laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Norbert Schemansky

Norbert Schemansky (tuntud ka kui Norb Schemansky; 30. mai 1924 Detroit, Michigan – 7. september 2016 Dearborn, Michigan) oli USA tõstja. Ta oli esimene, kes võitis tõstmises neli olümpiamedalit. Enne sportlaskarjääri algust võitles Schemansky Teises maailmasõjas õhutõrjeüksuses ja võttis osa Bulge lahingust. Schemansky võitis 1948. aasta suveolümpiamängudel Londonis hõbemedali raskekaalus (üle 82,5 kg) tulemusega 425 kg. 1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis võitis ta poolraskekaalus (kuni 90 kg) kuldmedali, püstitades maailmarekordi 445 kilogrammiga. 1956. aasta suveolümpiamängudest Melbourne'is jäi ta seljaprobleemide tõttu eemale. 1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas võitis ta raskekaalus (üle 90 kg) pronksmedali tulemusega 500 kg. 1964. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs võitis ta samas kaalukategoorias samuti pronksmedali tulemusega 537,5 kg. Maailmameistrivõistlustel võitis ta kaks kuldmedali poolraskekaalus (alla 90 kg) aastatel 1951 ja 1953 ning ühe kuldmedali raskekaalus (üle 90 kg) aastal 1954. Ta saavutas maailmameistrivõistlustel hõbemedali aastatel 1947, 1962 ja 1963. Karjääri jooksul püstitas Schemansky kokku 24 maailmarekordit. Norb Schemansky. Olympics at Sports-Reference.com
Pan-Euroopa liikumine

Pan-Euroopa liikumine oli 1920. aastatel Richard Nikolaus von Coudenhove-Kalergi eestvedamisel alguse saanud liikumine, mille eesmärk oli saavutada üleüldine Euroopa riikide vaheline rahulik koostöö. Coudenhove-Kalergi avaldas 1923. aastal raamatu "Paneuroopa Liit", mis ilmus 1929. aastal ka eesti keeles Karl Robert Pusta eessõnaga. 1923 oli ka Paneuroopa Liidu asutamisaasta. Liit asutati Viinis, 1926. aastal toimus seal ka esimene Paneuroopa kongress üle 2000 osalisega. Eestis oli liikumise eestvedajaks Pusta, kes 1926. aastal tegi ebaõnnestunud katse asutada Paneuroopa Eesti Ühing. Ühingu asutamiseni jõuti alles 1929. aastal ja selle esimeheks sai Ants Piip. Pan-Euroopa liikumine ja Eesti Richard Nikolaus von Coudenhove-Kalergi. Paneuroopa Liit Tallinn, 1929. Richard Nikolaus von Coudenhove-Kalergi. Pan-Europa. Viin, 1923. (eesti keeles "Paneuroopa Liit", 1929) Richard Nikolaus von Coudenhove-Kalergi. Totaler Staat – Totaler Mensch. Glarus, 1937. (eesti keeles "Totaalne riik – totaalne inimene; Paneuroopast", 2016) Pan-Euroopa ametlik koduleht
Als

Als on Läänemere saar, mis kuulub Taanile. Asub Väike-Beldi lõunaotsas Jüütimaa rannikul. Saare pindala on 321 km² ja seal elab 51 806 inimest (1. jaanuari 2006 seisuga). Saare suurim linn ja keskus on Sønderborg, mis asub niihästi Alsil kui ka Jüütimaal, sest neid eraldav Alsi väin on kitsas. Als on mandriga ühendatud kahe silla abil: 331 meetri pikkust Kuningas Christian X silda, mis ehitati 1925–1930, kasutavad nii autod kui ka rongid, ja 682 meetri pikkune Alssundi sild, mis ehitati 1978–1981, on ainult autodele. Arheoloogilised uuringud näitavad, et saar oli asustatud juba kiviajal. Keskajal oli saar killustatud mitme omaniku vahel, kuni saare omandas Taani kuninga Christian III poeg Hans (1545–1622), kes omandas osa saarest ja ostis ülejäänud saare nende omanikelt välja. Pärast tema surma jagati saar taas tema pärijate vahel. Aastast 1651 kuulus Als Augustenborgi hertsogitele, kes said nime selle järgi, et resideerisid Alsi saarel Augustenborgi lossis. Taani riik võttis saare oma otsevalitsuse alla 18. märtsil 1848, kui vürst Christian II August oli saksa marurahvuslasena astunud liitu preislastega, kes valmistusid samal aastal alanud Esimeseks Schleswigi sõjaks. Aastal 1864 vallutasid saare Teises Schleswigi sõjas Preisi väed ja liitsid ta 1870 ametlikult Saksamaaga. Pärast Esimest maailmasõda, milles Saksamaa lüüa sai, korraldati rahvahääletus, mille tulemusena kuulub Als koos Põhja-Schleswigiga 1920. aastast jälle Taanile.
Lupita Tovar

Lupita Tovar (sünninimi Guadalupe Natalia Tovar; 27. juuli 1910 Matías Romero, Oaxaca – 12. november 2016 Los Angeles, California) oli Mehhiko näitleja. Ta sai tuntuks filmi "Dracula" hispaaniakeelsest versioonist "Drácula" (1931) Eva rolliga. Tovar mängis peaosa ka Antonio Moreno filmis "Santa" (1932), mis oli Mehhiko esimene helifilm. 2001. aastal pälvis ta Mehhiko filmiinstituudi (Academia Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas) elutööauhinna. Tovar sündis Mehhikos ja suundus Hollywoodi 1929. aastal, mille järel omandas ta inglise keele väga kiiresti. 1932. aastal abiellus ta produtsendi Paul Kohneriga. Abielu kestis kuni mehe surmani 1988. aastal. Tovari ja Kohneri tütrest Susanist (sündinud 1936) sai samuti näitleja. Lapselapsed Chris (sündinud 1969) ja Paul Weitz (sündinud 1965) on omakorda olnud edukad stsenaristid ja lavastajad. Tovar suri 12. novembril 2016 Californias Los Angeleses 106-aastaselt. "Lupita Tovar, a Mexican star in Hollywood's golden era, dies at 106". Los Angeles Times. 14. november 2016. Vaadatud 3.12.2016 Lupita Tovar andmekogus IMDb (inglise)
Scott McKenzie

Scott McKenzie (sünninimi Philip Wallach Blondheim; 10. jaanuar 1939 Jacksonville, Florida – 18. august 2012 Los Angeles, California) oli USA laulja ja laulukirjutaja. Ta on eelkõige tuntud oma 1967. aasta hittsingli "San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair)" poolest, mida on nimetatud 1960. aastate hipiliikumise mitteametlikuks hümniks. Philip Wallach Blondheim sündis 10. jaanuaril 1939 Florida osariigis Jacksonville'is. Tema perekond kolis Põhja-Carolinasse Asheville'i, kui ta oli kuuekuune. Ta kasvas üles Põhja-Carolina ja Virginia osariigis, kus ta sai sõbraks oma ema ühe sõbra poja John Phillipsiga, kes oli hiljem ansambli The Mamas & the Papas juhtfiguuriks. 1950. aastate keskel laulis ta mõnda aega Tim Rose'iga keskkooliansamblis The Singing Strings. Hiljem moodustas ta Phillipsi, Mike Borani ja Bill Clearyga doo-wop-ansambli The Abstracts. New Yorgis muudeti ansambli nimi The Smoothies'iks ning Decca Recordsiga salvestati kaks singlit, mille produtseeris Milt Gabler. The Smoothiesi ajal otsustas Blondheim võtta oma esinejanimeks Scott McKenzie. 1961. aastal kohtusid Phillips ja McKenzie Dick Weissmaniga ning nad moodustasid keset folkmuusikahullustust folkansambli The Journeymen. Nad andsid Capitol Recordsiga välja kolm albumit ja seitse singlit. 1964. aastal läks ansambel laiali. McKenzie ja Weissman alustasid soolokarjääri, samas kui Phillips moodustas Denny Doherty, Cass Ellioti ja Michelle Phillips'iga ansambli The Mamas & the Papas. Phillips kirjutas ja produtseeris McKenzie'le laulu "San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair)". Phillips mängis salvestamisel kitarril, Gary L Coleman kelladel, Joe Osborn basskitarril ja Hal Blaine trummidel. Laul avaldati USA-s singlina 13. mail 1967 ja see sai kohe hitiks, jõudes singliedetabelis Billboard Hot 100 neljandale ja Kanadas teisele kohale. Suurbritannias jõudis see edetabeli tippu. Kokku müüdi singlit maailmas üle seitsme miljoni eksemplari. McKenzie järgmine laul "Like An Old Time Movie", mille looja ja produtsendiks oli samuti Phillips, jõudis USA-s 24. kohale. Tema debüütalbum "The Voice of Scott McKenzie" ilmus veel samal aastal. Teine album "Stained Glass Morning" tuli müügile 1970. aastal. Need kaks albumit jäidki tema ainsateks. 1968. aastal kirjutas ta Kanada lauljale Anne Murrayle laulu "What About Me", millega algas Murray karjäär. 1988. aastal oli ta The Beach Boysi laulu "Kokomo" üks kaasautoritest. 1986. aastal liitus McKenzie The Mamas & the Papasi uue koosseisuga ja esines ansambliga kuni 1998. aastani. 2001. aastal esines ta John Phillipsi mälestuskontserdil Los Angeleses. McKenzie suri 2012. aasta augustis 73-aastaselt. Ta kannatas 2010. aastast Guillaini-Barré sündroomi all. "Lein! Suri 60-ndate lillelaste iidol Scott McKenzie". Publik. 20. august 2012 Koduleht
Suurjalg

Suurjalg (inglise keeles bigfoot), ka Sasquatch, on ahvi või hominiidi meenutav olend, kes väidetavalt elutseb Põhja-Ameerika metsades. Suurjalga on sageli kirjeldatud suure karvase kahel jalal kõndiva humanoidina. Ta on inimest pikem, umbes 2,5 meetri pikkune. Kanadas on ta eelkõige tuntud nimetusega sasquatch; nimetus on tulnud halkomelemikeelsest sõnast sásq'ets. Esimene arvatav teade suurjala kohta pärineb 1811. aastast Kanada lääneosast, kui kaupmees David Thompson leidis praeguse Jasperi linna lähedalt lumest mitu suurt jalajälge, mis olid väidetavalt üle 40 cm pikkused. Teadaolevalt nähti esimest korda suurjalasarnast olendit 1884. aastal Briti Columbias Yale'i linna lähedal, kui ühes rongis olnud sõitjad nägid pikkade kätega inimesesarnast olendit, kes oli kaetud paksu musta karvkattega. Kõige enam on teatatud suurjala esinemisest Põhja-Ameerika lääneosas (Pacific Northwest): USA California, Oregoni ja Washingtoni osariigi ning Kanada Briti Columbia provintsi aladel. Tema kohta on teateid tulnud aga siiski peaaegu kõigist USA osariikidest. Suurjalasarnast olendit, keda enamasti hüütakse lumeinimeseks, on kohatud veel paljudes kohtades mujal maailmas, näiteks Malaisias, Hiinas, Venemaal, Austraalias ja Lõuna-Ameerikas. Arvatakse, et suurjalg oli üks neid liike, kes võis üle Beringi maa- ja jääsilla Alaskale jõuda ning sealt kaugematesse metsadesse levida. Pealtnägijad on täheldanud jäledat lehka, mida on sasquatch'ide läheduses tunda olnud. Kirjeldatud on ka valjusid kutsehüüdeid või ulgumist, mis ei sarnane ei karude, kaslaste ega hundi häälitsemisele. Mõned inimesed väidavad, et suurjalg on nende poole kive visanud. Teised on metsadest leidnud okstest, murtud puudest või muust seesugusest moodustatud struktuure. Ilmselt kõige tuntum tõend suurjalast pärineb 1967. aastast, kui Roger Patterson ja Robert Gimlin said selle olendi USA California osariigi kirdeosas Bluff Creeki juures videolindile. Ohtrale tunnistusmaterjalile vaatamata puuduvad siiani suurjala olemasolu kohta teaduslikult veenvad tõendid. Leitud ei ole ka nende säilmeid, mille kohta on arvatud, et nad võivad oma kaaslasi matta. Siiski on teada, et enne inimlaste saabumist elasid Kagu-Aasias hiiglaslikud, tänapäevaks välja surnud inimahviliigid Gigantopithecuse perekonnast. Lumeinimene Sasquatch. Cryptozoology.com Bigfoot. Unknown Explorers
Metropolitan Life Insurance Company Tower

Metropolitan Life Insurance Company Tower, kõnekeeles tuntud ka kui Met Life Tower, on New Yorgi kesklinnas Madison Square'i pargi lähedal Madison Avenue puiestee ja East 23rd Street tänava ääres asuv maamärgilise tähendusega historitsistliku kunstisuuna uusrenessanss-stiilis kõrgehitis. See oli üks varasemaid täiskõrguses pilvelõhkujaid. Selle projekteeris arhitektuuribüroo Napoleon Lebrun & Sons, kes võttis eeskujuks Campanile di San Marco kellatorni Veneetsias Itaalias. 50-korruselise ja 213,36 meetri kõrguse hoone valmimise järel 1909. aastal oli see kolm aastat, kuni all-linnas Lower Manhattanil asuva kõrghoone Woolworth Building (241,4 m) valmimiseni 1912. aastal, maailma kõrgeim ehitis. Kõrgusrekordi võttis see üle Woolworthi peakontori lähedal asunud kõrghoonelt Singer Building (187 m). Algne torn oli kaetud Tuckahoe marmoriga, kuid 1964. aasta renoveerimine ajal asendati see tavalise lubjakiviga, mis vahetas voolujoonelise uusrenessansliku ornamentika modernselt tahumatuma ilme vastu välja. Muuhulgas eemaldati paljud algupärased kaunistused. Hoone torniosas asub tänapäeval New York Edition Hoteli 273 numbritoaga luksushotell, alumises osas asuvad kontorid. 29. jaanuaril 1972 kanti see Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikku Registrisse (National Register of Historic Places). 1978. aastast on see USA Rahvuslik Ajalooline Mälestusmärk (National Historic Landmark). Algne kõrghoone postkaardil Kõrghoone marmorist interjöör Kõrghoone ööpimeduses Ümberehitatud Met Life Tower 2012. aastal Uusrenessanss Met Life Tower hoone kirjeldus ja pildid veebilehel www.nyc-architecture.com
Winston Churchill (romaanikirjanik)

Winston Churchill (10. november 1871 Saint Louis, Missouri osariik – 12. märts 1947 Winter Park, Florida) oli USA kirjanik. Tema ajalooromaanid olid 20. sajandi alguses USA-s ühed müüdumad. Churchill sündis Missouri osariigis Saint Louises. Churchill lõpetas 1894. aastal Ameerika Ühendriikide Mereväeakadeemia, kuid valis kirjanduskarjääri. Pärast mereväeakadeemia lõpetamist sai ta ajakirja Army and Navy Journal toimetajaks. Mõnda aega oli ta ka ajakirja Cosmopolitan Magazine toimetaja. Tema esikromaan "The Celebrity" ilmus 1896. aastal. Churchilli järgmine romaan, iseseisvussõja sündmustel põhinev ajalooromaan "Richard Carvel" (1899) osutus ülipopulaarseks, seda müüdi üle kahe miljoni eksemplari. Ka tema järgmised romaanid "The Crisis" (1901) ja "The Crossing" (1904) olid edukad. Tema hilisemad romaanid käsitlevad tema kaasaja poliitilisi ja sotsiaalseid teemasid. 1899. aastal kolis Churchill New Hampshire'i osariiki Cornishi, kus elas ligi 50 aastat. Aastatel 1903 ja 1905 valiti ta New Hampshire'i osariigi seadusandliku kogu liikmeks. 1906. aastal kandideeris ta Vabariikliku Partei liikmena edutult New Hampshire'i kuberneri kohale. 1912. aastal kandideeris ta teist korda Progressiivse Partei liikmena. 1917. aastal külastas ta Esimese maailmasõja lahinguvälja ja kirjutas nähtu põhjal oma esimese mitteilukirjandusliku teose "A Traveller In War-Time" (1918). Ta kirjutas karjääri jooksul ka novelle ja näidendeid. 1910. aastate lõpus loobus ta kirjutamisest ja taandus avalikkuse eest. Churchill suri 1947. aastal Floridas Winter Parkis 75-aastaselt südamerabanduse tagajärjel. Tänapäevaks on ta jäänud, isegi kirjanikuna, samanimelise Suurbritannia riigitegelase varju. 1908 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks "The Celebrity" (1898) "Richard Carvel" (1899) "The Crisis" (1901) "The Crossing" (1904) "Coniston" (1906) "Mr. Crewe's Career" (1908) "A Modern Chronicle" (1910) "The Inside of the Cup" (1913) "A Far Country" (1915) "The Dwelling-Place of Light" (1917) Churchill, Winston. TEA entsüklopeedia ""The American Winston Churchill"". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. juuni 2013. Vaadatud 3. detsembril 2016. "Winston Churchill (1871 - 1947)". Find A Grave Memorial
Karl Koljo

Karl Koljo (5. september 1897 Patküla vald, Helme kihelkond – 9. detsember 1986 Burlington, Vermont, USA) oli eesti haridustegelane. 1917. aastal lõpetas ta Tartu Õpetajate Seminari. 1924. aastal asus õppima Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda, hiljem läks üle õigusteaduskonda, mille lõpetas 1928. aastal. 1932. aastal sai eesti keele ja kirjanduse alal gümnaasiumi õpetaja kutse. Aastatel 1917–1918 töötas Tallinnas Jaan Kirsipuu Eraprogümnaasiumis õpetajana, 1918–1919 võttis osa Vabadussõjast, teenis Omakaitses ja Tallinna kaitsepataljonis. Aastatel 1919–1934 oli ta Tallinna Reaalkooli õpetaja, 1934–1935 inspektor, 1935–1936 Haridusministeeriumi teaduse ja kunsti osakonna direktor, 1936–1940 Tallinna Reaalkooli direktor, 1940–1944 Tallinna 10. Keskkooli direktor. Ta oli ka Tallinna Meestelaulu Seltsi juhatuse liige ja Kaarli koguduse juhatuse liige. 1944. aastal emigreerus Saksamaale. Aastatel 1944–1950 oli Augsburgis Eesti gümnaasiumi õpetaja ja direktor. 1950. aastal siirdus edasi USA-sse. Aastatel 1954–1971 töötas Cornell Medical College'is. 1938 Valgetähe III klassi teenetemärk Tallinna Reaalkool. Karl Koljo Karl Koljo nimetati teaduse- ja kunstiosakonna direktoriks. Uus Eesti, 21. september 1935 Tallinna Nõmme Gümnaasium. Direktorid TLÜAR väliseesti isikud. Koljo, Karl Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Óscar Arias Sánchez

Óscar Rafael de Jesús Arias Sánchez (sündinud 13. septembril 1940 või 1941 Heredias Costa Ricas) on Costa Rica poliitik. Aastatel 1986–1990 ja 2006–2010 oli ta Costa Rica president. Ta on õppinud arstiteadust Bostoni Ülikoolis Ameerika Ühendriikides ning läbinud Costa Rica Ülikooli kraadiõppe õigus- ja majandusteaduses. 1974 sai ta Essexi Ülikoolist Suurbritannias doktorikraadi politoloogias. Óscar Arias Sánchez on sotsiaaldemokraatliku Rahvusliku Vabastamise Partei (PLN, Partido Liberación Nacional) liige. 1987. aastal pälvis ta Nobeli rahuauhinna tegevuse eest demokraatia ja koostöö arendamisel Kesk-Ameerika riikides. Ta on esimene Nobeli rahuauhinna laureaat, kes on valitud riigi presidendiks. "Founder, Dr. Oscar Arias Sanchez" (inglise). Arias Foundation for Peace and Human Progress. Originaali arhiivikoopia seisuga 7.04.2009. Vaadatud 13.10.2008. "Oscar Arias Sánchez". Encyclopædia Britannica Online (inglise). Encyclopædia Britannica. Vaadatud 13.10.2008.
Gleason

Gleason on USA-s Wisconsini osariigis Lincolni maakonnas asuv kohaliku omavalitsuseta piirkond. See asub maantee Wisconsin Highway 17 ääres Merrilli linnast kirdes. Lähim linn on Russell. Gleastonis asub postkontor. Asula sai nime Salem Gleasoni järgi, kes asus sinna koos oma abikaasa Sarah Jane'iga elama 1880. aastal. Gleasonis asub eestlaste esimene luteri kirik USA-s. See ehitati 1914. aastal. Eestlased saabusid Gleasoni ja lähedal asuva Irma asula piirkonda 1900. aastal. Seda soosis asjaolu, et sealne ümbruskond sarnanes üsna palju Eesti omaga. Kiriku surnuaed rajati 1909. aastal. Kirikut kasutati 1964. aastani. Hiljem on see kannatanud vandaalide tõttu. 1960. aastatel kolis Gleasoni elama filmitegija Bill Rebane, kes avas seal oma filmistuudio. Seal on filmitud sellised väikese eelarvega õudusfilmid nagu "Devonsville'i terror" ("The Devonsville Terror) ja "Hiidämblike sissetung" ("The Giant Spider Invasion"). Gard, Robert E. (2015). The Romance of Wisconsin Place Names. Lk. 127–128. Wisconsin Historical Society. ISBN 0-870207-08-3. "Estonians in North America". OoCities.org Schaefer, Richard T. (2008). Encyclopedia of Race, Ethnicity, and Society. Lk. 448. SAGE Publications. ISBN 1-452265-86-0. "Saja aasta vanune eestlaste kirik Ameerikas". Eesti Kirik. 2. aprill 2014 "Hidden Places: Estonian church slowly returns to dust". Antigo Daily Journal. "Creepy Abandoned Church in Gleason, WI". WisconsinFrights.com MapQuesti kaart History of First Estonian Evangelical Church in USA
Vivian (Lõuna-Dakota)

Vivian on rahvaloendustel arvestatav kohaliku omavalitsuseta ala (census-designated place) USA-s Lõuna-Dakota osariigis Lymani maakonnas. Asula lähedalt möödub kiirtee Interstate 90. Viviani pindala on 4,4 km², kõik maismaa. Elanike arv on 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt 119. 2000. aastal oli elanikke 131, kes jagunesid 55 majapidamisse ja 36 perekonda. Peaaegu kõik olid valged, üksnes paar indiaanlast. Mehi oli pisut rohkem kui naisi. Alaealisi oli 25. Keskmine sissetulek elaniku kohta oli 13 502 USA dollarit, aga 18 inimest elas allpool vaesuspiiri. Asula on saanud nime raudteeametniku abikaasa Vivian Hunteri järgi. Asula rajati praegusele kohale 1906. aastal. Aastal 1907 jõudis asulasse Chicago, Milwaukee, St. Paul and Pacific Railroadi raudteeliin. Vivianis asus kuni 1978. aastani kool. Vivianis on mõõdetud maailma suurim rahetera. 23. juulil 2010 mõõdeti maha sadanud rahetera läbimõõduks 20 sentimeetrit ja kaaluks 0,88 kg. Eelmine rekordrahetera läbimõõduga 17,8 sentimeetrit langes 2003. aastal Nebraskas Auroras ja rekordmassiga (0,76 kg) rahetera 1970. aastal Kansases Coffeyville'is. "Vivian SD History". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2016. Vaadatud 3. detsembril 2016. "Record Setting Hail Event in Vivian, South Dakota on July 23, 2010". Weather.gov. 23. juuli 2010
Aleksandr Trapeznikov

Aleksandr Trapeznikov (1908 Permi kubermang – ?) oli Nõukogude partei- ja julgeolekutöötaja. Eesti NSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja kaadrialal ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi kaadriosakonna ülem. Tööliste poeg, venelane. NLKP liige 1929. Haridus: keskharidus, 1937 ÜK(b)P KK juures asuv Kõrgem propagandistide kool. 1929–1930 komsomoli rajoonikomitee sekretär Sverdlovski oblastis, 1930–1932 kaevanduste grupi parteikomitee sekretär Kamenski rajoonis Sverdlovski oblastis, 1932–1933 Lenini nimelise Kõrgema kommunistliku põllumajanduskooli tudeng Sverdlovskis, 1933–1934 ÜK(b)P Sverdlovski oblasti Kamenski rajoonikomitee agitmassilise osakonna instruktor ja juhataja, 1934–1935 Uurali alumiiniumitehase parteikomitee sekretäri asetäitja ja sekretär Kamenskis, 1937 NSVL NKVD GUGB operatiivvolinik, 1937–1944 Kirovi oblasti UNKVD/UNKGB vanemoperatiivvolinik, 2. osakonna jaoskonnaülem, osakonnaülema abi, vanglate osakonna ja 3. eriosakonna ülem, 1944 Mogiljovi oblasti UNKGB jaoskonnaülem, 2. osakonna ülema asetäitja Mogiljovis ja Bobruiskis, 1945–1946 UNKGB ülema asetäitja kaadrialal Bobruiskis, 1946–1947 Valgevene NSV MGB parteikomitee sekretär, 1947–1950 Novgorodi oblasti UMGB ülema asetäitja kaadrialal, 1950–1951 NSVL MGB Kõrgema kooli juures asuvate juhtivkoosseisu ümberõppe kursuste kuulaja, 06.1951–04.1953 Eesti NSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja kaadrialal ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi kaadriosakonna ülem. 1953 kutsuti Moskvasse NSVL Siseministeeriumi käsutusse. Meelis Saueauk "Propaganda ja terror. Nõukogude julgeolekuorganid ja Eestimaa Kommunistlik Partei Eesti sovetiseerimisel 1944–1953." 2015. Lk 410
Liepkalne

Liepkalne (varem Liepmuiža või Liepiņi) on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Sausnēja valla lääneosas. Ajalooliselt jäi asula Liepmuiža kihelkonda. Liepkalne jääb valla keskusest Sidrabiņist 6, endisest piirkonna keskusest Ērgļist 14 ja Riiast 106 kilomeetri kaugusele. Nüüdisaegne asula on endisaegse Liepkalne kirikumõisa (Linden, Liepmuiža) keskus. Teise maailmasõja järel oli see Liepkalne kolhoosi keskasulaks. Aastail 2006-2021 kuulus küla Ērgļi piirkonda. Asulas on Liepkalne luteri kirik. Seal asuvad raamatukogu ja Sausnēja kultuurimaja, külas asub Liepkalne bussipeatus. Aastal 2015 oli külas 43 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 35. Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 2. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 339. lk. ISBN 9984-00-436-8. "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 9. detsembril 2020. Vietvārdu datubāze
Liezēre

Liezēre on küla (vidējciems) Lätis Madona piirkonnas Liezēre vallas. Ajalooliselt jäi asula Liezēre kihelkonda. Nüüdisaegne asula on endisaegse Liezēre mõisa (Löser) keskus. Külas on raamatukogu. Sinna jääb Liezēre bussipeatus. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Tirguskalni muinaskalmed, Liezēre linnamägi, Liezēre järve asulakoht ja Stārķi allika asulakoht. Kohaliku kaitse all on Dārznieki muinaskalmed. Looduskaitse all on külas kasvav Euroopa lehis ümbermõõduga 3,59 meetrit. Aastal 2007 oli külas 239 elanikku. Aastal 2022 oli elanikke 186. Autotransporta direcija https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. november 2022. Vaadatud 25. novembril 2022. "Dārznieku senkapi". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. november 2022. Vaadatud 25. novembril 2022. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze