsid asuvad näiteks Göta kanalil, Thamesi jõel, Doonau jõel, Panama kanalil jne. Lüüs võimaldab veevoolu suuna ja veetaseme reguleerimist, eesmärgiga tagada laevatatavus erinevate veetasemetega veekogude või veekogude osade vahel (laevasõidulüüs) ja vooluhulga reguleerimiseks (reguleerimislüüs). Nad võimaldavad säilitada erinevaid veetasemeid veeteega külgnevates piirkondades, samuti aitavad kaasa säästvale veemajandusele ja veevarude säilitamisele. Lüüsi kõige iseloomulikum komponent on lüüsikamber, koosneb ühest või mitmest pikiseinte ja väravatega piiratud basseinist ning tehnilistest seadmetest ja süsteemidest rajatise funktsioonide täitmiseks. Lüüsikambri põhiline hüdrokonstruktsioon on lüüsivärav, mis võimaldab laev sõitmist lüüsikambrisse ning selles veevoolusuuna ja veetaseme juhtimist. 1981. Tehnikaleksikon. Tallinn, Valgus. 656 lk Mereleksikon. Flow Rate Measurements under Sluice Gates. Journal of Irrigation and Drainage Engineering Lüüside saladused: Euroopa veeteede avamine kodupaadil. yachting.com, 19. juuli 2023.
IBAN

IBAN (lühend ingliskeelsest nimetusest International Bank Account Number) on panganduses rahvusvaheline pangakonto number. IBAN võimaldab rahvusvaheliselt identifitseerida eri riikide pangakontosid ja teha rahaülekandeid. IBAN-ide kasutamine reglementeeriti standardiga ISO 13616:1997, praegune standard on ISO 13616:2007. IBAN-numbrid võeti algul kasutusele Euroopa Liidus, nüüd on süsteemiga liitunud ka teisi Euroopa ja muu maailma riike. Rahvusvahelist IBAN-numbrite süsteemi haldab SWIFT. IBAN koosneb kuni 34 sümbolist, millest kaks esimest on riigi ISO 3166-1 kahetäheline kood, seejärel kaks kontrollnumbrit ning lõpuks kohalik pangakonto number. IBAN-i kehtivuse kontroll
Reet Laugaste

Reet Laugaste (kuni 1966 Reet Rajasalu; sündinud 23. oktoobril 1939 Tallinnas) on eesti algoloog; bioloogiakandidaat (1968). Ta lõpetas 1958. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli, aastast 1967 töötab ta EPMÜ Zooloogia ja Botaanika Instituudi Võrtsjärve Limnoloogiajaamas. Ta on peamiselt uurinud Võrtsjärve, Peipsi ja Eesti väikejärvede vetikaid, nende produktsioonibioloogiat ja seoseid Eesti järvede hüdrobioloogilise tüübi ja ökoloogilise seisundi vahel. 2000 – "Laugaste, Reet". // Eesti entsüklopeedia. 14. kd (Eesti elulood). Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2000. Lk 226 2005 – "Laugaste, Reet". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. II kd, Kj-M. Tallinn 2005. Lk 304-305 Reet Laugaste Eesti Teadusinfosüsteemis
Neeme-Õnneleid Mikelsaar

Neeme-Õnneleid Mikelsaar (kuni 1938. aastani Neeme-Õnneleid Mikkelsaar; 5. august 1910 Vana-Laitsna vald, Võrumaa – 22. oktoober 1990 Vehendi) oli eesti zooloog ja hüdrobioloog; bioloogiakandidaat (1959). Ta lõpetas 1939. aastal Tartu ülikooli. 1957–1981 oli ta Zooloogia ja Botaanika Instituudi hüdrobioloogiasektori juhataja. Ta oli Eesti siseveekogude ja mereala kalandusliku ja hüdrobioloogilise uurimise peamine eestvõtja. Aastal 1961 oli ta Võrtsjärve Limnoloogiajaama asutajaid ja esimene juhataja. Ta vanemad olid Friedrich Volrad Mikkelsaar ja Emma Amalie Mikkelsaar. Ta pojad on meedikud Raik-Hiio Mikelsaar ja Aavo-Valdur Mikelsaar ning kaksikuist bioloogid-kirjanikud Ustav-Esko Mikelsaar ja Henn-Risto Mikelsaar. Mikelsaar Neeme-Õnneleid Mikelsaar, biograafia Merevikis Neeme-Õnneleid Mikelsaar, biograafia Eesti entsüklopeedias Foto