laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Georg Kuphaldt

Georg Friedrich Ferdinand Kuphaldt (läti: Georgs Frīdrihs Ferdinands Kūfalts; 6. juuni 1853 Plön – 14. aprill 1938 Berliin) oli saksa maastikuarhitekt ja dendroloog. Tegutses enne Esimest maailmasõda Venemaa Keisririigis, põhiliselt töötas Riia linnaaednikuna. Eestis kujundas Kehtna, Lohu, Olustvere, Visusti ja Polli mõisapargi, Oru lossipargi ning Kadrioru pargi Kadrioru lossi juurde. Lätis on ta kujundanud Riia Metsakalmistu. Kaaver, Anne (2003). Maastikuaednik Georg Kuphaldt 1853-1938. Tallinn: Keskkonnainvesteeringute Keskus. Lk 311 lk. ISBN 9949102189. Kāvere, Anne; (tõlkinud: Marika Muzikante) (2007). Rīgas Dārzu arhitekts Georgs Kūfalts. Riia: Jumava. Lk 198 lk. ISBN 9984383491. {{cite book}}: kontrolli parameetri |isbn= väärtust: checksum (juhend) (läti keeles)
Veera Nelus

Veera Nelus (ka Vera Nelus; 28. oktoober 1916 Narva – 18. juuli 1996 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (koloratuursopran). Õppis muusikat eraviisiliselt Varvara (Barbara) Malama erastuudios Tallinnas (Samas õppis ka Miliza Korjus). Aastatel 1944–1971 töötas Estonia teatris ooperi- ja operetisolistina. Tema esitustega on ilmunud album (kolm plaati) "Unustamatu Veera Nelus" (2001). Helirežissöör Jüri Kruus on restaureerinud üle kolme ja poole tunni ulatuses Neluse helisalvestisi. Aastail 1947–1949 tegutses svingsekstett Rütmikud, mis esines ka raadios (kuni džäss ära keelati), andis kontserte, kus solistideks olid Georg Ots, Veera Nelus ja teised Estonia solistid, ka Neeme Järvi (ksülofonil). Kolm korda nädalas mängisid Rütmikud tantsuks tollases Töötava Rahva Kultuurihoones. Tegemist oli tolle aja parima svingansambliga.[viide?] 1950 Eesti NSV teeneline kunstnik Tema abikaasa oli Estonia solist Georg Taleš (1912–1997). Tütar Veera Taleš (sündinud 1950) on samuti ooperilaulja.
Maoorid

Maoorid (ainsuses maoori) on Uus-Meremaa põlisrahvas. Nad räägivad polüneesia keelte hulka kuuluvat maoori keelt ja inglise keelt. Nad saabusid Uus-Meremaale (maoori keeles Aotearoa) Polüneesia idaosast 12. sajandil. Maoori mütoloogias on nende algne päritolumaa Hawaiki. 18. sajandi lõpus tekkis neil tihedam kokkupuude Uus-Meremaale saabunud eurooplastega. 1830. aastal oli Uus-Meremaal hinnanguliselt 2000 pākehāt ehk eurooplasest asunikku. 1840. aastal sõlmiti Waitangi leping paljude maoori hõimupealike ja Suurbritannia vahel, millega maoorid muudeti Suurbritannia alamateks, kuid säilitasid õiguse oma maale. Lepingu maoorikeelne ja ingliskeelne tekst ei kattunud, seetõttu pole täit üksmeelt, milles tegelikult kokku lepiti. Osa pealikest keeldus lepingule alla kirjutamast. 1860. aastate maoori sõdades olid maoorid sunnitud lõplikult Suurbritanniale alistuma. Maoorid kaotasid oma maa, haigestusid eurooplaste toodud haigustesse ja nende arv hakkas vähenema. 1960. aastatel toimus maooride rahvuslik ärkamine. 2006. aasta rahvaloenduse andmeil oli maoorisid 565 329, neist 87% elas Põhjasaarel. Maoorid on tuntud oma puu- ja luunikerduskunsti ning tätoveeringute poolest. Tuntud maoorid on laulja Kiri Te Kanawa ja näitleja Temuera Morrison. Maoori kuningas Maoori veebiportaal
Ui

Ui on traditsiooniline tööriist kalavõrkude ja vööde kudumiseks. Teised levinud nimetused on hui, piirits, käba, käbi, võrgukäbi ja võrgunõel. Uid on olnud 10–20 cm pikkused. Neid valmistati õhukesest puupilpast, luust, sarvest või metallist. Uuemal ajal on kasutatud vabrikutööna plastist valmistatud uisid. Nende abil kudusid võrke kõik pereliikmed, Hiiumaal peamiselt lapsed. Seal, kus võrgutegijate või kalurite hulgas on olnud palju venelasi, on uid nimetatud kombelistel põhjustel igliškaks. Sarnane tööriist kudumisel on ka süstik. Piiritsad Süstikud käbi, ERM Käbi, ERM võrgukäbi, ERM käbi, ERM käbi, ERM Võrgupunumise käbi, ERM Käbi heinamärsi punumiseks, ERM
Bakoye jõgi

Bakoye (ka Bakoy, Menien, Ménien, Semefé) on jõgi Aafrika lääneosas Mali edelas. Algab Fouta Djalloni lavamaalt. Ülemjooksul voolab kirdesse, seejärel pöördub loodesse ja läände. Ühinedes Bafingiga, moodustab Senegali jõe.
Aleksandri saarestik

Aleksandri saared on saared Alaska lahes selle kirdekalda lähedal. Saarte pindala on 36 800 ruutkilomeetrit. Saared on mägised, kõrgus kuni 1432 m. Kuuluvad Ameerika Ühendriikidele. Suuremad saared on Chichagofi saar, Admiralty saar, Baranofi saar, Wrangelli saar, Revillagigedo saar, Kupreanofi saar, Walesi Printsi saar, Kuiu saar ja Etolini saar. Saarte põliselanikud on tlingiti ja haida indiaanlased. Saarestik on nime saanud vene kaupmehe ja esimese Alaska kuberneri Aleksandr Baranovi järgi.
Eesti madalate loend

Siin on loetletud Eesti territoriaalvetes asuvaid madalad ehk madalikke, sealhulgas karisid. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Apollo madal Berezini madal Glotovi-Vinkovi madal Gretagrund Hiiu madal Irmgardi madal Kaavi madal Kaguranna madal Kakumadal Kakumäe leetselg Karbimadal Kerese madal Kihnu madal Kirjurahu madal Kompassi madal Krassi madal Kuivarahu leetselg Kumari lee Kumari madal Kuradimuna madal Kõinastu lee Kääramadal Kääre madal - Sarge saare kõrval, Tõstamaa all Künka madal Leeltserahu Merise madal Mustpank Neugrundi madal Neupokojevi madal (Kolga kuiv) Nygrund Pakri madal Pihinurme madal Püssirahu Raamadal Rabotniku madal Raugi madal Rjabini madal Sahmeni madal Selggrund Selgrahu madal Sihisuurahu Snegi madal Soolakuiv Sorgu madal Stenskäri madal Suurkuiv Sääre-Laimadal Tallinna madal (vt ka Tallinnamadala tuletorn) Uhtju madal Unterneemani madal Uuskuiv Uusmadal Uusrahu Vahemadal Veiserahu Viinakari Väinakari Eesti saarte loend Eesti tuletornide loend
Otto Rästas

Otto Rästas (vene keeles Рястас Отто Юрьевич) 21. veebruar vkj/4. märts 1890 Kehtna vald Tallinna maakond Eestimaa kubermang – 27. jaanuar 1938 NSV Liit) oli Eesti ja Nõukogude poliitik (kommunist), Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu liige ning 1. detsembri riigipöördekatse korraldaja. Otto Rästas asus 1907. aastal tööle tehasetöölisena Tallinnas. 1912. aastal astus ta VSDTP liikmeks, kust saadeti administratiivkorras illegaalse tegevuse pärast välja. 1913. aastal asus elama Narva, kus töötas kommunistliku töölisajalehe Kiir toimetuses. 1914. aastal asus elama Harkovi, kus ta peagi vahistati ning saadeti riigikorravastase illegaalse kirjanduse levitamise eest asumisele Siberisse – Astrahani kubermangu Jekaterinoslavi, 1915. aastal aga Tsaritsõnisse. Pärast 1917. aasta Veebruarirevolutsiooni valiti O. Rästas Tsaritsõni Nõukogu Täitevkomitee liikmeks. Maist 1917 tegutses O. Rästas Tallinnas, oli VSDTP Tallinna komitee agitaator ja propagandist ning hiljem Punakaardi Staabi liige. 1918. aastal pärast Eesti Vabadussõja algust ja Narva vallutamist määrati ta Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu eriülesannetega volinikuks, Võru TSN Täitevkomitee sekretäriks ja esimeheks ning veebruarist 1919 ETK Nõukogu liikmeks (ETK Sotsiaalkindlustuse komisjoni komissari (Rudolf Vakmanni) kohusetäitjaks). Viibides aastail 1920–1924 illegaalselt Eestis, osales O. Rästas illegaalses poliitilises tegevuses, oli EKP Keskkomitee liige ning ka üks 1. detsembri riigipöördekatse korraldajatest. Aastail 1924–1926 oli O. Rästas Kominterni Täitevkomitee sekretariaadi Balti riikide kommunistlike parteide vastutav sekretär (ответственный секретарь Секретариата коммунистических партий прибалтийских стран при Исполкоме Коминтерна); 1924. aastast ÜK(b)P Eesti sektsiooni sekretär, 1928. aastast Kominterni Eesti sektsiooni sekretär, 1935. aastast Leningradis ilmunud ajalehe Edasi vastutav toimetaja. Otto Rästas mõisteti 1938. aastal NSV Liidus toimunud eesti kommunistide vahelises poliitilises võimuvõitluses süüdi "nõukogudevastases tegevuses" (fontannikute süüasi) ja lasti maha 27. jaanuaril 1938. Рястас Отто Юрьевич Revolutsiooni lipukandjad (3. osa). Koostanud Herbert-Armin Lebbin, Eesti Raamat 1978, 184 lk Рястас Отто Юрьевич Otto Rästas Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Paulo Kassoma

António Paulo Kassoma (sündinud 6. juunil 1951 Luandas) on Angola poliitik. 30. septembrist 2008 kuni 3. veebruarini 2010 oli ta Angola peaminister ja nimetati seejärel, pärast peaministri ametikoha kaotamist Angola parlamendi esimeheks Ta on olnud transpordi- ja sideminister, regionaalminister ja Huambo provintsi kuberner. Paulo Kassoma valitsus, kuhu kuulus 35 liiget, nimetati ametisse 1. oktoobril 2008.
Baranofi saar

Baranofi saar (ka Sitka saar; tlingiti Sheet’-ká X'áat'l) on saar Põhja-Ameerika läänerannikul Aleksandri saarestikus. Saar on 160 km pikk ja kuni 48 km lai. Pindala on 4160 km2. Ta on pindalalt Ameerika Ühendriikide 10. saar. 1799. aastal rajati saarele venelaste asundus. 1804–1867 oli saar Vene Alaska haldus- ja karusnahakaubanduse keskus. Saar sai nime kuberner Aleksandr Baranovi järgi. 2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 8532 inimest. Saarel asub Sitka linn, mille haldusalasse kuulub peaaegu kogu saar.  Baranofi saar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Bertold (Riia rüütelvend)

Bertold (ka Bartoldus, Bertoldus, Bertholdus) oli Liivi ordu rüütelvend Riias. Bertoldi kohta on teada vaid seda, et ta oli millalgi 13. sajandil rüütelvend Riias, tema päritolu ega seisuse kohta aga andmeid pole. Et pole täpselt teada ka seda, millal ta ordus oli, siis ei saa teda seostada ka teiste samanimeliste orduvendadega 13. sajandi Liivimaal. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 67 (lk 114).
Shiga

Shiga on mitme geograafilise objekti nimi: Shiga, endine linn Jaapanis, nüüd osa Ōtsu linnast Shiga mägi, vulkaan Jaapanis Honshū saarel Shiga prefektuur, Jaapani prefektuur
Pangenees

Pangenees ehk pangeneesi hüpotees on Charles Darwini esitatud arusaam organismide pärilikkusest. Selle kohaselt saavad kõik keharakud osaleda vanemate omaduste ülekandumisel järglastele. Pangeneesi hüpoteesi kohaselt on keharakkudes gemmulad, mis koonduvad sugurakkudesse viljastumise eel. See võimaldab omandatud tunnuste pärandumist. Darwin esitas pangeneesi vaate aastal 1868 ilmunud raamatus "The Variation of Animals and Plants Under Domestication". Francis Galton lükkas oma eksperimentide alusel pangeneesi hüpoteesi ümber. Alates August Weismanni töödest eitab nii neodarvinism kui ka enamik muid bioloogia suundi omandatud tunnuste pärandumise võimalikkust. Seda kinnitab ka Cricki dogma.
Admiralty saar

Admiralty saar (inglise Admiralty Island, tlingiti Xootsnoowú) on saar Põhja-Ameerika läänerannikul Aleksandri saarestikus. Saar on 145 km pikk ja kuni 56 km lai. Pindala on 4264 km2. Ta on pindalalt Ameerika Ühendriikide seitsmes saar. Ainus asula saarel on Angoon, kus elavad tlingitid. Saar on kõige tihedama pruunkarude populatsiooniga ala Põhja-Ameerikas. Admiralty saarel elab umbes 1600 karu, ligi 3 korda rohkem kui inimesi. Saarel on 3860 km² suurune kaitseala Admiralty saare rahvusmälestis (Admiralty Island National Monument). Greens Creeki maa-alune hõbedakaevandus on maailmas toodangult 5. kohal. Kõrvaltootena saadakse ka kulda.  Admiralty saar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Bertold (Lääne-Eesti rüütelvend)

Bertold (ka Bartoldus) oli Liivi ordu rüütelvend. Bertoldi on mainitud 1254. aastal rüütelvennana Pöides või Lihulas. On tõenäolisem, et ta oli Lihulas, sest tolle aja kohta pole Pöide foogtkonnast veel mingeid andmeid ja ordu ning piiskoppide võim Saaremaa üle oli kohati pigem nimeline kui reaalne. Friedrich von Benninghoven on arvanud, et antud orduvend võis olla identne 1252. aastal Järva foogtiks Bertold olnuga, too aga võis olla Bertold von Billinghausen, keda selle nime all on märgitud Kuldīgas 1253. aastal. Täit kindlust selles siiski pole. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 69 (lk 115).
Chichagofi saar

Chichagofi saar (inglise Chichagof Island) on saar Põhja-Ameerika läänerannikul Aleksandri saarestikus. Asub Baranofi saarest põhjas. Saar on 120 km pikk ja kuni 80 km lai. Pindala on 5306 km2. See on pindalalt Ameerika Ühendriikide viies saar ja maailma 109. saar. 2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 1342 inimest. Asustus on koondunud saare põhjaossa, kus asuvad Hoonah, Pelican, Tenakee Springs ja Elfin Cove. Peamised majandusharud on küttimine, kalastus ja metsaraie. Saar on nimetatud admiral Vassili Tšitšagovi auks.  Chichagofi saar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Wrangelli saar

Wrangelli saar on saar Põhja-Ameerika läänerannikul Aleksandri saarestikus. Saar on 48 km pikk ja kuni 23 km lai. Pindala on 544 km2. Ta on pindalalt Ameerika Ühendriikide 29. saar. Saar sai nime vene meresõitja Ferdinand von Wrangelli järgi, kes rajas saarele 1834. aastal varustuspunkti. Tänapäeval asub selle kohal Wrangelli linn. 2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 2401 inimest. Saarel asub lisaks Wrangelli linnale väike Thoms Place'i küla. Valdav osa saarest on kaetud metsaga.  Wrangelli saar – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Aleksei Šarov

Aleksei Šarov (Alexei Sharov; sündinud 30. märtsil 1954) on vene bioloog, entomoloog ja biosemiootik. Ta sai doktorikraadi pärast väitekirja kaitsmist Moskva Riiklikus Ülikoolis 1988. aastal. Alates 1991. aastast elab Ameerika Ühendriikides. Ta on tegelenud teoreetilise ja matemaatilise bioloogia, biosemiootika, putukate populatsioonibioloogia ning (viimasel ajal[millal?]) gerontoloogiaga (vananemise mehhanismidega). Aleksei Šarovi koduleht
Põlva järv

Põlva järv (ka Põlva paisjärv, Põlva veehoidla) on paisjärv Põlva vallas Põlva loodeosas. Põlva järv asub Põlva linnas Orajõe ürgorus. Järve toidab Orajõgi. Paisjärv rajati 1966. aastal, mil ehitati Eesti Põllumajanduse Akadeemia üliõpilase Vambola Murdoja diplomitööna valminud projekti järgi umbes 81 meetri pikkune ja 3,1 meetri kõrgune tamm ning ujutati üle Orajõe-äärsed madalad heinamaad. Paisjärve rekonstrueeriti aastatel 1997–1999, mil süvendati järve põhja ja rajati järve lõunapoolsesse ossa tehissaar. Paisjärve edelakaldale on rajatud supelrand. Põlva paisjärve on ekslikult nimetatud Plaki järveks. Puhka Eestis. EAS Enn Esko. Karilatsi, Taevaskoja, Põlva. Tallinn: Maalehe Raamat, 2001 Illar Leuhin, Tiia Raig. Kadunud järv. Loodusesõber, 4/2007.
Johannes Piiper (füsioloog)

Johannes Piiper (11. november 1924 – 2. jaanuar 2012 Göttingen) oli füsioloog, Eesti Teaduste Akadeemia välisliige. 1942. aastal lõpetas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1952. aastal Göttingeni Ülikooli arstiteaduskonna. Ta kaitses samas 1954. aastal meditsiinidoktori kraadi ning pärast enesetäiendamist Ameerika Ühendriikides Buffalo ülikoolis toimus 1960. aastal seal ka tema habilitatsioon füsioloogia alal. 1966. aastal nimetati Johannes Piiper Göttingeni Ülikooli erakorraliseks professoriks. Ta oli Fribourgi Ülikooli (Šveits) ja Tartu Ülikooli audoktor. Enam kui poolsajandi vältel oli Johannes Piiperi teadustegevus olnud seotud Max Plancki Eksperimentaalmeditsiini Instituudiga Göttingenis. 1953. aastast töötas ta seal eri ametikohtadel assistendist peadirektorini. Ta oli füsioloogiaosakonna juhataja (1973–1992) ning oli korduvalt instituudi tegevdirektor (1975–1977, 1987–1989). Alates 1992. aastast oli Johannes Piiper emeriitprofessor. 1991. aastal valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks füsioloogia alal. Johannes Piiperi peamised uurimissuunad olid hingamisfüsioloogia ja võrdlev füsioloogia ning nendes valdkondades saavutas ta rahvusvahelise tunnustuse. Tema sulest ilmus üle 570 publikatsiooni. Ta tegutses paljudes kutsealaühingutes, nagu Kopsu- ja Hingamisuuringute Ühing, Rahvusvaheline Kudede Hapnikuvahetusuuringute Ühing, Euroopa Võrdleva Füsioloogia ja Biokeemia Ühing jpt. Valgetähe IV klassi teenetemärk, 2002 Piiper, Johannes; Koepchen, Hans Peter 1972. Atmung. (Gauer/Kramer/Jung, Physiologie des Menschen, kd. 6.) München: Urban und Schwarzenberg. Respiratory Function in Birds, Adult and Embryonic (toim ja kirjastaja). Berlin, Heidelberg, New York, 1978 Aveolar-capillary equilibration kinetics of 13CO2 in human lungs studied by rebreathing (kaasautor). // Respir. Physiol. 42 (1980) Model for capillary-alveolar equilibration with special reference to O2 uptake in hypoxia. (kaasautor P. Scheid). // Respir. Physiol. 46 (1981) Gas transfer function of lungs at high altitude: importance of diffusion limitation for oxygen uptake. // High Altitude Deterioration (Medicine and Sport Science). 19 (1985 Oxygen transfer of red blood cells: experimental data and model analysisi (kaasautor). // Respir. Physiol. 72 (1988) Diffusion limitation of O2 supply to tissue in homogeneous and heterogeneous models (kaasautor P. Scheid). // Respir. Physiol. 85 (1991) Gas exchange in vertebrates through lungs, gills and skin (kaasautor P. Scheid). // News in Physiol. Sci. 7 (1992) Search for diffusion limitation in pulmonary gas exchange. // The Pulmonary Circulation and Gas Exchange. New York, 1994 Effects of shortening velocity and oxygen consumption of efficiency of contraction in dog gastrocnemius (kaasautor P. E. di Pampero). // Eur. J. Appl. Physiol. 90 (2003) 3–4 Tema isa oli Tartu Ülikooli zooloogiaprofessor Johannes Piiper. Tema õde oli günekoloog Hilja Jalviste. "Tartu Ülikooli audoktorid". Tartu Ülikool. Vaadatud 13. detsembril 2022. Eesti Teaduste Akadeemia koduleht
Kaarel Tarand

Kaarel Tarand (sündinud 20. septembril 1966) on eesti ajakirjanik. Kaarel Tarand lõpetas 1984. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja õppis aastatel 1987–1993 Tartu Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust ning sotsioloogiat. Kaarel Tarand on töötanud toimetajana Rahva Hääles ja Eesti Päevalehes, ajakirjanikuna ajakirjas Luup, kirjutanud kolumne Eesti Päevalehele. Ta on olnud haridusministeeriumi nõunik ja Mart Laari valitsuse pressibüroo direktor. Aastatel 2005–2013 oli Kaarel Tarand kultuurilehe Sirp peatoimetaja. 2013–2018 Eesti Rahva Muuseumi avalike ja välissuhete talituse juhataja ning alates 2019. aastast on ta taas Sirbi peatoimetaja . Kaarel Tarand kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas erakonnavälise kandidaadina valimisringkonnas nr 2. 2011. aastast on Kaarel Tarand õiguskantsleri esindaja erakondade rahastamise järelevalve komisjonis Kaarel Tarand on Andres Tarandi ja Mari Tarandi poeg ning Indrek Tarandi vend. Kaarel Tarand on abielus, tal on kolm last. 2023 Valgetähe IV klassi teenetemärk Kaarel Tarand: Hirm, usuvabaduse piiraja EPL.ee, 17. aprill 2003 Kaarel Tarand: Et monopol õitseks igavesti!, Maaleht.ee, 16. märts 2006 Kaarel Tarand: Suud suitsevad süsihappegaasist EPL.ee, 14. juuli 2007 Kaarel Tarand: Kehtib see, mis pole kirjas EPL.ee, 16. september 2008 Kaarel Tarand: Vähi nutab vales leinamajas Ärileht.ee, 14. oktoober 2008 Kaarel Tarand: Keda need uudised huvitavad? EPL.ee, 28. oktoober 2008 Kaarel Tarand: Keskkond tunneli lõpus on mähkunud pimedusse EPL.ee, 31. detsember 2008 Kaarel Tarand: Terve riigi gasifitseerimine EPL.ee, 13. jaanuar 2009 Kaarel Tarand: Positsioonivalik ja väljakunägemine – Sirp 21. jaanuar 2010 Kaarel Tarand: Valutu kokkuhoiukoht EPL.ee, 26. jaanuar 2009 Kaarel Tarand: Halli näoga noorus EPL.ee, 9. veebruar 2009 Kaarel Tarand: Külad lahkuvad võrgust EPL.ee, 2. märts 2009 Kaarel Tarand: Iga armuaeg saab ükskord läbi, Sirp, 20. märts 2009 Kaarel Tarand: Kirves on parem kui käru EPL.ee, 24. märts 2009 Kaarel Tarand: Tulus tulumaksutõus EPL.ee, 27. aprill 2009 KAAREL TARAND: Viltu mõõdetud kapital, EPL.ee, 10. november 2009 Tuumapommiks kujutletud meelelahutus Sirp, 18. detsember 2009 Ikka Laarist mõteldes Delfi, 22. aprill 2010 Martin Pau. Miks võeti Kaarel Tarand ERMi tööle ilma konkursita? Tartu Postimees, 20. november 2013 Tõnu Karjatse. Sirbi peatoimetajaks valitud Kaarel Tarand: Õhtulehte ja Kroonikat ma tegema ei hakka. ERR, 9. oktoober 2018 KAAREL TARAND vvk.ee Parteide rahastamist hakkab kontrollima Kaarel Tarand Delfi, 25. aprill 2011 Sirbi peatoimetajana jätkab Kaarel Tarand Postimees.ee, 22. oktoober 2008 Rebekka Lotman: Tarand enne muneb, kui kaagutab Postimees.ee, 23. oktoober 2008
Hui

Hui ehk ui on võrgunõel. Huideks nimetati varem Hiina rahvast hueisid. Hui oli Vana-Egiptuse ülempreestrinna, kelle tütar abiellus Thutmosis III-ga.
Pakri laht

Pakri laht (ka Paldiski laht) on laht Läänemeres Põhja-Eesti rannikul. See piirneb idas Pakri poolsaarega ning läänes Väike-Pakri ja Kurkse väinaga. Jäine laht enne päikeseloojangut Looduslik jääskulptuur Looduslik jääskulptuur Looduslik jääskulptuur
Viimsi poolsaar

Viimsi poolsaar on Põhja-Eestis asuv poolsaar, mis piirneb läänes Tallinna ja idas Muuga lahega. Poolsaare pindala on ligikaudu 50 km2, pikkus umbes 10 ja keskmine laius 5 km. Koos Naissaare, Prangli, Aksi, Keri, Kräsuli, Seinakari, Kumbli ja Pandju saarega moodustab Viimsi poolsaar Viimsi valla. Viimsi poolsaare vanimad arheoloogilised leiud, mis leiti muinaskalmete väljakaevamistel Pärnamäel, pärinevad 3. ja 4. sajandist. Poolsaare põhjatipus asub Rohuneem. Poolsaare keskosas asub Lubjamägi. Rohuneeme rändrahn Rohuneeme raketibaas Mereleksikon. Tallinn, Eesti Entsüklopeediakirjastus. 1996. lk 478–479
Wolfgang Schutzbar

Wolfgang Schutzbar, teise nimega Milchling (1483–1566) oli Saksa ordu kõrgmeistri kohusetäitja (administraator) aastatel 1543–1566. Wolfgangi vanemad olid Crafft Schutzbar noorem ja Margaretha von Trohe. Tema vend Adolf oli samuti Saksa ordu liige ning Griefstedti komtuur. Tema teine vend Caspar oli Springiersbachi kloostri abt ja õde Anna Marienschlossi abtiss. Tema suguvõsa kuulus Vana-Hesseni rüütelkonda alates selle asutamisest 1532. aastal. Schutzbar astus 1507. aastal Saksa ordusse ja oli 1529–1543 Hesseni komtuur asukohaga Marburgis. 1543.aastal sai temast Saksa meister ja kõrgmeistri asetäitja (administraator) asukohaga Bad Mergentheimis. Tema ajal rajati sinna esimese raekoja ja veevärk (aastal 1564). Turuplatsil asub ka tema mäestussammas. Schutzbar oli Saksa ordu juhiks, kui puhkes Liivi sõda ja Liivi ordu, Saksa ordu haru, likvideeriti. Ta taotles sellele küll abi keisrilt ja Riigipäevalt, ent ei suutnud liivimaalaste aitamiseks siiski midagi reaalset ära teha. Alates 1562. aastast oli ta seega ainsa allesjäänud Saksa orduharu juht ja sealtpeale muutus Saksa meistri nimetuse eraldi väljatoomine tarbetuks.
Georg Hund von Wenkheim

Georg Hund von Wenkheim (ka Hundt von Wenkheim; 1520 Wenkheim – 17. märts 1572 Bad Mergentheim) oli Saksa ordu kõrgmeistri kohusetäitja (administraator) aastatel 1566–1572. Hund von Wenkheim pärines Frangimaalt. 1543. aastal on teda esmamainitud Saksa ordu liikmena. 1553. aastast oli ta Weißenburgi komtuur, seejärel alates 1558. Maini-äärse Frankfurdi komtuur. 1566, lühikest aega enne kõrgmeistri asetäitjaks valimist, oli ta Franki orduprovintsi maakomtuur (Landkomtur). Ordujuhina keskendus ta Bad Mergentheimi residentsi väljaehitamisele ja oli ka keiser Maximilian II nõunik. Ta täitis ka diplomaatilisi ülesandeid, korraldades Austria Anna (Felipe II tulevase naise) reise ja suhtlust välismaalastega. Hund von Wenkheim hoolitses pingsalt ordudistsipliini eest, nõudes kõigilt liikmeilt hoolikat Trento kirikukogu otsuste järgimist ja toetas igati vastureformatsiooni. Hund von Wenkheim proovis pärast endise kõrgmeistri ja esimese Preisi hertsogi Albrechti surma 1568. aastal ordule tagasi nõuda ka Preisimaad, kuid edutult, sest keiser ja Riigipäev polnud nõus selle nimel Poolaga sõtta minema.