laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hjalmar Söderberg

Hjalmar Emil Fredrik Söderberg (2. juuli 1869 Stockholm – 14. oktoober 1941 Kopenhaagen) oli rootsi kirjanik, ajakirjanik ja tõlkija. Söderberg alustas 20-aastaselt tööd Rootsi päevalehes Svenska Dagbladet. 1895. aastal ilmus tema esimene romaan "Förvillelser", mille tegelaseks on Stockholmi tänavail sihitult uitav pillava ja kergemeelse elustiiliga noorsand. Sarnast temaatikat võib kohata ka Söderbergi hilisemais teoseis. 1898. aastal ilmus 20 lühijutust koosnev kogu "Historietter", 1901. aastal romaan "Martin Bircks ungdom", mis jälgib noore amatöörluuletaja arengut. Söderbergi tuntuimaks teoseks peetakse 1905. aastal ilmunud romaani "Doktor Glas". Elu lõpupoole pühendus Söderberg rohkem ajakirjanikutööle ning teoloogiaõpinguile. Ta oli äge natsismi kriitik ning kirjutas sel teemal sageli vastupanuliikumise ajalehes Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning. Söderberg on tõlkinud rootsi keelde teiste hulgas Charles Baudelaire'i, Heinrich Heine ja Anatole France'i loomingut. Söderberg suri Taanis ning on maetud Kopenhaagenisse. "Förvillelser" (1895; "Eksikäigud", eesti keelde tõlkinud Anu Saluäär, kogumikus "Tõsine mäng: valitud teosed", Tallinn: Eesti Raamat, 1990) "Historietter" (1898; "Lookesed", eesti keeles on üksikuid palu ilmunud varem, tervikuna: Loomingu Raamatukogu 39–40, 2012, tõlkinud Arnold Ravel, Anu Saluäär ja Friedebert Tuglas) "Martin Bircks ungdom" (1901; "Martin Bircki noorus", eesti keelde tõlkinud Arnold Ravel, kogumikus "Tõsine mäng: valitud teosed", Tallinn: Eesti Raamat, 1990) "Främlingarne" (1903; "Võõrad") "Doktor Glas" (1905; "Doktor Glas", eesti keelde tõlkinud Arnold Ravel, Loomingu Raamatukogu 38–39, 1975; ka kogumikus "Tõsine mäng: valitud teosed", Tallinn: Eesti Raamat, 1990) "Gertrud" (1906; näidend kolmes vaatuses, eesti keelde tõlkinud Ülev Aaloe, kogumikus "Tõsine mäng: valitud teosed", Tallinn: Eesti Raamat, 1990) "Det mörknar över vägen" (1907; "Teel pimeneb") "Valda sidor" (1908; "Valitud lehed", valik luuletusi, ajaloolisi jutte ja novelle) "Hjärtats oro" (1909; "Südamemure") "Den allvarsamma leken" (1912; "Tõsine mäng", eesti keelde tõlkinud Anu Saluäär, kogumikus "Tõsine mäng: valitud teosed", Tallinn: Eesti Raamat, 1990) "Aftonstjärnan" (1912; "Õhtutäht", näidend ühes vaatuses) "Den talangfulla draken" (1913; "Andekas draakon") "Jahves eld" (1918; "Jahve tuli") "Ödestimmen" (1922; "Saatuse tund", näidend kolmes vaatuses) "Jesus Barabbas" (1928) "Resan till Rom" (1929, "Rooma-reis") "Den förvandlade Messias" (1932; "Muutunud Messias") Anu Saluäär, "Hjalmar Söderberg: hinge parandamatu üksildus", raamatus: Hjalmar Söderberg, "Lookesed", Loomingu Raamatukogu 39–40, 2012, lk. 75. Hjalmar Söderberg (Projekt Runeberg)
Konrad von Erlichshausen

Konrad von Erlichshausen (1390. aastad - 7. novembril 1449) oli Saksa ordu kõrgmeister aastatel 1441–1449. Konrad von Erlichshausen pärines Švaabimaalt Ellrichshausenist, tema suguvõsa pärines ministeriaalide seast, 14. sajandil olid tema esivanemad saanud Hohenlohe isandate vasallideks. 1401. aastal sai tõenäoliselt Konradi samanimelisest isast Saksa-Rooma riigi riigirüütel. Konrad von Erlichshausen ise sündis tõenäoliselt 1390. aastate esimesel poolel. Tema Saksa ordusse astumise ja Preisimaale asumise aeg pole teada, kuid 1415. aastal on teda märgitud kõrgmeister Michael Küchmeister von Sternbergi kumpanina. 1418. aastal sai temast aga Marienburgi lähedal asunud Grebini foogt, seejärel oli ta mõnda aega (1420–1423) Roggenhauseni foogt ning seejärel taas Grebini foogt. Seejärel tõusis ta aga mõjuka Ragniti komtuuri kohale, valitsedes Memeli lähedal vastu Leedu piiri asuvaid alasid. Komtuurina võttis ta osa mitme Leeduga tehtud lepingu kinnitamisest. 1432. aastal tõusis Erlichshausen ordu suurkomtuuri kohaga, tõustes ordu suurkäsknikuks ning kõrgmeister Paul von Rusdorfi lähimate nõunike ringi. 1434. aastal sai temast aga ülemmarssal (Oberster Marschall) asukohaga Königsbergis ehk orduväe sõjaline juht ning sisuliselt teine mees ordus. 1436. aastal vabastati ta aga sellest ametist ning temast sai Kulmi ja Thorni komtuur. Võimalik, et tema ametist tagandamise tingisid vastuolud kõrgmeistri poliitikaga. 1440. aastal juhtis ta Rusdorfi poliitikaga rahulolematute ordukäsknike opositsiooni ning saavutas enda taaskinnitamise marssaliks. 1441. aasta alguses sundis ta Rusdorfi ametist tagasi astuma ning sama aasta aprillis valiti Erlichshausen kõrgmeistriks. Konrad von Erlichshausen püüdis kõrgmeistrina säilitada rahumeelseid suhteid Poola ja Leeduga ning suurendada oma mõjuvõimu Liivimaa orduharu üle. Preisimaa-siseselt püüdis ta lepitada ordu ning Preisimaa seisuste (aadelkond ja linnad) vastuolusid. 1449. aasta novembri alguses sai Erlichshausen rabanduse ning suri mõni päev hiljem. Pärast tema surma valiti järgmiseks kõrgmeistriks tema venna Heinrichi (suri 1481) poeg Ludwig von Erlichshausen. Klaus Eberhard Murawski, Zwischen Tannenberg und Thorn: die Geschichte des Deutschen Ordens unter dem Hochmeister Konrad von Erlichshausen, 1441-1449. Göttingen, 1953.
Grant

Grant ehk uurimistoetus (inglise keeles research grant, research funding) on teadlasele, uurimisrühmale või teadus- ja arendusasutusele tavaliselt konkursi korras antav rahaline toetus uurimisprojekti elluviimiseks. Eesti teadus- ja arendustegevuse rahastamise süsteemis on perioodil 2012–2020 kahte tüüpi uurimistoetusi: Institutsionaalne uurimistoetus (institutional research funding) on teadus- ja arendusasutuse kõrgetasemelise teadus- ja arendustegevuse ja sellega kaasnevate tegevuste (uurimisteemade) rahastamiseks, teadus- ja arendusasutuse teadus- ja arendustegevuse järjepidevuse tagamiseks ning selleks vajaliku infrastruktuuri ajakohastamiseks, täiendamiseks ning ülalpidamiseks eraldatav toetus. Personaalne uurimistoetus (personal research funding) on teadus- ja arendusasutuses töötava isiku või uurimisrühma kõrgetasemelise teadus- ja arendustegevuse projekti rahastamiseks ja järeldoktori teadustöö toetamiseks eraldatav toetus. Personaalse uurimistoetuse üldmõiste alla kuulub eri liike grante. Uurimistoetuste väljaandmist korraldavad üldjuhul selleks spetsiaalselt loodud riigisisesed või rahvusvahelised teadust rahastavad organisatsioonid. Eestis oli aastail 1990–2011 peamiseks teadust rahastavaks organisatsiooniks Eesti Teadusfond, mis andis välja Eesti Teadusfondi grante. Alates 2012. aastast korraldab institutsionaalsete ja personaalsete uurimistoetuste väljaandmist Eesti Teadusagentuur. Euroopa Liidu peamiseks teadust rahastavaks organisatsiooniks on Euroopa Teadusnõukogu. Teadus- ja arendustegevuse korralduse seadus Eesti Teadusagentuur Euroopa Teadusnõukogu
Paul Fritsch

Paul François Nicolas Fritsch (25. veebruar 1901 Pariis – 25. mai 1970 Boulogne-Billancourt, Hauts-de-Seine'i departemang, Île-de-France'i piirkond) oli Prantsusmaa poksija. Fritsch võitis sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 1920. aasta Antwerpeni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks. Fritsch poksis jaanuarist 1921 kuni märtsini 1929 elukutselisena. Ta pidas kokku 45 kohtumist, millest võitis 21 (neist 6 nokaudiga) ja kaotas 11 (neist 1 nokaudiga) ning 12 kohtumist jäi viiki. 7. suveolümpiamängude poksivõistlus. Antwerpen 1920. Tulemused inglise keeles Paul Fritsch veebisaidil Olympedia (inglise) Paul Fritsch veebisaidil BoxRec (inglise)
Armand Apell

Armand Apell (16. jaanuar 1905 Strasbourg – 3. juuli 1990 Strasbourg) oli Prantsusmaa poksija. Apell sai kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Antal Kocsisile (Ungari). 9. suveolümpiamängude poksivõistlus. Amsterdam 1928. Tulemused inglise keeles Armand Apell veebisaidil Olympedia (inglise)
Spontin

Spontin on prantsuskeelne osavald ja asula Belgias Namuri provintsis Yvoiri vallas. Asula keskel, Bocqi jõekäärus, asub Spontini loss. Kuni ühendamiseni Yvoiri vallaga 1977. aastal oli Spontin omaette vald. Spontini loss Loss ja Bocqi jõgi  Spontin – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Spontini loss

Spontini loss on keskaegne loss Belgias Namuri provintsis Yvoiri vallas. Loss asub Bocqi jõekäärus, Spontinis.  Spontini loss – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Châteaux forts de Belgique : Château de Spontin Spontini loss (inglise keeles)
Karjalan Sanomat

Karjalan Sanomat (soome keeles Karjala sõnumid) on Karjala Vabariigis Petroskois ilmuv soomekeelne ajaleht. Ajaleht on asutatud 1920. aastal ja on mitu korda nime vahetanud. Aastatel 1920–1923 oli ajalehe nimi Karjalan Kommuuni, 1923–1937 Punainen Karjala, 1937–1940 Sovetskoi Karelija, 1940–1955 Totuus, 1955–1957 Leniniläinen Totuus ja 1957–1991 Neuvosto-Karjala. Ajaleht ilmub üks kord nädalas. http://www.finnougoria.ru/community/press/475/3017 Ajalehe koduleht
Aimar Jugaste

Aimar Jugaste (31. juuli 1957) on eesti ajakirjanik ja ettevõtja. Ta lõpetas 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal. http://www.aki.ut.ee/et/instituut/vilistlastele/vilistlaste-nimekirjad[alaline kõdulink]
Grete Naaber

Grete Naaber (sündinud 29. novembril 1942) on eesti ajakirjanik. Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli kaugõppes ajakirjanduse erialal 1978. aastal. 2008. aastal valiti ta Eesti Ajakirjanike Liidu auliikmeks. 1986 Eesti NSV teeneline ajakirjanik 2004 Valgetähe V klassi teenetemärk 2009 Johann Voldemar Jannseni nimeline auhind http://www.aki.ut.ee/et/instituut/vilistlastele/vilistlaste-nimekirjad[alaline kõdulink]
Teet Roosaar

Teet Roosaar (sündinud 29. juulil 1963) on eesti ajakirjanik. Ta lõpetas 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal. Ta on Pärnu Postimehe uudistetoimetaja ja Pärnu Linnavalitsuse meedianõunik. 2009 Pärnu teenetemärk (aktiivse tegevuse eest Pärnu linnavolikogus ja Pärnu linna planeeringute menetlusprotsessi tutvustamisel) http://www.aki.ut.ee/et/instituut/vilistlastele/vilistlaste-nimekirjad[alaline kõdulink] Kalme, Meelis. Ärivaidlus linnaga jõudis inimõiguste kohtusse. Pärnu Postimees, 9. juuni 2020
Psy

Psy (õieti Park Jae-sang; sündinud 31. detsembril 1977 Soulis) on Lõuna-Korea laulja, laulukirjutaja, räppar ja muusikaprodutsent. Ta saavutas 2012. aastal ülemaailmse kuulsuse singliga "Gangnam Style", mille video sai 24. novembril 2012 läbi aegade vaadatuimaks videoks YouTube'is. 21. detsembril 2012 ületas vaatajate arv ühe miljardi piiri, purustades sellega senise rekordi. "PSY from the Psycho World!" (2001) "Ssa2" (2002) "3 Mi" (2002) "Ssajib" (2006) "PSYFIVE" (2010) "Gangnam Style" (2012) "Gentleman" (2013) "Hangover" koos Snoop Dogg'iga (2014) Louis Goddard, Psy’s 'Gangnam Style' becomes most viewed YouTube video of all time // The Verge, November 24, 2012 PSY Gangnam Style Billion Views Youtube, Entertainment Weekly, 21. detsember 2012 Gangnam Style' becomes first video to hit 1 billion', CNET, 21. detsember 2012 Ametlik koduleht
Administratsioon

Administratsioon (lad administratio) tähendab haldamist ehk haldust, aga ka riigi haldusasutusi (näiteks ministeeriumid) ja asutuse või ettevõtte juhtkonda.
Kalev Vilgats

Kalev Vilgats (sündinud 11. aprillil 1966) on eesti ajakirjanik. Ta lõpetas 1984. aastal Pärnu 1. Keskkooli ja on õppinud Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu.[viide?] Aastatel 1989–1995 töötas ta Postimehe ajakirjanikuna, seejärel on olnud Pärnu Postimehe ajakirjanik.
Haldus

Haldus ehk haldamine on kõige levinumas tähenduses riigi funktsioonide teostamise vorm (siinjuures kasutatakse ka terminit "avalik haldus"), s.o riigiasutustuste (näiteks ministeeriumid) tegevus seaduse alusel ja nende täitmiseks. Juriidilises tähenduses on haldus organisatsiooniliste toimingute sooritamine inimeste ühises tegevuses seatud eesmärkide saavutamiseks. Haldamine eeldab allumist ühtsele tahtele (autoriteedile, võimule) ja seda teostatakse organisatsioonilistes suhetes.
Kalevipoeg (soomusauto)

Kalevipoeg oli Eesti Rahvaväe soomusväe soomusauto Eesti Vabadussõjas. "Kalevipoeg" ehitati Tallinna Sadamatehastes ning valmis 1919. aasta aprillis. "Kalevipoja" komandör oli Einar Lundborg, kes määrati 16. aprillist omal soovil Soomusautode Kolonni 1. rühma "Kalevipoja" ülemaks, kellena võttis alates 25. aprillist osa lahingutest Lõuna- ja Viru rindel, Kagu-Eestis, Põhja-Lätis ning Loode-Venemaal, jõudes 25. mail koos Eesti vägedega Pihkvasse ning sai kuulsaks hulljulgete sissetungidega Vene rindejoone taha. 23. augustil 1919, Võru rindel 6. jalaväepolgu ja Lundborgi “Kalevipoja” pealetungil Pihkva taga Slavkovitši rajoonis, umbes 250–300 m enne Slavkovitši küla läbis maanteed võrdlemisi sügav ja lai, umbes mehekõrguse sügavune kraav, millele oli ehitatud kerge puusild. Soomusautod pidid tagurpidi lahingusse minema, et vältida tabamusi mootorisse, et aga “Kalevipojal” puudus tagumine rool, siis liikus ta tagurpidi ja aeglaselt sillale. Kui tagumised rattad olid sillale jõudnud, vajus sild sisse ja auto jäi keskkohaga rippuma kraavi pervele ega olnud "Kalevipoeg" enam võimeline liikuma edasi ega tagasi. 6. jalaväepolgu II pataljon alamkapten Aleksander Jaaksoni juhtimisel tõmbus tagasi, jättis “Kalevipoeja” maha. Punased viisid öösel ära selle 37 mm kahuri, kuid jätsid auto rikkumata. Järgmine päev Soomusautode kolonni ülem kapten August Nieländer saabus Valgast kohale soomusautol “Pisuhänd”, et teha katset “Kalevipoja” päästmiseks. Kraavipõhja ehitati soomusauto alla raudteeliipritest vundamendi, et niiviisi auto maa küljest lahti saada ja üles tõsta. “Pisuhänd”a trossiga tõmmati soomusauto jälle maanteele ja päästeti. Soomusautode kolonni ülem kapten August Nieländer mälestused Joon, S: Mark Soosaar näitab Eesti loomisest tehtud filme[alaline kõdulink]. Pärnu Postimees, 22. veebruar 2008 Einar Lundborg. SOOMUSAUTOGA EESTI VABADUSSÕJAS. Grenader Grupp, 2012, 207 lk, ISBN 9789949448760 Einar Lundborg, Soomusautoga Eesti Vabadussõjas. Minu rindeelamusi 1919–1920
Laeken

Laeken (hollandi keeles Laken, hollandi hääldus: [ˈlaːkə(n]) on Belgia pealinna Brüsseli linnaosa, Brüsseli haldusringkonna Brüsseli valla osavald. Laeken ühendati Brüsseli halduspiiridesse 1921. aastal. Laekenis asub Belgia kuninga ametlik residents, Laekeni kuningaloss, kus elavad Brabanti hertsog ja hertsoginna. Kuningas Albert II ja kuninganna Paola eelistavad elukohana samuti Laekenis asuvat Belvédère'i lossi. Laekeni kuningaloss Dünastia monument Laekeni Jumalaema kirik Laekeni kalmistu Laekeni kuninglik talveaed  Laeken – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Taaveti täht

Taaveti täht (heebrea keeles magen David) on kahest üksteise peale asetatud võrdkülgsest kolmnurgast moodustatud kuusnurk (heksagramm), mis on juudi rahvuslik sümbol ja kujutatud ka Iisraeli lipul. Taaveti tähena tuntud kujund oli maagilise sümbolina tuntud juba pronksiajal mitmes erinevas kultuuris, juutide rahvuslikuks sümboliks sai see 18. sajandil ja juutide rahvusmärgiks valiti see Sionistide kongressil Baselis 1897. aastal. Tuntud on veel Punane Taaveti Täht, mis vastab Iisraelis Punasele Ristile. Natsi-Saksamaal sunniti juute alates 1940. aastast kandma riietel kollast Taaveti tähte, millele oli kirjutatud sõna Jude.
VII üldtantsupidu

VII üldtantsupidu oli üldtantsupidu, mis toimus Komsomoli-nimelisel staadionil 20. ja 21. juulil 1963. Pidu kandis nimetust ENSV I rahvatantsupidu. Ühtekokku toimus kolm etendust. VII üldtantsupeol esines 88 sega-, 85 laste- ja 88 naisrühma kokku 3824 tantsijaga. Tantsijaid saatis 520-pillimeheline koondorkester, Tallinna Pioneeride Palee lastekoor, Tartu Kultuurihoone rahvakoor ja Rahvaloomingu Maja naisansambel. Esimest korda tegid peol kaasa Leedu ja Läti külalisrühmad. Traditsioonilise avaleelo kandis ette Laine Mesikäpp. Peol tantsiti eesti rahvatantsude kõrval ka leedu, vene, läti-liivi, ukraina, moldova ja soome tantse. Tantsud jaotati esimest korda peo osadesse piirkonnapõhiselt. Sarnast piirkondadeks jagamise võtet kasutas Mait Agu ka 1994. aasta üldtantsupeol. "Tuljaku" aujuht – Anna Raudkats Peo üldjuht ja segarühmade üldjuht – Ullo Toomi Naisrühmade üldjuht – Heino Aassalu Lasterühmade üldjuht – Niina Raadik Muusika üldjuht – Heino Kaljuste Puhkpilliorkestrite üldjuht – Helmut Orusaar Rahvapilliorkestrite üldjuht – Olev Hõlpus Kunstiline kujundaja – Voldemar Peil Lavastaja – Ilmar Tammur 20. juulil kell 18 tantsupeo I etendus (etendusele eelnes Eesti NSV 23. aastapäevale pühendatud pidulik miiting) 21. juulil kell 12 tantsupeo II etendus 21. juulil kell 19 tantsupeo III etendus 75 aastat Eesti tantsupidusid. Koostajad Lille-Astra Arraste, Ilma Adamson, Anneli Ammas, Ülle Feršel, Kadri Tiis, Juris Žigurs ja Kadri Valner. Kirjastus Varrak, Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts. Tallinn 2009, lk 98. VII tantsupidu. Eesti laulu- ja tantsupeo SA koduleht. Vaadatud 29.12.2012.
Mord Fustang

Mord Fustang, kodanikunimega Rauno Roosnurm (sündinud 21. veebruaril 1991) on eesti electro house'i ja dubstep'i produtsent ja DJ. Ta lõpetas 2006. aastal Kose Muusikakooli klaveri eriala (õp Maarja Laas) ning 2010. aastal Kose Gümnaasiumi. USA-s resideeriv Mord Fustang oli teinud 2013. aastaks juba neli ülesastumist Miamis toimuval maailma suurimal elektroonilise tantsumuusika üritusel Winter Music Conference, mille iga-aastane külastajate arv ületab 100 000 inimest. Aprillis 2013 esines Mord Fustang Californias muusika- ja kunstifestivalil Coachella. Mord Fustang oli peaesinejaks 12.–13. juulil 2013 Pärnus peetud Grind Festil. Mord Fustang, allstarz, vaadatud 13. juuli 2013 "Eesti artistid on tõusmas elektroonilise tantsumuusika maailma absoluutsesse tippu" Kroonika, 18. aprill 2013 "Grind Fest toob Eestisse elektroonilise tantsumuusika paremiku" ERR menu, 20. juuni 2013 Koduleht "Eesti tantsumuusikaprodutsent Mord Fustang vallutab rahvusvahelisi muusikaedetabeleid" elu24, 15. juuni 2011 "Kõige edukam Eesti muusik maailmas – Mord Fustang" Eesti Ekspress, 12. juuli 2013
Laekeni kuningaloss

Laekeni kuningaloss (hollandi keeles Kasteel van Laken) on loss Belgia pealinnas Brüsselis, Laekeni linnaosas. Loss on olnud Belgia kuningate ametlikuks residentsiks alates Leopold I kroonimisest 1831. aastal. Lossi pargis on mitmed järved, golfiväljak, mitmesugused paviljonid, nagu Hiina paviljon ja Jaapani torn.  Laekeni kuningaloss – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Viitina järv

Viitina järv (ka Viitina järv, Kose järv, Mäejärv, Suur Viitina järv) on avalikult kasutatav looduslik järv Rõuge vallas. Järve kaldajoone pikkus on 2508 meetrit, maksimaalne sügavus 11,3 meetrit. Järves on üks saar.
Karp Tiisik

Karp Tiisik (sünninimi Karl; 6. märts (vkj 22. veebruar) 1843 Jõõpre – 30. juuli 1922 Tartu) oli eesti õigeusu vaimulik ja professor. Karp Tiisik sündis Pärnumaal Audru kihelkonnas Jõõpre mõisapiirkonnas vabadiku ja rätsepa Hindrik Tiisiku ja tema naise Mari pojana. Ristiti 28. veebruaril (vkj) Audru Püha Risti kirikus. Üks ristiisadest oli kohalik pastor Karl Friedrich Paul. Õppis 1853–1863 Riia Vaimulikus Koolis ja Seminaris ning 1866–1870 Moskva Vaimulikus Akadeemias, mille lõpetas usuteaduste kandidaadi kraadiga. 1863–1866 eesti keele ja laulu õpetaja Riia Vaimulikus Seminaris 1870–1872 filosoofia, pedagoogika ja psühholoogia õpetaja Riia Vaimulikus Seminaris 1872–1874 preester Aruküla Püha Kolmainu koguduses 1874–1879 preester Haapsalu Maria-Magdaleena koguduses 1874–1919 usuõpetaja mitmes koolis 1879–1919 preester Tallinna Aleksander Nevski koguduses ja Tallinna Issanda Muutmise Peakiriku koguduses, alates 1900 ülempreester 1919–1922 dogmaatika professor Tartu Ülikooli Apostelliku õigeusu õppetoolis Karp Tiisik oli 1883. aastast alates kreekakatoliku kirikuteenistuse raamatute eesti ja läti keelde tõlkimise toimetuskomitee redaktor, aastatel 1885–1919 Baltimaade vennasteseltsi Eestimaa osakonna esimees. 1889. aastast alates oli ta Tallinna Eesti Põllumeeste Seltsi auliige. 1893. aastal kuulus Tallinna linnavolikokku vaimuliku ametkonna esindajana, olles üks esimesi eestlasi selles ametis. 1917. aastal oli Tiisik Riia piiskopkonna esimese eesti-läti-vene täiskogu juhataja. Lisaks oli ta õigeusu kiriku ajalehe toimetaja ning mitme raamatu autor, toimetaja ja tõlkija. Karp Tiisikut on iseloomustatud kui "kõva eestlast" ja rahvuslast . Oma vaadete ja meelsuse tõttu sattus ta mitmel korral kohalike kõrgemate riigivõimu esindajatega vastuollu. 1913. aasta 24. augustil Estonia teatrimaja õnnistamise puhuks peetud õigeusu jumalateenistusel esines Karp Tiisik eestikeelse kõnega, seda kuberneri juuresolekul. Eestimaa kuberner Izmail Korostovets nõudis seepeale Tiisiku tagandamist, kuid ülemprokuröri eestkostel lahenes olukord Tiisiku kasuks. "988–1888. Wene rahwa ristmise 900 jubeli aasta" (1888) "Kiewi Petseri klooster = Киево-Печерская лавра" (1888) "Sergia klooster Moskva ligidal = Свято-Троицкая Сергиевская лавра" (1888) "Pihkwa Petseri Klooster" (1889) "Дни богослужения Православной кафолической восточной церкви = Õigeusu kõigemaapäälse homikumaa ristikoguduse Pühitsemise päävad" (1892) "Keiser Aleksander II elu ja teod." (toimetaja)(1905) "Peeter Suur : Kolm könet." (toimetaja)(1905) "Algaimed sellest, kuidas meie keha elab ja mis temale kasulik ning kahjulik on." (toimetaja)(1906) 1897 Püha Anna orden, III klass Raudsepp, Anu. Riia Vaimulik Seminar 1846–1918. Eesti Kirjandusmuuseum, Tartu, 1998. Eesti biograafiline leksikon. Tartu, Loodus, 1926-1929, lk 519 Lender, E. Minu lastele. Stockholm, 1967, 41. Kui eestikeelne jutlus oli riigiwõimu mõnitamine. Postimees, 24.02.1937, nr 54, lk 4 Postimees, 13.05.1897, nr 105, lk 3 Eesti rahvusbibliograafia. Tiisik, Karp
Surimi

Surimi (jaapani keeles 擂り身; sõna-sõnalt tõlgituna 'hakkliha') on kalalihast või muust lihast valmistatud pasta; sama sõna kasutatakse ka mitmesuguste Aasia toitude kohta, mille peamiseks koostisaineks on surimi. Läänemaailmas on tuntuim surimitoode krabipulgad, millele antakse sageli pulga kuju ning mis kaetakse punaka värviga, et imiteerida krabi või homaari liha. Eestis tuntakse kalalihast tehtud surimitooteid ka makrana. Surimit hakati kõigepealt valmistama Ida-Aasias, üle maailma populaarseks sai toode 1960. aastatel. Tänapäeval on suurimad surimitootjad Jaapan ja Ameerika Ühendriigid. "Eesti makra on jaapani kalahakkliha". Õhtuleht. 7. oktoober 2005. Vaadatud 16.02.2015. "Matkitud krabid ja rongirööv Leningradis" Postimees, 16. jaanuar 2021
Huulepulk

Huulepulk on huulte jumestamiseks kasutatav kosmeetikatoode, mis sisaldab värvipigmente, õlisid, vahasid ja niisutajaid. Need annavad huultele värvi ja/või kaitsevad neid. Huulepulka on inimkond tundnud juba aastatuhandeid, esimesed viited selle kasutamisest on leitud Mesopotaamiast.  Huulepulk – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Silvi Vare

Silvi Vare (sündinud 17. juulil 1939) on eesti keeleteadlane. Ta on uurinud ja tutvustanud ka teise keele õpetamise ning kakskeelsuse arendamise põhimõtteid ja metoodikaid, et tõsta muukeelsetele lastele eesti keele õpetamise taset. Ta on üks "Eesti keele grammatika" I–II (1993–95) autoreid. 1996 Eesti Vabariigi teaduspreemia 1993 ja 2001 ajakirja Keel ja Kirjandus aastapreemia 2014 Valgetähe V klassi teenetemärk Vare, Silvi. Eesti keele sõnapered: Tänapäeva eesti keele struktuurianalüüs. I ja II köide. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. 2012 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Silvi Vare Eesti Teadusinfosüsteemis Sergo Selder, Silvi Vare keelearmastus algas kodusaarel, Saarte Hääl, 24. august 2009 Evely Aavik, Keeleteadlane Silvi Vare pälvis aasta teadlase tiitli, Saarte Hääl, 29. detsember 2012