laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aserbaidžaani NSV hümn

Aserbaidžaani Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi hümn oli kasutusel Aserbaidžaani NSV-s 1944–1991. Selle muusika autor oli Üzeyir Hacıbəyov, sõnad kirjutas Süleyman Rustam, Samad Vurgun ja Huseyn Arif. 1991. aastal NSV Liidust iseseisvudes võttis Aserbaidžaani Vabariik kasutusele 1918–20 kehtinud hümni "Azərbaycan marşı". Aserbaidžaani NSV lipp Aserbaidžaani NSV vapp Aserbaidžaani lipp Aserbaidžaani vapp
Eelrenessanss

Eelrenessanss oli renessansiaja osa, mis jäi vahemikku 13. ja 14. sajand. Renessansi sünnikohaks peetakse valdavalt Itaaliat, kuigi seda on ka vaidlustatud[viide?]. Perioodi kultuuri iseloomustanud ideed on pärit 13. sajandi lõpu Firenzest, eelkõige Dante Alighieri ja Francesco Petrarca tekstidest. 14. sajandil elas roomakatoliku kirik, millele toetus keskaegne kultuur ja maailmapilt, läbi tõsist kriisi. Prantsuse kuningate üha suuremad poliitilised ambitsioonid viisid roomakatoliku kiriku poliitilise lõhenemiseni ehk Suure skismani. Järgmisel sajandil tõusis kriis seoses reformatsiooniga veel teravamalt pinnale. Need muutused tõid kaasa uue vaimse ja kultuurilise olukorra. Kirik lakkas olemast inimese maailmapildi keskus. Toimus ilmalikustumine. Ilmaliku ja sakraalse piirid kadusid, eriti kui võrrelda väga religioonikeskse keskajaga. Kirjanduses ja kunstis ilmus jumala kõrvale maine element ning religioosseid teemasid hakati kujutama maises võtmes. Kirikuarhitektuur muutus inimesekesksemaks. Hägustus inimese ja jumala vaheline vertikaalne suhe, kus varem oli jumal üleval ja inimene kõiges all. 14. sajandil hakkas endast märku andma rikaste, kiirelt arenevate linnadega Põhja-Itaalia. Seal tekkis ideaal vabast haritud inimesest ja humanistlik mõtlemine, mis on renessansliku maailmavaate keskmeks. See on veendumus, et suurim väärtus on isiksuse vaba areng. Inimest ei hinnatud enam niivõrd päritolu kui isikuomaduste järgi. Ideaaliks sai üksikisik, kes teostab end iseseisvalt. Oluliseks muutus isikuvabadus – sõltumatus keskaegsetest kollektiividest, ka autoriteetidest, kaanonitest ja dogmadest. Sellel perioodil toimusid suured maadeavastused, leiutati trükikunst. Itaalia renessansis kattub eelrenessanss suuresti perioodiga, mis kannab nimetust trecento. Vararenessanss Kõrgrenessanss
Kurista mõisa kalmistu (Võnnu)

Kurista mõisa kalmistu on kalmistu Võnnu kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kurista külas Kastre vallas Tartu maakonnas. Kalmistu arvatavasti rajas Kurista mõisa tollane omanik Stephan Guillemot de Villebois 1834. aastal, kui surid tema tütar Anna Eleonora ja poeg Alexander. Kalmistule maetute üldarv pole teada. Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 500 m kaugusele läände. Kalmistu lõunaservas paiknes väravaehitisena kabel, millest praegu on säilinud ainult varemed. Kalmistul on säilinud hauatähiste osi ning sisselangenud hauakohti. 1834 - Anna Therese Eleonora Guillemot de Villebois (1793–1834) 1834 - Alexander Woldemar Johann Guillemot de Villebois (1791–1834) 1835 - nende isa Stephan Guillemot de Villebois (1757–1835) Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 "Vana-Tartumaa baltisaksa mõisnike kalmistud". Tartu Postimees, 9. detsember 2008 Ketlin Sirge. "Eesti mõisakalmistud". Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013 Alo Särg. "Kurista (Kurrista)". // Tartumaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2018. Lk 51 Kurista mõisa kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Pärandkultuuri objekt: "Kurista mõisnike surnuaed" (915:KAV:001) Eesti looduse infosüsteemis Kurista mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis
Ema ja laps

"Ema ja laps" on Endel Taniloo skulptuur, mis kujutab pingil istuvat ema ja tema süles seisvat last. Pronksskulptuur valmis 1979. aastal ning asub Tartus lastekliiniku hoone ees aadressil Lunini 6. Ema ja laps kultuurimälestiste riiklikus registris
Ditypophis

Ditypophis on maoperekond. Perekonda Ditypophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: Ditypophis vivax Günther, 1881. Neid madusid võib kohata Sokotra saarel. Van Wallach, Kenneth L. Williams, Jeff Boundy, Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species, 22. aprill 2014, lk 241, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Ditypophis vivax roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne CoL-is Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaasis Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Ditypophis vivax seisuga 25.08.2014.
Dromicodryas

Dromicodryas on maoperekond. Perekonda Dromicodryas klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Dromicodryas bernieri (Duméril, Bibron & Duméril, 1854)m Dromicodryas quadrilineatus (Duméril, Bibron & Duméril, 1854). Neid madusid võib kohata Madagaskaril. Van Wallach, Kenneth L. Williams, Jeff Boundy, Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species, 22. aprill 2014, lk 243, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Dromicodryas roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne CoL-is Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database'is Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Dromicodryas seisuga 25.08.2014.
Geoloogiline aeg

Geoloogiline aeg on ajavahemik Maa kui planetaarse keha moodustumise lõpust kuni ajaloolise aja alguseni. Geoloogiline aeg on inimesele hoomamatult pikk ajavahemik, mis hõlmab rohkem kui nelja miljardit aastat. Geoloogilise aja jooksul toimunud sündmused on salvestatud kivimitesse, mineraalidesse ja kivististesse, mille uurimisega tegelevad geoloogid. Geoloogiline aeg on jagatud väiksemateks üksusteks, mida nimetatakse geokronoloogilisteks ning geokronomeetrilisteks üksusteks. Geoloogilise aja vältel toimunud sündmuste uurimisega tegelevaid geoloogia osi nimetatakse kokku ajalooliseks geoloogiaks. Moodustunud kivimkihtide järgnevuse uurimise, korreleerimise ning liigestamisega tegeleb stratigraafia ning vastavate üksuste sidumisega konkreetsete ajaühikutega geokronoloogia ning isotoopgeoloogia. Ajaloolise geoloogiaga on tihedalt seotud ka paleontoloogia, mis tegeleb geoloogilises ajas elanud organismide kivististe ehk fossiilide uurimisega. Geokronoloogiline skaala
Duberria

Duberria on maoperekond. Perekonda Duberria klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Duberria lutrix (Linnaeus, 1758) Duberria rhodesiana (Broadley, 1958) Duberria shirana (Boulenger, 1894) Duberria variegata (Peters, 1854). Neid madusid võib kohata Aafrika lõunaosas. Van Wallach, Kenneth L. Williams, Jeff Boundy, Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species, 22. aprill 2014, lk 250, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Duberria roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne CoL-is Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Duberria seisuga 25.08.2014.
Exallodontophis

Exallodontophis on maoperekond. Perekonda Exallodontophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: Exallodontophis albignaci (Domergue, 1984). Neid madusid võib kohata Madagaskaril. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Exallodontophis roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne CoL-is Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaasis Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Exallodontophis albignaci seisuga 25.08.2014.
Heteroliodon

Heteroliodon on maoperekond. Perekonda Heteroliodon klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Heteroliodon fohy Glaw, Vences & Nussbaum, 2005 Heteroliodon lava Nussbaum & Raxworthy, 2000 Heteroliodon occipitalis (Boulenger, 1896). Neid madusid võib kohata Madagaskaril. Van Wallach, Kenneth L. Williams, Jeff Boundy, Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species, 22. aprill 2014, lk 330, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Heteroliodon roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) (inglise keeles) Alfred Voeitzkov, Reise in Ostafrika in den Jahren 1903-1905 : mit Mitteln der Hermann und Elise geb. Heckmann Wentzel-Stiftung : Wissenschaftliche Ergebnisse (1906), III. köide, Systematsiche Arbeiten, IV vihik., lk 313 – 314, Stuttgart : E. Schweizerbartsche Verlagsbuchhandlung, 1913, veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) (saksa keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Heteroliodon seisuga 25.08.2014.
ISO 639-3

ISO 639-3 on rahvusvaheline standard ISO 639 sarjas. See määrab kolmetähelised koodid maailmas kõneldavatele keeltele. Standard avaldati 2007. aastal. Standard püüab kajastada kõiki maailma loomulikke keeli, nii elavaid kui väljasurnuid, nii kirjakeelega kui ka ilma, samuti tehiskeeli, aga mitte rekonstrueeritud keeli. Standardit kasutatakse laialdaselt arvuti- ja teabesüsteemides, eriti internetis, samuti keeleteaduslikus kirjanduses. https://iso639-3.sil.org/
Ithycyphus

Ithycyphus on maoperekond. Perekonda Ithycyphus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Ithycyphus blanci Domergue, 1988 Ithycyphus goudoti (Schlegel, 1837) Ithycyphus miniatus (Schlegel, 1837) Ithycyphus oursi Domergue, 1986 Ithycyphus perineti Domergue, 1986. Neid madusid võib kohata Madagaskaril. Van Wallach, Kenneth L. Williams, Jeff Boundy, Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species, 22. aprill 2014, lk 350, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Ithycyphus roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) (inglise keeles) Günther, 1873 : Description of a new snake from Madagascar., The Annals and magazine of natural history; zoology, botany, and geology (1840), 4. seeria, 11. köide, lk 374–375, 1873, London, Taylor and Francis Ltd, Biodiversity Heritage Library raamatu veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne CoL-is Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database'is Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Ithycyphus seisuga 25.08.2014.
Seán MacBride

Seán MacBride (26. jaanuar 1904 Pariis – 15. jaanuar 1988 Dublin) oli Iirimaa poliitik. Ta osales mitme rahvusvahelise organisatsiooni, näiteks ÜRO, Euroopa Nõukogu ja Amnesty Internationali töös. 1974. aastal anti talle Nobeli rahuauhind. Tema isa oli iirlane ja ema prantslanna. Ta sündis Pariisis ja tema ema- ja kodune keel oli prantsuse keel. Ta elas Pariisis kuni 1916. aastani, mil ta saadeti Iirimaale kooli. Ta osales Inglise-Iiri sõjas. 1921. aastal oli ta vastu Inglise-Iiri lepingule ja viibis kuni 1924. aastani vangis. Siis astus ta Dublini ülikooli õigusteadust õppima. Aastatel 1947–1957 oli ta Iirimaa parlamendi liige. 18. veebruarist 1948 kuni 13. juunini 1951 oli ta välisminister. http://www.rulers.org/iregovt.html
Varsaallika

Varsaallika on allasum Tallinnas Kose asumis. Varsaallikad Varsaallika oja Varsaallika tänav Varsaallika talu
Maire Männik

Maire-Helve Männik (1. aprill 1922 Tartu – 5. september 2003 Pariis) oli eesti ja Prantsusmaa skulptor. Ta õppis kuni 1940. aastani Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tartu Tütarlastegümnaasiumis ja lõpetas 1941. aastal Tartu 5. Keskkooli. Aastatel 1940–1941 õppis ta Tartu Naisühingu Käsitöökooli keraamikaosakonnas ja Martin Saksa skulptuurikursustel. Ta õppis aastatel 1942–1944 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, 1942 Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Koolis Voldemar Melliku ning 1942–1944 Pallases Anton Starkopfi juures. Akadeemiliselt oli ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige. 1944. aastal asus ta Münchenisse, et õppida sealses Kunstide Akadeemias. 1945. aastal saabus ta põgenikuna Rootsi, kus õppis aastatel 1947–1952 Stockholmi Kõrgema Rakenduskunsti õhtukursustel skulptuuri ning 1949–1953 Stockholmi ülikoolis pedagoogikat, kunstiajalugu ja psühholoogiat. Aastatel 1953–1956 täiendas ta end Académie de la Grande Chaumière'is Ossip Zadkine'i ateljees skulptuuri alal ning 1954 École des Beaux-Artsis kiviskulptuuri alal. 1950. aastate algul külastas ta korduvalt Pariisi, kuhu asus lõplikult 1953. aastal. Alates 1955. aastast esines ta pidevalt rahvusvahelistel kunstinäitustel Pariisis ja mujal Euroopas. Tema teoseid on Prantsuse ja Rootsi muuseumides, Helsingi Soome Rahvusmuuseumis, Londoni Eesti Majas, Pariisi rootsi kirikus, Tartu Ülikoolis, A. H. Tammsaare muuseumis, Eesti Kunstimuuseumis, Tartu Kunstimuuseumis ning paljudes erakogudes Euroopas, Austraalias ja Ameerika Ühendriikides. Männiku loomingusse kuuluvad näiteks Marie Underi ja A. H. Tammsaare büst, Tartu Ülikooli mälestusmedal ja Eduard Wiiralti hauamonument Pariisi Père Lachaise'i kalmistul. 2002 – Valgetähe V klassi teenetemärk elutöö eest Prantsusmaa Skulptorite Liit Rahvusvaheline Medalikunstnike Liit (FIDEM) Tema isa oli kirjastuse Loodus direktor Hans Männik ja ema arst Lydia Mahlstein-Männik. Tema abikaasa oli Vahur Linnuste. "Maire-Helve Männik 1. IV 1922 – 5. IX 2003" Sirp, 12. september 2003 "Skulptor Maire Männik sai Valgetähe V klassi ordeni" Välisministeerium, 3. aprill 2002 [Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid] Maire Männik TLÜAR väliseesti isikud (vaadatud 25. augustil 2014) Tiina Põldaru, Vladimir-Georg Karassev-Orgusaar. "Männik, Maire (õieti Maire-Helve), kujur". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 331–332 Juta Kivimäe. "Eesti legend Pariisis". Eesti Kunstimuuseum. Tallinn 2019. 84 lk Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 TLÜAR väliseesti isikud Maire Männiku looming Eesti Kunstimuuseumi digitaalkogu "Maailmapilt. Maire Männik". (raadiosaade, kestus 26 minutit) 1986 "Maire Männiku kojutulek" Areen, 22. september 2004 Haud Tartu Raadi kalmistul
Võramadu

Võramadu (Langaha) on maoperekond. Võramadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Langaha alluaudi Mocquard, 1901 Langaha madagascariensis Bonnaterre, 1790 Langaha pseudoalluaudi Domergue, 1988. Neid madusid võib kohata Madagaskaril. Van Wallach, Kenneth L. Williams, Jeff Boundy, Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species, 22. aprill 2014, lk 361, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) Loomade elu, 5:282. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Langaha roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne CoL-is Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database'is Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Langaha seisuga 25.08.2014.
Zalužžja (Teplõki rajoon)

Zalužžja (ukraina keeles Залужжя) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Teplõki rajoonis. Elanike arv on 957. Pindala on 2,16 km².
Leioheterodon

Leioheterodon on maoperekond. Perekonda Leioheterodon klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Leioheterodon geayi (Mocquard, 1905), Leioheterodon madagascariensis (Duméril, Bibron & Duméril, 1854), Leioheterodon modestus (Günther, 1863). Neid madusid võib kohata Madagaskaril ja Komoori saartel. Van Wallach, Kenneth L. Williams, Jeff Boundy, Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species, 22. aprill 2014, lk 365, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Leioheterodon roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne CoL-is Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database'is Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Leioheterodon seisuga 25.08.2014.
Isotoopgeoloogia

Isotoopgeoloogia on geoloogia haru, mis põhineb radioaktiivsete ning stabiilsete isotoopide kasutamisest saadaval andmestikul. Radioaktiivseid isotoope kasutatakse põhiliselt dateerimisel. Ilmselt tuntuim on radioaktiivse süsiniku meetod, millega dateeritakse viimase 50 000 aasta jooksul toimunud sündmusi. Et geoloogiline aeg hõlmab palju pikemat ajavahemikku, kasutatakse ka teisi isotoope, mille poolestusaeg on palju pikem. Samuti kasutatakse isotoope näiteks hüdrogeoloogias, paleoklimatoloogias ja mujal. Hüdrogeoloogias näiteks uuritakse, kas põhjavesi sisaldab triitiumi. Kui sisaldab, siis on selge, et vastav põhjaveehorisont sisaldab vett, mis sadas atmosfäärist vihmana 20. sajandi teises pooles, sest triitium sattus atmosfääri läbi atmosfääris läbi viidud tuumakatsetuste. Paleoklimatoloogias näiteks saab kasutada stabiilsete isotoopide fraktsioneerumist. Näiteks 18O ja 16O on hapniku stabiilsed isotoobid, mis sisalduvad vees. Et 18O on raskem, on tema kontsentratsioon atmosfääris olevas veeaurus madalam kui merevees, sest kergem isotoop aurustub mereveest kergemini. Seetõttu on ka liustikud rikastunud just kerge hapniku suhtes. Sellest järeldub, et jääaegadel, kui kliima oli külmem ning liustikud laiemalt levinud, pidi ookeanivesi olema raskemate hapnikuaatomite suhtes kontsentreeritum kui jäävaheajal. Jääb vaid uurida näiteks merepõhja ladestunud foraminifeeride kodade isotoopset koostist ja teha sellest järeldusi paleokliima kohta.
Liophidium

Liophidium on maoperekond. Perekonda Liophidium klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Liophidium apperti Domergue, 1984 Liophidium chabaudi Domergue, 1984 Liophidium maintikibo Franzen, Jones, Raselimanana, Nagy, C’cruze, Glaw & Vences, 2009 Liophidium mayottensis (Peters, 1874) Liophidium pattoni Vieites, Ratsoavina, Randrianiaina, Nagy, Glaw & Vences, 2010 Liophidium rhodogaster (Schlegel, 1837) Liophidium therezieni Domergue, 1984 Liophidium torquatum (Boulenger, 1888) Liophidium trilineatum Boulenger, 1896 Liophidium vaillanti (Mocquard, 1901). Neid madusid võib kohata Madagaskaril, Komoori saartel ja Maskareenide saarestikus. Van Wallach, Kenneth L. Williams, Jeff Boundy, Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species, 22. aprill 2014, lk 386, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Liophidium roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 25.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne CoL-is Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database'is Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Liophidium seisuga 25.08.2014.
Biaroza rajoon

Biaroza rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1413 km². 2009. aasta seisuga elas seal 66 988 inimest. Rajoon moodustati aastal 1940. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Biaroza, Maleči, Mižleśsie, Pieršamajskaja, Pieski, Sakałova, Sialeci, Sihnievičy, Sporava, Stryhińi ja Zdzitava külanõukogu. Halduskeskus on Biaroza linn. Teised suuremad asulad on Biełaaziorski linn ja Maleči agrolinnake, huvipakkuv asula on veel endine Zdzitava linn. Biaroza Biełaaziorsk Sialec Bronnaya Gora surmalaager Rajooni suurim jõgi on Jasselda. Suuremad järved on Biełaje, Čornaje ja Sporava järv. Rajooni lõunaosa on soine, see ulatub Polesje madalikule. 2009. aasta seisuga olid elanikest 90,77% valgevenelased, 5,66% venelased, 1,78% ukrainlased ja 1,78% oli teistest rahvustest. 61,72% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 36.19% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 28,88% elanikke, vene keelt aga 67,89%.  Biaroza rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
Honda NSX

Honda NSX (New Sportscar eXperimental lühend) on Honda kaheistmeline keskmootoriga sportkupee. NSX on kaheistmeline keskmootoriga tagarattaveoga sportauto, mida tootis Honda Jaapanis aastatel 1990–2005. Põhja-Ameerika ja Hongkongi turgudel müüdi seda Acura NSX-i nime all. 1. põlvkond 1. põlvkond Type R 1. põlvkond Veliside 1. põlvkond GT2 1. põlvkond GT500 NSX-i nimi võeti uuesti kasutusele 2015. aastal, kui esitleti Põhja-Ameerika autonäitusel uut tootmisküpset Honda NSX-i. Tegu on hübriidajamiga sportautoga, millel on 3,5-liitrine kahe turboga V6 mootor ja kolm elektrimootorit. Käigukastiks on 9-käiguline topeltsiduriga automaatkäigukast ja auto on nelikveoline. Honda lõpetas NSXi tootmise lõpetati 2020. aastal, viidates kesistele müügitulemustele. Honda NSX ideeautona Genfi autonäitusel (2012) Honda NSX (2015) Honda NSX (2015)
Maleč

Maleč (valgevene keeles Малеч, poola keeles Malecz transkribeerituna Maletš) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Bresti oblastis Biaroza rajoonis. Asula on Maleči külanõukogu halduskeskus. Haridust annavad keskkool, muusikakool ja sanatoorne internaatkool. Malečis on raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on õigeusu kirik aastast 1873, samuti ka endise mõisa park XIX sajandi lõpust. Maleči mainitakse esimest korda aastal 1563, mil sinna ehitati õigeusu kirik. Asula allus Poola kuningate ja Leedu suurvürstide Kobryni lauamõisale, hiljem aga hakkas kuuluma Bresti vojevoodkonda ja Bresti maakonda. Aastal 1645 sai Malečist alev. Aastal 1668 võttis alevis omavoliliselt võimu Isabella Chodkiewicz. Kuninga poole pöördunud saadikud, kes taotlesid endiste vabaduste taastamist, lasi ta kinni võtta ja käskis nad hukata. Ainult kuninglik sekkumine päästis saadikute elu. Poola jagamisel läks Maleč aastal 1795 Venemaa koosseisu. Pärast Esimest maailmasõda kuulus Maleč Poola koosseisu. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu, ühtlasi kaotas see ka alevi staatuse. Õigeusu kirik Maleč Maleči palvemaja "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuni 2015. Vaadatud 25. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Maleč
Lota (täpsustus)

Lota võib tähendada mitut asja. Lota on küla Valga maakonnas Õru vallas. Lota mõis (Charlottenthal) oli mõis Sangaste kihelkonnas (tänapäeval Õru vald). Lota on linn Tšiilis Bío-Bío piirkonnas. Lota on naisenimi. Lota on perekonna luts ladinakeelne nimi. Lota lota
Peraki osariik

Perak on Malaisia osariik.
Sukkmask

Sukkmask on pead, kaela ja nägu kattev tekstiilist peakate, mis paljastab ainult osa näost. Olenevalt konkreetsest sukkmaskist või selle kandmise viisist võivad näha olla ainult silmad, silmad ja nina, silmad koos nina ja suuga, silmad ja suu. Traditsiooniliselt on sukkmaske käsitsi kootud villasest lõngast. Tänapäeval tehakse neid ka siidist, puuvillast ja tehismaterjalidest. Sukkmaski kasutatakse kaitseks külma ja tuule eest talvel (nt sportides) ja mootorispordis kiivri sees. Sukkmaske võivad kasutada kurjategijad, timukad või eriväelased oma välimuse varjamiseks.
Sille Sikmann

Sille Sikmann (sündinud 4. detsembril 1983) on eesti moedisainer ja nahakunstnik. Ta on õppinud Jakob Westholmi Gümnaasiumis, Tallinna Ülikoolis ja Tartu Kõrgemas Kunstikoolis. Sikmann valmistab meeste käsitöökingi ja talle kuulub jalanõude bränd Schekmann. Sikmann esitati 2012. aastal nii disainiauhinna BRUNO kui ka noore disaineri auhinna SÄSI nominendiks. 2014. aastal esindas Sikmann Londoni moenädalal koos Marit Ilisoni, Kärt Põldmanni ja Jo Nurmega Eesti moedisaini ning see väljapanek võitis International Fashion Showcase'i peavõidu. Schekmann "Loomemajanduskeskuse ettevõtja jõudis disainiauhindade jagamisel kahes kategoorias finaali"[alaline kõdulink] Loov Eesti, 7. september 2012 "Eesti moedisaini väljapanek võitis teist korda Londoni moenädalal International Fashion Showcase'i peavõidu"[alaline kõdulink] Disainikeskus, 16. veebruar 2014 "Sille Sikmann" Kaamos