laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Harilik seebilill

Harilik seebilill (Saponaria officinalis) on nelgiliste sugukonda seebilille perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Harilikust seebilillest eraldati 1811. aastal esimene saponiin. Levinud looduslikult Kesk- ja Lõuna-Euroopas, Kaukaasias ja Lääne-Siberis, Väike-Aasias, tulnukana ka Põhja-Ameerikas. Eestis sage naturaliseerunud tulnukliik. Kasvab eelkõige aedades ja parkides ilutaimena, kuid esineb sageli ka metsistunult kalmistutel, aedades, teeservadel. Taime kõrgus 40–70 (90) cm. Kroonlehed valged kuni heleroosad või õrnlillad, äraspidimunajad, tipul sisselõikega. Õied asuvad lühikestel karvastel raagudel tihedates kännasjates õisikutes varre tipul. Õied on eriti lõhnavad õhtuti. Õitseb juunist augusti või septembrini. Vili piklikmunajas umbes 1,5 cm pikkune kupar. Seemned väikesed, peenelt krobelised. Lehed süstjad 3 kaarroodse rooga, terava tipu ja kareda servaga lihtlehed, kinnituvad varrele vahelduvalt. Alumised lehed ahenevad lühikeseks rootsuks, ülemised on rootsutud. Lehe pikkus 4–9 (12) cm ja laius 1–4 cm. Maapealne vars on püstine või tõusev, lihtne või ülemises osas harunenud, sõlmekohtadel veidi jämenenud, sageli kaetud lühikeste karvadega. Risoom on tugev, roomav ja harunenud. Taimel esinevad ka maa-alused võsundid. Paljuneb seemnetega. Laieneb maa-aluste roomavate võsundite abil, moodustab nii ulatuslikke kogumikke. Juuri ja risoomi on kasutatud seebi aseainena, kuid vahel ka rahvameditsiinis leotise või keedisena bronhiidi ja teiste hingamisteede haiguste ravis, omavad ka uriinieritust soodustavat toimet. Sõrve poolsaarel kutsuti harilikku seebilille ka "Kuramaa roosiks". Tammuna küla elanik Tiit Lind: "Igal pool, kus kasvab Kuramaa roos [harilik seebilill], oli kunagi talu". Tartu Ülikooli LO Loodusteadusliku hariduse keskuse veebipõhine õpikeskkond "Eesti taimed" Harilik seebilill Ain Raal, "Farmakognoosia. Õpik kõrgkoolidele.", Tartu Ülikooli Kirjastus, 2010 ERA, VF 4144 Harilik seebilill andmebaasis eElurikkus
Sõlmine kesakann

Sõlmine kesakann (Sagina nodosa) on taimeliik nelgiliste sugukonnast kesakanni perekonnast. Sõlmine kesakann andmebaasis eElurikkus
Lamav kesakann

Lamav kesakann (Sagina procumbens) on taimeliik nelgiliste sugukonnast kesakanni perekonnast. Lamav kesakann andmebaasis eElurikkus
Rand-kesakann

Rand-kesakann (Sagina maritima) on taimeliik nelgiliste sugukonnast kesakanni perekonnast. Rand­-kesakann andmebaasis eElurikkus
Nõeljas kesakann

Nõeljas kesakann (Sagina subulata) on taimeliik nelgiliste sugukonnast kesakanni perekonnast. Nõeljas kesakann andmebaasis eElurikkus
Samuel Contesti

Samuel Contesti (sündinud 4. märtsil 1983 Le Havre'is) on Itaalia iluuisutaja. Kuni 2007. aastani esindas ta Prantsusmaad. Contesti on kolmekordne Itaalia meister ning võitnud 2009. aasta Euroopa meistrivõistluste hõbemedali. Tema parimaks kohaks iluuisutamise maailmameistrivõistlustel on 5. koht 2009. aastal. 2010. aasta Euroopa meistrivõistlustel Tallinnas sai ta viienda koha. Samuel Contesti ametlik koduleht
Vired

Vired (ainsuses virg) on veekogus või maismaal pudedate setete pinnal tekkinud madalad vallikesed. Enamasti on vired tekkinud lainetuse või tuule mõjul ja harilikult paiknevad nad tekitanud teguri suhtes risti. Mattunud ja settekivimite kihipinnal olevaid virgi nimetatakse virgmärkideks. Nende järgi saab ligikaudselt hinnata endisi loodusolusid. Virg näeb välja nagu pisike luide, aga erinevalt luidetest, mis tekivad maismaal, tekivad vired tavaliselt veekogu põhjas. Vired on luidetest palju väiksemad. Siiski ei ole maapinnal tekkinud virel ja luitel selget piiri, mille alusel neid eristada saaks. Nagu luide, nii on virgki tavaliselt läbilõikelt ebasümmeetriline. Tema laine- või tuulealune külg on lauge, aga laine- või tuulepealne külg järsem. Veekogu põhjas tekivad vired üksnes madalas vees. Nad tekivad siis, kui vee voolamine veekogus ei ole laminaarne, vaid seal esineb turbulents. Nii sügaval veekogu põhjas, kuhu lainetuse mõju ei ulatu, virgesid ei teki. Virgede mõõtmed ja liikumiskiirus ei ole püsivad suurused. Kõigepealt ei ole virgede tekkimiskoht ideaalselt tasane, vaid tõuseb või laskub pisut. Teiseks ei koosne viredki täiesti ühesuguse suuruse ja omadustega osakestest. Kolmandaks on voolukiirus veekogu eri osades sageli erinev. Kõige selle tõttu ei ole vired üldjuhul päris sirged ja paralleelsed. Esimesena tegi laboratoorseid katseid virgede moodustumise kohta P. Dubois 1879. Kuid tänapäevalgi ei ole veel virgede moodustumise üldtunnustatud teooriat. Küll on aga koostatud empiirilisi virgede moodustumise tabeleid, milles voolu hüdraulilised omadused on seotud selles voolus tekkinud virgede omadustega. Eesti entsüklopeedia 10. köide. (1998). Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus.
Kiiruisutamine 2010. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamine 2010. aasta taliolümpiamängudel toimus 13.–27. veebruaril 2010 Richmond Olympic Ovalis. Kiiruisutamises jagatud medalid riigiti. Kuupäev: 15. veebruar Osavõtjaid: 39 võistlejat Riike: 12 500 m (1 sõit) Maailmarekord: 34.03 Jeremy Wotherspoon  Kanada, 9. november 2007, Salt Lake City Olümpiarekord: 34.42 Casey FitzRandolph  USA, 11. veebruar 2002, Salt Lake City 500 m x2 (2 sõitu) Maailmarekord: 1.08,310 Jeremy Wotherspoon  Kanada, 15. märts 2008, Calgary Olümpiarekord: 1.09,230 Casey FitzRandolph  USA, 11.-12. veebruar 2002, Salt Lake City Olümpiavõitja 2006: 1.09,76 (34,82)+(34,94) Joey Cheek  USA Ametlikud tulemused: 1 sõit – 2 sõit Kuupäev: 17. veebruar Osavõtjaid: 38 võistlejat Riike: 13 Maailmarekord: 1.06,42 Shani Davis  USA, 7. märts 2009, Salt Lake City Olümpiarekord: 1.07,18 Gerard van Velde  Holland, 16. veebruar 2002, Salt Lake City Olümpiavõitja 2006: 1.08,89 Shani Davis  USA Ametlikud tulemused Finaal: 20. veebruar Osavõtjaid: 37 Olümpiavõitja 2006: Enrico Fabris, Itaalia Ametlikud tulemused Finaal: 13. veebruar Osavõtjaid: 28 Olümpiavõitja 2006: Chad Hedrick, USA Ametlikud tulemused Finaal: 23. veebruar Osavõtjaid: Olümpiavõitja 2006: Bob de Jong, Holland Ametlikud tulemused Finaal: 27. veebruar Osavõtjaid: 8 võistkonda Olümpiavõitja 2006: Itaalia Matteo Anesi, Enrico Fabris, Ippolito Sanfratello Ametlikud tulemused Finaal: 16. veebruar Osavõtjaid: 36 Olümpiavõitja 2006: Svetlana Žurova, Venemaa Ametlikud tulemused Finaal: 18. veebruar Osavõtjaid: 36 Olümpiavõitja 2006: Marianne Timmer, Holland Ametlikud tulemused Finaal: 21. veebruar Osavõtjaid: 36 Olümpiavõitja 2006: Cindy Klassen, Kanada Ametlikud tulemused Finaal: 14. veebruar Osavõtjaid: 28 Olümpiavõitja 2006: Ireen Wüst, Holland Ametlikud tulemused Finaal: 24. veebruar Osavõtjaid: 16 Olümpiavõitja 2006: Clara Hughes, Kanada Ametlikud tulemused Finaal: 27. veebruar Osavõtjaid: 8 võistkonda Olümpiavõitja 2006: Saksamaa, Daniela Anschütz-Thoms, Anni Friesinger, Claudia Pechstein Ametlikud tulemused Kiiruisutamine OM-i kodulehel
Maris Mägi

Maris Mägi (sündinud 11. augustil 1987 Tartus) on endine Eesti sprinter ja tõkkejooksja. Ta lõpetas aastal 2006 Miina Härma Gümnaasiumi ja aastal 2010 inglise filoloogina Tartu Ülikooli. Märtsis 2011 püstitas ta Austraalias Sydneys toimunud võistlustel 400 meetri jooksus uue isikliku rekordi 52,21 (senine rekord oli 52,68). 23. jaanuaril 2010 püstitas Maris Mägi Viinis peetud rahvusvahelisel kergejõustikuvõistlusel uue Eesti siserekordi 400 meetri jooksus. Uus Eesti ja ühtlasi ka Mägi tippmark on 52,98 sekundit. Senine Eesti rekord 53,16, püstitatud kergejõustiku Euroopa meistrivõistlustel Birminghamis, kuulus samuti tema nimele. 25. juunil 2010 püstitas Maris Mägi kergejõustiku Bigbank Kuldliiga etapil Kohilas 300 meetri jooksus uue Eesti tippmargi 37,95. Eelmine tippmark 38,19 kuulus Egle Uljasele. 28. juulil 2013 püstitas Mägi Eesti meistrivõistlustel 400 meetri tõkkejooksus Eesti rekordi ajaga 56.56. 2017. aastal teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest. Tema vend Rasmus Mägi on samuti kergejõustiklane, poolõde Kadri Jukk on võimleja. Ema Anne Mägi (Anne Sookael) ja isa Taivo Mägi on endised kergejõustiklased ja treenerid. Tal on elukaaslase Norbert Hurdaga poeg. Kergejõustiku Eesti rekordid MM-normi täitnud Maris Mägi jooksis võimsa isikliku rekordi 19. märts 2011 Kuldliiga kodulehel Emaks saanud Eesti rekordinaine Maris Mägi tegi spordiga lõpparve Delfi.ee, 27. november 2017 PALJU ÕNNE! Mägide kergejõustikuperre sündis beebi Õhtuleht.ee, 20. juuni 2017 Biograafia ESBL-is Maris Mägi Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Peep Pahv "Maris Mägi – kogu elu spordis", Õhtuleht, 18. veebruar 2005 Maris Mägi Fanclub Facebookis
Nurhaci

Nurhaci (mandžu ; hiina 努爾哈赤; lihtsustatud kirjas 努尔哈赤; pinyinis Nǔ'ěrhāchì 21. veebruar 1559 – 30. september 1626) oli mandžu väepealik, kes ühendas tšurtšeni hõimud üheks rahvaks, mis 1644. aastal haaras Qingi dünastia kaudu võimu kogu Hiina üle. Ta sündis Suksuhu jõe hõimu pealiku Taksi esimese pojana. Nurhaci tõusis Jianzhou tšurtšenide pealikuks. Ta tunnistas Mingi dünastia ülemvõimu ja viis aastatel 1590–1615 kaheksa korda andamit Pekingisse. 1593. aastal ründasid teda üheksa ühinenud mandžu hõimu, kuid Nurhaci lõi neid Gure lahingus. Üksteise järel alistas ta seejärel mandžude hõimud. 1599. aastal lasi ta luua mongoli kirja eeskujul mandžu kirja ning organiseeris oma sõjaväe Kaheksaks Lipkonnaks (八旗制度), mis rahuajal olid haldusüksusteks. Hiljem lisandusid kaheksa mongoli ja kaheksa hiina lipkonda. 1603. aastal määras Hiina keiser piiri Hiina ja Nurhaci valduste vahel. 1606. aastal andsid mongolid Nurhacile Kundulun khaani tiitli. 1616 kuulutas Nurhaci ennast Hilise Jini dünastia esimeseks khaaniks. 1618 kirjutas ta manifesti Seitse suurt pahameelepõhjust, milles loetles Mingi dünastia kuritegusid ja vallutas seejärel Hiina garnisonilinna Fushuni. Kevadel 1619 lõi ta sõjavägi Sarhu mäe lähedal karistusretkele saabunud Hiina väge, mida juhtis kindral Yang Hao ja kuhu kuulus eri andmetel 200 000 kuni 500 000 meest. 1621. aastaks oli tema võimu all kogu Liaodang ja umbes 1 miljon hiinlast. Paljud hiinlased tehti orjadeks. Siiski oli Nurhaci sunnitud edasitungist loobuma, sest hiinlased paigutasid Suure Hiina müüri taha portugallastelt saadud kahurid, kuid mandžudel tulirelvi ei olnud. 1625 viis ta oma pealinna Mukdeni ning lasi sinna ehitada palee. 1626. aastal sai ta esimese suurema kaotuse kindral Yuan Chonghuani juhitud Hiina vägedelt. Ningyuani lahingus sai ta haavata kahurilasust. Ta taganes Mukdeni ning suri seal saadud haavadesse. Nurhacil oli mitu naist. 1588 abiellus ta Xiao Ciga. 1602. aastal abiellus ta Abahaiga Ula Nara hõimust, kes kandis valitsejannana nime Xiao Lie Wu. Pärast Nurhaci surma sai Mandžu riigi valitsejaks tema kaheksas poeg Huang Taiji, kellest sai Hiina Qingi dünastia esimene keiser. Nurhaci on maetud Fulingi mausoleumi, mis asub Shenyangi idaosas.
Kristel Eeroja-Põldoja

Kristel Eeroja-Põldoja (aastani 2001 Kristel Eeroja, sündinud 23. jaanuaril 1970 Tallinnas) on eesti viiuldaja. Ta on lõpetanud 1988. aastal Tallinna Muusikakeskkooli Tiiu Peäske klassis ja 1993. aastal Tallinna Konservatooriumi professor Jüri Gerretzi viiuliklassis. Aastatel 1988–1998 töötas ta Tallinna Muusikakeskkoolis viiuliõpetajana ning oli samal ajal ka Tallinna Kammerorkestris II viiulirühma kontsertmeister. Aastatel 1997–2006 oli ta Pärnu Linnaorkestri kontsertmeister ning aastatel 1998–2013 Vanemuise sümfooniaorkestri kontsertmeister. Alates 1998. aastast on ta olnud Heino Elleri Muusikakooli viiuliõpetaja, alates 2011. aastast ka viiuliosakonna juhataja. Ta on esinenud nii solistina kui ka paljudes kammerkoosseisudes. Kristel Eeroja-Põldoja on Tartu Keelpillikvarteti (2006) asutajaliige. 2022 Vanemuise loomenõukogu muusikapreemia Tema abikaasa on bariton Alari Põldoja. Neil on poeg Franz Ferdinand ja tütar Sofia Frederica.
Voodi

Voodi (ka: säng) on magamiseks mõeldud mööbliese. Voodi oli kasutusel juba Vana-Egiptuses. Euroopas magati veel keskajalgi mitmekesi koos. Üksimagamine oli vaid ülikute eesõigus. Eesti vanas rehetoas magati lavatseil, pinkidel, ahju peal või põrandal. Seesugune komme kestis 19. sajandi keskpaigani, seejärel muutus eraldi voodi üldiseks. Tämapäeval valmistatakse voodeid erinevast materjalist raamide ja madratsitega. Toodetakse nari-, kapp-, laud-, võre-, kompaktvoodeid, pesukastiga, öökappidega, ülestõstetavaid voodeid, multifunktsionaalseid voodikomplekte. Roostetanud narivoodid rannakaitsepatarei nr 314 ruumides Osmussaarel Baldahhiinvoodi Portugalis Kaheinimesevoodi Prantsusmaal Vesivoodi Voodit nimetati varasemal ajal Eesti eri piirkondades täiendavalt veel: ase, koigas, kravatt, oete, kripka, kroika, seeka jne. Voodi sai taludes tuntuks 18. sajandil. Esialgu oli voodi vaid taluperemehe ja -perenaise kasutuses. Teised pereliikmed hakkasid voodites magama peale seda, kui eluruumidena võeti kasutusele kambrid. Vanemad voodid olid lühikesed, postjalgadel ning laiade kaunistuseta külg- ja otsalaudadega, mis olid tapitud. Voodisse mineku ja voodil istumise tegi hõlpsamaks külglaua keskosa ülemise ääre sisselõige ehk kamp, otsalauad olid mõnikord kaunistusega. Voodi põhjale pandi lahtisi õlgi, mida kattis takune lina ehk sängipalakas, peaaluseks oli peapakk (hiljem padi). 19. sajandi lõpul tulid kasutusele põhuga täidetud voodikotid, aluslinad ja padjapüürid olid kaunistatud heegelpitsiga, voodi kaeti kirjatud vaibaga. Voodeid valmistasid sageli tislerid tellimise järgi, need olid kõrgete otsalaudadega ning kaunistatud nuppude ja lõigetega, tihti värvitud. Abieluvoodid olid laiemaks tõmmatavad, kahe poole ja kuue jalaga, neid võis õhtul lahti tõmmata ja hommikul kokku panna. Lihtsamateks magamisasemeteks olid pukkidele asetatud pulk-, laud- või nöörpunutispõhjaga koikud. mööbel magamine Murdesõnade kaart, koigas Murdesõnade kaart, kravatt Väike murdesõnastik Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 358 Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 242 "Eesti talurahvaarhitektuur". Karl Tihase. Kirjastus: Kunst, Tallinn 1974. "Eesti talutoa sisustus". Tiina Võti. Kirjastus: Kunst, Tallinn 1984. Voodi Eesti Põllumajandusmuuseum
Dominique Alexandre Godron

Dominique Alexandre Godron (25. märts 1807 Hayange – 16. august 1880 Nancy) oli prantsuse arst ja botaanik. Ta õppis Strasbourgi ülikoolis arstiteadust ning tegutses seejärel nii arsti kui ka loodusteadlasena. Ta töötas Nancys loodusteaduste professori ja dekaanina. Ta rajas Nancy loodusloomuuseumi ja korraldas ümber botaanikaaia, mis hiljem nimetati tema auks Dominique Alexandre Godroni botaanikaaiaks. Dominique Alexandre Godron avaldas muu hulgas aastal 1843 Lorraine'i piirkonna taimi kirjeldava teose "Flore de Lorraine" ning koos Jean Charles Marie Grenier'ga Prantsusmaa taimestikku kirjeldava teose "Flore de France". Tema kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühendina Godr..
Joseph Philippe de Clairville

Joseph Philippe de Clairville (1742 – 31. juuli 1830) oli prantsuse päritolu Šveitsi botaanik ja entomoloog. Tema mardikaliste kogu säilitatakse Baseli loodusloomuuseumis. Ta uuris ka kahetiivalisi ja kiililisi. 1798. aastal ilmus Zürichis tema teos "Helvetische Entomologie". Tema kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühend Clairv..
Indianapolis Colts

Indianapolis Colts on Ameerika Ühendriikide Ameerika jalgpalli liigas NFL osalev meeskond. Tema kodulinn on Indianapolis ja kodustaadion Lucas Oil Stadium. Meeskond mängib konverentsi AFC Lõunadivisjonis koos Houston Texansi, Jacksonville Jaguarsi ja Tennessee Titansiga. Aastal 1953 asutatud spordiklubi kandis alguses nime Baltimore Colts. Alates 1984. aastast tegutseb ta praeguse nime all. Meeskonna värvid on sinine ja valge. Coltsi logo kujutab sinist hobuserauda. Oma divisjoni meistriks on Colts tulnud aastatel 1968, 1970, 1975, 1976, 1977, 1987, 1999, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2009 ja 2010. Väljalangemismängudeni on meeskond jõudnud 24 hooajal. Oma konverentsi meistri tiitli on Colts võitnud aastatel 1958, 1959, 1964, 1968, 1970, 2006 ja 2009. Liiga meistriks on meeskond jõudnud viis korda: aastatel 1958, 1959, 1968, 1970 ja 2006. Indianapolis Coltsi mängujuht (quarterback) on Andrew Luck. Aastatel 1998–2011 oli mängujuht Peyton Manning. Meeskonna tuntumate mängijate seas on ka lööja (kicker) Adam Vinatieri. Varasemate tähtede hulgas on teiste seas ründaja (running back) Joseph Addai (2006–2011). 7. veebruaril 2010 peetud XLIV Super Bowlis oli Indianapolis Colts vastamisi New Orleans Saintsiga ning kaotas 17:31. 2010. aasta hooajal võitis Colts oma divisjoni ja pääses väljalangemismängudele. Ta kaotas esimeses ringis New York Jetsile. Koduleht
Seattle Seahawks

Seattle Seahawks on Ameerika Ühendriikide Ameerika jalgpalli liigas NFL osalev meeskond. Tema kodulinn on Seattle ja kodustaadion Lumen Field. Meeskond mängib konverentsi NFC Läänedivisjonis koos Arizona Cardinalsi, Los Angeles Ramsi ja San Francisco 49ersiga. Seattle Seahawks asutati aastal 1976. Meeskonna värvid on sinine, tumesinine, erkroheline ja valge. Seahawksi logo kujutab kalakotkast, kelle järgi meeskond nime sai. Seahawks tuli esimest korda liiga meistriks 2013. aasta hooajal, kui alistas 2. veebruaril 2014 peetud Super Bowlis Denveri. Oma divisjoni meistriks on Seahawks tulnud aastatel 1988, 1999, 2004, 2005, 2006, 2007, 2010 ja 2013. Väljalangemismängudeni on meeskond jõudnud kaheteistkümnel hooajal. Konverentsi meistriks on Seahawks tulnud 2005. ja 2013. aasta hooajal. Super Bowlis on Seahawks mänginud kaks korda, enne meistriks tulekut ka veebruaris 2006, mil kaotas Pittsburgh Steelersile. Meeskonna mängujuht (quarterback) on Tarvaris Jackson. Aastatel 2001–2010 oli quarterback Matt Hasselbeck. Üks abitreener on Rocky Seto. 2010. aasta hooajal võitis Seahawks oma divisjoni. Veerandfinaalis kaotas ta Chicago Bearsile. Koduleht
Tomáš Verner

Tomáš Verner (sündinud 3. juunil 1986 Písekis) on tšehhi iluuisutaja. Ta on pärit Píseki ringkonnas asuvast Borovany külast. Iluuisutamisega hakkas tegelema viieaastaselt ja 12-aastaselt kolis Prahasse, kus olid paremad võimalused treenimiseks. Ka tema vanem vend Miroslav tegeles varem iluuisutamisega. Tomáš Verner võistleb meeste üksiksõidus ja esindab oma kodumaad Tšehhi Vabariiki. Treenib ta paralleelselt nii Prahas kui ka Oberstdorfis Saksamaal. Tema treener on sakslane Michael Huth ja koreograaf kanadalanna Lori Nichol. Varem on Vernerit treeninud ka Robert Emerson, Vlasta Kopřivová ja Iveta Bidařová. Aastatel 2002–2004, 2006–2008 ja 2011–2014 on ta olnud Tšehhi meister iluuisutamises, hoides seda tiitlit kokku 10 aastat. 2007. aasta Euroopa meistrivõistlustel Varssavis saavutas ta Brian Jouberti järel meeste üksiksõidus teise koha, 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zagrebis tuli aga Euroopa meistriks. 2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel Bernis saavutas ta kolmanda koha. Maailmatasemel on tema parimaks saavutuseks neljas koht 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Tōkyōs. 2010. aastal sai ta Praha Karli ülikoolis bakalaureusekraadi kehakultuuri ja spordi alal. Praegu jätkab ta õpinguid magistriõppes. Ta räägib lisaks tšehhi keelele inglise, saksa ja veidi ka vene keelt. Neli aastat oli ta suhtes prantsuse jäätantsija Nathalie Péchalat'ga. Tomáš Verneri ametlik veebileht (inglise ja tšehhi keeles)
Georg Siimenson

Georg Siimenson (ka Jüri Siimenson; 16. august 1912 Narva – 12. jaanuar 1984 Tallinn) oli Eesti jalgpallur. Mängijakarjääri alustas Tallinna Jalgpalliklubis. Aastast 1932 kuulus Tallinna VS Sport rivistusse. Tulnud kaks korda Eesti meistriks. Koondises mängis 42 kohtumist. Eesti jalgpallikoondislaste loend "Kõik Eesti internatsionaalid". Eesti Jalgpalli Liit. Vaadatud 16. novembril 2012. Biograafia ESBL-is
Toomas Kallaste

Toomas Kallaste (sündinud 27. jaanuaril 1971) on endine eesti jalgpallur (kaitsja). Koondisedebüüdi tegi Kallaste 3. juunil 1992 sõpruskohtumises Sloveenia vastu. Ta viibis platsil kõik 90 minutit. See oli koondise esimene kohtumine pärast taasiseseisvumist. Sama mänguga debüteerisid veel Mart Poom, Meelis Lindmaa, Urmas Kaljend, Urmas Hepner, Igor Prins, Risto Kallaste, Martin Reim, Indro Olumets, Sergei Ratnikov, Tarmo Linnumäe, Viktor Alonen, Aleksandr Puštov, Urmas Kirs, Marko Kristal. Mäng lõppes viigiliselt 1:1. Kallaste oli siis 21-aastane. Eesti jalgpallikoondislaste loend Biograafia ESBL-is
St. Gallen (täpsustus)

Iirlasest pühaku Galluse (Gall, Gallen) järgi on nimetatud mitmeid kohti: Sankt Gallen on linn Šveitsis. Sankt Galleni kanton (Sankt Galleni kanton) on kanton Šveitsis. FC St. Gallen on St. Galleni jalgpalliklubi. Sankt Galleni klooster on klooster St. Gallenis, mille asutas Gallus. Sankt Galleni abtkond oli iseseisev vürstiriik 13.–18. sajandini . Sankt Galleni piiskopkond on rooma-katoliku kiriku piiskopkond. Sankt Galleni vald on vald Austrias Steiermargi liidumaal. Sankt Gallen on selle keskus.
Securitas AB

Securitas AB on rahvusvaheline turvateenuseid osutav firma, mille peakorter asub Rootsi pealinnas Stockholmis. Securitas on oma valdkonna üks suurimaid ettevõtteid, millel on 30 riigis kokku üle 250 000 töötaja. Pakutakse tehnilist ja mehitatud valvet, turvakonsultatsioone, sularahatranspordi- ja detektiiviteenuseid. Ettevõte asutati 1934. aastal Helsingborgis nimega AB Hälsingorgs Nattvakt. Samal aastal võttis selle üle Erik Philip-Sörensen ja muutis järgmisel aastal ettevõtte nime: selleks sai Förenade Svenska Vakt AB. Ettevõte laienes mitme väikese turvafirma ülevõtmise kaudu, esialgu Lõuna-Rootsis. 1949 asutati ettevõttele turvaseadmete teenust osutav tütarettevõte AB Securitas Alarm. 1950. aastatel hakkas ettevõte laienema ka välismaale. 1972 kujundati ettevõte ümber ja tema nimeks sai vanarooma julgeoleku- ja stabiilsusejumalanna Securitase järgi Securitas AB. Ühtlasi võeti kasutusele logo, mis sisaldab kolme punast täppi ja sõna "Securitas". Need täpid sümboliseerivad ettevõtte püsiväärtusi: terviklikkust, valvsust ja abivalmidust. 1976 müüs Erik Philip-Sörensen ettevõtte oma poegadele Järgen ja Sven Philip-Sörensenile. 1981 jagati ettevõte kahe poja vahel nii, et ettevõte jäi Rootsis tegutsema nime Securitas all, aga välismaal hakati tegutsema nime Group 4 (tänapäeval osa turvakontsernist G4S) all. 1983 müüdi Securitas investeerimisettevõttele Skrinet. Tänapäeval on selle suuromanikud krahv Gustaf Douglas ja ettevõtja Melker Schörling, kes on alates 1993. aastast ka ettevõtte tegevjuht. Douglase kontrollitav Investment AB Latour, mis oli asutatud aasta varem, omandas Securitase 1985. 1989 laienes Securitas taas välismaale, võttes üle Norras, Taanis ja Portugalis tegutsevaid ettevõtteid ning hakates tegutsema ka Ungaris. 1991 noteeriti Securitas Stockholmi börsil. 1990. aastatel laienes Securitas 11 Euroopa riiki. 1999 omandas Securitas Pinkertoni ja teisigi USA piirkondlikke turvaettevõtteid. Eestis tegutseb täielikult emaettevõttele kuuluv tütarettevõte Securitas Eesti, mille ajalugu ulatub 1996. aastasse. 2009. aasta seisuga oli Securitase ülemaailmne turuosa turvateenuste osutamises 11%. Euroopas koos Türgiga oli see 18%, Põhja-Ameerikas (USA, Kanada ja Mehhiko) 16%, ülejäänud Ladina-Ameerikas 3% ja mujal maailmas alla 1%. 2011. aastal tegutses ettevõte 45 riigis, sealhulgas Aasias 8 riigis, aga Aafrikas üksnes LAV-is. Turvafirma Securitas veebileht (inglise ja rootsi keeles)
Securitas

Securitas on ladinakeelne sõna, mis tähendab "muretust", "hooletust" või "julgeolekut". Selle nime all on tuntud: Securitas – Vana-Rooma julgeoleku- ja turvatundejumalanna. Securitas AB – Rootsi päritolu rahvusvaheline turvateenuseid osutav ettevõte; Securitas Eesti AS – Securitas AB omandis olev Eesti turvafirma. Securitas AG – Šveitsi üks juhtivaid turvafirmasid.
Ivan Kanajev

Ivan Ivanovitš Kanajev (Иван Иванович Канаев, 16. oktoober 1893 Peterburi – 1983 Leningrad) oli vene bioloog ja teadusajaloolane. Üks tema artikkel, 1926. aastal ilmunud "Sovremennõi vitalizm" ("Tänapäeva vitalism") on tekitanud palju vaidlusi autorsuse osas, sest ta ise on öelnud palju hiljem, et see kuulub Mihhail Bahtinile. Kull, K. 2007. Biosemiotic conversations: Ponzio, Bakhtin, Kanaev, Driesch, Uexküll, Lotman. In: Petrilli, Susan (ed.), Philosophy of Language as the Art of Listening: On Augusto Ponzio’s Scientific Research. Bari: Edizioni dal Sud, 79–89. Taylor, Ben 2004. Kanaev, vitalism and the Bakhtin Circle. In: Brandist, Craig; Shepherd David; Tihanov, Galin (eds.), The Bakhtin Circle: In the Master’s Absence. Manchester: Manchester University Press, 150–166.