laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Popervāle

Popervāle on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Lube valla lõunaosas. Küla asub merepinnast 45 meetri kõrgusel Mazroja jõe ääres. Lībe jääb valla keskusest Anužist 3, piirkonna keskusest Talsist 19 ning Riiast 127 kilomeetri kaugusele. Asula on tekkinud endise Popervāle mõisa juurde (Pappe Arwalen, Popsch Erwalen, Poperwalen). Vietvārdu datubāze, vaadatud 29.03 2020
George Vella

George William Vella (sündinud 24. aprillil 1942) on Malta poliitik, alates 4. aprillist 2019 kuni 4. aprillini 2024 Malta president. Ta oli aastatel 1996–1998 Alfred Santi valitsuses ning 2013–2017 Joseph Muscati valitsuses välisminister. Aastatel 1996–1998 oli ta ka Malta asepeaminister. Vella kuulub Tööparteisse, mille asejuht ta oli aastatel 1992–2003. Scicluna, Luke (2. aprill 2019). "George Vella approved as Malta's next President". Times of Malta. Vaadatud 2. aprill 2019. "Endisest välisministrist George Vellast sai Malta president". Postimees. 4. aprill 2019. Vaadatud 30. märts 2020. "Archived copy". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. veebruar 2015. Vaadatud 2. märts 2015.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Minister of Foreign Affairs - Maltese Consulate". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2019. Vaadatud 30. märtsil 2020.
Lubeskrogs

Lubeskrogs (ka Lubes krogs, tõlkes Lube kõrts) on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Lube valla põhjaosas. Küla asub Roja jõe ääres. Lubeskrogs jääb valla keskusest Anužist 4,5, piirkonna keskusest Talsist 25 ning Riiast 149 kilomeetri kaugusele. Asula on tekkinud endise Lube kõrtsi ja veski juurde kitsarööpmelise raudtee Luba raudteejaama lähistele. Vietvārdu datubāze, vaadatud 29.03 2020
Lube

Lube (vanasti ka Lubsmuiža või Lubesmuiža) on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Lube valla keskosas. Küla asub Mazupīte oja ääres. Lībe jääb valla keskusest Anužist 2, piirkonna keskusest Talsist 24 ning Riiast 147 kilomeetri kaugusele. Asula on tekkinud endise Lube mõisa keskuse juurde (Lubben). Küla lähistel kasvab looduskaitsealune mänd ümbermõõduga 3,41 meetrit. Vietvārdu datubāze, vaadatud 30.03 2020 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Mārkciems

Mārkciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Lube valla kaguosas. Küla asub Roja jõe ääres. Mārkciems jääb valla keskusest Anužist 12, piirkonna keskusest Talsist 30 ning Riiast 153 kilomeetri kaugusele. Külas kasvavad kaks loodusalust põlispuud (tamm ümbermõõduga 6,44 meetrit ja mänd ümbermõõduga 2,9 meetrit). Läti Ruumiandmete Agentuur Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Ülejõe

Ülejõe on mitme koha nimi Eestis: Ülejõe, küla Harju maakonnas Anija vallas Ülejõe, küla Harju maakonnas Rae vallas Ülejõe, küla Järva maakonnas Järva vallas Ülejõe, küla Järva maakonnas Türi vallas Ülejõe, küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas Ülejõe, küla Rapla maakonnas Rapla vallas Ülejõe linnaosa (Pärnu linnas) Ülejõe linnaosa (Tartu linnas) Ülejõe mõis (Järvamaal Türi kihelkonnas) Ülejõe mõis (Pärnumaal Pärnu kihelkonnas) Ülejõe park (Pärnu linnas) Ülejõe tänav (mitmes Eesti asulas)
Rattapainik

Rattapainik, ka paindepakk, oli endisaegadel kuumade aurutorust läbi käinud vitste painutamise riist. Painik oli massiivne puust ratas, mis oli telje kohalt kinnitatud ristikujulisele alusraamile. Alusristpuu igas harus oli ava kiilu paigaldamiseks nii, et paindevits jääks hiljem ratta ja kiilu vahele. Algul kiiluti rattavits ühe ristpuu kohale kinni. Painutasid kaks meest: pressipoiss (ka kiilupoiss) ja vitsapoiss (vedajapoiss). Press ehk vibu oli 2–3 meetri pikkune teivas, mis oli tugeva kiiluga kinnitatud rattapainiku telje külge. Pressi ringi lükates survestas vedajapoiss rattavitsa kiilu ja painiku vahel, tehes seda ühtlase kiirusega, et vits ei murduks. Kiilupoiss torkas iga alusristpuu kohal painutatavale vitsale kiilu vastavasse avasse. Seejärel löödi kinnituseks veel teine kiil. Kui ring oli täis, seoti vaheliti ulatuvad vitsotsad pajuvitsaga kokku. Pajuvitsa läbipistmiseks oli painiku serval kaks püstsoont. Sidumisvitsad kiiluti kinni. Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 174 Painutatud rattavits, Karilatsi Vabaõhumuuseum
Jaunciems (Ārlava vald)

Jaunciems on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Ārlava valla idaosas. Küla asub merepinnast 35 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Valdemārpilsist 13, piirkonna keskusest Talsist 23 ning Riiast 140 kilomeetri kaugusel. Aastail 1949 kuni 1954 oli küla Jaunciemsi külanõukogu halduskeskuseks. Aastal 2017 oli külas 34 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 32. Vietvārdu datubāze, vaadatud 29.03 2020
Laukmuiža (Ārlava vald)

Laukmuiža on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Ārlava valla idaosas. Küla asub merepinnast 46 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Valdemārpilsist 11, piirkonna keskusest Talsist 22 ning Riiast 139 kilomeetri kaugusel. Küla kohal asus varem Nogale mõisa karjamõis Feldhof. Vietvārdu datubāze, vaadatud 29.03 2020
Poprags

Poprags on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Ārlava valla lõunaosas. Küla asub Sasmaka järve kagukaldal ja jääb valla keskusest Valdemārpilsist 6,6, piirkonna keskusest Talsist 15,8 ning Riiast 136,2 kilomeetri kaugusel. Küla on kujunenud endise Popragsi mõisa (Popraggen) juurde.
Watkini torn

Watkini torn (inglise keeles Watkin's Tower või Wembley Tower) oli lõpuni ehitamata jäänud ja planeeritud 358-meetrise kõrgusega vaatetorn Wembley Parki haljasalal Londonis. Edward Watkini visualiseeritud torni, mida reklaamiti kui "Great Tower of London" ja mis oleks pidanud olema maailma kõrgeim ehitis, hakati tarindama 1891. aastal. Kuusteist aastat hiljem lammutati umbes vaid 47-meetri kõrgune platvorm, mis avati 1894. aastal ja mida hiljem kunagi ei taastatud. Tänapäeval asub samas paigas Wembley staadion. Eiffeli torn  Watkini torn – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Karutapja orden

Karutapja orden (läti Lāčplēša Kara ordenis) on Läti Vabariigi sõjaline autasu, mis asutati 11. novembril 1919. Ordenil on I, II ja III järk. Ordeni väljaandmine lõpetati 1928. Kokku määrati 2146 Karutapja ordenit, nendest välismaalastele 322, sealhulgas 148 ordenit Eesti kodanikele. Johan Laidoner Otto Heinze Johan Laidoner Andres Larka Paul Lill Johan Pitka Ernst Põdder Nikolai Reek Jaan Soots Juhan Tõrvand Johan Unt Johannes Aia August Allik-Hallik Peeter Asmus Martin-Friedrich Bergmann Herbert Brede Arthur Buxhoevden Osvald Eisen-Raudne Arved Engmann-Engmaa Andrei Erikson Peeter Feofanov Friedrich Grünberg Johann Grünberg August Gustavson Nikolai Helk Arnold Hinnom Jaan Hirjel Johan Holberg Richard Hurt Hans Jaakson Juhan Jerver-Järver Jaan Juhan Jõgevest-Jõgevit Gustav Jonson Matvei Jurisson Julius Jürgenson Eduard Kanep Rene Kangar-Kangro Peeter Kann Oskar Kask Peter Kass Richard Kirschbaum August Kitzberg-Kitsberg Jaan Klaar Peeter Kolts Artur Korv-Korff Tiido Kraus Villem Kressa Jaan Kruus Karl Kruuse Eduard-Alfred Kubbo Emil Kursk Hans Kurvits Rudolf Kuslap Eduard Kutser Johan Laidoner Herman Laks Aleksander Landsberg Karl Laurits Georg Lebedev Boris Leeman Jaan Leep-Lepp Georg Leets Karl Leetus August Leis Hans Lillakas Heinrich Lipstok Aleksander Livaak-Liivaauk Oskar Luiga Richard Luik Richard Maasing Karl Madisson Hugo Mägraken Jaan Maide Magnuss Manitski Elmar Männik Voldemar Mesi-Messi Hans Miller Eduard Morladt-Mourlat Aleksander Muda Villem Munter Michael Müllerstein-Mullart August Müring-Miiring Voldemar Neering Eduard Neps Gustav Nurklik Oskar Pajusoo-Pajusson Leonhardt Pallon-Palusoo Richard Palm Karl Parts Villem Peegel Karl Podrätschik Jakob Pommer Jaan Poopuu Arnold Preek Viktor Puskar Ernst Põdder Jaan Puusild Artur Perna Oskar Raudvere Nikolai Reek Rudolf Reiman Artur Reisberg Karl Reisman Jaan Rink Maks Roose Johannes Orasmaa Theodor Rõuk-Rinks Saar Saarväli Reinhold Sarapuu Aleksander Schervel Johan Schmidt Johannes Sengbusch August Sihver Ferdinand Silmann Georg Sommer Johannes Soodla Jaan Soots Otto Sternbeck Herman Stockeby Jakob Tabur Karl Tallo Johannes Eduard Tamm Juri Tamm Harald Tammer Rudolf Tarik Voldemar Teetsmaa-Tetsmann Theodor Teetsov Kristjan Thomson Otto Tief Ilmar Tolk Johan Toomsaar-Tomson Jakob Tõnnisson Leopold Tõnson Nikolai Treumuth Paul Villiam Triik Mart Tuisk Karl Tuul Voldemar Uegeinam Oskar Sergej Uibopuu Jaan Unt Richard Uritam Helmut Vilipus Karl Vitsut Heinrich Vollmann Arnold Vöhrmann Jaak Pihlak, Karutapjad ja ristimehed: Eesti - Läti suhted teenetemärkide näitel : magistritöö, 2006 Välismaalasest Karutapja ordenisaajate andmekogu (läti keeles)
Ratasüll

Ratasüll oli suure, pealt laieneva ketta kujuline talvemüts Saaremaa naistel. Ratasülli kanti enamasti Ida-Saaremaal. Üll oli allapoole aheneva tüvikoonuse kujuga, tema sõõrjas pealagi oli kaetud keskosas kiirtetaoliselt kurdu kroogitud punase riidega (kaleviga). Mütsi äär oli pealistatud musta madalakarvalise lambanahaga, eelistatud oli tallenahk. Seest oli üll vooderdatud karuse lambanahaga. Leinaajal kantava ratasülli pealagi oli sinisest riidest. Eesti keele seletav sõnaraamat [1] vaadatud 30.03.2020 Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk, toimetanud Õie Ränk. Tallinn 1995. lk 174 Ratasüll, Eesti Rahva Muuseum
Ruth Katharina Vellner

Ruth Katharina Vellner (kuni 1944 Käsnapuu; 25. november 1922 Tallinn – 7. jaanuar 2012 Stockholm) oli eesti ujuja, tantsija ja teatrinäitleja. Ta lõpetas 1938. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi progümnaasiumi. Õppis ka Estonia teatri Rahel Olbrei loodud balletistuudios. Töötas aastatel 1940–1943 Estonias tantsijana, tegi kaasa ka Draamateatri lavastustes. Kirjutanud ka luuletusi. Põgenes 1943. aastal Rootsi. Ujumist hakkas harrastama 1929. aastal Tallinna Kalevis Herbert Rachmanni juhendamisel. Ta tuli aastatel 1938–1940 ja 1943 rinnuli- ja teateujumises kokku 6 korda Eesti meistriks. Parandas 2 korda Eesti rekordit (sellest ühe korra teateujumises), kuulus aastatel 1937–1940 Eesti koondisse. 1939 tantsija (A. H. Tammsaare. "Juudit", Draamateatris) 1940 Elavhõbe, Männikepimehe tütar (Henrik Visnapuu. "Maa-alused", Draamateatris) 1938 kuldujuja Tema abikaasa oli ujuja ja veesuusataja Gert Vellner. "Juttu noore „imekalaga". Ei osanud esimesel võistlusel veel õieti ujudagi. — Mõni sõna treeninguoludest, võistlemistest ja Helsingi olümpiamängudest". Uudisleht nr 40, 12. märts 1939. Lk 9 Biograafia ESBL-is Ujuja Ruth Käsnapuu (ka Ruth-Katharina Käsnapuu, alates 1944 Vellner). Rahvusarhiiv, RA EAA 2111.1.8457.1 Rühmafoto. Rahvusarhiiv, RA EFA 656.0.407239 "Teatrirahva kokkutulek. 1. Rudolf Tipp; 2. Ruth Vellner; 3. Agnes Lepp-Kaasik; 4. Aarne Viisimaa; 5. Harri Kaasik; 6. Els Vaarman; 7. Erich Kaljot; 8. Boris Peensaar; 9. Riina Reinik". Rahvusarhiiv, RA EFA 656.0.407279 Eesti Entsüklopeedia. Eesti teatri biograafilise leksikoni põhjal Haud Stockholmi Galeeritehase kalmistul
Reiz Malile

Reiz Malile (ka Reis Malile; 12. august 1924 Gjirokastër – 6. märts 2003 Tirana) oli Albaania diplomaat ja kommunistlik riigitegelane. Alates 1949. aasta jaanuarist töötas Reiz Malile Albaania Välisministeeriumis. 1950–1956 töötas ta Välisministeeriumis Ida-Euroopa riikide osakonna juhatajana. 1956–1961 oli ta Albaania alaline esindaja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni juures. Aastatel 1961–1963 oli ta Albaania suursaadik Pekingis. Aastatel 1963–1982 töötas ta Albaania välisministri asetäitjana. Reiz Malile oli alates 30. juunist 1982 kuni 22. veebruarini 1991 Albaania välisminister. Reis Malile, modeli i Diplomacisë/ Rrëfime nga Nesip Kaçi: Kush ishte partizani i LANÇ, që luftoi deri në Vishëgrad me Brigadën V Sulmuese. Karriera nga diplomat në vitin 1949 tek Ministër i Jashtëm më 1991. OKB-ja, Karta e Helsinkit dhe debatet në Byronë Politike Gazeta Telegraf, 23. juuli 2018 Albania. Ministries, etc. rulers.org
Nesti Nase

Nesti Nase (14. aprill 1922 Korçë – 11. veebruar 1995 Tirana) oli Albaania kommunistlik riigitegelane ja diplomaat. 1954. aastal oli Nesti Nase Albaania suursaadik Pekingis, 1958–1961 Moskvas ja 1963–1966 Pekingis. 1956–1958 ja 1961–1963 oli ta Albaania välisministri asetäitja. Nesti Nase oli alates 14. septembrist 1966 kuni 30. juunini 1982 Albaania välisminister. Aastatel 1971–1982 oli ta Albaania Tööpartei Keskkomitee Poliitbüroo liige. Nase, Nesti Diplomatic Documents of Switzerland 1848-1975 Albania. Ministries, etc. rulers.org
Drohobõtš

Drohobõtš (ukraina Дрогобич; poola Drohobycz; jidiši דראָביטש) on linn Ukrainas Lvivi oblastis, Drohobõtši rajooni keskus. Asub 86 km Lvivist edelas. Drohobõtš on asutatud 11. sajandil ja seda on kirjalikes allikates esmamainitud 1238. aastal, mil asula kuulus Galiitsia-Volõõnia vürstiriiki. 1460 sai Magdeburgi linnaõigused. 1918–1939 oli Poola Lwówi vojevoodkonna maakonnalinn. 1939–1941 ja 1944–1959 oli Ukraina NSV Drohobõtši oblasti keskus. 1939. aastal oli linna elanike arv 34 600, neist 39,9% olid juudid, 33,2% poolakad ja 26,3% ukrainlased. 1959. aastal oli 42 000 linnaelanikust 70% ukrainlased, 22,6% venelased, 2,9% poolakad ja 2,4% juudid. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Drohobõtši elanikest ukrainlasi 93,98%, venelasi 3,91%, poolakaid 0,46%, valgevenelasi 0,26% ja mustlasi 0,22%. 2019. aasta alguses oli linnas 76 044 elanikku. 2022. aasta aprilli teisel poolel demonteeriti Drohobõtšis Nõukogude ajal püstitatud monument „Igavene tuli“. Drohobõtšis on sündinud Elisabeth Bergner, Juri Drogobõtš ja Bruno Schulz. Linnas on pedagoogikaülikool ja vaimulik seminar. Національний склад міст за переписом 2001 року Datatowel У Дрогобичі знесли радянський меморіал “Вічний вогонь” (vaadatud: 29.04.2022) http://www.drohobych-rada.gov.ua/
Andrei Selivanov

Andrei Vladimirovitš Selivanov (vene keeles Андрей Владимирович Селиванов; sündinud 9. juulil 1967 Karpinskis Sverdlovski oblastis) on Venemaa poliitik, probleemmaletaja ja malefunktsionäär. Selivanov lõpetas 1995. aastal Jekaterinburgis Uurali Riikliku Õigusakadeemia. Aastatel 1994–2004 oli ta Venemaa Riigiduuma liige. 2016. aastast on ta Venemaa Föderatsiooni Sotsiaalkindlustusfondi aseesimees. Saanud Venemaa Föderatsiooni 3. klassi tõelise riiginõuniku teenistusastme. Aastatel 1994–1997 oli Selivanov Venemaa Maleföderatsiooni (FŠR) esimene asepresident ja 1997–2004 president. 2014. aastast FŠR-i asepresident. Aastatel 1997–2010 oli ta FIDE viitsepresident. Selivanov on probleemmaletajana tulnud kuuel korral (2001–2003, 2004–2006, 2007–2009, 2010–2012, 2013–2015, 2016–2018) maailmameistriks maleprobleemide koostamises ja ühel korral (2003) maleprobleemide lahendamises. Võistkondlikult on ta saanud Venemaa meeskonna koosseisus kaheksa MM-kulda (viis koostamises ja kolm lahendamises). Selivanov sai 2008. aastal suurmeistriks maleprobleemide lahendamises ja 2009. aastal suurmeistriks probleemmales. Selivanov on saanud Ülemaailmselt Probleemmale Föderatsioonilt rahvusvahelise kohtuniku nimetuse. Venemaa teeneline meistersportlane  Andrei Selivanov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Andrei Selivanov FIDE andmebaasis
Žõdatšiv

Žõdatšiv (ukraina Жидачів, poola Żydaczów) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Strõi rajoonis. Kuni 2020. aastani oli Žõdatšivi rajooni halduskeskus. Žõdatšiv asub Strõi jõe ääres, Lvivist umbes 51 km lõunas ja Strõist ligikaudu 26 km kirdes. Žõdatšivit on esmamainitud 1164. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1393. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Žõdatšivi elanikest ukrainlasi 96,34%, venelasi 2,21%, poolakaid 0,90% ja valgevenelasi 0,27%. Культурна спадшина, туризм, рекреація Жидачівська районна рада Національний склад міст Datatowel.in.ua
Roheline saagrai

Roheline saagrai (Pristis zijsron) on saagrailaste sugukonda saagrai perekonda kuuluv kala, keda võib leida Vaikse ookeani lääneosas ja keskosas, troopilistes ja lähistroopilistes vetes. Tema arvukus on tohutult vähenenud ning tänapäeval peetakse teda kriitilises seisundis liigiks. Roheline saagrai on tõenäoliselt suurim saagrai liik, kelle kogupikkus võib ulatuda kuni 7,3 meetrini, kuid tänapäeval harva üle 6 meetri. Kala ülaosa on toonides rohekaspruunist kuni oliivipruunini, samas kui kõhualune on valkjas. Teistest saagrai liikidest on teda võimalik eristada järgmiste tunnuste järgi: rohelisel saagrail on hambad ninamiku lähedal, mõlemal küljel 23–37 hammast. Hambad ninamiku otsaosas on üksteisele lähemal kui tagapool. Ninamik ise on suhteliselt kitsas, laiusega 9–17% selle pikkusest, moodustades 23–33% kogu kala pikkusest. Rinnauimed on lühikesed ning seljauim on selgelt tagapool kõhu uimedest. Roheline saagrai on levinud Vaikse ookeani lääneosas, keskosas, troopilistes ja lähistroopilistes vetes. Ajalooliselt hõlmas tema levik 5 900 000 km2 ja see ulatus Lõuna-Aafrikast põhja Punase mereni ja Pärsia laheni, idast Lõuna-Hiina mereni, läbi Kagu-Aasia kuni Austraaliani.Tänapäeval on ta aga enamikust ajaloolisest asualast hävinenud. Rohelise saagrai arvukus on tohutult vähenenud ning IUCN on ta kandnud kriitilises seisundis liikide nimekirja. Peamiseks ohuks on kalapüük, kuid teda ohustab ka elupaikade kadumine. Eriti haavatavaks teeb rohelise saagrai tema ninamik, mis jääb võrkudesse väga tugevalt kinni. Ajalooliselt on rohelist saagrai registreeritud 34 riigis, kuid välja surnud on ta kahest ning võimalik, et veel 24 riigist. Nii on veel vaid 10 riiki, kus ta kindlasti elab. Rohelisel saagrail on looduslikult väga vähe vaenlasi, kuid ta võib sattuda suurte haide või krokodillide saagiks. Simpfendorfer, C. (2013). [doi:10.2305/IUCN.UK.2013-1.RLTS.T39393A18620401.en ""Pristis zijsron". The IUCN Red List of Threatened Species. IUCN. 2013: e.T39393A18620401"]. Vaadatud 30.03.2020. {{netiviide}}: kontrolli parameetri |url= väärtust (juhend) Last; White; de Carvalho; Séret; Stehmann & Naylor (2016). Rays of the World. CSIRO. Lk 59-66. ISBN 9780643109148.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Dulvy; Davidson; Kyne; Simpfendorfer; Harrison; Carlson & Fordham (2014). [doi:10.1002/aqc.2525 "Ghosts of the coast: global extinction risk and conservation of sawfishes"]. Vaadatud 30.03.2020. {{netiviide}}: kontrolli parameetri |url= väärtust (juhend)CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Seitz, J.C (2018). "Green sawfish". Ichthyology. Florida Museum of Natural History. Vaadatud 03.30.2020. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |vaadatud= (juhend)
Andrei Filatov

Andrei Vassiljevitš Filatov (vene keeles Андрей Васильевич Филатов; sündinud 18. detsembril 1971 Krõvõi Rigis) on vene suurärimees ja maletegelane. Filatov lõpetas 1993. aastal Minskis Valgevene Kehakultuuri ja Spordi Akadeemia kehakultuuri õpetaja ja maletreeneri erialal. Ta on saavutanud suurt edu ettevõtluses. 1996. aastal asutas koos äripartneriga ettevõtte Severstaltrans, hiljem sai ta mitme suurfirma kaasomanikuks. Ta on Prantsusmaal Saint-Émilionis (Gironde'i departemangus) asuva viinamarjakasvanduse omanik. Ajakirja Forbes venekeelse väljaande andmetel kuulus Filatov 2011. aastal Venemaa saja rikkama eraisiku hulka (1,1 miljardit USA dollarit; 93. koht). Filatov on kunstikollektsionäär. 2012. aastal asutas kunstifondi Art Russe. 2015. aastal valis Venemaa Kunstide Akadeemia ta oma auliikmeks panuse eest nõukogude ja vene kunsti populariseerimisel. Filatov finantseeris Pariisis Aleksandr Alehhini mälestussamba rajamist. Sponsorina on ta toetanud paljusid kunstinäitusi ja malevõistlusi. Filatov on Karjalas asuva Valamo kloostri hoolekogu liige. Nooruses osales Filatov malevõistlustel ja täitis meistrikandidaadi järgu. Laiemalt sai ta tuntuks maletreeneri ja malefunktsionäärina. Veebruaris 2014 valiti ta Venemaa Maleföderatsiooni presidendiks. Ühtlasi sai tast FIDE tsooni 1.6 (Venemaa) president ja augustis 2014 FIDE asepresident (2014–2018). FIDE andis talle 2015. aastal rahvusvahelise organisaatori ja septembris 2016 FIDE vanemtreeneri nimetuse. Filatov oli 2015. aastal naiste maailmameistrivõistluste ja Aerofloti lahtise turniiri direktor. Jaanuaris 2016 sai ta Venemaa malekoondise vanemtreeneriks. Kahel maleolümpial (2016, 2018) on Filatov olnud ühes isikus võistkonna kapten ja treener. 2015 – valiti Venemaa Kunstide Akadeemia auliikmeks 2021 – FIDE auliige Ta on abielus ja tal on kuus last.  Andrei Filatov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Andrei Filatov FIDE andmebaasis Severstaltrans: Filatov ei tegele poliitikaga. postimees.ee, 14. detsember 2006 Andrei Filatov: olen Kapo väidetest hämmingus. ohtuleht.ee, 21. mai 2007 Глава РШФ Андрей Филатов номинирован на пост вице-президента ФИДЕ. sports.ru, 15. mai 2014
Ülejõe tänav

Ülejõe tänav on tänav mitmes Eesti asulas: Ülejõe tänav Avinurme alevikus Ülejõe tänav Keila linnas Ülejõe tänav Kärla alevikus Ülejõe tänav Lavassaare alevis Ülejõe tänav Lohusuu alevikus Ülejõe tänav Nasva külas Ülejõe tänav Puurmani alevikus Ülejõe tänav Rapla linnas Ülejõe tänav Tudulinna alevikus Ülejõe tänav Uusna külas Ülejõe tänav Väätsa alevikus Ülejõe Ülejõe linnaosa
Pustomõtõ

Pustomõtõ (ukraina Пустомити, poola Pustomyty) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Lvivi rajoonis. Kuni 2020. aastani oli linn Pustomõtõ rajooni halduskeskus. Pustomõtõ asub Lvivi kesklinnast umbes 16 km edelas. Pustomõtõt on esmamainitud 1441. aastal, linnaõigused sai 1988. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pustomõtõ elanikest ukrainlasi 97,52%, venelasi 1,38%, poolakaid 0,72% ja valgevenelasi 0,16%. Пустомыты Точка-на-Карте Національний склад міст Datatowel.in.ua
Saljut 1

Saljut 1 (vene keeles Салют-1) oli maailma esimene kosmosejaam. Nõukogude Liit saatis selle orbiidile 19. aprillil 1971. Jaam tiirles orbiidil 175 päeva, misjärel see kukutati Maa poole ja see põles ära atmosfääris Vaikse ookeani kohal.
Kummiheebel

Rehviheebel või kummiheebel on peamiselt sõidukite rehvide vahetamisel kasutatav tööriist, mille abiga saab tänapäevastel rehvivahetuspinkidel aidata rehvi velje peale. Seda tuleb teha oskuslikult, et mitte kahjustada velje pinda. Heebel pannakse rehvi ja velje vahele ning seejärel kasutatakse jõudu, et rehv venitada velje peale. Enne kaasaaegseid rehvivahetuse pinke kasutatigi rehvide velgedele panekuks vaid kummiheeblit ja toorest jõudu. Kummiheebleid kasutatakse ka jalgratta velgedele kummi peale panemiseks. Kummiheebleid on erineva pikkuse ning disainiga, kuid enamjaolt kuju on kõigil ühesugune. Need on valmistatud tugevast metallist.