laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Karl Klein

Karl Klein VR II/3 (29. mai 1894 Tallinn – 3. juuni 1967) oli Eesti ujuja ja sporditegelane. Lõpetas 1913. aastal Tallinna Reaalkooli, õppis 1918 Riia Polütehnikumis ning 1922–1926 Tartu Ülikoolis kaubandust. Sportima hakkas 1911 Tallinna Valvaja spordiosakonnas, omandas iseseisvalt ujumisoskuse, sai süstemaatilise ujumisõppe Anton Õunapuult. Astus 1913 Tallinna Kalevisse. Võitis I Eesti üliõpilaste olümpial 1914 viievõistluse. Võistles 1918. aastal mitteametlikel Eesti ujumise meistrivõistlustel. Töötas Kalevis ujumisõpetajana, oli 1917 Pirital ujumiskursuste korraldaja. Ta võttis mereväe dessantpataljonis ja kompaniiülemana Kalevlaste Malevas osa Vabadussõjast. Sai autasuks talu Kloogal. Oli 1919. aastal I spordikongressi organiseerijaid. Aastatel 1928–1933 oli ta EKRAVE Liidu veespordiosakonna abijuhataja. Vabadusristi II liigi 3. järk (1920) "Klein, Karl - Eesti Entsüklopeedia". entsyklopeedia.ee. Vaadatud 10. juulil 2023.
MŠK Žilina

'MŠK Žilina on Slovakkia jalgpalliklubi, mis tegutseb Žilinas. See mängib Slovakkia kõrgliigas Superliga. Klubi on asutatud 1908. aastal. Žilina on tulnud Slovakkia meistriks seitse korda, viimati hooajal 2016/17. Seitsme meistritiitliga on see Slovakkias Bratislava Slovani järel teine edukaim klubi. Slovakkia karikavõistlused on võidetud hooaegadel 1960/61 ja 2011/12. Hooajal 1961/62 jõudis Žilina UEFA karikavõitjate karikavõistlustel veerandfinaali, kus kaotati kahe mängu kokkuvõttes Itaalia klubile Fiorentina 3:4. Hooajal 2010/11 osales Žilina UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniiril, kus aga kaotati kõik kuus mängu. Klubi kodustaadion on Štadión pod Dubňom, mis mahutab 11 253 pealtvaatajat. Seisuga 5. juuli 2023 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Marek Mintál (1996–2003) Tomáš Hubočan (2004–2007) Peter Pekarík (2005–2009) Martin Dúbravka (2009–2014) Ernest Mabouka (2010–2017) Milan Škriniar (2012–2016) Denis Vavro (2012–2017) László Bénes (2015–2016) Slovakkia Superliga: Võitja (7): 2001–02, 2002–03, 2003–04, 2006–07, 2009–10, 2011–12, 2016–17 Teised kohad (5): 2004–05, 2007–08, 2008–09, 2014–15, 2019–20 Slovakkia karikas: Võitja (2): 1960–61, 2011–12 Teised kohad (8): 1976–77, 1979–80, 1985–86, 1989–90, 2010–11, 2012–13, 2018–19, 2020–21 Slovakkia superkarikas: Võitja (4): 2003, 2004, 2007, 2010 Tšehhoslovakkia karikas: Teine koht: 1961 Ametlik koduleht
Gundars Vētra

Gundars Vētra (sündinud 22. mail 1967 Ventspilsis) on Läti korvpallitreener ja endine korvpallur. Hooajal 1992–1993 mängis ta NBA klubis Minnesota Timberwolves. Nõukogude Liidu korvpallikoondise koosseisus võitis ta 1990. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali ja 1989. aasta Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali. 1992. aasta suveolümpiamängudel Barcelonas osales ta Ühendatud meeskonna (SRÜ) koosseisus. Vētra on treenerina töötanud Lätis ja Venemaal. 2021. aastast on ta Läti naiste korvpallikoondise peatreener. 2023. aastast on ta Tartu Ülikool Maks & Moorits peatreener. Ta on abielus ja kahe tütre isa.
Krasnovišersk

Krasnovišersk (vene keeles Красновишерск) on linn Venemaal Permi krais, Krasnovišerski rajooni halduskeskus. Linn asub Višera jõe paremal kaldal, Permist ligikaudu 270 km põhjas. Krasnovišersk on Permi krai kõige põhjapoolsem linn. Asula tekkis aastatel 1894–1897 Vižaihha küla kohale, kuhu rajati metallurgiatehas. Alates 1926. aastast oli asulas Solovetsi erilaagrite 4. osakond, alates 1929. aastast Višera laagrite juhatus. 1929. alustati asulas paberi-tselluloosikombinaadi ehitust. Aleviõigused ja Krasnovišerski nime sai asula 1932. aastal. Linnaõigused anti Krasnovišerskile 1942. aastal. Красновишерский район Точка-на-Карте. Vaadatud 11. juulil 2023 Красновишерск "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 11. juulil 2023
Vaikse ookeani laevastik

Venemaa Föderatsiooni Sõjalaevastiku Vaikse ookeani laevastik (vene keeles Тихоокеанский флот ВМФ России, lühend TOF, ka TF) on Venemaa mereväe laevastikukoondis, mille peabaas asub Vladivostokis. Vaikse ookeani laevastik moodustati 1935. aastal Kaug-Ida merejõududest. Venemaa Föderatsiooni ajal aga leiti, et laevastiku sünniaasta on 1731. aasta, kui loodi Ohhotski flotill baasiga Ohhotskis. Vaikse ookeani laevastiku koosseisu kuuluvad strateegilised raketiallveelaevad, mitmeotstarbelised tuuma- ja diiselallveelaevad, pealveelaevad, merelennuvägi, maaväed ja rannakaitsevägede väeosad. Vaikse ookeani laevastiku lipulaev on alates 1996. aastast raketiristleja Varjag. Plaanitud on, et Vaikse ookeani laevastiku struktuuris luuakse 2025. aastal eriotstarbeliste allveelaevade diviis, mille koosseisu lülitatakse ka kaks tuumatorpeedo Poseidon kandjat (K-329 Belgorod ja Habarovsk). Vaikse ookeani laevastiku juhataja on alates aprillist 2023 admiral Viktor Liina. Varasematest laevastiku juhatajatest on tuntuim Nikolai Kuznetsov (juhataja 1938–1939 ja 1950–1951). История. structure.mil.ru 292 года Тихоокеанскому флоту: от ладей Охотской флотилии до ракетных крейсеров. dzen.ru, 21. mai 2023 Тихоокеанский флот. structure.mil.ru Названы сроки формирования новой дивизии подлодок на Камчатке. flot.com, 3. aprill 2023
Habarovsk (allveelaev)

Habarovsk (vene keeles «Хабаровск») on ehitusjärgus Venemaa eriotstarbeline tuumaallveelaev, ainus allveelaevaprojekti 09851 esindaja. Allveelaev projekteeriti Peterburis asuvas konstrueerimisbüroos Rubin ja ehitust alustati 2014. aastal Severodvinskis asuvas Sevmašis. Habarovskit ehitatakse kui tuumatorpeedo Poseidon kandjat (varem on Poseidoni kandjana valminud K-329 Belgorod). Valmimisel lülitatakse Habarovsk Vaikse ookeani laevastiku 2025. aastal loodava eriotstarbeliste allveelaevade diviisi koosseisu. Названы сроки формирования новой дивизии подлодок на Камчатке. flot.com, 3. aprill 2023
Saarlouis

Saarlouis (saksa; prantsuse Sarrelouis) on linn Saksamaal Saarimaa liidumaal, Saarlouis' kreisi keskus. Asub Saari jõe ääres, Prantsusmaa piiri lähedal. Linn ehitati Louis XIV korraldusel 1680. aastal rajatud piirikindluse juurde. 1815. aastal läks linn koos Saarimaaga Preisimaa valdusse. Aastatel 1793–1810 oli linna ametlik nimi Sarre-Libre ja aastatel 1936–1945 Saarlautern. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Saarlouis' koduleht
Baikalsk

Baikalsk (vene keeles Байкальск) on linn Venemaal Irkutski oblastis Sljudjanka rajoonis. Linn asub Baikali järve lõunakaldal, Sljudjankast umbes 33 km idakagus ja Irkutskist ligikaudu 88 km lõunas. Baikalsk on Irkutski oblasti kõige lõunapoolsem linn. Linna läbib Siberi raudtee. Baikalsk rajati alevina 1961. aastal seoses tselluloosi- ja paberikombinaadi ehitusega. Linnaõigused sai Baikalsk 1966. aastal. Tselluloosi- ja paberikombinaat suleti 2013. aasta detsembris. http://www.gks.ru/dbscripts/munst/munst25/DBInet.cgi?pl=8006001 Город Официальный сайт Байкальского муниципального образования Слюдянский район Иркутской области. Vaadatud 11. juulil 2023 Байкальск "Мой Город" : Народная энциклопедия городов и регионов России. Vaadatud 11. juulil 2023 Байкальский ЦБК закрылся официально : На комбинате началась вторая волна массовых увольнений Коммерсантъ, 25. detsember 2013. Vaadatud 11. juulil 2023
Franz Bernhard von Liphart

Franz Bernhard von Liphart (? –1710) oli Rootsi sõjaväelane ja ooberstleitnant, kes osales Põhjasõjas. Franz Bernhard von Liphart sündis Friedrichi ja Magdalena von Lipharti perre. 1701. aastal sai ta Valmiera maakaitseväepataljoni ülemaks ja ooberstleitnandiks. Franz Bernhard von Liphart suri 1710. aastal. Franz Bernhard von Liphart abiellus Judith von Liphartiga. Abielust sündisid Gustav Friedrich, Magdalena Elisabeth ja Margaretha Euphemia von Liphart. "Franz Bernhard von Liphardt". Vaadatud 11.07.2023. "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 11.07.2023.
Neil Simon

Marvin Neil Simon (4. juuli 1927 New York – 26. august 2018 New York) oli USA näitekirjanik ja stsenarist. Ta kirjutas üle 30 näidendi ja peaaegu sama palju filmistsenaariume. Ta pälvis enam Oscari ja Tony auhinna nominatsioone kui ükski teine kirjanik.[viide?] Simon kasvas üles ülemaailmse majanduskriisi aegses New Yorgis. Majanduslik kitsikus andis hoobi ka ta vanemate abielule, mistõttu oli Neili lapsepõlv suuresti rõõmutu ja ebastabiilne. Sageli leidis ta pelgupaiga kinodes, kus talle meeldis vaatamas käia komöödiafilme, eriti Charlie Chaplini filme. Pärast keskkooli lõpetamist ja väeteenistuse läbimist hakkas ta kirjutama stsenaariume eeskätt raadio-, aga ka üksikutele telesaadetele. Simoni loomingulise pärandi hulka kuulub nii romantilisi komöödiaid, farsse kui ka tõsisemaid dramaatilisi komöödiaid. Tema esimene näidend oli "Come Blow Your Horn" (1961), mida ta kirjutas kolm aastat. Broadwayl etendati seda näidendit üle 600 korral. Sellele järgnesid veelgi edukamad komöödialavastused "Paljajalu pargis" ("Barefoot in the Park"; 1963) ja "Veider paar" ("The Odd Couple"; 1965); neist viimase eest pälvis Simon Tony auhinna. Samuti on tuntud tema näidend "Päikesepoisid" ("The Sunshine Boys"; 1972), mis räägib kahest vanast rivaalitsevast komöödianäitlejast. 1991. aastal pälvis ta näidendi "Lost in Yonkers" (eesti keeles etendunud pealkirjaga "Kommipoodi ära eksind") eest Pulitzeri preemia. Tema loomingu hulka kuuluvad ka muusikalid "Sweet Charity" (1966) ja "Tõotused, tõotused" ("Promises, Promises"; 1968). Mitme tema näidendi põhjal on tehtud mängufilme. 2006. aastal pälvis ta Mark Twaini nimelise huumoriauhinna. 1983. aastal nimetati tema järgi üks Broadwayl asuv teater. "Suri „Päikesepoiste“ autor Neil Simon"[alaline kõdulink]. Õhtuleht. 27.8.2018. Vaadatud 31.12.2018
William Steig

William Steig (14. november 1907 Brooklyn, New York – 3. oktoober 2003 Boston, Massachusetts) oli USA lastekirjanik, karikaturist ja illustraator. Ta kirjutas lasteraamatu "Shrek!", mille põhjal on tehtud film "Shrek" ja selle järjed. Steig sündis 1907. aastal Brooklynis Austriast pärit poola-juudi sisserändajate peres. Tema isa Joseph Steig oli kunstnik ning tema Laura Ebel Steig õmbleja. Lapsena meeldis talle tegeleda maalimise ja lugemisega. Eriti olla teda paelunud "Pinocchio seiklused". Samuti tegeles ta spordiga ja kuulus kolledži veepallimeeskonda. Ta lõpetas 15-aastaselt Townsend Harrise keskkooli, kuid ei lõpetanud ühtegi kõrgkooli. Ta alustas õpinguid kolmes kõrgkoolis: kaks aastat õppis ta City College of New York'is, kolm aastat National Academy of Design'is ja kõigest viis päeva Yale'i Ülikooli kaunite kunstide koolis, enne kui välja kukkus. 1930. aastal hakkas ta ajakirjale The New Yorker tegema illustratsioone ja karikatuure. Kokku tegi ta The New Yorkerile üle 2600 joonistuse ja 117 esikaant. Vanemas eas hakkas Stegi kirjutama lasteraamatuid. Esimese lasteraamatu kirjutas ta 1968. aastal. Tema raamat "Sylvester and the Magic Pebble" (1969) pälvis Caldecotti medali. Kokku avaldas ta üle 30 lasteraamatu, sh "Doctor DeSoto" sarja. Tema tuntumaid teoseid on "Shrek!" (1990), mille alusel on tehtud film "Shrek" ja selle järjed. Ta oli abielus kolm korda. Esimene abielu oli pedagoogi ja kunstniku Elizabeth Mead Steigiga (1909–1983), kes oli kultuuriantropoloogi Margaret Meadi õde. Abielust sündisid tütar Lucinda ja poeg Jeremy (1942–2016), kes kogus tuntust flötistina. Filmis "Shrek nüüd ja igavesti" (2010) esitas Jeremy Steig rotipüüdja osa. Steig suri 2003. aasta oktoobris Bostonis 95-aastasena. 1970. aastal pälvis ta Caldecotti medali ("Sylvester and the Magic Pebble") ja 1983. aastal National Book Awardi ("Doctor De Soto"). 1977. aastal nomineeriti ta teosega "Abel's Island" Newbery medalile. Taas nomineeriti teda 1983. aastal teose "Doctor De Soto" eest. Aastatel 1982 ja 1988 nomineeriti teda ka Hans Christian Anderseni lastekirjanduspreemiale. http://dea.digar.ee/cgi-bin/dea?a=d&d=paevalehtew19350714.2.21#
Mārtiņš Brauns

Mārtiņš Brauns (17. september 1951 Riia – 24. november 2021 Riia) oli läti helilooja. Ta sündis Riias arstide pojana ja tema lapsepõlv möödus Aluksnes. Ta õppis Emīls Dārziņši Muusikakeskkoolis klaverit ja koorijuhtimist Gederts Ramani käe all. Ta lõpetas 1975. aastal Jāzeps Vītolsi nimelise Läti Konservatooriumi, kus oli õppinud Ādolfs Skulte kompositsiooniklassis. Ta töötas Draamateatri muusikaosakonna juhatajana (1975–1982) ning oli rokkansambli Sīpoli juht, klahvpillimängija ja helilooja (1978–1986). Alates 1986. aastast oli ta Läti Kinematografistide Liidu liige ja Läti Heliloojate Liidu liige. Ta oli kammerkoori "Sindi putnu dārzs" kunstiline juht (aastatel 1985–1992). 1995. aastast oli ta helisalvestusstuudio Mārtiņš omanik ja direktor. 2021. aastal, varsti pärast "Mowgli" uuslavastuse esilinastust 15. oktoobril, sattus Mārtiņš Brauns müokardiinfarktiga haiglasse, kus ta tõenäoliselt haigestus koroonasse. Ta suri 24. novembril 2021.
98. õhudessantdiviis

98. õhudessantdiviis (vene k. 98-я гвардейская воздушно-десантная Свирская Краснознамённая, ордена Кутузова дивизия имени 70-летия Великого Октября) on Venemaa õhudessantvägede väeüksus. Diviisi staap asub Ivanovos ja allüksused peamiselt Ivanovo oblastis. 217. kaardiväe õhudessantpolk 331. kaardiväe õhudessantpolk
Gianluca Scamacca

Gianluca Scamacca (sündinud 1. jaanuaril 1999 Roomas) on Itaalia jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa Itaalia kõrgliiga klubis Atalanta ja Itaalia jalgpallikoondises. Aastatel 2009–2012 kuulus ta Rooma Lazio ja 2012–2015 AS Roma noortesüsteemi. Seejärel liitus ta Hollandi klubiga PSV Eindhoven. Hooajal 2015/16 debüteeris ta PSV noortevõistkonnas Hollandi esiliigas, kuid klubi põhimeeskonnas jäi debüüt tegemata. 2017. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Itaalia klubiga Sassuolo. Sassuolo meeskonnas debüteeris ta Itaalia kõrgliigas 29. oktoobril 2017 mängus Napoli vastu. Hooaja 2017/18 teises pooles oli ta laenul Itaalia esiliigaklubis US Cremonese ja hooajal 2018/19 Hollandi kõrgliigaklubis PEC Zwolle. Suurema läbimurde tegi Scamacca hooajal 2019/20, kui lõi Itaalia esiliigaklubis Ascoli laenul olles üheksa väravat. Hooajal 2020/21 oli ta Sassuolost laenul Itaalia kõrgliigaklubis Genoa ning lõi sel hooajal Itaalia kõrgliigas kaheksa väravat. 2021. aasta suvel naasis Scamacca lõpuks Sassuolo meeskonda. Hooajal 2021/22 lõi Scamacca Itaalia kõrgliigas 16 väravat, millega oli liigas paremuselt kuues väravalööja. 2022. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu West Ham Unitediga. West Ham Unitedi meeskonnas ja Inglismaa kõrgliigas debüteeris Scamacca 7. augustil 2022 mängus Manchester City vastu. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas sama aasta 18. augustil UEFA Euroopa Konverentsiliiga play-off-ringi mängus Taani klubi Viborgi vastu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 1. oktoobril 2022 mängus Wolverhampton Wanderersi vastu. Hooajal 2022/23 võitis ta West Ham Unitediga UEFA Euroopa Konverentsiliiga. Suvel 2023 liitus Scamacca ligi 25 miljoni euro eest Atalantaga. Aastatel 2014–2021 mängis Scamacca Itaalia noortekoondistes, kus parimaks tulemuseks jäi teine koht 2018. aastal Euroopa U-19 meistrivõistlustelt. Itaalia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 8. septembril 2021 MM-i valikmängus Leedu vastu. West Ham United UEFA Euroopa Konverentsiliiga: 2022–23 Itaalia U19 UEFA Euroopa U-19 meistrivõistlused: Teine koht 2018 "West Ham United sign Italy international centre-forward Gianluca Scamacca". West Ham United F.C. 26. juuli 2022. Vaadatud 26. juulil 2022. "Scamacca and Bowen strike in Wolves win". West Ham United F.C. Vaadatud 7. oktoobril 2022. Profiil West Ham Unitedi kodulehel
Hüdrostaat

Hüdrostaat on allveeaparaat, mis lastakse baaslaevalt trossi otsas vette veealuste uuringute teostamiseks. 1911. aastal valmistas ameerika insener Hans Hartman illuminaatoriga terasest kestas silindrikujulise hüdrostaadi ja laskus sellega Vahemeres trossi otsas 458 m sügavusele. Nüüdisaegseid hüdrostaate nimetatakse ka allveekambriks. Batüsfäär Как человек первый раз спустился в бездну. Батискаф Огюста Пиккара. naukatehnika.com, 18. veebruar 2023
Otto Reinhold von Tiesenhausen

Otto Reinhold von Tiesenhausen (1627–1719) oli Rootsi sõjaväelane, vabahärra ja ooberstleitnant, kes osales Põhjasõjas. Otto Reinhold von Tiesenhausen sündis 1627. aastal Frommhold von Tiesenhauseni perre. Põhjasõja algul, 1701. aastal määrati ooberstleitnant Tiesenhausen Kokneses moodustatud maakaitseväepataljoni ülemaks. Pataljoni ülemana osales ta järgmisel aastal toimunud sõjategevuses. Otto Reinhold von Tiesenhausen suri 1719. aastal (mõne allika järgi ka 1713). Otto Reinhold von Tiesenhausen abiellus N.N. von Tiesenhauseniga. Abielust sündis Ernst Frommhold von Tiesenhausen. "Otto Reinhold von Tiesenhausen". Vaadatud 11.07.2023. "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 11.07.2023.
Anton Üksti (kultuuritegelane)

Anton Üksti (1866 Uuemõisa vald – 1959 Leisi vald) oli Saaremaal Leisis tegutsenud kaupmees ja kultuuritegelane. Anton Üksti oli 20. sajandi alguses Triigi sadama rajaja. Ta ehitas Leisi alevikku esimesed majad, sealhulgas Leisi kauplushoone (praegune vallamaja), mis valmis 1908. Üksti pani aluse ka Leisi seltsielule, tema juhtimisel lavastati esimene näitemäng ja asutati laulukoor. 1937. aastal kirjeldas Anton Üksti oma juubelikõnes kultuurielu algatamisest Leisis järgnevalt: "Juubilari [A. Üksti] sõnawõtt selgitas kuulajaile wärwikates piltides neid olusid, mis walitsesid Leisis aastat nelikümmend tagasi, kui tema seltskonnategewuse põllul hakkas ajama esimesi wagusid. Takistusi tehti nii ülemalt kui ka alamalt poolt, sest Wene wõimu esindajad ei tahtnud näha mingisugust waimlist tegewust eestlaste poolt, rahwas oma üldsuses oli aga siis weel niiwõrd arenematu, et tal puudus huwi kõige muu vastu peale kõrtsis joomise. Ainukeseks kogunemiskohaks olnud Leisi vana kõrts, kuhu sellal õhtuti kogunenud mitte ainult mehed, waid ka neiud ja sagedasti naised sülelastegagi, et läpastawas kõrtsiõhus meestega wõidu kilatseda ja tantsida. Laulukoori loomisel pidanud härra Üksti koorijuhina parematele lauljatele sagedasti hobuse järele saatma ja nad lauluharjutusele ning tagasi sõidutama. Lauluharjutuse lõpul tulnud lauljaid oma kulul kostitada, muidu olevat kõrts neile suuremat lõbu pakkunud. Esimesed peod peetud kõrtsi hoovis, kuhu sõnnikusele põrandale raputatud saepuru." 1910. aastal ilmus tal luulekogu "Wälkuwad kiired". 1917. aastal valiti ta Saaremaa maanõunikuks. Eesti poliitik Andres Taimla oli tema lapselapselaps. Trei, Anne (2011). Pildikesi Karja kihelkonnast. Tallinna Raamatutrükikoda. Lk 533. ISBN 978-9949-21-622-2. "Vana seltskonnategelase austamine Leisis". Meie Maa. 19 (167): 2. 4. detsember 1937 – cit. via DIGAR. Laine, Aare (26. aprill 2008). "Leisis tähistatakse saja aasta juubeleid". Saarte Hääl. Vaadatud 11. juuli 2023. "Wälkuwad kiired : [Luuletused] | DIGAR". www.digar.ee. Vaadatud 26. juulil 2023. "Saaremaa maakonna nõukogu koosolek". Meie Maa. 11 (100): 2. 18. detsember 1920 – cit. via DIGAR.
Jaroslav Hrõtsak

Jaroslav Jossipovitš Hrõtsak (Ярослав Йосипович Грицак; sündis 1. jaanuaril 1960 Dovges, Strõi rajoonis, Lvivi oblastis) on Ukraina ajaloolane, Lvivi Ukraina Katoliku Ülikooli professor ja Ivan Franko nimelise Lvivi Rahvusliku Ülikooli ajalooinstituudi direktor ning teadusajakirja "Ukraine Modern" peatoimetaja. 1977–1982 õppis Lvivi Ivan Franko nimelises Riiklikus Ülikoolis ajalugu, 1982–1992 töötas Lvivi ülikoolis vanemteadurina. 1987. aastal kaitses Lvivi ülikooli juures ajalooteaduste kandidaadi väitekirja teemal "Borissoslavski-Drogobõtski naftabasseini töötajad 19. sajandi teisel poolel ja 20. sajandi alguses: kujunemine, positsioon, klassivõitlus." 1996. aastal kaitses Ukraina Rahvusliku Teaduste Akadeemia Ukraina Arheograafia Instituudis ajalooteaduste doktori väitekirja teemal "Moodsa ukraina rahvuse kujunemine: probleemi historiograafia ja historiosoofia." 1996–2009 külalisprofessor New Yorgi Columbia ülikoolis ja Budapesti Kesk-Euroopa Ülikoolis. 1999–2008 Lvivi ülikooli ajaloouuringute instituudi direktor, Ukraina katoliku ülikooli Ukraina uusaja ja nüüdisajaloo osakonna professor. 1999–2008 Rahvusvahelise Ukrainlaste Assotsiatsiooni esimene asepresident. Teadusliku aastaraamatu "Modern Ukraine" asutaja ja peatoimetaja, ajakirjade "Ukrainian Humanitarian Review", "Kritika", "Ab Imperio" toimetuskolleegiumi liige. Aastast 2015 juhib Holodomori uuriva Saksa-Ukraina ajalookomisjoni Ukraina sektsiooni. Üks tema lemmikteemasid on Ukraina rahvusliku liikumise ühe rajaja ja poeedi Ivan Franko elu ja tegevuse uurimine. Грыцак Я. И. Рабочие Бориславско-Дрогобычского нефтяного бассейна во второй половине XIX — начале XX вв. : формирование, положение, классовая борьба : автореферат диссертации на соискание учёной степени кандидата исторических наук. — Львов: Львовский ордена Ленина государственный университет им. И. Франко, 1986. — 16 с. Грицак Я. Формування модерної української нації: історіографія та історіософія проблеми. — Автореферат диссертации доктора исторических наук: 07.00.06. — К.: НАН України, Ін-т укр. археографії та джерелознавства ім. М. С. Грушевського, 1996. — 43 с. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. aprill 2014. Vaadatud 11. juulil 2023.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.eurointegration.com.ua/experts/2019/10/24/7102246/ https://arvamus.postimees.ee/7812528/intervjuu-ukraina-ajaloolane-sojast-on-saanud-too-mis-tuleb-ara-teha
47. üksik mehhaniseeritud brigaad

47. üksik mehhaniseeritud brigaad Magura (47-ма окрема механізована бригада «Ма́ґура») on Ukraina maaväe mehhaniseeritud jalaväebrigaad. Pärast 24. veebruaril 2022 alanud Venemaa sissetungi alustasid Veleri Markus ja Ivan Šalamaha 47. ründepataljoni moodustamist. Pataljonist formeeriti hiljem 47. ründepolk. 15. novembril 2022 moodustati 47. brigaad, mis nimetati hiljem 47. üksikuks mehhaniseeritud brigaadiks. Brigaadi esimene ülem oli alampolkovnik Oleksandr Sak. 23. augustil 2023 heiksasid 47. brigaadi sõdurid Robotõne asulas Ukraina lipu. Brigaadi üksused osalesid 2023. aasta novembris lahingutes Avdijivka piirkonnas. International MaxxPro, M-55S, BMP-1 ja Bradley. RBS 70 У 47-й бригаді «Маґура» після скандалу з Маркусом змінили командира – ЗМІ (vaadatud: 16.09.2023) Головним сержантом 47-ї ОМБр замість Маркуса призначено Аверіна. ФОТО Джерело: https://censor.net/ua/p3431030 (vaadatud: 14.07.2023) Тарас Сафронов. 47 бригада “Маґура” – шлях до прориву 30. juuni 2023 (vaadatud: 12.07.2023) Українські бійці на БМП "Bradley" ліквідували окупантів, які намагались прорватись у напрямку села Степове неподалік Авдіївки. ВIДЕО Джерело: https://censor.net/ua/v3454959 (11.11.2023) УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №273/2024 Про відзначення почесною відзнакою «За мужність та відвагу». 1. Відзначити почесною відзнакою «За мужність та відвагу» 47 окрему механізовану бригаду Сухопутних військ Збройних Сил України, 06.05.2024 Тарас Сафронов. 47 бригада “Маґура” – шлях до прориву 30. juuni 2023 (vaadatud: 14.07.2023) В составе ВСУ пополнение – 47-я штурмовая бригада (vaadatud: 11.07.2023) "Не реагувати на вибухи і постріли": у Генштабі показали, як тренується 47 ОМБр "Маґура". Фото (vaadatud: 11.07.2023) Командира 47 ОМБр Сака сняли с должности. Бригаду возглавит Александр Павлий – кто это (vaadatud: 16.09.2023) Ukrainian flag raised over Robotyne(vaadatud: 17.12.2023) Бригада “Маґура” отримала бронемашини MaxxPro (vaadatud: 12.07.2023) Bradley витримав підрив та влучання протитанкової ракети (vaadatud: 17.07.2023) 47 ОМБр отримала на озброєння шведські RBS 70 (vaadatud: 11.07.2023)
1972. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

XVIII NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Riias 1972. aastal. Kui eelmisel korral toimus finaalturniir Lätis (1961), tuli Andris Andreiko NSV Liidu meistriks esimest korda, siis seekord juba seitsmendat korda.
NHL Entry Draft

NHL Entry Draft (prantsuse: Repêchage d'entrée dans la LNH) on iga-aastane koosolek, kus iga National Hockey League'i frantsiis valib süstemaatiliselt välja õigused saadaolevatele jäähokimängijatele, kes vastavad drafti nõuetele (Põhja-Ameerika mängijad 18–20-aastased ja Euroopa/rahvusvahelised mängijad vanuses 18–21 aastat; kõik teised astuvad liigasse piiranguteta vabaagentidena). NHL-i osavõtu draft peetakse kord aastas, tavaliselt kahe kuni kolme kuu jooksul pärast eelmise tavahooaja lõppu. Drafti käigus valivad meeskonnad kordamööda amatöörmängijaid juunior- või kolledžiliigadest ning profimängijaid Euroopa liigadest.