laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Šugni keel

Šugni keel on pamiiri keelte hulka kuuluv keel, mida kõneles 1975. aastal umbes 40 000 inimest Tadžikistanis ja 1994. aastal 20 000 inimest Afganistanis. Šugni ehk kušaani rahvast rušanide, bartangide, orošoride jt allrühmadega kokku võib olla kogu maailmas kuni 73 000 hinge, kuid teistel andmetel oli neid ainuüksi Tadžikistanis 1999. aastal 90 000. ISO 639-3 kood on sgh. šugni keeles – xuγ̌nůn ziv (kirillitsas: хуг̌ну̊н зив) vene keeles – шугнанский язык inglise keeles – Shughni, aga ka Shugnan-Rushan, Shughnani, Shugan, Shighni, Khugni, Kushani, Saighani, Ghorani Tadžikistanis: Pamiiri mägedes, Mägi-Badahšanis Šugni, Rušani ja Mugrabi rajoonis. Afganistanis: Pamiiri mägedes, mõlemal pool Tadžikistani ja Afganistan piiri Ishkashimist põhjas. orošori murre rušani murre ja rušani murde hulka arvatud orošoni murre nendele lisaks ka iseseisvateks keelteks peetud bartangi murre hufi murre Hiinas kõneldavad Sarikoli murded pole neile arusaadavad. Emakeele kõnelejaid oli Tadžikistanis 70%, laste seas 60%. Kirjakeelt pole. Emakeelest peavad lugu, kuid kirjakeeleks on peamiselt tadžiki keel. (Jazgulami, šugni ja vahhi keele andmed on kahtlaselt sarnased ega pruugi olla tõesed.) Afganistanis: Pamiiri mägedes, mõlemal pool Tadžikistani ja Afganistani piiri Ishkashimist põhjas. Emakeelne kirjaoskus on alla 1%. Kohalikus ametlikus keeles kirjutada oskab 5% kuni 15%. Aastal 1931 loodi tähestik ladina tähestiku alusel, kuid 20. sajandi algusest on teada ka araabia kirjas tekste. Mõne aastaga sai tähestik järgmise kuju: Enne 1938. aastat avaldati õpikuid, ajalehti ja muud. Seejärel kuni 1980. aastate lõpuni kirjakeelt ei tarvitatud. Nüüd on kohandatud kirillitsas avaldatud üht teist muuhulgas ajalehtedes Badahšon (Бадахшон), Marifat (Маърифат), Farhangi Badahšon (Фарҳанги Бадахшон). Šugni keele õpikus tarvitatud tähestik: Võrdluseks: Ismailiidid Mägikarjakasvatus Аламшо М., Карамшо Д. Хуг̌ну̊ни зив̌, Хоруғ, «Помир», 2000. a lk 134 Шугнанский язык, Языки Российской Федерации и соседних государств, Moskva, «Наука», 2005, 3. köide, lk 606 (5-02-011237-2) trükiarv 1200 Shughni A language of Tajikistan Şamвizodāt M.B. Xugnөni alifbә. Ƣullajen çāt. Sitalinobod — Toşkand 1931 Şamвizoda Çamşed. Alifbe. Awalөn sol çat. Stalinobod, 1937 Карамшоев. Шугнанско-русский словарь. 3 вып. М., 1988—1999.
2. Üksik jalaväepataljon

2. Üksik Jalaväepataljon (algselt 2. Jalaväepolk) oli 1918. aastal moodustatud Eesti Kaitseväe ja Eesti sõjaväe väeosa. Polgu sünnipäevaks loeti 21. novembrit 1917 või 23. novembrit, kui allkirjastati käskkiri nr. 1 2. Eesti jalaväepolgu kohta. polkovnik Johan Unt, 2. Jalaväepolgu ülem (21. november 1918 – 10. veebruar 1919) alampolkovnik Hans Kurvits, 2. Jalaväepolgu ülem (10. veebruar 1919 – 22. detsember 1919) .... alampolkovnik Hans Kurvits, 2. Jalaväepolgu ülem (11. september 1920 – 1. september 1921) kolonel Siegfried Pinding, 2. Jalaväepolgu/rügemendi ülem (1. september 1921 – 1. september 1925) kolonel Peeter Oinas, 2. Jalaväerügemendi ülem kolonelleitnant Villem Saarsen, 2. Jalaväerügemendi ülem (1. mai 1932 – 15. juuni 1934) kolonelleitnant Vilhelm-Richard Kohal. 2. jalaväepolgu I brigaad I pataljon II pataljon, ülem alamkapten Eduard Liibus 2. jalaväepolgu II brigaad (Pärnus), ülem: staabikapten Felix Tannenbaum 2. jalaväepolk võttis sõjategevusest osa peamiselt Lõunarindel Lõuna-Eestis ja Põhja-Lätis. 19. detsembril 1919. aastal viidi polk üle Jõhvi-Sompa ümbrusse, kus ta püsis kuni Vabadussõja lõpuni, mil ta suunati Võrru. Pärast Vabadussõja lõppu dislotseerusid 2. jalaväepolgu allüksused Tartus. 1921. aastal allutati polgule demobiliseerimise tulemusel Kuperjanovi Partisanide Pataljoni vähendatud isikkoosseisuga pataljon. 1922. aastal viidi Eesti Rahvaväes sõjaväeliste auastmete ja terminite üleviimine Venemaa keisririigi aegsetelt auastmetelt ja terminitelt euroopalikele sõjalistele terminitele ning kehtestati euroopalikud auastmenimetused ja väeüksuste nimetused, 24. novembril 1922. aastal võeti kasutusele termin “rügement” senise “polgu” asemel, “kompanii” senise “roodu” asemel jne. 24. novembril 1922 nimetati 2. Jalaväepolk ümber 2. Jalaväerügemendiks. Eesti Rahvaväes 1928. aasta sõjaväereformi käigus teostatud reorganiseerimise käigus moodustati seniste isikkoosseisuga komplekteeritud rügementide asemel üksikud jalaväepataljonid, mis sõja alguse korral oleksid täiendatud mobiliseeritavatega ning moodustatud samade numbritega jalaväerügementideks. 1928. aastal viidi Kuperjanovi partisanide pataljon 2. jalaväerügemendi alluvusest välja ja rügement reorganiseeriti 2. Üksikuks Jalaväepataljoniks asukohaga Tartus. 1940. aastal pärast Eesti annekteerimist ja okupeerimist NSV Liidu poolt, liideti 2. Üksik Jalaväepataljon 182. Eesti Laskurdiviisi 232. laskurpolku. Väeosa asukohaks sai Elva ja polgukomandöriks polkovnik Jaan Lukas. Eesti Teise Polgu Selts Sõdur 1928, nr. 27/28, lk. 868-869 Akt Eesti Demokratlise Wabariigi Wäljakuulutamise kohta Pärnu linnas 23(10) weebruaril 1918. a kell 8 õhtu, RT, 27.11.1918, 1 Juhan Mõttus, Enn Kippel. "2. jalaväepolgu ajalugu", 2007, ISBN 978-9985-858-53-0, ISSN 1406-3409 Ago Pajur. Kui Lembitu polk oli Sakala malev. // Viljandi Muuseumi Aastaraamat 2001. Viljandi, lk 105–128.
Ю

Ю (ю) on kirillitsa täht, mis hääldub /ju/. Vene tähestikus on see eelviimane täht. Sellega märgitakse foneeme /ju/ või (pärast palataliseeritud konsonanti) foneemi /u/.
Heinrich von Heimburg

Heinrich von Heimburg (ka Hinnenberg) oli Liivi ordu maameister aastatel 1246–1248. Heinrichi isa oli tõenäoliselt Lupold von Heimburg. Ta pärines Ida-Saksimaalt Heimburgist Halberstadti lähedalt. Tema suguvõsa kuulus esialgu ministeriaalide hulka. 13. sajandi alguses oli see üks Saksi hertsogkonna mõjukamaid. 1239 on Heimburgi märgitud Saksa ordu rüütelvennana Langelnis. Tal olid väga lähedased toonase Braunschweigi hertsogi Ottoga, kes kutsus teda oma kalleimaks sõbraks. 1240. aastal on teda mainitud rüütelvennana Mergentheimis kõrgmeister Konrad von Thüringeni lähikonnas. Kuus aastat hiljem nimetati ta Liivi ordu maameistriks, kuid juba kaks aastat hiljem pöördus ta Saksamaale tagasi. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 370 (lk 308–310).
Anno von Sangerhausen

Anno von Sangerhausen (nimetatud ka Anno Sangerhausenist, Sangerhauseni Anno) oli Liivi ordu maameister ja Saksa ordu kõrgmeister 13. sajandil. Anno pärines Sangerhausenist Eislebeni lähedalt Tüüringist. Tema suguvõsa liikmed olid Tüüringi krahvide vasallid. 1254. aastal nimetati Sangerhausen Liivi ordu maameistriks. Kuid juba kaks aastat hiljem lahkus ta sellest ametist ning valiti järgneval, 1257. aastal, Saksa ordu kõrgmeistriks. Sel ametikohal oli ta kuni 1273. aastani. Ylle, Culle, Env, Muntelene, Tappete, Yalde, Melete ja Cake Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 752 (lk 559–560).
Heinrich von Dincklage

Heinrich von Dincklage (ka Dincelaghe, Dinstelage) oli Liivi ordu maameister aastatel 1295–1296. Ta pärines tõenäoliselt Vestfaalist Dinckelagede suguvõsast. Tema teenistuskäigu kohta ordus pole midagi teada peale selle, et ta oli umbes aasta Liivi ordu maameister. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 172 (lk 173–174).
Konrad von Hattstein

Konrad von Hattstein (ka Cuno von Hattenstein, Hatzigenstein, Hazzigenstien) oli Liivi ordu maameister aastatel 1288–1289 või kuni 1290. Konrad sündis Hessenis Hattsteinis Frankfurdi lähedal. Tema suguvõsa pärines ministeriaalide hulgast. Hiljem olid nad Sponheimi krahvide vasallid. Nagu mitmed tema sugulased, oli ka Konrad esialgu orduvend Preisimaal. 1275–1278 oli ta Natangeni (Notangia) foogt ja komtuur, 1283 komtuur Thornis (Toruń), 1284–1286 Elbingis (Elblag). 1288. aastal määrati ta Liivi ordu maameistriks, kuid juba mõne aasta pärast läks ta Saksamaale, kus oli 1296–1303 Brandenburgi komtuur. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr 354 (lk 296–298).
Konrad von Feuchtwangen

Konrad von Feuchtwangen (surnud 5. juulil 1296) oli Liivi ordu maameister ja Saksa ordu kõrgmeister 13. sajandil. Ta pärines Frangimaalt Feuchtwangenist. Tema suguvõsa pärines ministeriaalide seast. Ka mitmed tema sugulased olid Saksa ordu liikmed. Juba 1259. aastal mainiti teda Austria maakomtuurina. Sellena oli ta ametis kuni 1279. aastani, misjärel nimetati Liivimaa maameistriks, ühtlasi oli ta ka maameister Preisimaal. Kuid juba 1281. aastaks oli ta neist ametitest lahkunud ja jätkas ordukarjääri Saksamaal, olles esialgu Frangimaa maakomtuur ja saades 1284. aastal Saksa meistriks. 1291. aastal valiti ta kõrgmeistriks, kelleks ta jäi kuni surmani. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 238 (lk 222–223).
Otto von Lauterberg

Otto von Lauterberg (ka Lutterberg(h); surnud 16. veebruaril 1270) oli Liivi ordu maameister aastatel 1267–1270. Otto pärines Lauterbergi krahvisoost, tema isa oli ilmselt krahv Burchard Struvo von Lauterberg. Tema sünniaega ja seda, mitmes poeg ta oli, pole siiski teada. Pole teada ka seda, millistel kohtadel Otto enne ordumeistriks saamist Liivi ordus oli. Lauterberg langes leedulastega peetud Karuse lahingus 1270. aastal. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 537 (lk 409–412). Kes maeti Karuse kiriku altari alla?
Foorum

Foorum (ladina keeles forum "turuplats") oli vanaaja linnades rahva kogunemiseks määratud väljak. Foorum oli linna poliitiline ja ärikeskus ning kohtu asupaik. Eriti tuntud on Rooma foorum. Agoraa
Aednik

Aednik on aiandusspetsialist, kes juhib puukooli tööd või tegeleb parkide, aedade ja muude haljasalade hooldamisega. Haljasala hooldamisspetsialisti kohta kasutati varem nimetust kärner, sõna pärines saksakeelsest aedniku nimetusest Gärtner.
Tundlad

Tundlad (ladina keeles antennae; ainsuses tundel, antenna) on lülijalgsete keha esimesele segmendile (pea osa) kinnituvad paarilised jätked. Need talitlevad peamiselt kompimis- ja haistmiselunditena. Enamiku lülijalgsete tundlad on üheharulised (sealhulgas kõikidel putukatel), vähilaadsete tundlad on kaheharulised ning tundlad puuduvad lõugtundlaste (Chelicherata) ja tõukjalaliste (Protura) rühmade esindajatel. Tundlad koosnevad enamasti kolmest osast: peale kinnituvast aluslülist, pöördlülist ja harilikult mitmelülilisest tundlapiust. Niitjas (filiform) tundel moodustub segmentidest, mis on kogu tundla ulatuses enam-vähem ühe suurused. See on tundla põhistruktuur, millest on palju erinevaid modifikatsioone. Niitjad tundlad on esindatud paljudes putukarühmades, nagu kiililised, tirtslased, ritsiklased, mardikalised ja täilised. Harjasjas (setaceous) tundel koosneb suurest hulgast segmentidest ja aheneb järk-järgult tipu suunas. Harjasjad tundlad on näiteks prussakalistel, harjashännalistel, ühepäevikulistel, kevikulistel ja ehmestiivalistel. Niitjaid ja harjasjaid tundlaid kasutatakse peamiselt kompimiseks, näiteks toidu otsimisel. Helmesjas (moniliform) tundel koosneb ümaratest segmentidest ja näeb välja nagu pärlite jada. Esineb paljudel mardikalistel. Saagjas (serrate) tundel moodustub segmentidest, mis on üksteise suhtes ühele poole nurga all. Paljudel mardikalistel, näiteks naksurlastel ja tulilastel. Niitjas tundel Harjasjas tundel Helmesjas tundel Saagjas tundel Kamjas (pectinate) tundel koosneb segmentidest, mis on ühe külje pealt pikenenud. Esineb näiteks pidevkehalistel ja mardikalistel. Kamjad tundlad on kohastumus keemiliste signaalide vastuvõtmiseks õhust. Kasutatakse toidu või vee olemasolu hindamiseks, partneri leidmiseks ja vaenlaste tuvastamiseks. Nuijas (clavate) tundel moodustub segmentidest, mis laienevad tipu suunas. Esineb näiteks liblikalistel ja mardikalistel. Nupuga (capitate) tundla viimased segmendid on laienenud. Esineb näiteks mardikalistel. Lameljal (lamellate) ja lehvikulaadsel (flabellate) tundlal on segmendid lamenenud ja lehtjad, asetsedes üksteise peal. Need meenutavad lehviku volte. Esineb mardikalistel. Kamjas tundel Nuijas tundel Nupuga tundel Lameljas tundel Lehvikulaadne tundel Põlvjas (geniculate) tundel on keskelt kõverdunud. Esineb sipelglastel ja mardikalistel. Sulgja (plumose) tundla segmentidel on palju peeneid harusid, mis annavad sellele sulge meenutava välimuse. Esineb paljudel kahetiivalistel. Harjaskarvaga (aristate) tundel on kukrulaadne, külgneva harjasega. Esineb kahetiivalistel. Põlvjas tundel Sulgjas tundel Harjaskarvaga tundel kombitsad suised Insect antennae www.amentsoc.org Kasutatud 03.09.2016 (inglise) Putukate välisehitus. Pea www.zbi.ee Kasutatud 03.09.2016 Antenna, antennae, antennomere bugguide.net Kasutatud 03.09.2016 (inglise) Types of Antennae projects.ncsu.edu Kasutatud 03.09.2016 (inglise) Putuka välisehitus
Aḩmad ibn Faḑlān

Aḩmad ibn Faḑlān ibn al-‘Abbās ibn Rāshid ibn Ḩammād (Araabia: أحمد بن فضلان بن العباس بن راشد بن حماد‎) oli 10. sajandi Araabia rännumees. Ta on tuntud peamiselt Põhja-Euroopa rahvaste kirjeldajana, sealhulgas oli ta tunnistajaks laevapõletusmatusele.
Suised

Suised on lülijalgsete (sealhulgas putukate) suu ümber paiknevad, loomarühmiti väga erineva kujuga jätked, mille peaülesanne on toidu vastuvõtt ja selle esmane töötlus (näiteks tükeldamine, surmamine). Suised on arenenud ürgsete vormide jäsemetest, suuava ülalt kattev ülahuul on aga näokilbi väljakasve. Enamasti on lülijalgsetel suiseid 3 paari. Esimese suistepaari moodustavad ülalõuad (mandibulae), 2. ja 3. paari aga alalõuad (maxillae). Ülalõug on kompaktne, alalõug ja alahuul koosnevad osadest. Neil on hästi liikuvad lisandid – kobijad, mida kasutatakse maitsmiseks ja toidu suhu juhtimiseks. Vastavalt toitumistüübile on putukate suised evolutsiooni käigus omandanud erinevaid vorme. Kõige levinumad on nelja tüüpi suised: haukamissuised libamissuised pistmissuised imemissuised tundlad "Suised". Hariduskeskus. Vaadatud 01.02.2021.
Maastikuarhitekt

Maastikuarhitekt on maastikuarhitektuuri spetsialist, kes kujundab välisruume ja selle elemente – näiteks aiad, pargid, skväärid, platsid, väljakud, linnapuistud, kalmistud, puhkealad, veekogud jpm. Maastikuarhitekt on Eestis vähemalt nelja aastase akadeemilise erialase haridusega diplomeeritud spetsialist, kelle põhiliseks tegevuseks on maastiku ruumiline kujundamine. Eestis saab maastikuarhitektiks õppida Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudis. Õppetööd korraldab maastikuarhitektuuri õppetool. Eesti Maastikuarhitektide Liit Eesti Maastikuarhitektuuri Üliõpilaste Selts Tutvustus: Eesti Maastikuarhitektuuri Üliõpilaste Selts Maastikuarhitekt. maastikuarhitekt.ee Õppestruktuur. emu.ee Maastikuarhitektuur. emu.ee
Pytheas

Pytheas Massaliast (vana-kreeka Πυθέας ὁ Μασσαλιώτης) oli 4. sajandil eKr elanud Kreeka geograaf ja maadeuurija. Umbes aastal 325 eKr reisis ta Põhja-Euroopasse, kus uuris osa Suurbritanniast, jõudis Läänemerele ja kirjeldas esimesena maad, mida kutsuti Thuleks.
Foorum (täpsustus)

Foorum oli rahvakogunemisväljak Vana-Rooma linnades. Eriti tuntud on Rooma foorum. "Foorum" on Eesti Televisiooni telesaade. Foorum on veebileht, kus toimuvad arutelud mingitel teemadel. Foorum on äri- ja vabaajakeskus Tallinna Kesklinna linnaosas.
Mõntu kraav

Mõntu kraav on kraav Saaremaal Saaremaa vallas Mõntu külas. See on mitteavalik veekogu. Mõntu kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1700002.
Wardi kast

Wardi kast on 1830. aastatel Suurbritannias Nathaniel Bagshaw Wardi leiutatud õhukindel klaaskast, kuhu saab paigutada taimed koos mulla ja veega, et neid kaitsta õhusaaste eest või transportida suurte vahemaade taha. Wardi kasti võib lugeda tänapäeva terraariumi ja akvaariumi eelkäijaks. Doktor Ward oli botaanikahuviline mees, kes kogus rohkem kui 25 tuhandest eksemplarist koosneva herbaariumi. Sõnajalgadele tema Londonis paiknev koduaed siiski ei sobinud, sest neid kahjustas Londoni sudu, mis koosnes kivisöesuitsust ja väävelhappe aurudest. Vastupidi oma sõnajalgade senisele kiratsemisele avastas ta 1829 oma klaaspudelitest, kus ta hoidis liblikakookoneid ja muud sellist, et sinna sattunud sõnajalaeosed idanevad ja kasvavad isegi viletsal pinnasel. Ta laskis puusepal ehitada tihedalt klaasitud puukasti, kattis selle põhja mullaga ja nägi, et sõnajalad selles vohavad. Doktor Ward avaldas oma katse ja kirjutas sellest raamatu "Taimede kasvust tihedalt klaasitud kastis". Alates 16. sajandi lõpust olid maadeuurijad ja rändurid haruldasi taimi püüdnud Euroopasse tuua, kuid seda tuli teha seemnete, mugulate, risoomide või juurikatena. Kuid Wardi kastides sai õrnad taimed panna laeva tekile, et nad saaksid koguda päikesevalgust ja kondenseerunud niiskust, kuid oleksid kaitstud mereõhus oleva soola eest. Esimese katse klaasitud kastidega tegi Ward 1833, kui ta toimetas meritsi 2 suurt klaasitud kasti, mis olid täis Inglismaa rohttaimi ja sõnajalgu, Sydneysse. Reis kestis mitu kuud ja saabudes olid taimed endiselt heas seisukorras. Austraaliast toimetas ta Inglismaale hulga kohalikke taimi, mis polnud kunagi varem sellist teekonda üle elanud, aga nüüd saabusid nad Inglismaale hea tervise juures, elades üle isegi Kap Hoorni juures kogetud tormi.
Julius von Cube

Julius Gustav von Cube (vene Юлиус Густав (Юлий Леонтьевич) фон Кубе; 13. august 1815 Riia – 6. september 1888 Baden-Baden) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi riigitegelane. Ta oli keiser Aleksander II aegne tõeline riiginõunik, Kuramaa asekuberner 28. detsembrist 1857 kuni 13. maini 1858 ja Liivimaa asekuberner 13. maist 1858 kuni 11. veebruarini 1872. Tema vanemad olid Liivimaa asekuberneri ametit pidanud (1821–1852) tõeline riiginõunik Ludwig von Cube (1788–1855) ja Hummuli mõisa omanik Amalie Wilhelmine Weitzenbreyer (1790–1858), kelle isa oli Pärnu kreisi arst Karl Gotthard (Carl Gotthelf) Weitzenbreyer (1762–1812). Ta abiellus 1856 Alexandrine Natalie Wilpertiga (1838–1916). Генерал-губернаторства Genealogisches Handbuch der Öselschen Ritterschaft, Görlitz, 1935, lk.94 Link Genealogisches Handbuch der Öselschen Ritterschaft, Görlitz, 1935, lk.95 Link ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
1431

1431. aasta Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand Aastakümned: 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad - 1430. aastad - 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad 1470. aastad 1480. aastad Aastad: 1426 1427 1428 1429 1430 - 1431 - 1432 1433 1434 1435 1436 ... ... 1. jaanuar – Aleksander VI (Rodrigo Borgia), paavst 20. veebruar – Martinus V, Rooma paavst 30. mai – Jeanne d'Arc (Orléansi neitsi), prantsuse rahvuskangelane
Murray (täpsustus)

Murray on jõgi Austraalias. Murray on linn USA-s Utah' osariigis. Murray (perekonnanimi) Anne Murray, USA laulja Bill Murray, ameerika filminäitleja Dave Murray, briti muusik, mänginud ansamblis Iron Maiden David Murray, Ameerika džässmuusik (saksofonist) Johan Andreas Murray, Rootsi 18. sajandi botaanik Joseph Murray, Nobeli meditsiiniauhinna laureaat (1990) Andy Murray, Suurbritannia tennisist Murray on Rootsi aadlisuguvõsa. Murray oli ninasarvik Tallinna Loomaaias.
Tulimuld

Tulimuld oli väliseesti kultuuriajakiri Rootsis. Ajakiri hakkas ilmuma 1950. aastal Bernard Kangro toimetusel Lundis. Algul ilmus 6, hiljem 4 numbrit aastas. Ajakiri sisaldas artikleid kirjanduse, kultuuriloo, kunsti, aga ka rahvuslike teaduste aladelt, ülevaateid, arvustusi, luuletusi ja lühiproosat. Ajakiri lõpetas ilmumise 1993. aastal. Tiit Hennoste 2009. 20. sajandi eesti kirjandusteadus Euroopa kirjandusteaduse taustal. 15. loeng: pagulusaastad I. Vikerkaar nr. 3. Bernard Kangro (1976). Rootsi Eestis. Lund. Tulimuld: Eesti ajakirjanduse ja kultuuri ajakiri. Koondsisukord 1950-1991. (Koostanud Rita Hillermaa, Krõõt Liivak; toimetanud Andres Heinapuu.) Tallinn: Eesti rahvusraamatukogu, 1993.
Montesilvano

Montesilvano on linn ja vald Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis. Montesilvano linn asub Pescara linnast vahetult põhjas ning on sellega kokku kasvanud. Montesilvanos sündis Dean Martini isa Gaetano Crocetti, kes emigreerus 1913. aastal USAsse. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it
Abbateggio

Abbateggio on vald Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis. Ta piirneb läänes ja lõunas Caramanico Terme, idas Lettomanoppello, idas Roccamorice, läänes San Valentino in Abruzzo ja põhjas Scafa vallaga. Valla pindala on 15,71 km². Elanike arv on 436 (30.11.2008). Rahvastikutihedus on 27,75 in/km². Aastatel 1929–1947 oli Abbateggio valla territoorium osavald ehk frazione San Valentino in Abruzzo Citeriore valla koosseisus. Vald asetseb piki Majella põhjanõlvu . Keskmine kõrgus merepinnast on 450 m . Maksimaalne kõrgus on 1150 m või 1200 m , minimaalne kõrgus 190 m või 210 m . Osa vallast on Majella rahvuspargi territooriumil. Elanike arv (kuni 2001. aastani rahvaloenduste andmed) on olnud: 1861: 902 1871: 928 1881: 1007 1901: 1223 1911: 1242 1921: 1224 1931: 1329 1936: 1212 1951: 1454 1961: 953 1971: 493 1981: 449 1991: 403 2001: 420 2004: 420 2007: 413 2008: 426 (30.6) 2008: 435 (31.10) 2008: 436 (30.11) Majapidamiste arv on umbes 182[viide?] või 154. Valla suuremad asulad on Abbateggio ja Le Piane. Vallas on järgmised osavallad ehk fraktsioonid (frazione): Catalano fraktsioon Cusano fraktsioon Di Mezzo fraktsioon Le Piane fraktsioon San Martino fraktsioon Scalelle fraktsioon Valla sihtnumber on 65020, telefonikood 085 ja ISTATi number 068001. Vallas peetakse loomi ning kasvatatakse muu hulgas teravilja (nisu (farro)), õlipuud, viinapuud ja viljapuid. Valmistatakse juustu ja mett. Abbateggio valda pääseb maanteelt A24 Scafa-Alanno harutee kaudu . Abbateggio küla on esimest korda mainitud 10. sajandil . Territoorium on kuulunud muu hulgas Orsini ja Farnese suguvõsale . Cusano fraktsioonis on keskaegse linnuse ja muude hoonete varemed. Vallas on San Lorenzo kirik ja Madonna dell'Elcina pühamu, kus neitsi Maarja pärimuse järgi ilmutas end puu otsas. Vallas on tholosed (karjaseonnid mördita kividest). Valla kaitsepühak on Laurentius (San Lorenzo). Tema mälestuspäeval 10. augustil peetakse vallas nisu (farro) pidustust (La Festa del Farro). 17. jaanuaril tähistatakse Antoniose ja 8. septembril Madonna dell'Elcina päeva . Vallas antakse välja rahvuslikku looduskirjanduse auhinda (Il Premio Nazionale di Letteratura Naturalistica) . https://demo.istat.it/?l=it "abruzzo2000.com". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. detsember 2010. Vaadatud 20. juunil 2009. abruzzo.indettaglio.it "ecoalbergomodusvivendi.it". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. märts 2009. Vaadatud 21. juunil 2009. "Kirjeldus valla kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. mai 2011. Vaadatud 21. juunil 2009. Valla koduleht Valla kirjeldus saidil ecoalbergomidusvivendi.it Valla kirjeldus saidil turismo.provincia.pescara.it Valla andmed saidil comuni-italiani.it Valla andmed saidil abruzzo2000.com Valla andmed saidil portaleabruzzo.com Valla andmed saidil abruzzo.indettaglio.it Fotod (kaks viimast paremal)
1449

1449. aasta Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand Aastakümned: 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad 1430. aastad - 1440. aastad - 1450. aastad 1460. aastad 1470. aastad 1480. aastad 1490. aastad Aastad: 1444 1445 1446 1447 1448 - 1449 - 1450 1451 1452 1453 1454 ... 9. märts – Ludolf Grove ja Johann Creul jagasid Kuressaare rahulepinguga Saare-Lääne piiskopkonna, otsus kinnitati paavst Nicolaus V poolt 1. detsembril. 1. jaanuar – Lorenzo de Medici, Firenze türann, poeet ja filosoof 27. oktoober – Ulugbek, usbeki astronoom ja timuriidide sultan
Abbateggio (Pescara)

Abbateggio on küla Itaalias Abruzzo maakonnas Pescara provintsis, Abbateggio valla keskus. See paikneb 135 km Roomast idas, 55 km L'Aquilast idas ja 31 või 38 km Pescarast edelas. Geograafilised koordinaadid on 42°14' E, 14°01' N. Küla on esmamainitud 10. sajandil. Via Aldo Moro Via Filaseta Via Giuseppe Garibaldi Via Italia Via Madonna del Carmine Via Orologio Via Roma Via Torrione abruzzo.indettaglio.it