laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sindi Jumalailmumise kogudus

Sindi Jumalailmumise kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Pärnu maakonnas Sindis. Kogudus kasutab Sindi Jumalailmumise kirikut. Kogudus asutati 1896. aastal eelnevalt Tori Kristuse Sündimise kogudusse kuulunud Sindi õigeusklikele (peamiselt Sindi kalevivabriku töötajad). 1916. aastal oli koguduses 588 inimest ja 1938. aastal 302 inimest. 1962. aastal kogudus likvideeriti ja pühakojast sai Pärnu Endla Teatri rekvisiitide ladu. Eesti taasiseseisvumisel kogudus taastati. 21. sajandi algusaastatel peeti lagunevas Sindi õigeusu kirikus kakskeelseid jumalateenistusi. 2007. aastal kuulus kogudusse paarkümmend inimest. Koguduse preester on Enos Heinsoo. http://www.eoc.ee/kogudus/sindi-jumalailmumise-kogudus/ (vaadatud 22.06.2017) Kogudusest EAÕKi kodulehel
Montauroux

Montauroux on asula ja vald (commune) Prantsusmaa kaguosas Provence-Alpes-Côte d'Azuri piirkonnas Vari departemangus Roquebrune-sur-Argensi kantonis. Asub umbes 30 km kaugusel Vahemere rannikust, Saint-Cassieni järvest põhja pool. Valla territoorium on 72 m kuni 437 m kõrgusel merepinnast. Populations légales 2021  Montauroux – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Alfredo Palacio

Luis Alfredo Palacio González (sündinud 22. jaanuaril 1939 Guayaquilis) on Ecuadori poliitik, president aastatel 2005–2007. Ta oli eelmise, parlamendi poolt ametist tagandatud presidendi Lucio Gutiérreze asepresident 2003. aastast alates. 15. jaanuaril 2007 andis ta ameti üle 2006. aasta presidendivalimised võitnud Rafael Correale. Alfredo Palacio on hariduselt kardioloog.
Gerardus

Gerardus oli Kärkna abt 1540. aastal. Ta võis olla abt juba augustis 1538. 16. detsembril 1540, mil piiskop Johannes Bey kinnitas Tartu rüütelkonna privileegid, oli ta Tartu piiskopi nõunik ja Kärkna abt. Leonid Arbusow. Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert. Dritter Nachtrag. Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik. 1911, 1912 und 1913. Mitau 1914. S. 65. Astaf von Transehe-Roseneck. Zur Geschichte des Lehnswesens in Livland. Mittheilungen aus dem Gebiete der Geschichte Liv-, Est- und Kurlands. Achtzehnter Band. Riga 1908. S. 297
Godefridus

Godefridus oli Kärkna abt 1254. aastal. 10. märtsil 1254 (mitte 1253) Riias, loobus ta (Godefridus, Dei gratia abbas in Valkena) enda ja oma kloostri nimel nõudlustest Wawe külale (villa, quae dicitur Wawe). Livl. U.B. III CCXLVa, regest 275a ja 297a; trükitud vale aastaarvuga, kuna ürikus on kasutatud Maarja-aastat
Kazan Arena

Kazan Arena on staadion, mis asub Kaasanis Venemaal. See valmis juulis 2013 ja seal võõrustatakse jalgpallimänge, eriti Kaasani Rubini kodumänge Venemaa Premjer Ligas. Staadionil on Euroopa suurim väliekraan. Staadion võõrustas 2013. aasta suveuniversiaadi jalgpallimänge ja 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikat ning võõrustab 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlusi. Mahutavus on umbes 45 379. Sellest on saanud Kaasani peamine jalgpallistaadion Keskstaadioni asemel. Kazan Arena võõrustas ka 2015. aasta ujumise maailmameistrivõistlusi. Arhitektuurse kontseptsiooni disainis ettevõte Populous; peadisainer Damon Lavelle'i sõnul on staadion unikaalne oponeering kohalikule kultuurile ja kohale. Üldine disainietapp: "TatInvestGrazhdanProekt", "Intex", "TsNIIpromzdany". 16. FINA maailmameistrivõistlused toimusid Kaasanis ning osad üritused toimusid Arenal. "Kazan Arena – World of Stadiums". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. märts 2017. Vaadatud 23. juunil 2017. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. juuni 2018. Vaadatud 24. juunil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Футбольный стадион «Казань Арена» | Казань Арена". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. august 2017. Vaadatud 23. juunil 2017. "Match report – Group A – Portugal – Mexico" (PDF). FIFA.com. Fédération Internationale de Football Association. 18. juuni 2017. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 12. juuli 2017. Vaadatud 18. juuni 2017. "Match report – Group B – Germany – Chile" (PDF). FIFA.com. Fédération Internationale de Football Association. 22. juuni 2017. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 12. juuli 2017. Vaadatud 22. juuni 2017. "Match report – Group A – Mexico – Russia" (PDF). FIFA.com. Fédération Internationale de Football Association. 24. juuni 2017. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 12. juuli 2017. Vaadatud 24. juuni 2017. "Match report – Semi-final – Portugal – Chile" (PDF). FIFA.com. Fédération Internationale de Football Association. 28. juuni 2017. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 12. juuli 2017. Vaadatud 28. juuni 2017. "Match report – Group C – France – Australia" (PDF). FIFA.com. Fédération Internationale de Football Association. 16. juuni 2018. Vaadatud 16. juuni 2018. "Match report – Group B – Iran – Spain" (PDF). FIFA.com. Fédération Internationale de Football Association. 20. juuni 2018. Vaadatud 20. juuni 2018.
Winandus

Winandus oli Kärkna abt aastail 1277–1287. 1277. aastal (Livl. U.B. I CDL, regest 311) kirjutas ta (frater W., dictus abbas in Valkana) koos Dünamünde abti H.-ga Tallinnast Lübecki raele pärast laevaõnnetust Tallinna peamehe Eylarduse poolt äravõetud varade asjus. Veel on ta andnud kaks ürikut: 3. jaanuaril 1282 (frater Wynandus dictus, abbas in Valkana, Livl. U.B. III CDLXXVIa, regest 540a) 3. veebruaril 1288 (Winhandus, Dei promissione abbas in Valkenha, Livl. U.B. III DXXIa, regest 594a) Mõlemad käsitlevad Albu mõisa ja veski (alodium et molendinum, Alpie vocata) koos küladega Ambla kihelkonnas Järvamaal loovutamist Liivimaa ordule Lykewalde ja teiste külade vastu. Friedrich Georg von Bunge paigutab regestides mõlemad viimatinimetatud ürikud Maarja-aasta järgi originaaltekstis nimetatust järgmisse kalendriaastasse (vastavalt 1282 ja 1288, mitte 1281 ja 1287). Leonid Arbusow vaidlustab mõlemad ümberdateerimised ja paigutab ürikud vastavalt 2. (!) jaanuarile 1280 ja 3. veebruarile 1287. Leonid Arbusow. Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert. Fortsetzung. Jahrbuch für Genealogie, Heraldik und Sphragistik. 1901. Mitau 1902. S. 140. Padise abti pitser 1282. aastast
Vulbi maastikukaitseala

Vulbi maastikukaitseala asub Järvamaal Järva vallas Vulbi oosil oosi ja sellel kasvavate taimharulduste kaitseks. Kaitseala pindala on 10 hektarit. Oosil kasvab vähelevinud liigirikas sürjamets. Vulbi maastikukaitseala asub RMK Rava metskonna alal. Kaitseala on loodud 1993. aastal liigirikka oosi, ning sealsete kaitsealuste liikide (sile tondipea, palu-karukell, verev kurereha, kuldkann, rohekas käokeel ja kahelehine käokeel) kaitseks. Siinne sileda tondipea kasvukoht on Eesti suurim. Oosi puurindes domineerivad mänd, kask ja kuusk. Alusmetsas esineb noori tammesid, pihlakat, põõsarindes kadakat ja türnpuud. Haruldastest linnuliikidest on kohatud musträhni ja väike-kirjurähni. Vulbi maastikukaitseala kaitse-eeskiri
Bodrog (laev)

Bodrog oli Austria-Ungari Temes-klassi suurtükilaev (ka jõelaev-monitor), mida loetakse sümboolselt Esimese maailmasõja lahingutegevusele avapaugu andnud laevaks. Laev ehitati 1904. a. 28. juulil 1914, kui Austria-Ungari kuulutas sõja Serbiale, tulistas Bodrog koos veel 2 sõjalaevaga öösel Sava jõelt sõja esimesed lasud Serblaste kindlustuste pihta Zemun-Belgradi raudteesilla juures ja Topčide mäel. Bodrog tegi läbi Esimese maailmasõja ja teenis pärast sõda Sava nime all Jugoslaavia kuningriigi, Horvaatia ja Jugoslaavia laevastikes kuni 1959. aastani, mille järel oli nime all Dalj Jugoslaavia tsiviillaevastikus veel kasutusel kuni 1973. aastani. Hiljem on laev olnud erakätes nimetusega NF-3952 ja kasutusel ujuvkaina või pargasena. On teadaolevalt veel vrakistunud kujul alles.[viide?] Laev oli 57,7 m pikk, 9,5 m lai ja süvis oli 1,2 m. Relvastuseks olid 2 × 120 mm ja 2 × 37 mm kahurid ning 1x 7,62 mm kuulipilduja.
Juubal

Juubal oli Lemeki ja Aada poeg, Jaabali vend, Tuubal-Kaini ja Naama poolvend. Ta oli kõigi kandlelööjate ja vilepuhujate isa.
Ise (luuletaja)

Mitte segi ajada 10. sajandil sündinud jaapani waka-luuletaja Ise no Taifuga. Ise (jaapani keeles 伊勢; u 875 – u 938), tuntud ka kui Ise no Miyasudokoro (伊勢の御息所) ja Ise no Go (伊勢の御), oli jaapani waka-luuletaja, üks kolmekümne kuuest luulepühakust. Mitu tema luuletust ilmus esimeses keiserlikus luuleantoloogias „Kokin Wakashūs” ja üks antoloogias „Ogura Hyakunin Isshu”. Ta oli Ise provintsi maavalitseja Fujiwara no Tsugukage tütar. „Ise kogu” (伊勢集, „Ise Shū”); Ise autorikogu, mis sisaldab ühtlasi ka tema memuaare. Fujiwara no Teika; Allik, Alari (2014). „Sada luuletust, sada luuletajat”. Tallinna Ülikooli kirjastus. Tallinn. lk 71. ISBN 9789-985-58-775-1. "Ise". Waka Poetry (Inglise keeles). Vaadatud 23. juuni 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Ise Shū". Waka Poetry (Inglise keeles). Vaadatud 24. juuni 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)  Ise (luuletaja) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Hollandi Antillid

Hollandi Antillid (ajalooline nimi Hollandi Lääne-India) oli aastatel 1954–2010 Madalmaade Kuningriigi autonoomne osa. 1986. aastal eraldus Aruba, 15. oktoobril 2010 kaotati Hollandi Antillid haldusüksusena, tulemusena moodustati kaks uut Madalmaade Kuningriigi maad: Curaçao ja Sint Maarten. Ülejäänud saared: Bonaire, Saba ja Sint-Eustatius, moodustavad Hollandi Kuningriigi osa kohaliku omavalitsuse üksuse 'eriomavalitsuse' (bijzondere gemeente) staatuses Kariibi Madalmaadena. Aasta keskmine temperatuur on Tuulealustel saartel 27,8 °C ja Tuulepealsetel saartel 27,0 °C. Aasta keskmine sademete hulk oli 2003. aastal vastavalt 450 mm ja 1758 mm. Mõlemad saarterühmad avastasid ja koloniseerisid hispaanlased 1493–1499. 17. sajandil okupeeris saared Hollandi Lääne-India Kompanii ja rajas sinna orjakaubanduse keskused. Orjapidamine keelustati 1863. aastal. 1954. aastal said Hollandi Antillid täieliku autonoomia siseasjades. Välispoliitika ja riigikaitse eest vastutab Holland. 1986. aastal eraldus Hollandi Antillidest Aruba. Hollandi Antillid ei olnud jaotatud haldusüksusteks, kuid igal saarel oli omavalitsus. Hollandi Antillidele kuuluvad saared jaotusid kahte rühma, mida eraldab Kariibi meri (vahemaa umbes 800 km): Tuulealuste saarte rühmas Venezuela ranniku lähedal: Bonaire, kaasa arvatud Klein Bonaire (Väike Bonaire) Curaçao, kaasa arvatud Klein Curaçao (Väike Curaçao) Tuulepealsete saarte rühmas Saba Sint-Eustatius Saint-Martini saar (Sint Maarten). Hollandi Antillidele kuulub saare lõunapool. 1. juulil 2007 plaaniti esialgu kaotada Hollandi Antillid kui haldusüksus, see toimus 15. oktoobril 2010. Selle asemel moodustati eraldi autonoomsete üksustena Curaçao ja Sint Maarten, mille staatus sarnaneb 1986. aastal Hollandi Antillidest eraldunud Aruba omaga. Bonaire, Saba ja Sint-Eustatius moodustavad Hollandi eristaatusega vallad. Tuluallikaiks olid peamiselt turism ja offshore-majandus. Suurem osa kaupadest imporditi USA-st ja Mehhikost. Vaene pinnas ja veepuudus pärssisid põllumajandust. Rahaühikuks oli Hollandi Antillide kulden (ANG). Telejaamu oli 3 (lisaks neile ka kaablioperaator, mis edastas USA satelliidijaamu ja 4 Venezuela kanalit). AHO oli Hollandi Antillide maakood, mida kasutas Rahvusvaheline Olümpiakomitee.
Tahkuranna Jumalasünnitaja Uinumise kogudus

Tahkuranna Jumalasünnitaja Uinumise kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Tahkuranna külas. Kogudus kasutab Tahkuranna Jumalasünnitaja Uinumise kirikut. Kogudusele pandi alus 1858. aastal, kui Kilingi-Nõmme kogudusest eraldus osa liikmeid. Tollal oli Tahkuranna kogudusel 521 liiget. 1895. aastal eraldus Tahkuranna kogudusest Surju kogudus. Koguduse tegevus katkes 1980. aastate lõpul, ent jätkus 1990. aastal. Koguduse preester on Ardalion Keskküla. http://www.eoc.ee/kogudus/tahkuranna-jumalasunnitaja-uinumise-kogudus/ (vaadatud 22.06.2017) Kogudusest EAÕK kodulehel
Tornimäe Neitsi Maria Kaitsmise kogudus

Tornimäe Neitsi Maria Kaitsmise kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Saare maakonnas Saaremaa vallas Tornimäe külas. Kogudus kasutab Tornimäe Neitsi Maria Kaitsmise kirikut. Kogudus asutati 1846. aastal (teistel andmetel 1847. või 1848. aastal). Koguduse preester on Toivo Treima. Saaremaal moodustati Pöide ümbruskonna õigeusu kirikuga liitunuile 1846. aastal Jaani kogudus. Tornimäe kogudus eraldati algsest Jaani kogudusest 1847. aastal. See kogudus tegutses esialgu nn rändkogudusena ümbruskonna külades. Tornimäe kogudusest eraldati omakorda Laimjala (1848) ja Levala Püha Neeva Aleksandri kogudus (1910). Tornimäe õigeusu kogudus toimetas jumalateenistusi Uuemõisa kroonumõisa kivikuuris ja tasus üüri 200 rubla aastas.1913. aastal oli Tornimäe Neitsi Maria Kaitsmise koguduses 2388 liiget. 1970. aastal oli koguduses 232 annetajaliiget ja 1998. aastal 210 liiget. http://www.eoc.ee/kogudus/tornimae-neitsi-maria-kaitsmise-kogudus/ (vaadatud 22.06.2017) Kogudusest EAÕKi kodulehel
Tudu kogudus

Tudu kogudus oli luteri kogudus, mis tegutses Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Tudu alevikus. Kogudus kasutas Tudu kirikut. Kogudus lõpetas tegevuse 1. detsembril 2005, kui see liideti Viru-Jaakobi kogudusega. http://www.eestikirik.ee/kirikukogu-tegi-valiku/ (vaadatud 22.06.2017)
Tõhela-Murro Ristija Johannese kogudus

Tõhela-Murro Ristija Johannese kogudus oli õigeusu kogudus, mis tegutses Pärnu maakonnas Pärnu linnas Männikuste külas. Kogudus kasutas Tõhela-Murro Ristija Johannese kirikut. Kogudus asutati 1876. aastal. Kogudus lõpetas tegevuse 1963. aastal. http://www.tohela.ee/kulasta-tohelat/tohela-kirik/[alaline kõdulink] (vaadatud 22.06.2017)
Uduvere Apostel Jaakobuse kogudus

Uduvere Apostel Jaakobuse kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Pärnu-Jaagupis (mitte Uduveres). Kogudus kasutab Uduvere Apostel Jaakobuse kirikut. Kogudus asutati enne 1868. aastat. Koguduse preester on Kuldar Rajapu. http://www.eoc.ee/kogudus/uduvere-apostel-jaakobuse-kogudus/ (vaadatud 22.06.2017) Kogudusest EAÕK kodulehel
Uruste Issanda Taevaminemise kogudus

Uruste Issanda Taevaminemise kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Pärnu maakonnas Pärnu linnas Kihlepa külas. Kogudus kasutab Uruste Issanda Taevaminemise kirikut. Kogudus asutati 1847. aastal. Koguduse preester on Kristoforos Parts. http://www.eoc.ee/kogudus/uruste-issanda-taevaminemise-kogudus/ (vaadatud 22.06.2017) Kogudusest EAÕK kodulehel
Vändra Apostlite Peetruse-Pauluse kogudus

Vändra Apostlite Peetruse-Pauluse kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Vändra alevis. Kogudus kasutab Vändra Apostlite Peetruse-Pauluse kirikut. Kogudus asutati 1847. aastal. 1951. aastal lõpetati koguduse tegevus. Kogudus taastati 1990. aastate algul. Koguduse preester on Justinus Kiviloo. http://www.eoc.ee/kogudus/vandra-apostlite-peetruse-pauluse-kogudus/ (vaadatud 22.06.2017) Kogudusest EAÕK kodulehel
Võõpsu Püha Nikolai kogudus

Võõpsu Püha Nikolai kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Põlva maakonnas Räpina vallas Võõpsu alevikus. Kogudus kasutab Võõpsu Püha Nikolai kirikut. Võõpsu kogudus on pikka aega olnud Räpina õigeusu koguduse abikogudus. Kogudus asutati enne 1872. aastat. Koguduse preester on Tihhon Tammes. http://www.eoc.ee/kogudus/voopsu-puha-nikolai-kogudus/ (vaadatud 22.06.2017) Kogudusest EAÕK kodulehel
Ööriku Püha Kolmainu kogudus

Ööriku Püha Kolmainu kogudus on õigeusu kogudus, mis tegutseb Saare maakonnas Saaremaa vallas Ööriku külas. Kogudus kasutab Ööriku Püha Kolmainu kirikut. Kogudus asutati 1846. aastal. Koguduse preester on Kristoforos Parts. http://www.eoc.ee/kogudus/ooriku-puha-kolmainu-kogudus/ (vaadatud 22.06.2017) Kogudusest EAÕK kodulehel
Robert Roždestvenski

Robert Roždestvenski (vene Роберт Иванович Рождественский; sünninimi Robert Petkevitš, vene Роберт Станиславович Петкевич; 20. juuni 1932 Kossihha küla, Lääne-Siberi krai (tänapäeval Altai krai) – 19. august 1994 Moskva) oli vene luuletaja. Robert Roždestvenski isa poola rahvusest Stanislav Petkevitš töötas NKVD-s, ema Vera Petkevitš oli koolidirektor ja õppis meditsiinikõrgkoolis. Vanemad lahutasid abielu, kui Robert oli viieaastane. 1945. aastal abiellus Roberti ema Vera Ivan Roždestvenskiga ja Robert sai oma kasuisa perekonna- ja isanime. 1956. aastal lõpetas Robert Roždestvenski Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi. Tema esimene luulekogu "Флаги весны" ('Kevade lipud') ilmus 1955. aastal. Robert Roždestvenski kuulus koos Jevgeni Jevtušenko, Andrei Voznessenski ja Bella Ahmadulinaga 1950. aastate lõpu ja 1960. aastate vene luule silmapaistvamate esindajate hulka. 1976. aastal sai Robert Roždestvenski Nõukogude Liidu Kirjanike Liidu juhatuse sekretäriks. Eesti keeles on 1982. aastal ilmunud Robert Roždestvenski luulekogu "Asustamata saared" (tõlkija Arvi Siig). Роберт Рождественский 24smi.org Биография Роберта Рождественского ria.ru Роберт Рождественский - биография, фото, стихи, личная жизнь, жена, дети поэта biography-life.ru Рождественский Роберт Иванович (1932-1994) Официальный сайт Алтайского края
Abu Dhabi

Abu Dhabi on Abu Dhabi emiraadi ja Araabia Ühendemiraatide pealinn. Linn paikneb Abu Dhabi saarel Pärsia lahes veerandi kilomeetri kaugusel Araabia poolsaare idarannikust. Mandriga ühendab linna kaks maanteesilda. 2018. aasta algul elas linnas hinnanguliselt 1,45 miljonit inimest. 80% elanikkonnast moodustavad immigrandid, peamiselt võõrtöölised Indiast, Pakistanist, Egiptusest, Filipiinidelt ja Suurbritanniast. Abu Dhabi on elanike arvult Araabia Ühendemiraatide suuruselt teine linn. Rahvaloenduste andmetel elas 1980. aastal Abu Dhabis 243 257, 1990. aastal 283 361 ja 1995. aastal 398 695 elanikku. Nii on viimase kahekümne aastaga rahvaarv enam kui kahekordistunud. Abu Dhabi on asutatud 1760. aastal. Linna asutamise kohta räägitakse sellist legendi. Ühest oaasist pärit araablastest jahimehed jälitasid kõrbes gaselli. Gasell põgenes kaua aega nende eest, suundudes lõpuks Pärsia lahe rannikule, kus viskus merelainetesse ja ujus lähedal asuvale saarele. Jahimehed jälitasid teda üle vee saarele ja gasell juhtis oma väsinud jälitajad imeilusa puhta veega allika juurde. Tänutäheks kinkisid jahimehed talle elu, allika lähedale loodud asula nimetasid aga Abu Dhabiks, mis eesti keelde tõlgituna tähendab 'gaselli isa'. Abu Dhabist kujunes peatselt samanimelise emiraadi keskus, kuid kuni 20. sajandi teise pooleni oli linn majanduslikult vähearenenud. Seal elati peamiselt suveperioodil, mil Pärsia lahes sai tegeleda pärli- ja kalapüügiga. Enamik elamuid olid rajatud palmiokstest, jõukamad perekonnad elasid savionnides. Linn hakkas jõudsalt arenema peale nafta avastamist 1958. aastal. Rajati esimesed betoonelamud ja 1961 ehitati esimene kõva kattega tee. Arengule lisas kiirust 1966 emiraadis läbi viidud paleepööre ja Araabia Ühendemiraatide iseseisvumine 1971. aastal. Neljakümne aastaga on linn tundmatuseni muutunud, kujunedes kaasaegseks kõrghoonetega pangandus- ja kaubanduskeskuseks. Linna ärielu on koondunud põhjapoolsetesse kvartalitesse, kus domineerib kaasaegne hoonestus ja on hulgaliselt pilvelõhkujaid. Seetõttu nimetatakse mainitud osa Abu Dhabist ka Lähis-Ida Manhattaniks. Abu Dhabi saarest 500 meetri kaugusel asuv Sadiati saar kavandatakse tulevikus samuti kasutusele võtta äri- ja elamupiirkonnana. Linna on plaanis rajada metroo. Linn on oluline pangandus- ja kaubanduskeskus, kuid tähtsat rolli etendab ka turism. 2005. aastal avati Abu Dhabis üks maailma luksuslikumaid hotelle, riigile kuuluv Emirates Palace Hotel. Suurtööstusi linnas ei paikne, kuid see on mitmete juhtivate naftakompaniide büroode asukohaks. 1981. aastast teenindab linna 30 kilomeetri kaugusel mandril asuv rahvusvaheline lennujaam. Mereühendus on tagatud Abu Dhabis asuva Mina' Zayidi süvaveesadama kaudu. Lara Dunston ja Sarah Monaghan. Dubai ja Abu Dhabi. (Silmaringi reisijuht). Inglise keelest tõlkinud Margus Elings, toimetaja Helen Kõrgesaar. [Tallinn]: Koolibri, 2009. ISBN 9789985024645
Ibrahim Böhme

Ibrahim Böhme (kodanikunimi Manfred Otto Böhme; 18. november 1944 Bad Dürrenberg – 22. november 1999 Neustrelitz) oli Saksa DV poliitik. Ibrahim Böhme esitas oma päritolu ja elukäigu kohta vasturääkivaid ja osaliselt ka valeandmeid. Böhme väitis, et ta vanemad olid juudi rahvusest, kuid tegemist oli väljamõeldisega. 1961. aastal lõpetas ta polütehnilise keskkooli ja õppis seejärel kuni 1963. aastani müürsepaks. Seejärel töötas Ibrahim Böhme erinevatel ametikohtadel: oli raamatukoguhoidja, klubijuhataja, postitöötaja, kultuuritöötaja, tõlk ja kokk. 1967. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse, mille liikmeskonnast arvati välja 1976. aastal. Alates 1969. aastast oli Ibrahim Böhme Stasi mitteametlik kaastöötaja. 7. oktoobril 1989 kuulus Ibrahim Böhme Saksa DV Sotsiaaldemokraatliku Partei asutajate hulka, ta valiti ka partei tegevjuhiks. 22. veebruaril 1990 valiti Ibrahim Böhme Saksa DV Sotsiaaldemokraatliku Partei esimeheks. 18. märtsil 1990 toimunud Saksa DV Rahvakoja valimistel osutus Böhme valituks ja temast sai sotsiaaldemokraatide fraktsiooni esimees. 26. märtsil 1990 esitati ajakirjas Der Spiegel andmed selle kohta, et Ibrahim Böhme oli olnud Stasi mitteametlik kaastöötaja. 2. aprillil 1990 astus Ibrahim Böhme parteijuhi ametikohalt tagasi. 1992. aasta juunis heideti Ibrahim Böhme Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikust Parteist välja. Ibrahim Böhme ise eitas kuni elu lõpuni oma seotust Stasiga. Ibrahim Böhme: Spitzel und Bürgerrechtler Mitteldeutscher Rundfunk Elke Kimmel. Obskures politisches Lügengerüst Deutschlandfunk Ibrahim Böhme 1944–1999 Lebendiges Museum Online Ibrahim Böhme :geb. 18. November 1944 Leipzig gest. 22. November 1999 Chronik der Wende Steffen Könau. Spitzenspitzel Ibrahim Böhme. Karriere dank Verrat Mitteldeutsche Zeitung, 4. mai 2015 Renate Faerber-Husemann. SDP-Gründung mit Stasi-Unterstützung Vorwärts, 9. oktoober 2014 German Democratic Republic. Ministries, political parties, etc. rulers.org Ibrahim Manfred Böhme[alaline kõdulink] Parlamentarierportal Heute vor 20 Jahren : DDR-SPD-Chef Böhme als Stasi-Informant enttarnt[alaline kõdulink] Sächische Zeitung, 26. märts 2010 Manfred "Ibrahim" Böhme[alaline kõdulink] DDR-Lexikon Böhme, Ibrahim (eigtl.: Manfred) * 18.11.1944, † 22.11.1999 : Mitbegründer der Sozialdemokratischen Partei (SDP), Vorsitzender der SPD Bundesstiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur Julia Hamann. Die zwei Leben des Manfred "Ibrahim" Böhme Vorwärts, 26. detsember 2009
Türi Püha Kolmainu kogudus

Türi Püha Kolmainu kogudus on õigeusu kogudus Türil. Kogudus kuulub MPEÕK Tallinna piiskopkonda. Kogudusel (varem EAÕK) on ligikaudu 60 liiget ning seda teenivad kaks preestrit – Boriss Merlin ja Agapit Altsaar. Kogudus kasutab jumalateenistusteks Türi Püha Kolmainu Jumala kirikut. Kogudus alustas tegevust 1908. aastal, mil see kuulus veel Paide Jumalaema Uinumise kiriku koguduse koosseisu. 1922. aasta kevadel otsustas Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Sinod muuta Türi õigeusu koguduse iseseisvaks. Ülempreester Teodor (Feodor) Kanemägi kinnitati 1925. aastal koguduse preestriks ning jäi tegevust juhtima 1933. aastani. Kanemägi (rahva seas ka Kannemaa) ajal oli kirik üsnagi tuntud, 1932. aastal oli koguduses 253 liiget. 1965. aastal liideti Paide Jumalaema Uinumise kiriku kogudus Türi kogudusega. "EAÕK Türi kogudus". Rahvusarhiiv. "Türil avati uus õigeusu kirik". ERR. 19.10.2013. Vaadatud 3.05.2017. "Türi Püha Kolmainu Jumala kirik". Originaali arhiivikoopia seisuga 6.10.2014. Vaadatud 3.05.2017. Juta Rikk (2008). Türi : kilde kihelkonna ja linna arengust IV osa. Paide: Kuma. Lk 131-135.