laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jakutski koreograafiakool

Aksenija ja Natalja Posselskaja nimeline Jakutski Koreograafia Kolledž (vene keeles Якутский хореографический колледж им. Аксении и Натальи Посельских) on klassikalise balleti õpetamisega tegelev kool Jakutskis. 1992. aastal avati Natalja Posselskaja eestvedamisel Žirkovi-nimelise Jakutski Muusikakooli juures koreograafiaosakond. Esimeste pedagoogidena asusid seal tööle Natalja Posselskaja ja Zinaida Popova. 1995. aastal reorganiseeriti osakond iseseisvaks haridusasutuseks – Vabariiklikuks Koreograafiakooliks. 2004. aastal nimetati kool jakuudi esimese baleriini Aksenija Posselskaja auks ümber Aksenija Posselskaja nimeliseks Jakutski Koreograafiakooliks. 2011. aastal nimetati koreograafiakool kooli rajaja Natalja Posselskaja mälestuse jäädvustamiseks ümber Aksenija ja Natalja Posselskaja nimeliseks Jakutski Koreograafia Kolledžiks. Kolledži direktor on Darija Dmitrijeva ja kunstiline juht Zinaida Popova. Natalja Posselskaja Darija Dmitrijeva, Sahha teeneline kunstnik Zinaida Popova, Sahha teeneline kunstnik Oksana Abramova, Venemaa teeneline kunstnik Dmitri Dmitrijev, Sahha rahvakunstnik Gulnara Dulova, Sahha rahvakunstnik Anatoli Ulturgašev, Venemaa teeneline kunstnik 2000 – Marija Gogoleva, Sahha teeneline kunstnik 2000 – Anatoli Popov, Sahha teeneline kunstnik 2000 – Jekaterina Taišina, Sahha teeneline kunstnik 2002 – Vladislav Popov, Sahha teeneline kunstnik 2004 – Renat Hon, Sahha teeneline kunstnik 2010 – Sarõal Afanasjev, Juri Grigorovitsi rahvusvahelise konkursi "Maailma noor ballett" laureaat Сведения об образовательной организации. sakhaballet.ru Руководство. sakhaballet.ru Koduleht. sakhaballet.ru Kolledži pedagoogid. sakhaballet.ru
Palanga

Palanga (leedu) on omavalitsuse staatusega linn Leedus endise Klaipėda maakonna aladel. Asub Läänemere kaldal. Palanga on Neringa kõrval üks Leedu tähtsamaid kuurortlinnu. Palanga liivarand on 18 km pikk. Päikesepaisteliste päevade arv on seal Leedu suuremaid. Palangat on esimest korda mainitud 1253. aastal. 1791. sai linnaõigused. 1824. aastast kuulus (krahv) Tyszkiewiczitele. Palanga (saksapäraselt Polangen) kuulus Kuramaa kubermangu ning tema liitmine Leeduga Leedu-Läti piirilepinguga 1921. aastal andis riigile pääsu merele. 1932 sai teist korda linnaõigused. 1973.–1975. aastal liideti linnaga Vanagupė, Kunigiškiai, Monciškė, Nemirseta, Būtingė ja Šventoji asula. Linn oli aastal 2013 Leedu kultuuripealinnaks. Palangas asub merevaigumuuseum. Palanga rahvusvaheline lennujaam asub kesklinnast 7 km kaugusel. Palanga mõis Palanga botaanikaaed FK Palanga Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. Palanga koduleht Palanga24
Aruküla kolhoos

Aruküla kolhoos oli kolhoos Harju rajoonis Raasiku külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Järsil. 1968. aastal ühendati Aruküla ümbruse väikemajandid ja loodi Aruküla kolhoos, millele ehitati 1974. aastal Arukülla uus keskusehoone. 1976. aastal liideti sellega Tasuja kolhoos, mille järel sai Aruküla kolhoos tollase Raasiku külanõukogu, praeguse Raasiku valla piirid (välja arvatud Raasiku). Aruküla keskusse ehitatud uuest kolhoosikeskusest sai ühtlasi Aruküla uus kultuurimaja. Kolhoosi juures alustasid tegevust ka kolhoosidevaheline abiettevõte Sõprus ja sordipunkt. 1970. aastatel kerkisid endisele põllumaale, kolhoosi keskusehoone ümber kolhoosi liikmete tarvis ka kümned kortermajad. Sinna ehitati ka uus hoone Aruküla koolile, kellel mõisahoones kitsaks jäi. Kolhoosi viimane aseesimees oli Toivo Veenre.
Haljala kolhoos

Haljala kolhoos oli kolhoos Rakvere rajoonis Haljala külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Haljalas. 1976 ühinesid Haljala kolhoos, Aaspere kolhoos ja Vihula kolhoos uueks loodavaks Viru kolhoosiks.[viide?] Pilte Haljala kolhoosist Muuseumide Infosüsteemis (MuIS)
Suhhinitši rajoon

Suhhinitši rajoon (vene keeles Сухиничский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kaluga oblasti keskosas. Rajooni keskus on Suhhinitši linn. Rajoon piirneb põhjas Meštšovski rajooniga, idas Kozelski rajooniga, lõunas Uljanovo rajooniga, edelas Duminitši ja Kirovi rajooniga ning läänes Barjatino rajooniga. Rajooni pindala on 1232 km². Elanike arv oli 2012. aastal 25 028, 2009. aastal 24 719 ja 2002. aastal 26 968. Suhhinitši rajoonis on 155 asulat, mis kuuluvad kahe linnaasunduse (Suhhinitši linna ja Seredeiski alevi) ning seitsmeteistkümne külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Brõn ja Nerutš. Q126948302
Görlitz

Görlitz on linn Saksamaa idaosas Saksimaal, Görlitzi kreisi keskus. Asub Neisse jõe ääres. 1. augustini 2008 oli kreisivaba linn. Görlitz on Saksamaa idapoolseim linn. Görlitzit on esmamainitud 1071. aastal (Gorelic). 13. sajandil kasvas asula linnaks. 1945. aastal liideti väiksem osa linnast, mis asus Neisse paremkaldal, Poolaga ja moodustati Zgorzeleci linn. 1950. aastatel jõudis linna elanike arv üle 100 000 seoses sakslaste ümberasumisega Poolale antud aladelt. Hiljem elanike arv vähenes. Aastal 2005 oli linnas 57 900 ja 2008. aastal 56 500 elanikku. Görlitzis on sündinud filosoof Jakob Böhme ja lastekirjanik Mira Lobe. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Görlitzi koduleht
Anna Jegorova

Anna Ivanovna Jegorova (vene keeles Анна Ивановна Егорова; 28. november 1915 Tatta uluss, Jakuudi oblast – 31. august 1995) oli jakuudi ooperilaulja ja ooperilavastaja, Vene NFSV rahvakunstnik. Ta oli aastatel 1948–1955 Jakuudi Muusika- ja Draamateatri juhtiv solist ja hiljem sai temast ooperilavastaja. 1964. aastal tõi ta lavale Jakuudi Muusika- ja Draamateatris esimese klassikalise ooperi – Pjotr Tšaikovski "Jevgeni Onegini". 1966. aastal lavastas ta Sergei Rahmaninovi "Aleko" ja 1967. aastal Giuseppe Verdi "Traviata". 1936. aastal kutsus Jakuudi rahvusteatri direktor Tarass Mestnikov ta koorilauljaks teatri juures tegutsevale Mark Žirkovi juhitud koori. Kui Žirkovi initsiatiivil loodi 1944. aastal teatri juurde muusika-teatristuudio, hakkas Jegorova seal laulma. 1947. aastal laulis ta jakuudi esimeses olongho-rahvusooperis "Njurgun Bootur" ("Ньургун Боотур") naispeakangelase Tuiaarõma Kuo partiid. Aastatel 1955–1959 töötas ta Jakuudi raadios solistina. 1957. aastal Moskvas toimunud Jakuudi kunstidekaadi raames esines ta Suure Teatri laval teatrialiseeritud oratooriumis. Aastatel 1960–1963 õppis ta Rimski-Korsakovi nimelises Leningradi Riiklikus Konservatooriumis ooperirežii teaduskonnas. 1947 – Jakuudi ANSV teeneline kunstnik 1957 – Jakuudi ANSV rahvakunstnik 1958 – Vene NFSV rahvakunstnik Tema tütar Zemfira Kuzmina on arst. По волнам памяти. archive.is
Zemfira Kuzmina

Zemfira Makarovna Kuzmina (vene keeles Земфира Макаровна Кузьмина; sündinud 2. veebruaril 1942 Jakutskis) on jakuudi arst (neuroloog), Venemaa teeneline arst. Ta töötab Jakutskis Vabariiklikus haiglas nr 2 veresoonte uuringute regionaalses keskuses neuroloogilise osakonna juhatajana. Ta on aastaid uurinud veresoonte patoloogiat Kaug-Põhja tingimustes. Tema initsiatiivil avati Sahhas esimene veresoonte uuringute regionaalkeskus. Ta pälvis 2016. aastal Ülevenemaalise meditsiinipreemia saavutuste eest võitluses insuldiga "Aeg elada!". Ta lõpetas 1965. aastal Irkutski Riikliku Meditsiiniinstituudi. Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline arst Venemaa Föderatsiooni teeneline arst 2015 Sahha (Jakuutia) Vabariigi aukodanik 2016 Ülevenemaaline meditsiinipreemia saavutuste eest võitluses insuldiga "Aeg elada!" Tema ema Anna Jegorova oli ooperilaulja. Первая Российская премия за достижения в области борьбы с инсультом. stop-insult.ru Земфира Кузьмина стала Почетным жителем Республики Саха. yakutsk.bezformata.ru Заведующая неврологическим отделением Земфира Кузьмина стала Почетным жителем Якутии. news.ykt.ru
Aktiivtakisti

Aktiivtakisti (ka resistor) on elektriahela element, mille tähtsaim ülesanne on tekitada ahelas ettenähtud väärtusega aktiivtakistus ja muuta sellega voolu või pinget. Eritüüpi aktiivtakisteid kasutatakse näiteks temperatuuri või teise aktiivtakisti takistuse mõõtmiseks.
Meštšovski rajoon

Meštšovski rajoon (vene keeles Мещовский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kaluga oblasti keskosas. Rajooni keskus on Meštšovski linn. Rajoon piirneb põhjas Juhnovi rajooniga, idas Babõnino rajooniga, kagus Kozelski rajooniga, lõunas Suhhinitši rajooniga, läänes Barjatino rajooniga ja loodes Mossalski rajooniga. Rajooni pindala on 1238 km². Elanike arv oli 2012. aastal 12 729, 2009. aastal 12 156 ja 2002. aastal 13 044. Meštšovski rajoonis on 121 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Meštšovski linn) ja nelja külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Serena ja Tureja. Q126948302
Barjatino rajoon

Barjatino rajoon (vene keeles Барятинский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kaluga oblasti keskosas. Rajooni keskus on Barjatino asula. Rajoon piirneb põhjas Smolenski oblastiga, kirdes Mossalski rajooniga, idas Meštšovski rajooniga, kagus Suhhinitši rajooniga, lõunas Kirovi rajooniga ja läänes Spass-Demenski rajooniga. Rajooni pindala on 1110,3 km². Elanike arv oli 2012. aastal 6249, 2009. aastal 5307 ja 2002. aastal 6614. Barjatino rajoonis on 103 asulat, mis kuuluvad viie külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Nerutš, Užat, Vorona ja Degna. Q126948302
Necla Kelek

Necla Kelek (sündinud 31. detsembril 1957 İstanbulis) on tšerkessi päritolu, Türgis sündinud Saksa sotsioloog ja publitsist. Ta sündis aastal İstanbulis. Aastal 1968 asus perekond ümber Saksamaale. Ta valmistus saama inseneriks, kuid õppis pärast majandust ja sotsioloogiat. Aastal 2001 kaitses ta Greifswaldi ülikoolis doktoriväitekirja islami naiste kasvatusprotsesside kohta, religioossuse tähtsuse kohta perekonnas ja Türgi päritolu õpilaste ühiskondlikus elus ning avaldas raamatu "Islam igapäevaelus".
Fairtrade

Fairtrade ehk õiglane kaubandus on kauplemisviis ja rahvusvaheline kokkulepe, mis toetab Aafrika, Aasia ja Ladina-Ameerika arengumaade ebasoodsas olukorras olevaid väiketalunikke ja tootjaid. Õiglase kaubanduse eesmärgiks on tagada arenguriikide talunike ja tootjate majanduslik elujõulisus, sh tootjale kõiki kulusid kattev miinimumhind ja töölistele õiglase tasu. Õiglase kaubanduse raames kaubeldakse selliste toodetega, mida toodetakse arengumaades ja mille tootmisprotsessile on loodud rahvusvahelised standardid, näiteks kohv, kakao, tee, suhkur, šokolaad, troopiline puuvili, riis, kinoa, pähklid, õli, kuld, puuvill jms. Õiglase hinna maksmine – tootjad saavad hinda, mis katab kõik tootmisega seotud kulud, tagab inimväärsed elutingimused ja mõistliku sissetuleku. Lapstööjõud on keelatud – kõik lapstööjõuvormid on keelatud, eriti kui need kahjustavad laste haridust või nende füüsilist tervist ja vaimset arengut. Inimväärsed töötingimused – istandustes, farmides, töötlemisettevõtetes ja teistes ettevõtetes töötavad inimesed töötavad inimväärsetes ja ohututes tingimustes ning saavad äraelamist võimaldavat töötasu. Kohalike kogukondade areng – lisaks miinimumhinnale makstakse tootjale ka hinnalisa ehk lisatasu, millest investeeritakse märkimisväärne osa tootjakogukondade arenguprojektidesse. Nende projektide hulka kuulub joogiveega varustamine, teede, haridus- ja tervishoiuasutuste ehitamine, koolihariduse ja kutseõppe ning tervishoiuga seotud kulude katmine, mikrorahastus jne. Keskkonnasäästlikkus – õiglase kaubanduse süsteem välistab kahjulikud põllumajanduskemikaalid ja GMO-d. Lisaks toetatakse selliseid tootmistehnoloogiaid, mis säilitavad väärtuslikke ökosüsteeme ning kaitsevad nii tootjate, tööliste kui ka tarbijate tervist. Fairtrade’i märgis antakse toodetele, mille terve tootmisahel on vastavuses õiglase kaubanduse organisatsiooni poolt kehtestatud standarditega: keelatud on orja- ja lapstööjõu kasutamine, tootmisel lähtutakse keskkonnasäästlikest põhimõtetest, toodete eest maksavad hulgiostjad kehtestatud miinimumhinda, töölistele makstakse õiglast tasu ning hinda on arvestatud ka lisatasu, millega toetatakse Fairtrade’i ühistuid ja kogukondi. Standardite täitmist kontrollitakse. Fairtrade'i märgist ei anta ettevõttele, vaid konkreetsele tootele, milles on kasutatud arenguriigist pärit toorainet. Õiglane kaubandus Õiglase kaubanduse märgis Fairtrade. "Faitrade ehk õiglase kaubanduse ülevaade". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. september 2017. Fairtrade. "Fairtrade viis põhimõtete". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. september 2017. Fairtrade. "Fairtrade märgise tähendus". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. september 2017.
Aino Kolpakova

Aino Kolpakova (sündinud Aino Valdek; 8. september 1935 Järvakandi – 19. oktoober 2015 Mustvee) oli eesti luuletaja. Lapsepõlves elas Märjamaal ja osa lapsepõlvest veetis Pärnus. Aino Kolpakova oli August Sanga sugulane (ema onutütar). Õppis Arvo Valtoniga ühes klassis Märjamaa koolis, nende kooliõpetaja oli Harri Jõgisalu. Pärast ETKVL-i Kooperatiiv-Kaubanduse Kooli lõpetamist 1952. aastal suunati tööle Mustveesse, kus abiellus Ivan Kolpakoviga (1932-2017), kellega rajas koos rajas kodu ja kasvatas üles kaks last. Töötas kuni pensionini kaubanduses, tegeles asjatundlikult köögiviljade kasvatamisega. Pensionieas osales kultuuriseltsi Pritšudje üritustel, kus esines oma loominguga. Luuletamine oli tema suurim harrastus, mis sai alguse kooliajast. Luulepisiku päris ta oma vanaema Liisa Kalmetilt. Aino Kolpakova on maetud Mustvee kalmistule. Aino Kolpakova luulevihik "Minu hinges, minu südames" ilmus 2006. aastal. Fjodor Maspanov (2014). "Aino Kolpakova: "Minu teine kodumaa - Peipsimaa"". Ajaleht "Peipsirannik" № 4. 4. Vaike Käosaar (15.01.2007). "Aino Kolpakova: "Kõik sõnad on olemas, neid tulebki kasutada"". Ajaleht "Vooremaa". Zinaida Palk jt (2005). "Aino Kolpakova". Kogumik "Peipsimaa kultuuri päev". Kultuuriselts „Pritšudje” („Peipsimaa”). Lk 28. "Mu hinges, mu südames". 2006. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. september 2017. http://ainokolpakova.blogspot.com.ee Blogi Aino Kolpakova loomingust
Yūji Ide

Yūji Ide (井出 有治 Ide Yūji; sündinud 21. jaanuaril 1975) on jaapani mootorisportlane, endine Vormel 1 piloot. 2006. aasta Vormel 1 hooajal pidi ta sõitma Super Aguri meeskonna eest, kuid mais tema sõidulitsents tühistati liiga ohtliku sõidu pärast hooaja alguses.
Juhnovi rajoon

Juhnovi rajoon (vene keeles Юхновский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kaluga oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Juhnovi linn. Rajoon piirneb põhjas Iznoski rajooniga, idas Dzeržinski rajooniga, kagus Babõnino rajooniga, lõunas Meštšovski rajooniga, edelas Mossalski rajooniga ja läänes Smolenski oblastiga. Rajooni pindala on 1333 km². Elanike arv oli 2012. aastal 12 337, 2009. aastal 12 800, 2002. aastal 14 447 ja 1931. aastal 57 636. Juhnovi rajoonis on 136 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Juhnovi linn) ja kolmeteistkümne külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Ugra, Sohna ja Remež. Q126948302
Viljandi vana veetorn

Viljandi vana veetorn on endine veetorn Viljandi linnas, mis tänapäeval on kasutusel vaatetornina. Torn on Viljandi silueti oluline osa. Torn asub Johan Laidoneri platsi ja Viljandi raekoja esise väljaku ääres aadressil Johan Laidoneri plats 5c. Torni kõrgus on 30 m, selle alumine osa on punastest tellistest silinder ja ülemine osa puidust kaheksakandiline, väikeste akendega tahukas. Viljandi oli üks esimesi Eesti linnu, mis sai veevärgi ja kanalisatsiooni. Veetorn ehitati 1911. aastal ja vett pumbati selle reservuaari Viljandi järve ääres, praeguse linnastaadioni ees asunud 134 m sügavusest puurkaevust. Paagi maht oli 100 m³ ja see valmistati kohalikus Uno Pohrti masinavabrikus. Veetorni aastane läbikäik oli 150 000 m³. Veetorn tegutses kuni 1962. aasta septembrini, mil tegevus anti täielikult üle uuele veetornile Carl Robert Jakobsoni tänaval. Pärast seda seisis torn kasutuseta kuni 1996. aastani, mil amortiseerunud ja viltuvajunud tornikiiver maha tõsteti. 1999. aastal tõsteti annetuste toel valminud uus tornikiiver praegusele asukohale. Veetorni vaatetorniks renoveerimine lõppes 2001. aastal. Alates 2001. aastast on torn kasutusel vaatetornina, sellest avanevad vaated Viljandi vanalinnale ja Viljandi ürgorule koos Viljandi järvega. Torni kolmel korrusel asub püsinäitus linna lähemast ajaloost. Veetorn pildistatuna Johan Laidoneri platsilt Veetorn pildistatuna Lutsu tänavalt Viljandi raekoda ja veetorn pildistatuna Oru tänavalt Veetorni esine tänav (Johan Laidoneri plats) Viljandi järv pildistatuna Viljandi vanast veetornist Olander, Aare (2015). Viljandi kadunud vaated. Tänapäev. Lk 121. ISBN 978-9949-27-829-9. "Viljandi Vana veetorn". Viljandi muuseumi koduleht. Vaadatud 05.09.2017. "Taeva poole küünitavad tornid muudavad Viljandi muinasjutuliselt kauniks" (PDF). Sakala. 23.12.2008. Vaadatud 05.09.2017. Viljandi Vana veetorn Viljandi muuseumi kodulehel
Narma

Narma on eesti perekonnanimi. Johannes Varese valitsuse majandusminister Juhan Nihtig muutis 29. juulil 1940 oma perekonnanime Narmaks ja laskis oma uue perekonnanime kanda perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 408 all. Nime kandjad on olnud: Juhan Narma (1888–1942)
Dzeržinski rajoon (Kaluga oblast)

Dzeržinski rajoon (vene keeles Дзержинский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kaluga oblasti kesk-põhjaosas. Rajooni keskus on Kondrovo linn. Rajoon piirneb põhjas Medõni rajooniga, idas Malojaroslavetsi rajooniga, kagus Kaluga lähiümbrusega, lõunas Babõnino rajooniga, läänes Juhnovi rajooniga ja loodes Iznoski rajooniga. Rajooni pindala on 1290 km². Elanike arv oli 2012. aastal 60 188, 2009. aastal 59 846 ja 2002. aastal 61 159. Dzeržinski rajoonis on 167 asulat, mis kuuluvad nelja linnaasunduse (Kondrovo linna, Polotnjatõi Zavodi ja Tovarkovo alevite ning Pjatovski asula) ja neljateistkümne külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Ugra ja Izver. Q126948302
Helle Helle

Helle Helle (sünninimi Helle Olsen, kodanikunimi Helle Krogh Hansen; sündinud 14. detsembril 1965 Nakskovis) on taani kirjanik. Ta sündis Lollandi saare suurimas linnas Nakskovis. 1969. aastal lahutasid vanemad abielu ning Helle kolis koos emaga Lollandi lõunaosa väikelinna Rødbysse ja sai uueks nimeks Helle Hansen. Hiljem abiellus ema uuesti ja Helle nimeks sai Helle Krogh Hansen. Lapsena veetis ta palju aega Rødby raamatukogus ja õppis kirjandust armastama. Pärast Maribo gümnaasiumi lõpetamist 1984. aastal töötas ta vaheaastal Rødby ja Saksamaal asuva Puttgardeni vahet sõitva parvlaeva kosmeetikapoes. Seejärel õppis kirjandusteadust Kopenhaageni Ülikoolis ja loovkirjutamist kirjutamiskursustel. 1987. aastal ilmus tema esikteosena novell "Et blommetræ". 1993. aastal ilmus eksperimentaalne tekstifragmentaarium "Eksempel på liv". 2018. aastal ilmus romaan "de". Tema teoseid on tõlgitud rohkem kui 15 keelde. Neli tema luuletust ilmusid Poul Borumi (1934–1996) toimetatud kirjandusajakirjas Hvedekorn. Seepeale täiendas Helle end 1989–1991 Kopenhaagenis Borumi loovkirjutamiskoolis. Sel ajal otsustas ta varjunimeks võtta vanaema perekonnanime Helle, sest arvas, et ühesugused ees- ja perekonnanimi aitavad tema karjäärile kaasa. Aastatel 1990–1995 töötas ta Taani Raadios. 2019. aastal pälvis ta Holbergi medali. "Maja ja kodu" (2000, tõlkinud Juta Reiska) "Kui tahad" (2017, tõlkinud Eva Velsker) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. juuni 2020. Vaadatud 30. juunil 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
PromFest

PromFest (lühend nimest Pärnu Rahvusvaheline Ooperimuusika Festival) on Pärnus toimuv rahvusvaheline ooperimuusika festival. Festival toimub alates 2005. aastast igal paaritul aastal ja selle kunstiline juht on Erki Pehk. Festivali korraldab MTÜ PromFest. Peamised koostööpartnerid on Endla Teater, Pärnu Linnaorkester, Pärnu Kontserdimaja, Ammende Villa. Festivali peamised sündmused on Klaudia Taevi nimeline noorte ooperilauljate konkurss ning spetsiaalselt festivali jaoks produtseeritud ooperilavastused, paljud neist on valminud rahvusvahelises koostöös Kaunase Riikliku Muusikateatriga (2011, 2013, 2017, 2019, 2021, 2023), aga ka Vanemuise teatriga (2015).  Pikemalt artiklis Klaudia Taevi nimeline konkurss Ajendatuna Pärnu kultuuritegelase Toomas Kuteri ideest mälestada Pärnu vokaalpedagoogi Klaudia Taevi, toimus 1996. aasta mais esimene Klaudia Taevi nimeline konkurss noortele ooperilauljatele. Järgmine konkurss toimus 2001. aastal ja sellest ajast on konkurss toimunud PromFesti raames iga kahe aasta tagant. PromFesti raames tuuakse Endla Teatri lavale originaal-ooperilavastus. 2003. aastal lavastas Linnar Priimägi Giuseppe Verdi "Rigoletto", 2005. aastal Mati Unt Anton Rubinsteini "Deemoni", 2007. aastal tõi Marko Matvere lavale Georges Bizet' ooperi "Carmen". 2009. aastal lavastas Mai Murdmaa Jules Massenet' ooperi "Thais" ja 2011. Üllar Saaremäe Giuseppe Verdi "Attila". 2013. aastal lavastas Teet Kask Nikolai Rimski-Korsakovi "Tsaari mõrsja" ja 2015. aastal lavastas Madis Nurms Giuseppe Verdi "Aida". 2017. aasta ooperiprodutsiooni Giuseppe Verdi "Traviata" lavastas Anu Lamp. 2019 toodi lavale Vincenzo Bellini ooper "I Capuleti e i Montecchi" nime all "Romeo või Julia", mille lavastas Katrin Tegova. PromFesti esimene koomiline ooper - Gioacchino Rossini "Türklane Itaalias" toodi välja 2021. aastal ja lavastas selle Andrus Vaarik. 2023. aastal lavastas Jüri Nael Jules Massenet' ooper-muinasjutu "Tuhkatriinu". Lisaks konkursile ja ooperite lavastamisele toimuvad erinevad kontserdid ja meistriklassid noortele lauljatele. Sool, Silvia. "Promfest toob Pärnu Endla lavale ooperi "Tsaari mõrsja"". ERR. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. oktoober 2020. Erle Loonurm (16. märts 2015). "Mais esietendub kaasaegses võtmes Verdi "Aida"". ERR. "Anu Lamp debüteerib ooperilavastajana". Postimees. 27. jaanuar 2017. "Katrin Tegova debüteerib ooperilavastajana". 27. november 2018. "Andrus Vaarik toob PromFestil lavale Rossini ooperi Türklane Itaalias". ERR. 6. juuli 2021. Festivali koduleht Festivali videokanal Facebooki fännileht
Darija Dmitrijeva

Darija Ivanovna Dmitrijeva (vene keeles Дария Ивановна Дмитриева; sündinud 29. juulil 1976 Tšuraptšas Jakuudi ANSV-s) on jakuudi balletitantsija ja balletipedagoog, Sahha teeneline kunstnik. 2015. aastal määras Sahha kultuuriminister ta Aksenija ja Natalja Posselskaja nimelise Jakutski Koreograafia Kolledži direktoriks. Pärast Novosibirski riikliku koreograafiakooli lõpetamist 1994. aastal asus Darija Dmitrijeva balletisolistina tööle Sivtsev-Omollooni nimelisse riiklikku ooperi- ja balletiteatrisse. Alates 2001. aastast töötab ta ühtlasi pedagoogina Jakutski koreograafiakoolis. 2001. aastal täiendas ta end Peterburis Vaganova-nimelises Balletiakadeemias ja 2006. aastal lõpetas ta Ulan-Udes Ida-Siberi Riikliku Kultuuriinstituudi tantsuteaduskonna koreograafia pedagoogika erialal. 2013. aastast õpib ta Moskva riikliku koreograafia akadeemia aspirantuuris klassikalise balleti pedagoogika erialal. Tema õpilasi on Renat Hon, Sarõal Afanasjev ja Mihhail Dmitrijev. Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline kunstnik Tema abikaasa on balletitantsija ja pedagoog Dmitri Dmitrijev. Назначен новый директор Якутского хореографического колледжа. sakhalife.ru Руководство. sakhaballet.ru
Dolguntša

Dolguntša, õieti Jevdokija Jegorovna Sleptsova, (vene keeles Долгунча; Евдокия Егоровна Слепцова; 29. veebruar 1935 Moma rajoon, Jakuudi ANSV – 2002) oli eveeni põhjapõdrakasvataja, kütt ja jahilaskur, kes läks Sahha ajalukku täpsuslaskurina ja kelle kohta kasutatakse sageli epiteeti "legendaarne eveenitar". Rahvas hakkas kutsuma teda Dolguntšaks. Ta oli Jakuudi ANSV Ülemnõukogu V koosseisu saadik. Ta tegutses 20 aastat kütina (töötas sovhoosis Iskra). Tema kasulaps on ansambli Dolguntša looja Svetlana Dmitrijeva. Jevdokija Sleptsova lapselaps Dmitri Dmitrijev on balletipedagoog, Sahha rahvakunstnik. Tööpunalipu orden orden Austuse märk Moma rahvusulussi aukodanik 2000. aastal maalis maalikunstnik Afanassi Ossipov tema portree. Jevdokija Sleptsova auks on nimetatud 2007. aastal loodud eveeni etnofolklooriansambel Dolguntša. Знатные оленеводы. knigakan.ru Долгунча. npeople.ucoz.ru Эвенский ансамбль «Долгунча» отметил 10-летие создания. yakutiakmns.org, 18. aprill 2017 Большой юбилей мастера балетной сцены. shadrinnews.ru Осипов Афанасий Николаевич. ysia.ru