laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Plancki konstant

Plancki konstant (tähis h {\displaystyle h} ) on füüsikaline konstant kvantmehaanikas, mis iseloomustab kvantide suurust. Konstant on nime saanud Max Plancki järgi, kes oli üks kvantfüüsika loojatest. Ta avastas selle füüsikalise suuruse 1900 aastal, kui uuris musta keha kiirgust. A. Einsteini fotoelektrilise efekti uurimine 1905 a kinnitas Plancki konstandi reaalset olemasolu. See avaldub kui võrdetegur footoni (ehk valguskvandi) energia ja sellele vastava elektromagnetlaine sageduse vahel: E = h f , {\displaystyle E=hf,\,} kus E {\displaystyle E} tähistab footoni energiat, h {\displaystyle h} Plancki konstanti ja f {\displaystyle f} valguskvandi sagedust. Louis de Broglie laiendas selle käsitluse kõikidele osakestele. Kvantmehaanika arvutustes ilmub Plancki konstant väga tihti läbijagatuna 2π-ga, mistõttu on tähistuse lühendamiseks kasutusele võetud Plancki nurkkonstant ehk taandatud Plancki konstant: ℏ = h 2 π . {\displaystyle \hbar ={\frac {h}{2\pi }}.} Plancki konstandi dimensioon on energia korrutatud ajaga, mis on ühtlasi mõju dimensiooniks. SI-ühikutes väljendatakse Plancki konstanti džaulsekundites (J·s). Plancki konstandi dimensiooni võib kirjeldada ka kujul impulss korda kaugus (N·m·s), mis on ühtlasi impulsimomendi dimensiooniks. Plancki konstandi väärtus on: h = 6 , 626   070   15 × 10 − 34   J s = 4 , 135   667   696... × 10 − 15   eV s . {\displaystyle h=6,626\ 070\ 15\times 10^{-34}\ {\mbox{J s}}=4,135\ 667\ 696...\times 10^{-15}\ {\mbox{eV s}}.} Taandatud Planck konstandi väärtus on: ℏ = h 2 π = 1 , 054   571   817... × 10 − 34   J s = 6 , 582   119   569... × 10 − 16   eV s . {\displaystyle \hbar ={{h} \over {2\pi }}=1,054\ 571\ 817...\times 10^{-34}\ {\mbox{J s}}=6,582\ 119\ 569...\times 10^{-16}\ {\mbox{eV s}}.} Plancki konstant on üks neist füüsikakonstantidest, mida kasutatake SI põhiühikute määratlemisel, seepärast on konstant džaulsekundites antud täpse väärtusena. Vastavalt saab väärtuse elektronvolt-sekundites ja samuti taandatud Plancki konstandi väärtused välja arvutada kuitahes suure komakohtade arvuga. Enne SI põhisuuruste definitsioonide muutmist alates 20. maist 2019 määrati Plancki konstant eksperimentaalselt, mistõttu tuli selle väärtus anda koos mõõtemääramatusega: 6,626 070 040(81) · 10−34 J⋅s. Plancki ühikud CODATA Internationally recommended 2018 values of the Fundamental Physical Constants: Planck constant
Gustav von Stryk

Wilhelm Gustav von Stryk (27. jaanuar (ukj 8. veebruar) 1850 Pühajärve − 15. august 1927 Tartu) oli baltisaksa päritolu agronoom. Ta põlvnes nimekast baltisaksa aadliperekonnast. Sündis Pühajärve mõisniku kindralmajor Wilhelm Johann Bernhard von Stryki (1793−1876) ja tema abikaasa krahvinna Elisabeth Igelströmi (1813−1885) pojana. 1870−1871 tudeeris Tartu ülikoolis põllumajandust ja sai põllumajanduskandidaadi kraadi. Täiendas end Berliini ülikoolis. 1876. aastal sai temast Liivimaa sotsieteedi alaline sekretär. Toimetas nädalakirja Baltische Wochenschrift für Landwirtschaft, Gewerbefleiß und Handel. Oli Liivimaa Põllumajanduse ja Töönduse Edendamise Seltsi ning Balti Karjakasvatajate Ühingu sekretär. 1926. aastal valiti Leipzigi ülikooli audoktoriks. Ta oli teenekas põllumees ja viljakas kirjanik. Ta abiellus 1879. aastal Konstanze von Lodega, tal oli poeg Friedrich Torsten (1881–1920) ja tütar Luise. Über der Sozialismus (1909) Über die Livländische adelige Güterkreditsozietät (1909) Wilhelm v. Humboldts Ästhetik als Versuch einer Neubegründung der Sozialwissenschaft (1911) Über Freiheit (1913) Die Landwirtschaft in Livland. (Geschichtl. Skizze, Lit. u. Statistik) (1918) Das Agrargesetz in Livland (Lettland und Estland) (1922) Studien zur Geschichte der Landwirtschaft in Livland (1926, käsikiri) Liivimaa Üldkasulik ja Ökonoomiline Sotsieteet Stryk Lenz, Wilhelm. Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710−1960. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970, lk 780. Gustav von Stryk veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Gustav von Stryki genealoogia Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Vaheosakesed

Vaheosakesed (ka vahebosonid, kalibratsiooniosakesed, kalibratsioonibosonid; inglise gauge bosons) on fundamentaalse jõu vahendajad. Kõik tuntud vaheosakesed on bosonid (nende spinn on täisarvuline). Vaheosakesed vahendavad vastastikmõju fermionide (poolearvulise spinniga osakeste) vahel. Selleks, et kaks fermioni oleks omavahel vastasmõjus, peab üks fermion kiirgama vaheosakese (enamasti virtuaalse) ja teine fermion selle neelama. Footon vahendab elektromagnetilist vastasmõju. Tema seisumass on 0 ning ta ise ei kanna vahendatavat elektrilaengut. W-boson ja Z-boson vahendavad nõrka vastasmõju. Nad omavad seisumassi (on sada korda prootonist raskemad) ning seetõttu on nende vahendatav vastasmõju piiratud (10–18 meetrit, mis on umbes 1000 korda väiksem kui aatomituuma läbimõõt). Gluuon vahendab tugevat vastasmõju. Tema seisumass on 0, kuid erinevalt teistest vaheosakestest kannab gluuon värvilaengut (koos antivärvilaenguga) ja osaleb ka ise aktiivselt vahendatavas vastastikmõjus. Nagu kvargid, ei saa ka gluuonid eksisteerida üksikuna omaette. Graviton peaks vahendama gravitatsiooni. Seda osakest ei ole veel avastatud. Vaheosakesed võivad olla virtuaalsed või reaalsed. Virtuaalsed vaheosakesed eksisteerivad väga piiratud aja jooksul väga väikeses ruumiosas määramatuse printsiibi tõttu. Tavaliselt vahendavad virtuaalosakesed vastasmõjusid seal, kus reaalsed osakesed seda mõne jäävusseaduse tõttu teha ei saaks. Näiteks aatomituuma ja tema elektronkatte vahelist elektromagnetilist vastasmõju vahendavad virtuaalsed footonid. Peab märkima, et suurem osa vaheosakestest on virtuaalsed. Reaalsed vaheosakesed vahendavad vastasmõju vastavalt kõigile jäävusseadustele ja nende mõju ei ole piiratud ajas ega ruumis (kui seda mõju ei piira mõni muu tegur, näiteks vaheosakese seisumass (W- ja Z-boson) või allumine tugevale vastasmõjule (gluuon)). Näiteks elektroni ergastamine aatomi valentselektronkihis toimub täiesti reaalse footoni neeldumise tulemusena.
Kolleegiumiregistraator

Kolleegiumiregistraator (vene keeles коллежский регистратор) oli aastatel 1722−1917 kehtinud Venemaa keisririigi tsiviilteenistuse XIV klassi teenistusaste. 1917. aastal oli sellest kõrgem kubermangusekretäri teenistusaste. 1845. aastani oli kolleegiumiregistraatoril võimalik tõusta isikliku aadliku seisusse, pärast seda aga ainult aukodanikuks. Teenistusastmete tabel Дворянские роды Российской Империи. Том первый. Кназья. Санкт-Петербург, 1993, lk 72.
Kubermangusekretär

Kubermangusekretär (vene keeles губернский секретарь) oli Venemaa keisririigi tsiviilteenistuse XII klassi teenistusaste. 1917. aastal oli sellest kõrgem kolleegiumisekretäri ja madalam kolleegiumiregistraatori (XIV aste) teenistusaste. Varem oli see kõrgem XIII astmel asunud provintsisekretärist. Maavägedes vastas sellele alamporutšiku, ratsaväes korneti ja kasakaväes horunži auaste. Vastavalt 1834. aastal vastu võetud seadusele oli kubermangusekretäril õigus aukodaniku seisusele. 1856. aasta seadus sätestas, et see teenistusaste anti alles siis, kui ametnik oli teeninud kolleegiumiregistraatori teenistusastmel vähemalt kolm aastat. Laitmatu teenistuse eest oli kubermangusekretäril võimalik saada Püha Stanislavi III klassi ordeni kavaleriks. Teenistusastmete tabel Дворянские роды Российской Империи. Том первый. Кназья. Санкт-Петербург, 1993, lk 72.
Provintsisekretär

Provintsisekretär (vene keeles провинциальный секретарь) oli Venemaa keisririigi tsiviilteenistuse XIII klassi teenistusaste. 1917. aastal seda rangide tabelis enam ei esinenud. Sellest kõrgem oli kubermangusekretäri ja madalam kolleegiumiregistraatori tiitel. Mereväes vastas sellele aastatel 1732−1751 ja 1758−1764 mitšmani auaste. Teenistusastmete tabel Дворянские роды Российской Империи. Том первый. Кназья. Санкт-Петербург, 1993, lk 63, 69, 72.
Valter Nõges

Valter Nõges (8. juuni 1905 Samarino mõis, Borovitši maakond, Novgorodi kubermang – 4. november 1941 Turinsk, Sverdlovski oblast) oli eesti õigusteadlane. Ta õppis 1923–1929 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mag. jur. 1939. Eesti Üliõpilaskoonduse Mehiste asutajaliige ja koondusvanem. 1924–1929 Tartu linna tööstus- ja majandusõpilaste kooli asjaajaja, 1926–1929 ja 1930–1931 samas õpetaja. 1927–1929 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna seminariraamatukogu korraldaja ja 1931–1935 abijõud, 1932–1937 Tartu Ühistegevuse Instituudi lektor. Alates 1935 Kohtuministeeriumi kodifikatsiooniosakonna liige (ministeeriumi nõunik), alates 1937 laevasõiduõigustesse puutuvate seaduste väljatöötamise komisjoni esimees. Arreteeriti NKVD poolt, suri vangistuses Venemaal. 1940 Valgetähe III klassi teenetemärk Geni https://www.ra.ee/dgs/_purl.php?shc=EAA.2100.19.207:2
Bosonid

Bosonid ehk väljaosakesed on osakesed, mille spinn on täisarvuline, erinevalt fermionidest, mille spinn on poolarvuline. Liitosakeste puhul loetakse bosoniteks neid osakesi, mille summaarne spinn on täisarvuline. Kõik bosonid alluvad Bose-Einsteini statistikale. Neid ei piira Pauli keeluprintsiip ning seetõttu võib mitu bosonit olla samas kvantolekus. See tähendab, et samas ruumipunktis võib mitu bosonit olla korraga samal energiatasemel. (Sama ruumipunkti all tuleb mõista olukorda, kus erinevate osakeste lainefunktsioonid kattuvad.) Nende olekufunktsioon on sümmeetriline ja säilitab oma märgi pööramisel 360 kraadi võrra. Elementaarosakestest on bosonid vaheosakesed (ingl keeles ka gauge boson). Vaheosakesed (enamasti virtuaalsed osakesed) vahendavad fundamentaalseid jõude fermionide vahel. Fundamentaalsed bosonid on: Liitosakestest bosonid on liitosakesed, mille koostises olevate osakeste summaarne spinn on täisarv. Tuleb siiski silmas pidada, et bosonina käituvad liitosakesed ainult siis, kui neid vaadelda kauguselt, kus osakese liitstruktuur välja ei paista (liitosakesed peavad olema vastasmõju suhtes seotud olekus). Kõige tuntumad liitosakestest bosonid on mesonid, mis koosnevad kvargist ja antikvargist. Ka mesonid on vaheosakesed. Virtuaalsed mesonid vahendavad tuumajõudu (mis on tugeva vastasmõju teisene väljendus) nukleonide vahel. Ka aatomituumade puhul võib jagada neid bosoniteks (sisaldavad paarisarvu nukleone) ja fermionideks (sisaldavad paaritu arvu nukleone). Näiteks vesiniku tuum on fermion ja deuteeriumi tuum (koosneb prootonist ja neutronist) on boson. Siin tuleb hoolega eristada, kas me räägime aatomituumast või aatomist. Elektriliselt neutraalne vesiniku aatom on boson (koosneb kahest fermionist – prootonist ja elektronist).  Pikemalt artiklis Higgsi boson Standardmudeli kohaselt peaks kõik fundamentaalseid jõudusid vahendavad osakesed olema ilma seisumassita. Reaalselt on aga nõrga vastastikmõju vahendajad W- ja Z-bosonid massiivsed osakesed. Mehhanismi, mis annab osakestele massi, nimetatakse Higgsi mehhanismiks. Selle kohaselt on Higgsi boson Higgsi välja kvant ning mass tekib siis, kui osakesed läbivad Higgsi välja. Goldstone'i boson
Fermi-Diraci statistika

Fermi-Diraci statistika on kvantstatistika, mis kirjeldab põhimõtteliselt eristamatutest poolespinnilistest elementaarosakestest koosnevaid süsteeme.
Pauli printsiip

Pauli printsiip ehk Pauli keeluprintsiip on oluline printsiip kvantmehaanikas, mille sõnastas 1925. aastal Wolfgang Ernst Pauli. Oma lihtsaimal kujul väidab see, et kaks samas aatomis paiknevat elektroni ei saa olla samas kvantolekus, st kui erinevate elektronide kvantarvud n, l ja ml on samad, siis omavad need elektronid vastupidist spinni. Üldisemalt väidab Pauli printsiip, et kaks identset fermioni (poolarvulise spinniga osakest) ei saa jagada sama kvantolekut. Rangemalt väljendatuna tähendab see, et identsete fermionide süsteemi lainefunktsioon on osakeste vahetamise suhtes antisümmeetriline. Tõrjutusprintsiibile alluvad fermionid ning neid kirjeldab Fermi-Diraci statistika. Täisarvulise spinniga osakesed ehk bosonid tõrjutusprintsiibile ei allu ja neid kirjeldab Bose-Einsteini statistika. Pauli printsiip on tuletatav relativistlikust kvantväljateooriast. Mitterelativistlikus kvantmehaanikas osakeste spinni ja statistika vahel seos puudub, mistõttu Pauli printsiipi seal tõestada ei saa. Spinni ja statistika teoreem
ILO (koor)

Naiskoor ILO on Salme Kultuurikeskuse juures tegutsev naiskoor. Koori asutas 26. märtsil 1946 Aado Velmet, kes oli koori dirigent aastatel 1946–1963. Hiljem on koori dirigendid olnud Kuno Areng, Ants Üleoja, Anne Dorbek, Enn Kiilaspää, Aleksander Kaidja, Valdar Viires ja Ebe Pille. Praegused koorijuhid on Anneli Surva (1983. aastast) ja Irene Schifrin (1987. aastast). 1947. aastast on koor osalenud kõikidel Eesti üldlaulupidudel. Naiskoor ILO laulab Maarjamäe lossis "Pärnu Rahvusvaheline Koorifestival, 2002. aastal osalenud koorid". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. juuni 2019. Vaadatud 27. oktoobril 2017.
Tokyo Skytree

Tokyo Skytree on Jaapani kõrgeim tele- ja vaatetorn, mis asub pealinnas Tōkyōs. Tokyo Tower Guangzhou Tower
Kantoni Torn

Kantoni Torn on ülikõrge vaate- ja teletorn, mis asub Hiina Rahvavabariigis Guangzhous. Idamaine Pärlitorn
Läänemaa Õpetajate Seminar

Läänemaa Õpetajate Seminar oli aastatel 1921–1932 Haapsalus ja Uuemõisas tegutsenud õppeasutus, mis valmistas ette algkooli õpetajaid. Vabariigi Valitsus otsustas Läänemaa Õpetajate Seminari avamise 1. septembril 1920. Seminari direktoriks määrati Johannes Käis, kes aga sellest ametist loobus tööle asumata. Seminari esimeseks direktoriks sai 15. detsembril 1920 ametisse astunud Johannes Õunapuu. Õppetöö algas 17. jaanuaril 1921, kooli avamisaktus peeti 2. veebruaril 1921. Seminari õppekava vältas 6 aastat, vastu võeti 6-klassilise algkooli lõpetanuid. Esialgu tegutses Seminar Läänemaa Ühisgümnaasiumi ruumides õhtuses vahetuses. 1923. aastast kolis Seminar Karl Burmani projekti järgi ümberehitatud Uuemõisa mõisa härrastemajja. 1922/23 õppeaastast avati Seminari juurde algkool. Seminar suleti 1932. aastal, õpilased viidi üle Tallinna Pedagoogiumi. Seminari lõpetas selle tegutsemise aastatel 184 noort. Veel 98 noort alustasid õpinguid Läänemaa Õpetajate Seminaris, kuid seminari sulgemise tõttu lõpetasid õpingud Tallinna Pedagoogiumis. Johannes Õunapuu, 15.12.1920–20.2.1924 Leonid Jürisson (direktori kohusetäitja), 21.2.1924–31.7.1925 Kurt Lipp, 1.8.1925–31.12.1926 Jaan Ruus (direktori kohusetäitja), 1.1.1927–31.10.1927 Alfred Fluss, 1.11.1927–1931 Aastatel 1921–1932 oli Läänemaa Õpetajate Seminari laulmise õpetaja Cyrillus Kreek. Aastatel 1927–1932 oli eesti ja soome keele õpetajaks Herman Rajamaa. Läänemaa Õpetajateseminar 1921–1932. Haapsalu, 1931 "Laine Soosalu. Haapsalu Õpetajate Seminar/Pedagoogiline Kool 1945–1956" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 8. august 2016. Vaadatud 27. oktoobril 2017.
Venus Express

Venus Express (VEX) oli Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) kosmosesond, mis uuris aastatel 2006–2014 Veenust. See oli ESA esimene Veenust uurinud missioon. Venus Express startis novembris 2005 ja saabus Veenuse polaarorbiidile aprillis 2006. Sond oli varustatud seitsme teadusseadmega ning missiooni peamiseks eesmärgiks oli Veenuse atmosfääri pikaajaline vaatlemine. Varem ei olnud Veenuse atmosfääri pikaajaliselt jälginud ükski missioon ning teadlased lootsid, et Venus Express aitab saada rohkem infot atmosfääri dünaamika ja Maa kliimamuutuse kohta. ESA lõpetas missiooni detsembris 2014 ning sond sisenes 2015. aasta alguses Veenuse atmosfääri, kus see hävis. "Venus Express jõudis kohale". Astronoomia.ee. Vaadatud 27. oktoober 2017. "Euroopa saadik asus teele Veenuse juurde". Eesti Päevaleht. Vaadatud 27. oktoober 2017. "Venus Express goes gently into night". ESA. Vaadatud 27. oktoober 2017. "Out of Fuel, Venus Express Is Falling Gently to Its Death in Planet's Skies". National Geographic. Vaadatud 27. oktoober 2017.
Viru-Nigula tuulepark

Viru-Nigula tuulepark on tuulepark Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Tüükri külas. Tuulepark valmis 2007 ja esimene tuulik ühendati elektrivõrguga 2007. aasta märtsis. Tuulepargi poolt hõlmatava maa-ala suurus on 195,1 hektarit. Tuulepargis on kaheksa Windwind WWD-3 D100/HH90 elektrituulikut, igaüks võimsusega 3 MW. Tuulepargi koguvõimsus on 24 MW. Elektrituulikute tootja on Soome ettevõte Winwind Oy. 1026 tonni kaaluva tuuliku masti kõrgus on 90 meetrit, rootori läbimõõt on 100 meetrit ning kavandatud eluiga on 20 aastat. Viru-Nigula tuulepargi koguinvesteering on 26,1 miljonit EUR. Viru-Nigula tuulepargi aastatoodang Tuulepargist 4Energia kodulehel "Olemasolev tuuleenergia Eestis". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. juuli 2019. Vaadatud 6. juulil 2019.
Kalma tuuleveski

Kalma tuuleveski oli hollandi tüüpi tuuleveski Torma kihelkonnas Kalmakülas. Veski viidi 1972. aastal Eesti Vabaõhumuuseumi, kus see aastatel 1991–1995 eksponaadina üles pandi. Algupärase tuuleveski ehitas 1897. aastal Mustvee veskimeister Jakob Sõber Juhan Särgi tellimusel. https://web.archive.org/web/20171027075727/https://evm.ee/est/ekspositsioon/louna-eesti/kalma-tuulik (vaadatud 27.10.2017) Veskist Eesti Vabaõhumuuseumi kodulehel
Kahala vesiveski

Kahala vesiveski (ka Möldri vesiveski) oli vesiveski Kuusalu kihelkonnas Kahala külas Loo jõel (Liiva ojal). See veski oli üks neljast Kolga mõisa vesiveskist. Veski viidi 1962. aastal Eesti Vabaõhumuuseumi, kus see 1969. aastal avati külastajatele. Kahala vesiveski. Eesti Vabaõhumuuseum, vaadatud 27.10.2017. Veskist Eesti Vabaõhumuuseumi kodulehel Eesti Vabaõhumuuseum. Möldri vesiveski. Arhitektuurimälestise pass
Idamaine Pärlitorn

Idamaine Pärlitorn (hiina keeles 東方明珠塔, pinyin'is Dōngfāng Míngzhūtǎ) on vaate- ja teletorn, mis asub Hiina Rahvavabariigi suurimas linnas Shanghai ärikeskuses. Kantoni Torn
Vabaduse laul (2011)

Vabaduse laul (ka Vabaduse laul 2011) oli 20. augustil 2011 Tallinna lauluväljakul toimunud üritus, millega tähistati Eesti taasiseseisvumise 20. aastapäeva. 20 aastat varem oli toimunud samanimeline üritus. Vabaduse laul 2011 oli ühtlasi üks Tallinna kui 2011. aasta Euroopa kultuuripealinna üritusi. Üritus oli ka järgmisel päeval toimuvale Islandi päevale sissejuhatus. Üritusel osales Eesti, Läti, Soome ja erikülalistena ka Islandi rokk- ja popmuusikud. http://lauluvaljak.ee/uritused/vabaduse-laul/ (vaadatud 27.10.2017)
Baltic Development Forum

Baltic Development Forum (lühend BDF) on mõttekoda ja võrgustik, kus osalevad Läänemere regiooni võtmetegelased ettevõtluse, poliitika, hariduse, teaduse ja meedia valdkonnas. BDFi eesmärkide seas on edendada riikidevahelist koostööd, regionaalpoliitikat, regiooni konkurentsivõimet. BDFi kutsus esimest korda kokku 1998 endine Taani välisminister Uffe Ellemann-Jensen. https://web.archive.org/web/20171027084533/http://www.bdforum.org/about-us/ (vaadatud 27.10.2017) Koduleht
Mālmuiža mõis

Mālmuiža mõis (saksa keeles Mahlenhof) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Velēna kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Gulbene piirkonnas Lejasciemsi vallas Mālmuiža külas. Mālmuiža oli varem koos Sinole mõisaga Riia peapiiskopi valdus. Peapiiskop Henning Scharpenberg läänistas need maad 1429. aastal Peter von Tiesenhausenile. Aastal 1510 sai need mõisad endale Kersten von Rosen. George von Roseni surma järel abiellus tema lesk Fromhold Patkuliga, kes aastal 1627 mõisad Hans Brinckenile pantis. Mõisate reduktsiooni käigus läksid need riigi valdusse. George von Rosenil oli aga kaks last, poeg Reinhold ja tütar Gertrude. Reinhold oli end sidunud Vigala mõisniku Otto Uexkülliga, nii läänistati mõisad aastal 1678 Gertrude abikaasale Gustav von Mengdenile. Sinole mõisaga jäi Mālmuiža seotuks 1803. aastani, mil see viimasest eraldati ja varajagamislepinguga vabahärra Ernst Reinhold von Mengdenile siirdus. Viimane pantis mõisa 1818. aastal Bergidele, kes selle kahe aasta pärast päriseks said. 1863. aastal ostis mõisa Magnus von Bergi tütar Pauline Ceumern. Ceumernid olid mõisa omanikud 1906. aastani. Viimane omanik oli aastatel 1906−1920 krahv Paul Karl Georg Sievers (1872−1945) Vara mõisast, kellelt see maareformi käigus võõrandati. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3 ja 15/16 adramaad, sellele allus 208 mees- ja 255 naishinge. Aastal 1640 oli mõisa suurus (koos Sinole mõisaga) 3 ja 1/4 adramaad. Aastail 1688 ja 1734 oli mõisate suurus kuus adramaad. Aastal 1757 oli mõisa suurus 3 ja 15/16 adramaad, aastal 1823 aga kuus adramaad. Ka aastal 1832 oli adramaid kuus, aastal 1881 oli neid aga 3 ja 43/80, lisaks allus mõisale 3 ja 31/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses. Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: Magazinshof ja Sikšņi (Webershof, hiljem Vaucluse). Viimane jäi Koivaliina kihelkonna aladele. Hiljem oli see iseseisev rüütlimõis. Mõisa hooned (ait, häärber) on arhitektuurimälestistena kaitse all. Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 245. Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 417. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 277. Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 242. Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 412. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 278. http://mantojums.lv/lv/piemineklu-saraksts/?t=Lejasciema+pagasts&region=0&group=2&type=0
Sinole mõis

Sinole mõis (saksa keeles Sinohlen, läti keeles Sinoles muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Velēna kihelkonnas. Mõisa hooned (vesiveski, ait) on arhitektuurimälestistena kaitse all. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Gulbene piirkonnas Lejasciemsi vallas Sinole külas. Sinole oli varem koos Mālmuiža mõisaga Riia peapiiskopi valdus. Peapiiskop Henning Scharpenberg läänistas need maad 1429. aastal Peter von Tiesenhausenile. Aastal 1510 sai need mõisad endale Kersten von Rosen. George von Roseni surma järel abiellus tema lesk Fromhold Patkuliga, kes aastal 1627 mõisad Hans Brinckenile pantis. Mõisate reduktsiooni käigus läksid need riigi valdusse. George von Rosenil oli kaks last, poeg Reinhold ja tütar Gertrude. Reinhold oli end sidunud Vigala mõisniku Otto Uexkülliga, nii läänistati mõisad aastal 1678 Gertrude abikaasale Gustav von Mengdenile. Mālmuiža mõisaga jäi Sinole seotuks 1803. aastani, mil see viimasest eraldati ja varajagamislepinguga vabahärra Ernst Reinhold von Mengdenile siirdus. Viimane pantis mõisa 1818. aastal Bergidele, sellal kui Ferdinand Magnus von Mengdenile kuulunud Sinole edasi Mengdenite valduseks jäi. Veel XIX sajandi lõpus kuulus mõis Mengdenitele. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 7 ja 7/8 adramaad, sellele allus 199 mees- ja 277 naishinge. Aastal 1640 oli mõisa suurus (koos Mālmuiža mõisaga) 3 ja 1/4 adramaad. Aastail 1688 ja 1734 oli mõisate suurus kuus adramaad. Aastal 1757 oli mõisa suurus 3 ja 15/16 adramaad, aastal 1823 aga 6 ja 3/4 adramaad. Aastal 1832 oli adramaid 6 ja 1/3, aastal 1881 oli neid aga 4 ja 14/80, lisaks allus mõisale 7 ja 43/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses. 1816. aastal kuulus mõisale Stubesi (Stubbenhofi) karjamõis. http://mantojums.lv/lv/piemineklu-saraksts/?t=Lejasciema+pagasts&region=0&group=2&type=0 Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 245. Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 417. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 276. Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836, lk 242. Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 412.