laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tiit Lukki

Tiit Lukki (9. aprill 1948 – 16. november 2023) oli eesti füüsik. Lõpetas 1966. aastal Kohila Keskkooli kuldmedaliga. Lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli 1972. aastal teoreetilise füüsika erialal. Magistrikraad füüsikas 1993. aastal. Töö teema: "Füüsikaliste meetodite kasutamisest loodusteaduslike mõõtmiste optimeerimisel". 1971 – 1972 Kirjastus Valgus kõrgkoolide õpikute toimetaja 1972 – 1975 ENSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi Läänemere sektori insener 1975 – 1977 Aianduse Peavalitsuse Konstrueerimise ja Tehnoloogia Büroo Teadusliku Uurimise Kesklabori eksperimentaalsektori juhtiv insener 1977 – 1983 Aianduse peavalitsuse KTB TU Kesklabori juhtiv konstruktor 1983 – 1985 Tallinna Botaanikaaia Troopilise ja subtroopilise floora sektori vaneminsener 1985 – 1991 TA Tallinna Botaanikaaia juhtiv insener 1991 – 2006 Tallinna Pedagoogilise Instituudi füüsika kateedri vanemõpetaja, edasiselt Tallinna Pedagoogikaülikooli Loodusteaduste osakonna assistent 2006 – 2016 Tallinna Ülikooli Keskkonnateaduste statistiliste meetodite lektor Alates 1. septembrist 2016 oli pensionil. Lukki, Tiit (2018). Mõttekaapeid sahtli põhjast. Metsakasti: Paljasjalg – (Eesti 100 luuleraamatut). Lukki, Tiit (2018). Mõttemustreid sõnakudumeis. Metsakasti: Paljasjalg – (Eesti 100 luuleraamatut ; [55]). Roots, Ott; Lukki, Tiit (2006). Persistant organic pollutants in our environment. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus. Lukki, Tiit (2001). Loodusõpe kui süsteem – essee loodusteaduslike ainete õpetamise teemadel. Tallinn: Ilo Lukki, Tiit (2001). Füüsika ruum aeg aine jõud. Tallinn: Ilo Lukki, Tiit (2000). Füüsika : universum, aine, mehaanika, soojus, elekter, optika. Tallinn: Ilo Lukki, Tiit (1996). Kratsimine aitab ka vesikirpude vastu, ehk iga päev juhtub midagi : [kalender-naljaraamat 1996/97]. Tallinn: Koolibri Lukki, Tiit (1996). 50 praktilist tööd loodusõpetusest. Tallinn: Koolibri Tiit Lukki Eesti Teadusinfosüsteemis
Johann Wilcken

Johann Wilcken (1645 Kuressaare – aprill 1710 Keila) oli Eesti vaimulik. Ta õppis aastani 1667 Tallinna gümnaasiumis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleerus 19. veebruaril 1668) Kieli ülikoolis, (suvesemestril 1668) Jena ülikoolis ja Rostocki ülikoolis (seal sai ta aprillis 1674 magistriks). Ordineeriti 14. aprillil 1676 õpetajaks. Ta oli aastatel 1676–1692 Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1692–1710 oli ta (kutsuti 9. detsembril 1692, introdutseeriti veebruaris 1694) Keila Miikaeli koguduse õpetaja. 16. detsembril 1706 sai ta Lääne-Harju praostkonna praostiks. Ta osales 28. märtsil 1710 Tallinnas Eestimaa piiskopi valimisel. Wilcken kuulus aastal 1682 moodustatud Uue Testamendi eestikeelse tõlke käsikirja revideerimise komisjoni, oli pärast Toompea tulekahjus (6. juunil 1684) hävinenud evangeeliumide taastatud tõlke üheks olulisemaks tõlkijaks-toimetajaks. Oli aastal 1699 ilmunud Rootsi kirikukorralduse Kässi-Ramat, Kumma sisse on kokkopantut, Kuida Jummalatenistust, CHristlikko Kombede nink Kirko-Wiside ka meie Ma Koggoduste sees peap peetama nink techtama üks korrektoreid. Tema poeg Joachim Nicolaus Wilcken oli Hageri Lambertuse koguduse õpetaja. Wilcken (Vaimõisa) Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Alfred Kütt (poliitik)

Alfred Kütt (17. september 1894 Roela – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti põllumees ja poliitik, II Riigikogu liige. Alfred Kütt sai põllumajandushariduse Soomes. Ta töötas Eesti Vabariigis maakorralduse alal. 1918. aastal mõisteti ta kolmeks aastaks parandusmajja. Ta valiti II Riigikogu liikmeks asunike nimekirjas. Ta oli Riigikogu liige 19. augustini 1924, mil ta astus tagasi. Tema asemele Riigikogus asus Johannes Krass. Murdvarguse eest (murdis lahti endise Aaspere mõisniku Eduard Dellingshauseni rahakapi ja varastas seal olnud kuld- ja hõbeasjad) karistas Rakvere-Paide rahukogu teda 1925. aastal 1½-aastase vangirooduga ühes õiguste äravõtmisega. Vabanedes, 1927. aastal, läks ta Austraaliasse, kust naasis Eestisse 1934. aastal. Vesirottide kasvatus Virumaale. Vaba Maa, 31. juuli 1934, nr. 177, lk. 3. Eesti II Riigikogu. Tallinn, 1924 Foto rahvusarhiivis
Alfred Kütt (loomaarst)

Alfred Friedrich Kütt (20. juuni 1900 Uue-Põltsamaa vald – 20. mai 1942 Tartu) oli eesti loomaarst. Ta lõpetas 1922. aastal Põltsamaa Reaalgümnaasiumi. Ta võttis osa Vabadussõjast. Aastatel 1922–1924 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas (ajalugu), aastatel 1924–1929 veterinaariat. Ta oli Korporatsiooni Fraternitas Tartuensis vilistlane. 1930. aastatel oli ta Sangaste jaoskonna loomaarst. Ta suri raske haiguse tõttu ja on maetud Tartu Peetri kalmistule. Põltsamaa Ühisgümnaasiumi 2. lennu (1922. aasta) vilistlased Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II kd, lk 200 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 geni.com
Radisson Collection Tallinn

Radisson Collection Tallinn (algul Radisson SAS Hotel, hiljem ka Radisson Blu Sky Hotel Tallinn) on viietärnihotell Tallinna kesklinnas aadressil Rävala puiestee 3. See kuulub rahvusvahelisele hotelliketile Radisson Hotel Group. Radisson Collection Hotel Tallinn tegutseb 1999–2001 Soome ja Eesti ehitajate rajatud kõrghoones, mille arhitektid on Vilen Künnapu, Ain Padrik ja Kari Mökkälä. Hoonel on 25 korrust, selle kõrgus on 104,8 meetrit. See on Tallinnas üldse kolmas ja esimene pärast nõukogude aega ehitatud kõrghoonest hotell. Hoone ehitus maksis ligi 624 miljonit Eesti krooni (umbes 40 miljonit eurot). Hotellis on 287 tuba, restoran ja baar MEKK ning ülakorrusel katuseterrassiga restoran ISSEI. Teisel korrusel asub 8 konverentsisaali ning neljandal korrusel spaa ja fitness-ala. Seal on ööbinud teiste seas Bill Clinton, Jiang Zemin, Jacques Chirac, George W. Bush, Anders Fogh Rasmussen, Hillary Clinton, Alice Cooper ja David Beckham, 50 Cent. Tallinna kõrgeimad ehitised Homme avab uksed Radisson SAS-i hotell. Eesti Päevaleht, 31. jaanuar 2001. Vaata, milline näeb välja peatselt Tallinna kesklinnas uksed avav viie tärni hotell. Postimees, 20. aprill 2022. Hotelli koduleht
Wāw an-Nāmūs

Wāw an-Nāmūs (ka Waw an Namus või Wau en Namus) on vulkaanikoonus ja kaldeera ning neid ümbritsev vulkaaniline väli Liibüas Fizzāni piirkonna lõunaosas. Koonuse geograafilised koordinaadid on 24° 54′ 0″ N, 17° 45′ 0″ E. See on lähedal Sahara kõrbe geoloogilisele keskpunktile. Vulkaani koonuse tipu kõrgus on 547 meetrit. Kaldeeras asuvad kolm muutliku värvusega soolajärve. Vulkaaniline basalt on voolanud 10–20 km kaugusele koonuse ümber. Tumeda välja suurus võimaldab koonust hästi näha kosmosest. Wāw an-Nāmūs on üks piirkonna kõige populaarsemaid turismiobjekte.  Wāw an-Nāmūs – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Wāw an-Nāmūs at Global Volcanism Program
Eesti Keele Kaitse Ühing

Eesti Keele Kaitse Ühing (lühend EKKÜ) on 12. oktoobril 1999 asutatud ühing eesti keele kaitseks. EKKÜ korraldab regulaarselt ettekandekoosolekuid, analüüsib ajakirjanduskeelt ja tutvustab tulemusi lehetoimetustes. Ühing tähistab emakeelepäeva ja kultuuritegelaste tähtpäevi, korraldab keeleseminare ja abiturientidele suunatud keelekonsultatsioone. Kord aastas annab ühing välja ajakirja Keelekaitsja. EKKÜ toetas Meinhard Laksi algatust kuulutada emakeelepäev riiklikuks tähtpäevaks. Korduvalt on ühing tauninud Eesti ärinimede võõrapärasust, ingliskeelsete tsitaatsõnade rohkust ajakirjanduses ja "keele risustamise tendentse" ilukirjanduses. "Häiriv on eestlaste alaväärsuskompleks, rahvustunde lahjenemine, haridustegelaste endi keeleline nõrkus, mille tõttu eesti keel kui õppeaine on asendatud segaõppeainega. /---/ On viimne aeg peatada eesti keele laostumine Eesti Vabariigis," kirjutati EKKÜ üldkoosoleku seisukohtades 21. märtsil 2001. EKKÜ on ka seisukohal, et kirjakeele tugevus seisneb selle reeglistatuses. "Väärade lähtealuste tõttu on keelekorraldajateks hakanud inimesed loobunud kirjakeele reeglistamisest, selle asemele on võetud soovitamine, mis seisneb peaaegu kõige lubamises. Üldsusele on antud info, et nüüd on kõik lubatud nagu kõnekeeles või murdes." Kui Tallinna Pedagoogikaülikooli üld- ja rakenduslingvistika professori Martin Ehala kirjastus Künnimees avaldas kolme noore õpetaja kirjutatud õpiku "20. sajandi Eesti kirjandus", otsustas Eesti Keele Kaitse Ühing Ehalalt professori tiitli ära võtta. Ühingu esimene juht oli Eduard Vääri, hiljem on juhataja olnud Reet Vääri. "Keeletegu 2010" kandidaadid Eesti keelenõukogu kodulehel (nr 7) "Eesti kirjakeele olukorrast: Eesti Keele Kaitse Ühingu üldkoosoleku seisukohad 21.03.2001" Sirp, 20.04.2001 Anneli Ammas "Eesti keel on luksus!" Eesti Päevaleht, 14. detsember 2002 "Eesti kirjakeele olukorrast: Eesti Keele Kaitse Ühingu üldkoosoleku seisukohad 21.03.2001" Sirp, 20.04.2001 (avaldatud patendiameti kodulehel) Asael Truupõld "Jälgige oma keelekasutust - kas see ikka on eestlase jutt?" Delfi, 2. juuni 2011 Eduard Vääri "Eesti keelest ja meelest" Videvik Aili Künstler "Parema rahva sekka minek ehk Kust ostaks Julia Roberts muruniiduki, kui ta elaks Eestis?" Sirp, 10.06.2011 - vestlus Eesti Keele Kaitse Ühingu juhatuse esimehe Reet Vääriga
1895 (film)

"1895" on Priit Pärna ja Janno Põldma joonisfilm aastast 1995. Animafilmiga "1895" tähistati filmikunsti sajandat aastapäeva ning see räägib vendade Auguste ja Louis Lumière' elust. Film käsitleb üldsusele seni tundmatuid fakte ja sündmusi kahe kuulsa venna elust, kes on läinud ajalukku filmikunsti leiutajatena. Film on illusioon. Kas illusioon on tõde? See väide ja küsimus olid aluseks filmi autoritele, kui nad võtsid endale õiguse kinnitada, et just nende versioon vendade Lumière'de elust ja kino sünnist on kõigist seni teadaolevatest kõige originaalsem ja ainulaadsem. Eesti Filmiajakirjanike Ühing valis selle Eesti aasta filmiks. Aasta film Eesti Filmiajakirjanike Ühing
Claus von Ramm

Claus von Ramm (ka Clas; suri 18. augustil 1684) oli Eestimaa mõisnik. Claus von Ramm oli Padise ja Vihterpalu mõisniku ning Tartu õuekohtu asepresidendi Thomas von Rammi ja tema esimese abikaasa Anna Ecke poeg. Talle kuulusid Padise, Vihterpalu ja Vasalemma mõis. Ta oli ka Harjumaa meeskohtunik. Clas von Ramm pärandas Keila kirikule väikese tornikella, mida aga veel 1686. aastal polnud kirikule üle antud. Seetõttu esitasid kirikueestseisjad Eestimaa kubernerile nõude portooriumiprefekti Ewert von Strahlborni vastu, eesmärgiga kell kätte saada. Claus von Ramm abiellus 10. oktoobril 1640 Liivi mõisas Sophie Elisabeth von Lieveniga, kes oli Liivi mõisniku Berend von Lieveni ja tema abikaasa Gertrude (sünd. von Uexküll) tütar. Abielust sündisid: Berend Otto (1641–1708), Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant), Vihterpalu mõisnik Gertrude Elisabeth (sünd. 1642), oli abielus Gustav Johann von Esseniga (suri 1703) Anna Margaretha (1643–1709), oli abielus Anton Johann von Wrangelliga (maeti 1705) Barbara Sophia (sünd. 1646), oli abielus vabahärra Ludwig Wilhelm von Taubega Helena (sünd. 1647) Sophia Elisabeth (1648–1725), oli abielus Berend Reinhold von Delwigiga (maeti 1699) Anna Magdalena (sünd. 1652), oli abielus Frommhold von Knorringiga (maeti 1678) Reinhold (1665–1755), Rootsi sõjaväelane (kapten), Padise, Vihterpalu ja Vasalemma mõisnik Viited: "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1.2: Estland", Görlitz, 1930. Lk. 164 EAA.1.2.460 49 Keila kiriku eestseisjad portooriumi prefekt Ewerd von Strahlborni vastu nõudega üle anda Claus Rammi päranduse hulgast kirikule kingitud kell "Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft, 1935" Lk. 118
Hein ten Hoff

Hein ten Hoff (19. november 1919 Süddorf, Edewechti vald, Ammerlandi maakond, Alam-Saksi liidumaa – 13. juuni 2003 Hamburg) oli Saksamaa poksija, rahvuselt hollandlane. Ten Hoff oli raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) kokku kolmekordne Saksamaa meister aastatel 1940, 1941 ja 1944. Ten Hoff võitis raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1942. aasta Euroopa meistrivõistlustel (Breslau, 1942) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ten Hoff poksis septembrist 1945 kuni augustini 1955 elukutselisena ning pidas üldse kokku 43 kohtumist. Ta võitis neist 32 (neist 28 nokaudiga), kaotas 7 (neist 3 nokaudiga) ning viigistas 4 kohtumist. Saksamaa meistrivõistlused poksis 1920-1948. Tulemused inglise keeles 1942. aasta Euroopa meistrivõistlused poksis. Breslau 1942. Tulemused inglise keeles Hein ten Hoff veebisaidil BoxRec (inglise)
Narmik (sammal)

Narmik (Ptilidium) on narmikuliste sugukonda kuuluv helviksammaltaimede perekond. Selles perekonnas on kolm liiki. Lisaks kahele Euroopas (sealhulgas Eestis) leiduvale kuulub siia Põhja-Ameerikas kasvav Ptilidium californicum. Eestis leidub kaks selle perekonna liiki: Ptilidium ciliare – harilik narmik Ptilidium pulcherrimum – kaunis narmik
Vöötnarmik

Vöötnarmik (Phellodon) on perekond lehternahkiselaadsete seltsi kuuluvaid seeni. Phellodon aquiloniniger Phellodon confluens (Pers.) Pouzar – liit-vöötnarmik Phellodon connatus (C.F. Schultz) P. Karst. Phellodon fuligineoalbus – pruunikas vöötnarmik Phellodon melaleucus (Sw. ex Fr.) P. Karst. – pruun vöötnarmik Phellodon melilotinus Phellodon niger (Fr.) P. Karst. – must vöötnarmik, must narmik Phellodon tomentosus (L.) Banker – viltjas vöötnarmik, ruupjas narmik Phellodon violascens – lilla vöötnarmik Vöötnarmik andmebaasis eElurikkus
Brad Friedel

Bradley Howard Friedel (sündinud 18. mail 1971 Lakewoodis) on Ameerika Ühendriikide endine jalgpallur, väravavaht. Aastatel 1992–2005 mängis Brad Friedel Ameerika Ühendriikide jalgpallikoondises 82 korda. Ta on mänginud kolmel jalgpalli MM-il.
Tim Howard

Timothy Matthew Howard (sündinud 6. märtsil 1979 North Brunswickis New Jersey osariigis) on USA jalgpallur, väravavaht. Aastatel 2003–2007 mängis ta Inglismaa Premier League'i klubis Manchester United. Hooajal 2003–2004 valiti ta Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2007–2016 mängis ta Evertonis. 4. jaanuaril 2012 lõi ta Premier League'i mängus Bolton Wanderers FC vastu värava. Aastatel 2008 ja 2014 on ta valitud USA aasta jalgpalluriks. Debüüdi USA rahvuskoondises tegi Howard 2002. aasta märtsil mängus Ecuadori vastu. 2009. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistlustel võitis ta USA koondisega hõbemedali. Ta mängis kahes alagrupimängus ning poolfinaalis ja finaalis. Ta valiti turniiri parimaks väravavahiks. 2014. aasta maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaalimängus 1. juulil Belgia vastu tegi ta 15 tõrjet, mis on maailmameistrivõistluste rekord. Tal on diagnoositud Tourette'i sündroom. Manchester United FA Cup: 2003–04 Football League Cup: 2005–06 FA Community Shield: 2003 "Tim Howard: Growing up with Tourette syndrome and my love of football". The Guardian. 6.12.2014. Vaadatud 15.8.2017  Tim Howard – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Manuel Neuer

Manuel Peter Neuer (sündinud 27. märtsil 1986 Gelsenkirchenis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib Bundesliga klubis Müncheni Bayern ja Saksamaa jalgpallikoondises väravavahina. Neuer sõlmis Bayerniga lepingu 1. juulil 2011 ja liikus Schalke 04-st Bayernisse 28 miljoni euro eest. 2016. aasta aprillis pikendas ta Müncheni Bayerniga lepingut kuni 2021. aastani. Debüüdi Saksamaa rahvuskoondises tegi ta 2. juunil 2009 mängus Araabia Ühendemiraatide vastu. 2010. aasta maailmameistrivõistlusteks tõusis ta Saksamaa koondises esimeseks valikuks väravavahi kohale. Ta tegi maailmameistrivõistlustel kaasa kõik mängud, välja arvatud pronksimatšis Uruguayga, kus teda asendas Hans-Jörg Butt. Pärast 2010. aasta maailmameistrivõistlusi on ta kuulunud Saksamaa koondise põhikoosseisu. 2014. aastal tuli ta Saksamaa koondisega maailmameistriks. Ta tegi algusest lõpuni kaasa kõik kohtumised ning valiti turniiri parimaks väravavahiks. 2012. ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel jõuti poolfinaali. Nii 2012. kui 2016. aasta EM-il tegi ta kaasa kõik kohtumised algusest lõpuni. Pärast Bastian Schweinsteigeri koondisekarjääri lõppu 2016. aasta septembris on Neuer Saksamaa koondise kapten. Schalke 04 DFB-Pokal: 2010–11 DFB-Ligapokal: 2005 Müncheni Bayern Bundesliga: 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20 DFB-Pokal: 2012–13, 2013–14, 2015–16, 2018–19, 2019–20 Saksamaa superkarikas: 2012, 2016, 2017, 2018 UEFA Meistrite Liiga: 2012–13 Euroopa superkarikas: 2013 Jalgpalliklubide maailmameistrivõistlused: 2013 Saksamaa Euroopa U21 meistrivõistlused: 2008 Jalgpalli maailmameistrivõistlused: 2014 "Gomez ist wieder da – Neuer überzeugt voll und ganz". kicker.de. 2.6.2009. Vaadatud 30.4.2017 "Neuer ist Kapitän der Nationalmannschaft". DFB. 1.9.2016. Vaadatud 30.4.2017 Ametlik koduleht Profiil Müncheni Bayerni kodulehel
Harald Rajamets

Harald Rajamets (kuni 1936 Harald Reisenbuk; 13. mai 1924 Tammiku, Jõhvi vald, Virumaa – 12. november 2007) oli eesti tõlkija ja luuletaja. Harald Rajamets sündis taluniku peres. Aastatel 1944–1945 oli ta mobiliseeritud Saksa sõjaväkke, aastail 1945–1946 sõjavang Saksamaal, Belgias ja Prantsusmaal. 1947. aastal asus ta õppima Tartu Riiklikus Ülikoolis soome-ugri keeli, kuid oli sunnitud ülikoolist represseerimisähvarduste tõttu lahkuma. Ta töötas 1951. aastal Kohtla-Järvel ajalehe Kaevur toimetuses, 1951–1956 viibis Ukrainas ja Kamtšatkal, teenides seal lihttöölisena. Kodumaale naasnuna alustas ta tööd tõlkija ja toimetajana. Ta on tuntud eelkõige luuletõlkijana (William Shakespeare'i sonetid ja poeemid, Dante "Jumaliku komöödia" osad jpm), ent ta on tõlkinud ka proosat (nt John Steinbecki "Me tusameele talv"). Ta on avaldanud tõlkeid ukraina, vene, saksa, inglise, itaalia, poola, taani, rootsi ja leedu keelest. Lisaks suurele hulgale tõlgetele avaldas Rajamets 1997. aastal ka oma luulekogu "Aeg astuda: vemmalvärsse, puhuluulet". 1976 – Juhan Smuuli preemia (Shakespeare'i tõlgete eest) 2000 – Valgetähe II klassi teenetemärk 2004 – Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (ilukirjanduslik tõlge võõrkeelest eesti keelde: tõlkeluule antoloogia "Pegasos ja peegel") Eesti entsüklopeedia. 14. köide: Eesti elulood. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2000, lk 403. Ardo Kaljuvee. "Lahkus Shakespeare'i tõlkija Harald Rajamets". Eesti Päevaleht, 16. november 2007 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Haud Jõhvi kalmistul
Hans Peter Lepp

Hans Peter Lepp (sündinud 19. märtsil 1950 Stockholmis) on isa poolt eesti päritolu Rootsi kunstiteadlane ja diplomaat. Ta on lõpetanud Stockholmi ülikooli kunstiteaduse, arheoloogia ja etnoloogia alal (Bachelor of Arts). Aastatel 1975–1980 oli ta Stockholmi Hallwyli muuseumi esimene intendant ja 1980–1990 Stockholmi kuningalossi esimene intendant. Aastatel 1991–1994 oli Hans Lepp Rootsi kultuuriatašee Eestis. 1994. aastast töötab ta Rootsi Instituudis kultuurinõunikuna. Aastatel 1998–2006 korraldas ta Rootsi kultuurialast koostööd Kesk- ja Ida-Euroopa riikidega. Hans Lepp on kirjutanud artikleid ja raamatuid Eesti ja Rootsi kultuurisidemetest. Valgetähe V klassi teenetemärk (1998) Bengt Gottfried Forseliuse medal (2003) "Wilhelmina von Hallwyl, museiskapare vid sekelskiftet" (koos Monica Rennerfeltiga; 1981), ISBN 91-36-01857-0 "Ellen Roosval, en studie kring greveparet von Hallwyls dotter målarinnan och skulptrisen Ellen de Maré-Roosval" (1986) "Stora vardagsrummet på Ulriksdals slott. Stockholmarnas bröllopsgåva till kronprinsparet 1923." (1988), ISBN 91-85726-33-8 "Svenska kungliga besök i Estland. Rootsi kroonikandjad Eestis" (Huma 1992), ISBN 5797604000 "Rootsi mälestised Eestis" (Huma 1994), ISBN 9985801296 "Rootsi kroonikandjad Eestis. Svenska kungliga besök i Estland" (Huma 2002), ISBN 9985898761 Hans Lepp Teenetemärkide kavalerid[alaline kõdulink] Hans Lepp: ainult tänu kodueestlastele on Eesti olemas Pärnu Postimees, 20. detsember 2007 Hans Lepp. Kulturråd och sann humanist – Talar om Sverige och svenskarna
Fernando d'Ávalos

Fernando Francesco d'Ávalos (1489 Napoli – 4. november 1525 Milano), Pescara markii, oli hispaania päritolu Itaalia kondotjeer. Osales Hispaania väejuhina Itaalia sõdades. Võeti prantslaste poolt Ravenna lahingus 1512 vangi, vabastati pärast Cambrai liiga sõda. Oli Nelja-aastases Itaalia sõjas Habsburgi vägede ülemjuhataja Itaalias ning alistas prantslased Bicocca ja Pavia lahingus.
Saksa Majanduse Auhind Eestis

Saksa Majanduse Auhind Eestis on Saksa-Balti Kaubanduskoja auhind, millega tunnustatakse innovaatilisi ettevõtteid, kes on panustanud disaini, kvaliteedi ja ekspordi arendamisse ning innustatakse ärisidemete loomist Saksa firmadega. 2009 – Asper Biotech 2011 – Suwem 2013 – Bole OÜ 2014 – Meiren Engineering OÜ 2015 – GlasStress OÜ "Saksa Majanduse Auhind". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. detsember 2011. Vaadatud 20. detsembril 2011. "Saksa Majanduse Auhind Eestis". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. september 2011. Vaadatud 20. detsembril 2011. "Saksamaa tunnustas Eesti tšempione"[alaline kõdulink] Äripäev, 4. detsember 2009 "Saksa Majanduse Auhinna võitis Suwem"[alaline kõdulink] Äripäev, 6. detsember 2011
Svend Aage Christensen

Svend Aage Christensen (sünniaeg ja -koht: 22. veebruar 1917; Kopenhaagen - surmaaeg ja -koht on teadmata) on Taani endine poksija. Christensen oli poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) neljakordne Taani meister aastatel 1942–1945. Christensen võitis poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1942. aasta Euroopa meistrivõistlustel (Breslau, 1942) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Christensen poksis veebruarist 1946 kuni novembrini 1949 elukutselisena. Ta pidas kokku 27 kohtumist, millest võitis 22 (neist 7 nokaudiga) ja kaotas 5 (neist 1 nokaudiga) kohtumist. Taani meistrivõistlused poksis 1915–2000. Tulemused inglise keeles 1942. aasta Euroopa meistrivõistlused poksis. Breslau 1942. Tulemused inglise keeles Svend Aage Christensen veebisaidil BoxRec (inglise)
Reet Vääri

Reet Vääri (a-ni 1968 Reet Pärtel; 12. jaanuar 1943 Haapsalu) on endine Eesti sõudja ning Tartu Ülikooli õppejõud. Ta lõpetas Vändra Keskkooli ja 1966 filoloogina TRÜ. Pedagoogikamagister (1993). Ta on Tartu Ülikooli õppejõud. Ta on 2005. aastast Eesti Keele Kaitse Ühingu juhataja. Tema abikaasa oli Eduard Vääri. Hakkas sportima Vändra keskkoolis õpetaja Elmar Jürsi õhutusel, jätkas treeninguid TRÜ sõudebaasis Erich Seileri ja Jüri Kuruli juhendamisel. Võitis 1965 NL-i aü-te spartakiaadil roolijaga neljapaadil hõbeda. Tulnud 2 korral (1965–66) roolijaga neljapaadil Eesti meistriks. 2009 Tartu Ülikooli medal Üks sajand eestikeelset gümnaasiumiharidust Vändra Teataja. Detsember, 2006. (lk 6) "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Biograafia ESBL-is
Thyge Petersen

Thyge Alexander Petersen (22. mai 1902 Horsens – 1. jaanuar 1964 Odense) oli Taani poksija. Petersen oli kokku seitsmekordne Taani meister – poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1923–1925, 1927, 1928 ja 1930 ning raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1926. aastal. Ta sai keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1924. aasta Pariisi olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Harold Mitchellile (Suurbritannia). Ta võitis poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1. Euroopa meistrivõistlustel (Stockholm, 1925) ja 3. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1930) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Petersen poksis oktoobrist 1930 kuni juulini 1937 elukutselisena. Ta pidas kokku 7 kohtumist, millest võitis 4, kaotas 1 ja viigistas 2 kohtumist. Taani meistrivõistlused poksis 1915–2000. Tulemused inglise keeles 8. suveolümpiamängude poksivõistlus. Pariis 1924. Tulemused inglise keeles 1. Euroopa meistrivõistlused poksis. Stockholm 1925. Tulemused inglise keeles 3. Euroopa meistrivõistlused poksis. Budapest 1930. Tulemused inglise keeles Thyge Petersen veebisaidil Olympedia (inglise) Thyge Petersen BoxRec. Inglise keeles Thyge Petersen, 1930. Foto Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseumi kogust
Isolaator

Isolaator ehk elektriisolaator on elektriseadme element pingestatud juhtmete ja seadmeosade eraldamiseks kandekonstruktsioonidest, millele nad on kinnitatud. Isoleerivateks osadeks on glasuuritud portselanist, klaasist, plastist või komposiitmaterjalist detailid, milles on tavaliselt metallarmatuur. Õhuliinides ja alajaamades kasutatakse juhtmete mastidele riputamiseks kande- ja rippisolaatoreid, elektriaparaatides tugi- ja läbiviikisolaatoreid. Üldkeeles on 'isolaator' kasutusel ka isoleeraine (dielektriku) tähenduses, näiteks: klaas on hea isolaator. Elektriisolatsioon ENE 3. köide, 1988 Isolaator (EKSS)