laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Švakiraud

Švakiraud (ka švakraud) on klaasi töötlemiseks kasutatav pintsetikujuline tööriist. On kahte tüüpi švakiraudu: puidust teradega (itaalia keeles parchoffi) ja metallist teradega (itaalia keeles pucella). Švakiraud koosneb vedrust, käepidemest ja teradest. Metallteradega švakid (itaalia keeles pucella, inglise keeles jack) pidasid kauem vastu, kuid jätsid klaasile nähtavamaid töötlemisjälgi. Kuna metall juhib hästi soojust, kaetakse mõnikord metallteradega švakiraudade käepidemed puidust kilpidega, kuid neid peab sel juhul tihti vahetama, kuna kõrge temperatuuri tõttu on oht, et puit võib põlema minna. Puidust teradega švakkide (itaalia keeles parchoffi) eeliseks oli see, et need ei jätnud klaasile töötlemisjälgi, kuid kulusid kiiremini kui metallist terad. Puidust teradega švakkide jaoks on enamasti kasutatud viljapuid, kuna need on suhteliselt pehmed, seega jätavad need klaasi peale vähe jälgi ja kuluvad aeglasemalt kui muu puit. Kuna viljapuude puit oli mõnes piirkonnas liiga kallis, hakati kasutama selle asemel tavalisest puidust terasid, mis olid omakorda kaetud ajalehepaberiga. Puidust teradega švakiraudade puhul on oht, et terad võivad kõrge temperatuuri tõttu deformeeruda ja enneaegselt kuluda. Et seda vältida, leotatakse neid töö käigus pidevalt vee sees, kuid isegi siis tuleb terasid tihti vahetada. Puidust teradega švakiraua eeliseks on ka see, et puidul on väiksem soojusjuhtivus kui metallil, ja tänu sellele ei kuumene käepidemed nii kiiresti üle. Švakiraudu kasutatakse klaasipuhumise ajal selleks, et töödeldava klaasi kuju muuta. Švakiraudu saab kasutada töödeldava klaasi kuju muutmiseks, puhutava klaasi klaasipiibu otsast eemaldamiseks ja klaasi ava suurendamiseks. On ka eriotstarbelisi švakiraudu, mis võimaldavad teha muid töid, näiteks pudelikaela pikendada. Klaasitöötlemistööriistad on püsinud alates 1. sajandist pKr ilma suurte muutusteta. Varem oli tööriistade saamine raske – neid tootsid kas külasepad või klaasitöökoja juures töötavad metallitöömehed. Eestis Hüti klaasikojas on ilmselt valmistatud tööriistu kohapeal, kuna sinna telliti 17. sajandi arvepidamisraamatute järgi 174,4 kg rauda, millest osa kasutati kindlasti tööriistade valmistamiseks. Tööriistade kohapeal tootmisele viitab ka see, et klaasikoja käsutuses oli 1649. aasta andmete järgi sepp. Hüti klaasikoja arheoloogiliste kaevamiste käigus leiti sealt ka švakiraudade katkeid. Tööriistu, mida kohapeal ei valmistatud, tõid endaga kaasa sisserännanud klaasimeistrid, kes olid enamasti Saksamaalt pärit. Tänapäeval saab švakiraudu igalt poolt maailmast tellida, kuid sellega kaasnevad ka omad probleemid. Tootevalik on suur, kuid nende seast parima kvaliteediga ja meistri enda käe jaoks sobivate tööriistade leidmine on raske. Mäelt, T. 2017. Lk 9–11, 19, 21, 25 "Tools of the Glassmaker". Corning Museum of Glass. 4. november 2011. Vaadatud 9. juuni 2023. Roosma, M. 1966. Lk 35, 38. Roosma, M. 1966. Lk 74 Mäelt, Toomas. 2017. Klaasipuhumise tööriistad. EKA magistritöö. Roosma, Maks. 1966. Hüti klaasikoda, Tallinn: Kunst. Ajaloolised klaasipuhumise tehnikad
Capsella

Capsella on limuste perekond sugukonnast Donacidae.
Seismiline massiiv

Seismiline massiiv (inglise keeles seismic array) on korrapärase geomeetrilise paigutuse (rist, ring, ristkülik jne) järgi paigutatud ühendatud seismomeetrite süsteem, et suurendada tundlikkust nt maavärinate ja maa-aluste tuumaplahvatuste avastamisel. Seismiline massiiv erineb kohalikust seismiliste massiivide võrgustikust peamiselt andmete analüüsiks kasutatavate meetodite poolest. Seismilise massiivi andmed saadakse spetsiaalsete digitaalsete signaalitöötlustehnikate abil, nagu näiteks lainekimbu moodustamine, mis summutavad müra ja suurendavad seega signaali-müra suhet. Bormann, P (2012). New Manual of Seismological Observatory Practice (NMSOP-2). IASPEI. Lk Chapter 9.
Macrocybe

Macrocybe on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv perekond seeni. Macrocybe gigantea Macrocybe titans Macrocybe andmebaasis eElurikkus.
Callistosporium

Callistosporium on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv perekond seeni. Callistosporium pinicola Callistosporium andmebaasis eElurikkus.
Pseudolaccaria

Pseudolaccaria on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv perekond seeni. Pseudolaccaria pachyphylla Pseudolaccaria andmebaasis eElurikkus.
Carlos Alcaraz

See artikkel räägib tennisistist. Jalgpalluri kohta vaata artiklit Carlos Alcaraz (jalgpallur). Carlos Alcaraz Garfia (sündinud 5. mail 2003 El Palmaris Murcias) on Hispaania tennisist. Tenniseprofessionaalide liidu (ATP) hinnangul on ta üksikmängus maailma edetabelis esikohal. Alcaraz on võitnud kümme ATP Touri tasemel üksikmängu tiitlit, sealhulgas 2022. aasta US Openi ja neli Masters 1000 tiitlit. USA lahtiste võiduga sai Alcaraz 19-aastaselt, 4-kuuselt ja 6-päevaselt üksikmängu edetabeli esikohale jõudnud noorimaks meheks ning Open Era esimeseks teismeliseks, kes on meeste edetabeli tipus. Juuniorina võitis ta kaks ITF-i juunioride turniiri. Pärast 2018. aastal elukutseliseks tennisistiks saamist võitis ta kolm ITF-i meeste maailma tenniseturniiril ja neli tiitlit ATP Challenger Touril ning pääses 2021. aasta mais 100 parima tennisemängija hulka. Kaks kuud hiljem jõudis Alcaraz oma esimese ATP Touri finaali, milleks oli Croatia Open, ATP 250 turniir, kus ta võitis oma esimese tiitli. Hiljem pääses ta 50 parema hulka pärast seda, kui jõudis järgmisel US Openil veerandfinaali ja võitis aastal 2021 Milanos toimunud järgmise põlvkonna ATP finaali. Pärast oma esimese ATP 500 tiitli võitmist 2022. aasta veebruaris Rio Openil võitis Alcaraz oma esimese Masters 1000 tiitli Miami Openil ja teise ATP 500 tiitlivõistluse aprillis Barcelona Openil, viies ta 10 parema hulka. Carlos Alcaraz ATP veebilehel Carlos Alcaraz ITF-i veebilehel Carlos Alcaraz Davis Cup-i veebilehel Carlos Alcaraz ESPN-i veebilehel
Helmar Müller

Helmar Müller (11. august 1939 – 9. juuni 2023) oli saksa kergejõustiklane, kelle põhiala oli 400 meetri jooks. Müller tuli 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos pronksmedalile 4×400 meetri teatejooksus. Teatevõistkonda kuulusid veel Manfred Kinder, Gerhard Hennige ja Martin Jellinghaus. Teatevõistluse kuldmedali võitis maailmarekordiga USA ja hõbemedali Keenia võistkond. Helmar Müller veebisaidil Olympedia (inglise)
Murtudsüda

Murtudsüda (Lamprocapnos) on taimeperekond magunaliste sugukonnast. Perekonnas on üks liik – harilik murtudsüda (Lamprocapnos spectabilis). Pärit Himaalajast, pärismaine Jaapanis, Koreas, Põhja-Hiinas ja Siberis. 1831. aastal Euroopasse toodud murtudsüda jõudis Eestis kõigepealt mõisaaedadesse, hiljem sai see veelgi populaarsemaks taluaedade ilutaimena. murtudsüdameke (Dicentra) Krista Kirotar. Rõõmsad murtud südamed Maakodu, 05.06.2015.
Unterberg (Alam-Austria)

Unterberg on väljapaistev tipp (1342 m) Gutensteini Alpides Alam-Austria lõunaosas. See asub Hainfeldist u. 10 km lõunas ning on ebamäärase mäeaheliku, kuhu kuuluvad Hocheck (1037 m) ja Kieneck (1106 m), läänepoolseim ja kõrgeim tipp. Selle hari jätkub edelasuunas, ehkki vähemkõrgena, Brunntaler Höhe (1090 m) ja Leitermauerni (1025 m) poole. Tipuväljal asub kabel nimega Maria Einsiedl. Mägi koosneb lubjakivist ning selle järsku ja metsast loodekülge läbistavad kaljurünkad, samas kui kagus langeb mägi poole laugemalt. U. 150 m tipust allpool asub mägihütt Unterberghaus. See on mitme suusarajaga kohalik talispordikeskus ja on kevadel populaarne suusaalpinismks. Suusatõstuk tõuseb kagupoolsel nõlval üles tippu ja selle juurde pääseb Muggendorfi kaudu Pernitzist Piestingi orus. Myrabachi oja algab Unterbergi idaküljelt Myraluckest ja langeb mõne kilomeetri pärast maalilise Myra kosena Piestingi jõe orgu. Umbes 8 km Unterbergist lõunas asub Rohrer Sattel (864 m), oluline maanteeühendus Piestingi orust ja Viini nõost Schneebergi piirkonda ja Traiseni orgu. Mägihütt Unterbergil Kabel "Maria Einsiedl" Unterbergil Okaspuumets Almeskogelil. Parem taga: Unterberg (suusanõlvadega). Vasakul: Rax-Schneebergi rühm
Peetrusele ja Paulusele pühitsetud kirikute loend

Tallinna Peeter-Pauli katedraal Elva Peeter-Pauli kirik Kaarma Peeter-Pauli kirik Laanemetsa Peeter-Pauli kirik Muhu-Hellamaa Peetruse ja Pauluse kirik Piirissaare Peeter-Pauli kirik Suure-Jaani Peeter-Pauli kirik Tartu toomkirik Treimani Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse kirik Vändra Apostlite Peetruse-Pauluse kirik Šiauliai Peeter-Pauli katedraal Varniai Peeter-Pauli kirik Riia Peeter-Pauli katedraal Peeter-Pauli kirik Wighti saarel Inglismaal Peterburi Peeter-Pauli katedraal Peterburi Peeter-Pauli kirik Peeter-Pauli kirik Wikidata Query: Peetrusele ja Paulusele pühitsetud kirikud Wikidata Query: Peetruse ja Pauluse järgi nimetatud kirikud
Andres Küng

Andres Küng (13. september 1945 – 10. detsember 2002) oli eesti päritolu Rootsi ajakirjanik, ettevõtja ja poliitik. Andres Küng sündis Ockelbos Gävleborgi läänis eesti põgenike peres. Ta sai kõrghariduse Stockholmi Kaubanduskõrgkoolist. Töötas Rootsi Raadios ja TV1-s väliskommentaatorina. Ta oli aktiivne Balti riikide iseseisvuse pooldaja. Ta on kirjutanud kümneid raamatuid[viide?] ja tuhandeid artikleid[viide?]. Ta oli Liberaalse Rahvapartei liige ja selle juhatuse liige 1982–1991. Rootsi parlamendi liige 1982–1983. Ta oli Eesti Liberaaldemokraatliku Partei asutajaliige. Ta oli üks Baltimaade iseseisvuse toetuseks korraldatud Stockholmi esmaspäevamiitingute algatajaid, Rootsi Eestlaste Esinduse esinduskogu ja Eesti Kongressi liige. Küng oli reisibüroo Estlandsresor AB omanik. 1988. aastal rajas ta koos Viktor Siilatsiga firma Eesti Video. 1993. aastal osales ta esimese Eesti eratelekanali EVTV loomises ja oli BNS-i kaasosanik. 1998 – Läti Kolme Tähe orden 1999 – Valgetähe III klassi teenetemärk Andres Küngi koduleht
Jumalailmumise kirik

Jumalailmumise kirik või Jumala Ilmumise kirik on mitme kiriku nimi: Ilmjärve Jumalailmumise kirik, õigeusu kirik Valga maakonnas Otepää vallas Ilmjärve külas Jõhvi Issanda Ristimise kirik ehk Jõhvi Jumalailmumise kirik, õigeusu kirik Jõhvis Ida-Virumaal Lohusuu Issanda Ristimise kirik ehk Lohusuu Jumalailmumise kirik, õigeusu kirik Lohusuus Mõnnuste Jumala Ilmumise kirik, EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Saaremaal Saaremaa vallas Mõnnuste külas Sindi Jumalailmumise kirik, Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Pärnu maakonnas Sindi linnas
Georgi kirik

Paldiski Püha Georgi kirik, õigeusu kirik Paldiskis Tartu Georgi kirik (keskaegne), õigeusu kirik keskaegses Tartus Võdubõtši kloostri Püha Georgi kirik, 17.–18. sajandist pärinev õigeusu kirik Kiievis Jüri kirik (täpsustus)
Jakobi kirik

Jakobi kirik on nimi, mida kasutatakse Jakobus vanemale, harvem Jakobus nooremale pühitsetud kirikute kohta. Ingliskeelses ruumis esineb kirjapildis St. James, prantsuskeelses St-Jacques. Roosa Jakobi kirik, luteri kirik Vana-Roosas Pärnu-Jaagupi kirik Püha Jakobi kirik Saaremaal Püha külas Tapa Jakobi kirik, EELK Järva praostkonna kirik Lääne-Viru maakonnas Tapal Tartu Jakobi kirik, keskajal Tartus asunud kirik Uduvere Apostel Jakobi kirik, õigeusu kirik Pärnu-Jaagupis Võnnu Jakobi kirik Brugge Püha Jakobi kirik, 13. sajandil alustatud ja 15. sajandil laiendatud katoliku kirik Brugges Belgias Santiago de Compostela katedraal Riia Püha Jakobi kirik, katedraal Lätis Riia linnas Oslo Jakobi kirik Saint-Jacques-de-la-Boucherie kirik Pariisis, nüüd St-Jacquesi torn Stockholmi Püha Jakobi kirik
Indigofera suffruticosa

Indigofera suffruticosa ehk añil on liblikõieliste sugukonda indigopõõsa perekonda kuuluv õistaim, mis kasvab subtroopilises ja troopilises Ameerikas ja mida on kasutatud sinise värvaine indigo saamiseks. Añil on igihaljas püsik, kujult püstiste okstega põõsas, mis kasvab umbes ühe kuni poolteise meetri kõrguseks. Juurepoolne tüvi on puitunud, varred võivad olla nii puitunud kui ka rohtsed. Lehed on paaritusulgjad. Seob mullast lämmastikku. Kasvab poolvarjus või varjuta kuivadel jäätmaadel, teeservadel ja kesapõldudel. Taime looduslik kasvuala ulatub Ameerika Ühendriikide lõunaosast üle Kariibi regiooni, Mehhiko ja Kesk-Ameerika Argentina põhjaosani. Taime kasutatakse Kesk-Ameerika rahvameditsiinis. Lehtedest saadavat värvivedelikku määritakse mesilase- või muude putukate pistetest tekkinud valu ja paistetuse leevendamiseks. Juurekeedist kasutatakse kõhuvalu vastu. Lehti kasutatakse palaviku korral ja koos Philodendron chinense koorega skrofuloosi puhul. Taimemahla kasutatakse kõhulahtisuse ravimiseks. Kesk-Ameerika vanades kultuurides kasutati añil '​ist saadavat indigot valge savimineraali palügorskiidiga segatuna erksinise kuni rohekassinise värvipigmendi maiade sinise saamiseks, mida kasutati seinamaalidel ja keraamika ning skulptuuride polükroomias. Enne kohvipuu introdutseerimist oli taimest saadav indigo Kesk-Ameerika tähtsaim ekspordiartikkel. Tänapäeval kasvatatakse taime värvi saamiseks üksnes El Salvadori põhjaosas. Põõsas Kasvukoht teeservas Õied ja lehed Õisik kaunadega Lehed ja kaunad Illustratsioon ravimtaimeraamatus 1897 Indigofera suffruticosa - Mill. - Plants for a Future The first direct evidence of pre-columbian sources of palygorskite for Maya Blue. - Journal of Archaeological Science. Volume 39, Issue 7, July 2012, pp. 2252-2260 Indigofera suffruticosa. - Useful Tropical Plants
Dürre Wand

Dürre Wand (sõna otseses mõttes viljatu sein) on mäehari Alam-Austrias ja kuulub topograafiliselt Gutensteini Alpidesse. See ulatub Miesenbachist lääneedela suunas Schneebergini. Dürre Wand on kohati kivine seljandik, mida ääristavad karjamaad, metsad ja kosed. Erinevalt vahetult idas asuvast Hohe Wandi platoost kulmineerub see kitsa harjajoonega, mille matkarada pakub suurepäraseid vaateid. Suuremad kõrgused on Katharinenschlag (1222 m), Schober (1213 m), Öhler (1183 m) ja Plattenstein (1154 m). Öhlerist ida pool, kõrgusel 1027 m, mäeharjal enam-vähem keskel asub Öhleri varjupaik, mis kuulub Loodusesõpradele (Naturfreunde). Plattensteinis asub Gauermanni hütt, mis kuulub Austria Turismiklubile (Österreichischer Touristenklub). Tableri koobas (Tablerhöhle, 1862/10) Plattensteinist idas ja Erzloch (1862/4), šahtkoobas Öhler varjupaigast idas, on kaks koobast Dürre Wandi harjal. Teised olulised koopad on Malepartuskluft (1862/19), Bergmilchkammer (1862/20), Marechle koobas (1862/21), Schichtkammer (1862/23) ja Vierpfeileri koobas (1862/24) (kõik Marecherkogelil Öhlerist lõunas Puchberg am Schneebergi juures), Zinsensteinhöhle (1862/11) ja Waldbodenloch (1862/61) (mõlemad Dürre Wandist põhja pool Gutensteini juures). Kokku on piirkonna 1862 - Dürre Wand registris täpselt sada koobast. Plattenstein (1154 m) Gauermanni hütt Päästemaja Gauermanni hüti juures Öhler (1183 m) Öhleri päästemaja Schober (1213 m) Vaade Plattensteinilt Vaade Katharinenschlagilt (1222 m) Bergmilchkammeri koobas Malepartusklufti koobas Marechle koobas Schoberbachklammi koobas Alam-Öhleri koobas
Tõnu Raadik

Tõnu Raadik (sündinud 15. detsembril 1957) on eesti helilooja ja näitleja. Ta lõpetas 1980. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri näitlejana (9. lend) ja 1992. aastal sama kooli heliloojana prof Jaan Räätsa juures. Tõnu Raadik on kirjutanud nii kammermuusikat, kui muusikat teatri- ja telelavastustele ning filmidele. Mänginud mitmes ansamblis ning andnud välja 19 autoriplaati. "Unelaulud" (1992; MC) "Puhh" (1997) "Lumevarjude vahel" (1999) "Pööripäev" (2000) "Kadunud maailma teedele" (2003) "Mereloomad" (2003) "Päikeselaik" (2004) "Flow Of Dreams" (2004) "Ränd" (2005) "Laululiblikad" (2007) "Mantlikohvik" (2007) "Jõuluvõlu" (2009) "Maailma hällilaulud" (2010) "Muinasjutulaegas" (2010) "Sadamatuled" (2010) "Haugi mälu" (2012) "Vihmapüha" (2013) "Härmalõngad" (2017) "Tulilind" (2021) "Tuleasemed" (2023) 2008 Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. märts 2016. Vaadatud 13. augustil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Tõnu Raadiku muusika. Tidal Tõnu Raadiku muusika. Spotify Tõnu Raadiku muusika. Amazon.com Tõnu Raadiku muusika. Deezer Tõnu Raadiku muusika. AppleTunes Tõnu Raadik andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles) Jaanus Kulli: "Tõnu Raadiku lood sünnivad autorooli taga" Õhtuleht, 20. jaanuar 2004 Annika Poldre: "Tõnu Raadik: Harjutan viiulit iga päev" eestielu.ee, 25. september 2011
Rauno Laumets

Rauno Laumets (sündinud 14. mail 1990) on Eesti kesk- ja pikamaajooksja. Laumetsa koduklubideks on olnud Spordiklubi ProRunner, Spordiklubi Jooksupartner ning Tartu Spordiselts Kalev. Laumets jooksis 2019. aastal Tartu linnamaratoni põhidistantsi ajaga 2:28.36, mis oleks võinud olla staieri isiklik rekord, kuid enne 2022. aastat raja ametliku kinnituse (AIMS) puudumise tõttu aeg rekordina kirja ei läinud. Rauno Laumets on töötanud Lähte Ühisgümnaasiumi kehalise kasvatuse õpetaja ning treenerina. "Rauno Laumets, sport24 Andmebaas". sport24.ee. Vaadatud 12. juunil 2023. "Rauno LAUMETS | Profile | World Athletics". worldathletics.org. Vaadatud 10. juunil 2023. Karu, Lenel (5. oktoober 2019). "Suur galerii: Tartu linnamaraton lõppes üllatusvõiduga". Tartu Postimees. Vaadatud 10. juuni 2023. Ütleme nii, et kui teha enda tempot ja keskenduda oma jooksule, siis ei lähe raskeks. Ma ei mõelnud üldse mingile kohale, esimese maratoni kohta on see ikka väga hea aeg. Täna sobis kõik hästi, tempo oli väga ühtlane ja ma ei vaadanud tagasi "11. Tartu Linnamaraton". Tartu Maraton. 9. oktoober 2022. Vaadatud 10. juuni 2023. Tartu Linnamaraton kuulub RIMI Eesti Linnajooksude sarja ning rahvusvahelisse maratoni- ja pikamaajooksude liitu AIMS. "Esimene maratoni kogemus tõi võidu". Tartu Valla Kuukiri. 20. oktoober 2019. Vaadatud 13. juunil 2023. NIMI: Rauno Laumets AMET: Lähte Ühisgümnaasiumi kehalise kasvatuse õpetaja ja jooksutreener Rauno Laumets Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Oimurõngas

Oimurõngas on metallist ehe, iseloomulik Musta mere piirkonna ja Lõuna-Siberi kultuuride, viikingite, soomeugrilaste, slaavlaste jm naiserõivastusele vanaajal ja keskajal. Oimurõngaid kanti sümmeetriliselt kandja pea külgedel, ligikaudu oimukohtade kohal ja need olid kinnitatud kas peakatte või juuksepalmikute külge. Materjaliks oli enamasti odavam metall, kas vasesulamid või raud, kuid üksikutel juhtudel kasutati ka hõbedat ja isegi kulda. Spiraalseid oimurõngaid on leitud noorema pronksiaja ja plaatidega ning kuulikestega oimurõngaid rauaaja matustest. 2018. aasta tähelepanuväärne maaleid Ida-Virumaalt oli 15. sajandisse dateeritud hõbedast tahuliste kuulikeste ja helmestega oimurõngas, iseloomulik Kirde-Eesti, Tartumaa ja Setomaa vadja asustusele; seda vormi on peetud linnalise algupäraga ehteks. On teateid oimurõngaste kandmisest vadjalastel veel 19. ja 20. sajandil. Pronksist oimurõngad. - Pronksiaeg. Tutulus Oimurõngad. - Noorem rauaaeg. Tutulus N. Olup. Fotod: mulluse aasta 10 põnevamat arheoloogilist leidu Eestis. - Postimees, 1. jaanuar 2019 "19.-20. sajandi ehted. - Narva Muuseum". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. juuni 2023. Vaadatud 10. juunil 2023.
SL C30

SL C30 on metroorong, mida kasutatakse Stockholmi metroos. 2020. aastast alates on Stockholmi toodetud 96 rongi. Rongitüüp asendab välja vanemad C6, C14 ja C15 mudelid aastatel 2021-2024. Ståplats och fler passagerare i nya tunnelbanetågen Här är nya tunnelbanetåget – premiärtur på röda linjen Röda linjen testkör i Berlin Nya tunnelbanetåget C30 trafikerar i skarpt läge
NHL-i hooaeg 2022–2023

NHL-i hooaeg 2022–2023 on NHL-i 106. hooaeg (105. hooaeg, kui jätta kõrvale NHL-i tööseisaku tõttu ära jäänud hooaeg 2004–05). Põhihooaeg algas 7. oktoobril 2022 kahe Prahas peetud kohtumisega. Colorado Avalanche alustas hooaega valitseva meistrina. Legend A1, A2, A3 – Atlanti divisjoni esimene, teine ja kolmas M1, M2, M3 – Metropolitani divisjon esimene, teine ja kolmas C1, C2, C3 – Keskdivisjon esimene, teine ja kolmas P1, P2, P3 – Vaikse ookeani divisjoni esimene, teine ja kolmas WC – wild card '​iga väljalangemismängudele jõudnud
Lemmejõgi

Lemmejõgi on jõgi Pärnumaal. Saab alguse Nigula rabast ja suubub Majaka külas Liivi lahte. Pikkus 23 km, valgla 56,8 km². Varem tunti jõge Orajõe nime all (1259 Orwaguge). See oli Metsapoole maakonna põhjapoolne piirijõgi. Jõe järgi on nime saanud Siluri Lemme kihistik. "Stratigraafia terminoloogia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. jaanuar 2021. Vaadatud 14. septembril 2020.
Kevin Álvarez

Kevin Nahin Álvarez Campos (sündinud 15. jaanuaril 1999 Colimas) on Mehhiko jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Mehhiko kõrgliiga klubis Club América ja Mehhiko jalgpallikoondises. Álvarez alustas Pachucas ka klubikarjääri. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2018. aastal. Pachuca põhikoosseisu on ta kuulunud alates hooajast 2020/21. 2022. aasta Apertura-hooajal tuli ta Pachucaga Mehhiko meistriks. 2019. aasta Panameerika mängude jalgpalliturniiril võitis Álvarez Mehhiko võistkonnaga pronksmedali. Mehhiko jalgpallikoondises debüteeris ta 3. juulil 2021 sõprusmängus Nigeeria vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. juunil 2023 sõprusmängus Kameruni vastu. Álvarez kuulus Mehhiko koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel. Pachuca Liga MX: Apertura 2022 Individuaalsed Liga MX hooaja sümboolne koosseis: Guardianes 2021, Clausura 2022
Majaka

Majaka on küla Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas. 1923–1975 läbis küla Riisselja–Ikla–Ainaži raudtee, millel asus küla piiril Teaste peatuskoht. Teaste raudteepeatuse lähedal oli puusild üle Lemmejõe. Raudtee kõrval on olnud ka liivakarjäär. 1977. aastal liideti Majaka külaga Loigu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 28.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Eesti kitsarööpmelised raudteed Üldkasutatavad raudteed: Riisselja – Ikla Marja Kallasmaa: artikkel "Majaka" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Vámospércs

Vámospércs on linn Ungaris Hajdú-Bihari komitaadis Nyíradonyi kreisis. Vámospércs asub Rumeenia piirist 9 km kaugusel, Nyíradonyst umbes 18,5 km lõunas ja Debrecenist ligikaudu 20 km idas. Vámospércsi on esmamainitud aastatel 1292–1294. Vámospércs sai linnaõigused 1605. aastal, kuid kaotas need 1876. aastal. 1. juulil 2001 sai Vámospércs linnaõigused tagasi. Valea lui Mihai, Rumeenia Koronowo, Poola Nușfalău vald, Poola Magyarország közigazgatási helynévkönyve, 2015. január 1., Gazetteer of Hungary, 1st January 2015, vaadatud 30.07.2016. Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Vámospércs Irany Magyarorszag. Vaadatud 11. juunil 2023
Izsák

Izsák on linn Ungaris Bács-Kiskuni komitaadis Kiskőrösi kreisis. Izsák asub Kiskőrösist umbes 20,5 km põhjakirdes ja Kecskemétist ligikaudu 26 km lääneedelas. Asulat on esmamainitud 1055. aastal. Izsák sai linnaõigused 1816. aastal, kuid kaotas need 1876. aastal. Linnaõigused sai Izsák tagasi 1997. aastal. Strullendorfi vald, Saksamaa Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Városunkról Izsák város honlapja. Vaadatud 11. juunil 2023
Papisilla

Papisilla on küla Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas. Viljahoidla Papisilla külas Viljahoidla Papisilla külas Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 29.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Wechseli kuru

Wechseli kuru (980 m) on mäekuru Austria Alpides, Alam-Austria ja Steiermargi liidumaade vahelisel piiril. Koos Semmeringi kuruga on Wechseli kuru üks kõige olulisemaid ühendusi Alam-Austria ja Steiermargi vahel. Kuni A2 kiirtee ehitamiseni 1980. aastatel oli see peamine maantee Viini ja Grazi vahel.
Lužnice

Lužnice ([ˈluʒɲɪtsɛ]; saksa keeles Lainsitz) on jõgi Austrias ja Tšehhis. Lužnice saab alguse Austrias ja suubub umbes 50 km České Budějovicest põhja pool Týn nad Vltavous Vltava jõkke. Jõe pikkus on 208 km, millest Austrias on 15 km. Jõge on allikates esmamainitud 1179. aastal. Nimi tuleneb vanatšehhi keelest, mis tõlkes tähendab 'vesi voolab läbi mõdu'. Mitmed kohad jõel on populaarsed puhkuse- ja kanuusõidukohad. Weitra (Austria) Gmünd (Austria) České Velenice Suchdol nad Lužnicí Třeboň Veselí nad Lužnicí Soběslav Planá nad Lužnicí Sezimovo Ústí Tábor Bechyně Týn nad Vltavou "Lužnice River". Britannica.com. Vaadatud 28. oktoobril 2023.  Lužnice – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis