laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vana Baskini Teater

Vana Baskini Teater on kutseline teater Tallinnas, mille asutas 2005. aastal Eino Baskin pärast Vanalinnastuudio toonase trupi koondamist. Teatrijuht on Aarne Valmis, Eino Baskin oli surmani teatri peanäitejuht. Trupijuht oli Jüri Karindi. Teatri koosseisulised näitlejad on Ene Järvis, Marika Korolev, Anne Paluver, Vello Janson, Tõnu Kilgas, Väino Laes, Raivo Mets, Madis Milling, Egon Nuter ja Raivo Rüütel. Lisaks kasutab teater mitmeid vabakutselisi ja teiste teatrite näitlejaid.[viide?] Vana Baskini Teatri koduleht Meedias "Vana Baskini teater lõpetab tegevuse" ERR kultuur, 19. veebruar 2019 "Meelis Oidsalu: puhka rahus, Vana Baskin!" ERR kultuur, 27. veebruar 2019 "Jaak Allik: Vana Baskini teater on produtsendi kontor, mida Aarne Valmis peab" ERR kultuur, 24. jaanuar 2020 "Vana Baskini teater andis kultuuriministeeriumi kohtusse" ERR kultuur, 19. veebruar 2020 "Madis Milling: Vana Baskini Teater ei ole kunagi pretendeerinud elitaarkunstile" ERR kultuur, 16. juuli 2020 "Vana Baskini teater saab lõpuks riigilt küsitud toetuse" ERR kultuur, 7. juuni 2021 "Riigi tegevustoetusest ilma jäänud Vana Baskini teater lõpetab tegevuse" ERR kultuur, 19. veebruar 2024
Ezra Pound

Ezra Weston Loomis Pound (30. oktoober 1885 Hailey, Idaho, USA – 1. november 1972 Veneetsia, Itaalia) oli ameerika luuletaja, muusik ja kriitik. Ezra Pound õppis USA-s Pennsylvanias, kus ta sai väga põhjaliku filoloogiahariduse, mida ta hiljem täiendas provanssaali, itaalia, hiina, jaapani ja teiste vanade kultuurrahvaste kirjanduse uurimisega. Ezra Pound oli angloameerika moodsa luule üks kõige mõjukamaid esindajaid. Ta oli imažismi looja ja üks esimesi, kes vabavärssi õnnestunult pikkades luuleteostes kasutas. Kriitiku ja toimetajana on ta palju kaasa aidanud William Butler Yeatsi, Thomas Elioti, Robert Frosti, Ernest Hemingway, James Joyce'i, David Herbert Lawrence'i ning paljude teiste kirjanike edule. Tugevalt on ta mõjutanud Allen Ginsbergi ja kogu biitnike põlvkonna luulet ning objektiviste. On arvatud, et tema mõjusid on kõikide 20. sajandi eksperimentaalsete luuletajate loomingus. Ta tegi tõlkijana väga palju provanssaali ja hiina kirjanduse tutvustamiseks Euroopas, ehkki ta neid keeli arvatavasti väga hästi ei vallanud. Ta elustas huvi Kong Fuzi loomingu vastu ning tutvustas Läänes jaapani klassikalist draamat ja luulet. Samuti tõlkis ta inglise keelde kreeka, ladina ja anglosaksi klassikuid ajal, mil klassikalisele haridusele järjest vähem tähelepanu pöörati. Muusikakriitikuna oli ta üks esimesi, kes hakkas 1920. aastatel Antonio Vivaldi loomingut ülistama (varem ei pööratud Vivaldile tähelepanu). Pound äratas suurt tähelepanu oma fašistlike ja juudivaenulike vaadetega ning toetusega Benito Mussolinile. Sageli jäetakse tähele panemata, et umbes sama palju kui antisemitismi leidub tema loomingus kiriku- ja budismivastasust. 1945–1948 hoiti teda kinni sõjavangide laagris ja 1948–1958 vaimuhaiglas. 1938 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks "Cantos" (1911) "Ripostes" (1912) "Hugh Selvyn mauberly" (1920) Ezra Poundi luuletusi eesti keeles
Litogenees

Litogenees on geoloogiliste protsesside kogum, mis põhjustavad settekivimite teket ja muutumist. Litogenees sõltub kliimast, settimisala asukohast, maakoore kõikuvliikumisest, settimiskeskkonna vedelike liikumisest ja keemilisest koostisest, settimisjärgsetest protsessidest ning toiteala kivimilisest ehitusest. Litogeneesil on viis staadiumi: settete moodustamine (murenemine, kulutus, vulkanism) sedimentogeneesistaadium diageneesistaadium katageneesistaadium metageneesistaadium. Litogenees jaguneb nivaalseks, humiidseks, ariidseks ja vulkaanilis-setteliseks tüübiks. Nivaalse, humiidse ja ariidse setenditüübi esinemine sõltub kliimavöötmest. Значение слова "Литогенез" в Большой Советской Энциклопедии EE nr.5 lk 597 Eesti entsüklopeedia nr.5 KONJ-LÕUNA Tallinn, Valgus 1990 ISBN 5899000090
Lorestāni provints

Lorestāni provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Provints jaguneb 10 maakonnaks: Aligudarzi maakond Azna maakond Borujerdi maakond Delfāni maakond Dorūdi maakond Dūrehi maakond Khorramābādi maakond Kūhdashti maakond Pol-e Dokhtari maakond Selselehi maakond Provintsi koduleht
Burrel (Albaania)

Burrel (teised nimekujud Burelë, Bureli, Burrelë, Mat, Burele) on linn Põhja-Albaanias, Mati distrikti keskus. Linna kaugus Tiranast on 91 km. Elanikke oli 2003. aastal 13 900, sellega on Burrel Albaanias 21. kohal. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanike arv 10 985, kuid rahvastikuregistri järgi oli see 17 755. Burrel on endine kaevurite linn, kuid kaevandused on suletud. Ta koosneb põhiliselt korrapäraselt paigutatud plokkelamutest. Linna keskel on suur väljak, mille keskel on tohutu monument haljasalaga selle ümber. Endine spordikeskus on maha jäetud (1999. aasta andmetel). 6–7 km linnast väljas asub töötav raudkroomitehas, mis meenutab pigem tehase varemeid. Neljast korstnast tuleb paksu suitsu. Kahel pool maanteed ja tee peal on tootmisjäätmed – mustaks põlenud kivid, mis tekitavad kuumaastiku. Inimesed korjavad suuremaid kive ehitusmaterjaliks. Kosovo konflikti ajal oli Burreli lähedal põgenike laager, mis mahutas 2000 inimest. Burrelis asus kommunistliku režiimi ajal vana ja väike vangla, mis oli tingimuste poolest kõige kohutavam kogu riigis. Seal hoiti tavaliste vangide kõrval kõige ohtlikumaid poliitvange, kelle karistustähtaeg riigivõimu kukutamise katse või kommunismivastase propaganda ja agitatsiooni eest algas 20 aastast. Sageli mõisteti vangidele enne väljasaamist uus karistus. Teiste seas istusid Burreli vanglas kirjanikud Bashkim Shehu ja Fatos Lubonja, kes on seda ilukirjanduslikult kujutanud, ning katoliku preester Simon Jubani. Pärast kommunistliku režiimi langemist vangla suleti ja rajati vanglamuuseum. Ent 1997. aasta rahutuste ajal oli Sali Berisha režiim vanglakohtade nappuse tõttu sunnitud selle vangla uuesti kasutusele võtma. Fotod linnast Fotod põgenikelaagrist
Eepika

Eepika (kreeka sõnast epos) on üks ilukirjanduse kolmest põhiliigist. Ainestiku ja selle ulatuse, kujutamislaadi järgi jaguneb eepika žanrideks: eepos, romaan (suurvormid) ja jutustus, novell, lühijutt, valm, muinasjutt, anekdoot (väikevormid). Eepiline teos kujutab tavaliselt üksikasjalikult, rahulikult ja objektiivselt tõepäraseid või tinglikult tõepäraseid sündmusi, olukordi ja tegelasi. Autor sekkub harva teostesse või on ise tegelane. On proosa- ja värsskõnes eepilisi teoseid. Neis on esikohal jutustav element, mis seondub kirjeldava või dialoogilise esitusega.
Kick-Ass (film)

"Kick-Ass" on mängufilm, mis põhineb Mark Millari ja John Romita, Jr samanimelisel koomiksil. Filmi lavastas Matthew Vaughn, see esilinastus 16. aprillil 2010. Teismeline poiss Dave Lizewski (Aaron Johnson) otsustab koomiksikangelaste eeskujul hakata superkangelaseks. Varsti kohtavad teda superkangelased Big Daddy (Nicolas Cage) ja ta tütar Hit-Girl (Chloë Moretz), kelle eesmärgiks on võtta rajalt maha kohalik narkoärimees Frank D'Amico. Aaron Johnson on Dave Lizewski / Kick-Ass Nicolas Cage on Damon Macready / Big Daddy Chloe Moretz on Mindy Macready / Hit Girl Mark Strong on Frank D'Amico Christopher Mintz-Plasse on Red Mist / Chris D'Amico Lyndsy Fonseca on Katie Deauxma Yancy Butler on Angie D'Amico Clark Duke on Todd Evan Peters on Marty Jaanuaris 2010 šokeeris tsenseerimata filmiklipp peresid oma vägivalla ja keelekasutusega. Näiteks lause "OK you cunts, let's see what you can do now!" ütles Chloe Moretz, kes oli filmimise ajal ainult 12-aastane. Australian Family Associationi esindaja John Morrissey teatas: "Keelekasutus [oli] solvav ja kohatu – ilma päästva traditsiooniliste kangelaste veretu võiduta". Vastuseks teatas Chloe oma MTV intervjuus: "Kui ma kunagi kasutaks ühte sõnadest, mida Kick-Assis, siis pandaks mind aastateks koduaresti! Ma oleks oma toas kinni, kuni ma saan 20! Ma ei ütleks midagi sellist isegi miljoni aasta jooksul. Ma olen täiesti tavaline tüdruk." Daily Telegraph. "Pere nõrdinud film Kick Ass (sic) täis vägivalda ja sõimu"; January 13, 2010 "MTV. "'Kick-Ass' Star Chloe Moretz Is One Of 10 To Watch In 2010"; January 20, 2010". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. mai 2011. Vaadatud 26. jaanuaril 2010. Kick-Ass andmekogus IMDb (inglise) Kick-Ass Teaser Trailer
Lüürika

Lüürika (kreeka sõnast lyrikos 'lüüra saatel lauldav') on poeedi elamuste subjektiivne, vahetu kujutus lüürilise eneseväljenduse, pöördumise või kirjelduse vormis, enamasti seotud kõnes. Lüürika kujutamisobjekt on luuletaja isiksus: tema sisemaailm, elamused, mõtted. Kausaalsust ja loogikat asendavad lüürilises teoses vabad mõtteseosed. Kujundi ja kõlaseoste loomisel on väga oluline sõnavalik. Mitmed läänemaised lüürikažanrid pärinevad antiikkirjandusest (ood, hümn, eleegia) ja Itaaliast (sonett, kantsoon, sekstiin). 7. sajandil eKr hakkas Lesbose saarel arenema kreeka lüürika. Eristatakse: monoodilist lüürikat, mis on mõeldud sooloesituseks lüüra saatel koorilüürikat. Koorilüürika klassik on Pindaros, kelle looming oli 16.–18. sajandil eeskujuks paljudele Euroopa luuletajatele. Poeesia Poeetide loend
Triesenberg

Triesenberg on küla Liechtensteinis Oberlandis Triesenbergi vallas. Küla asub ajaloolise Vaduzi krahvkonna alal. Vaade Triesenbergile Triesenbergi raekoda, mille taga paistab St. Josefi kirik St. Josefi kirik Ametlik veebileht
Andreas von Antropoff

Andreas von Antropoff (16. august (vkj 4. august) 1878 Tallinn – 2. juuni 1956 Bonn) oli Eestimaa päritolu saksa keemik. Ta oli Metsamõisa ja Üksnurme mõisniku Roman von Antropoffi ja viimase abikaasa Sophie Kochi poeg. Lõpetas 1896. aastal Tallinna Reaalkooli, õppis Riias, Heidelbergis ja Londonis keemiat (Dr. phil. nat. 1907, Heidelberg; mag. chem. 1911 Peterburi), oli 1908–1915 Riia polütehnikumi assistent ja dotsent. 1915. aastal evakueeriti ta seoses Esimese maailmasõjaga Peterburisse, oli 1916–1917 poliitilistel põhjustel arreteeritud. Astus 1917. aastal Eesti 3. jalaväepolku, oli 1918. aastal Venemaal vangis, vabanes pärast Bresti rahu sõlmimist, 1918. aasta märtsis. Pärast koostöö nurjumist eestlastega läks samal aastal Saksamaale, sai Karlsruhe tehnikaülikooli eradotsendiks. Osales Badeni rünnakpataljoni vabatahtlikuna Saksamaa sisevõitlustes. 1925–1945 oli Antropoff Bonni ülikooli füüsikalise keemia professor. Andreas von Antropoff oli alates 11. detsembrist 1926 abielus Erika Germanniga. Elamusi Peterburis ja Eestis aastatel 1917/1918 päeviku põhjal. Akadeemia, 2002, nr. 8, lk. 1606–1656. Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust Kodumaale tagasi jõudnud pantwangid., Postimees (1886-1944), nr. 26, 30. märts 1918
Clayhills

Clayhills oli šoti aadlisuguvõsa, mille esindajad tegutsesid ka Liivimaal, Eestimaal, Soomes ja Venemaal. Thomas Clayhills, kaupmees Riias Johann Clayhills (?–1710), kaupmees Tallinnas, hilisema ekspeditsioonifirma Thomas Clayhills and Son omanik ja Tallinna raehärra Thomas Clayhills (1666–1710), kaupmees, hilisema ekspeditsioonifirma Thomas Clayhills and Son omanik ja Tallinna raehärra Hermann Clayhills (1669–1720), kaupmees Tallinnas Hermann Johann Clayhills (1719–1770), kaupmees Tallinnas, ekspeditsioonifirma Thomas Clayhills and Son omanik ja Kose Carlshofi suvemõisa rajaja Alexander Clayhills (1815–1894), Venemaa kindralleitnant Alexander Clayhills (1820–1882), Venemaa kindralmajor Allan Wilhelm Clayhills (1890–1953), Soome ooberstleitnant Henrik Johan Clayhills (1795–1891), Venemaa kindralmajor Nikolai Clayhills (1850–1916), Venemaa ratsaväekindral Vladimir Clayhills (sündis 1844), Venemaa kindralleitnant Carlshofi suvemõis Eesti šotlased Clayhills, Johann (-1710), BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital Clayhills, Thomas (1690-1757), BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital Georg Adelheim. „Das Revaler Bürgerbuch 1624-1690 nebst Fortsetzung bis 1710" (ibid., 1933), lk 144 Clayhills, Hermann Johann (1719-1770), BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital
Alexander von Drenteln

Alexander von Drenteln oli mitme isiku nimi: Alexander von Drenteln (1820–1888), Venemaa jalaväekindral ja Kiievi kindralkuberner, 1878. aastast Kolmanda Osakonna ülem Alexander von Drenteln (1868–1925), Venemaa kindralmajor, Preobraženskoje polgu komandör, eelmise poeg Alexander von Drenteln (1869–1911), Venemaa sõjaväelane, ihukaitseväe polkovnik Drenteln
Johannes XIV

Johannes XIV, ladinapäraselt Ioannes XIV (Pietro Canepanova, ka Campanora või Canevanova) oli paavst 983–984. Ta oli 136 paavst. Pietro Canepanova oli sündinud Pavias ja ta sai diakoniks. Ta sai 966 või 974 Pavia piiskopiks ja 981 Saksa-Rooma keisri ülemkantsleriks Itaalias. Benedictus VII määras ta kardinaliks. Saksa-Rooma keiser Otto II soovis Benedictus VII surma järel esmalt määrata paavstiks Cluny abti Mayeuli (Maiolus), kuid too keeldus. Seejärel pakkus ta ametit Canepanovale, kes sai Johannes XIV nime all detsembris 983 paavstiks. Johannes XIV andis palliumi Benevento peapiiskopile Alole ja määras kardinaliks Sabina piiskopi Johannese (Giovanni). Kui Otto II 7. detsembril 983 suri, pöördus keisrinna Theophano alaealise Otto III-ga Itaaliast tagasi Saksamaale. Vastupaavst Bonifatius VII pidas keisri lahkumist Itaaliast enda jaoks soodsaks ning pöördus Crescenzi (Crescentii) suguvõsa abiga aprillis 984 tagasi Rooma. Johannes XIV heideti Castel Sant'Angelo kindlusesse, kus tal raiuti Salvador Miranda järgi Bonifatius VII käsul ära käed, lõigati ära nina ja keel ning torgati silmad välja. Johannes XIV suri 20. augustil 984 nälga, teistel andmetel ta mürgitati. Ta maeti Rooma Peetri kirikusse. Liber Pontificalises on tema valitsemisaja kohta antud kaks daatumit, mille alusel on Benedictus VII ja Gregorius V vahel valitsenud kolm Johannese-nimelist paavsti, mistõttu hiljem süvendas see segadust samanimeliste paavstidega. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Roland Pauler: Zum Kanzler Ottos des Großen, Petrus von Pavia, und einem angeblich gefälschten Papstbrief. "Quellen und Forschungen aus Italienischen Archiven und Bibliotheken" 60, 1980: 507–510. Artikkel Johannes XIV kohta. (inglise keeles) Artikkel Johannes XIV kohta. (inglise keeles) Johannes XIV dokumendid. Johannes XIV kardinal. Artikkel paavstide loendist. (inglise keeles)
Richard Kuremaa

Richard Kuremaa (1. detsember 1912 Tallinn – 1. oktoober 1991 Tallinn) oli eesti jalgpallur. Eesti jalgpallikoondislaste loend Biograafia ESBL-is
Eedo Raide

Eedo Raide (28. detsember 1946 – 21. jaanuar 2010) oli eesti rallisõitja. Ta lõpetas 1965. aastal Tallinna Reaalkooli. 1994. aastal asutas ta omanimelise rändkarika, mis antakse igal aastal Eesti parimale rahvuslikus rühmas tagaveolise autoga sõitvale rallipaarile. Tema poeg Henri Raide oli samuti rallisõitja. Meie hulgast on lahkunud Eedo Raide. Rally.ee, 22. jaanuar 2010 Biograafia ESBL-is
Leonid Netšajev

Leonid Aleksejevitš Netšajev (vene keeles Леонид Алексеевич Нечаев; 3. mai 1939 Moskva – 24. jaanuar 2010 Moskva) oli vene filmirežissöör, paljude tuntud lastefilmide autor. Leonid Netšajev töötas 17 aastat Belarusfilmis. Tema üheks tuntumaks lavastajatööks on Aleksei Tolstoi raamatu "Kuldvõtmeke ehk Buratino seiklused" ainetel valminud muusikalfilm "Buratino seiklused". Samuti on tema käe all valminud sellised lastefilmid nagu "Punamütsike", "Muinasjutt tähepoisist", "Ritsikas ahju taga", "Pöial-Liisi", "Peeter Paan" ja paljud teised. 2005. aastal sai Leonid Netšajevist esimene Buratino ordeni kavaler. Ordeniga autasustatakse "kultuuritegelasi, teadlasi, pedagooge ja teisi täiskasvanuid, kes on saavutanud kõrgeid tulemusi lastel ja noorukitel sisemise vabaduse, mõttepuhtuse, kodaniku algatuse ja enesekindluse kasvatamisel". Samuti oli ta Vene Föderatsiooni rahvakunstnik (2003) ja riikliku preemia laureaat (1993). Leonid Netšajev on maetud Domodedovo kalmistule. Могилы знаменитостей на Домодедовском кладбище Rutual.ru. Vaadatud 29. septembril 2024
Sulev Valner

Sulev Valner (sündinud 29. mail 1965 Tallinnas) on eesti riigiametnik, endine ajakirjanik ja koolijuht. Ta lõpetas aastal 1983 Tallinna 32. Keskkooli ja 1993 Tartu Ülikooli ajakirjanikuna. Sulev Valner on töötanud toimetajana väljaannetes Harju Elu (1987–1988), Vaba Maa (1989–1990), Kultuur ja Elu (1990–1991), Sõnumileht (1998). Aastatel 1991–1993 oli ta Vasalemma Põhikooli direktor. Aastatel 1993–1998 töötas Sulev Valner Eesti Televisioonis ning juhtis muu hulgas saateid "Otseliin" ja "Vastasseis". Aastatel 1998–2004 ja 2007–2009 oli ta Maalehe peatoimetaja. Jaanuaris 2010 sai ta Võrumaa Teataja peatoimetajaks, kuid lahkus sellest ametist märtsi alguses. Septembrist 2011 oktoobrini 2012 töötas ta ajalehes Postimees . Märtsist 2013 septembrini 2015 töötas Valner siseministeeriumis. Alates septembrist 2015 töötab ta rahandusministeeriumis regionaalhalduse osakonna nõunikuna. Maa tuleb täita lastega…, EPL, 17. juuli 2009 Kuus aastat hiljem: kas jälle sama viga?, EPL, 17. detsember 2009 2002 – Valgetähe V klassi teenetemärk 2006 – Riigivapi V klassi teenetemärk Ajakirjanik Kadri Valner on Sulev Valneri abikaasa. Sulev Valner lahkus Postimehest, err.ee, 29. oktoober 2012 Kes on kes? Eesti 2000, ISBN 9985607899 Paar: Kadri ja Sulev Valner, Naistemaailm.ee, 2003 Sulev Valner lahkub Maalehe juhi kohalt, Postimees, 28. aprill 2009 Mirko Ojakivi, Valneri lahkumine võib Võrumaa Teataja ilma ajakirjaniketa jätta, Eesti Päevaleht, 4. märts 2010 Haldusreformi järel peab piirkond olema löögijõuline tervik, Vooremaa, 15.oktoober 2015
Imažinism

Imažinism on imažismile vastav suund vene kirjanduses. Imažinismile pani alguse Sergei Jessenin 1919. aastal, kui ta tahtis end distantseerida futuristidest. Ta oli kuulnud sõna "imažism" ja otsustas oma grupile sama nime panna, kogemata valesti kirjutades.
Vladimir Allik

Vladimir Allik (11. jaanuar 1883 Võru – 26. jaanuar 1938 Nuia, Viljandimaa) oli eesti õigeusu vaimulik. Ta lõpetas aastal 1903 Riia Vaimuliku Seminari, oli seejärel Kuressaare Püha Nikolai koguduse köster (samal ajal ka ministeeriumikooli õpetaja) ja alates 1908 Karksi-Nuia Püha Aleksei koguduse preester. Kuni 1917. aastani oli ta ka kohaliku kihelkonnakooli juhataja, 1919–1929 ümbruskonna koolide usuõpetuse õpetaja. Ta isa Aleksei Allik oli eesti õigeusu vaimulik. Karksi preester Vladimir Allik suri. Vaba Maa, 28. jaanuar 1938, nr. 23, lk. 5. Vaimulike andmebaas
Sergei Kozlov

Sergei Grigorjevitš Kozlov (vene Сергей Григорьевич Козлов; 22. august 1939 Moskva – 9. jaanuar 2010 Moskva) oli vene lastekirjanik ja luuletaja. Sergei Kozlov on tuntud eeskätt raamatu "Siil udus" ja samanimelise multifilmi stsenaariumi autorina. Sergei Kozlov suri 9. jaanuaril 2010, olles 70-aastane. Ta maeti 12. jaanuaril Moskva Trojekurovo kalmistule.
Lincolni katedraal

Lincolni katedraal (inglise Lincoln's Cathedral) on gooti stiilis anglikaani katedraal Inglismaal Lincolnis. Lincolni katedraal on Lincolni piiskopkonna peakirik. Lincolni piiskopkonna lõi esimene normanni päritolu Dorchesteri piiskop Remigius de Fécamp. Lincolni piiskopkond asendas varasema Dorchesteri piiskopkonna. See piiskopkond oli Inglismaa suurim, ulatudes Thamesi jõest Humberi laheni. Piiskopkonna keskus Dorchester seevastu asus selle ühes servas tänapäeva Oxfordshire'is, mis tekitas transpordiprobleeme. Fécamp viis piiskopi asupaiga Lincolni, mis asus piiskopkonna keskel, muutes sellega Dorchesteri piiskopkonna Lincolni piiskopkonnaks. Ta käskis ka kohe Lincolni katedraali ehitama hakata. Piiskop suri 7. mail 1092, kaks päeva enne katedraali sisseõnnistamist, ja oli esimene, kes sellesse katedraali maeti. Tema hauaplaat on tänapäevalgi katedraalis näha. Esialgu oli katedraali katus puust. 1141 hävis see tulekahjus. Kolmas piiskop Alexander laskis katedraali taastada ja seda laiendada. 1185 hävis katedraal maavärinas. Seepeale määrati uus, seitsmes piiskop Hugh of Avalon, kes alustas katedraali ulatuslikku taastamist ja laiendust. Tema eestvõttel rajati katedraal enam-vähem tänapäevani säilinud kujul. Hugh suri 1200 ja kuulutati aastal 1220 pühakuks Lincolni püha Hugh' nime all. Katedraal on gooti stiilis. Ta on põrandapindalalt Suurbritannia suuruselt kolmas katedraal: 148 meetrit pikk ja 83 meetrit lai. Tänapäeval on katedraalil kell Great Tom of Lincoln, mis lööb igal veerandtunnil, aga see paigaldati alles 19. sajandil. Kokku on katedraali edelatornis 13 kella, kirdetornis 2 kella ja kesktornis 5 kella, sealhulgas Great Tom. Aastail 1300–1549 oli Lincolni katedraal maailma kõrgeim ehitis, mil ta keskmine torn oli arvatavalt 160 m kõrgune, möödudes sellega Cheopsi püramiidist. 1549. aastal varises kõrgeim tornikiiver ja seda enam sellisel kõrgusel ei taastatud. Maailma kõrgemaiks ehitiseks sai seejärel Oleviste kirik Tallinnas. 31. juulil 1255 läks Lincolnis kaduma kaheksa-aastane poiss Hugh, kelle surnukeha leiti 29. augustil kaevust ja kelle surmapäevaks hinnati 27. august. Tema surmas süüdistatuna vahistati umbes 90 kohalikku juuti, neist 18 mõisteti surma rituaalmõrva eest ja hukati. Mõned kuud varem oli kuningas Henry III võtnud vastu seaduse, mis lubas tal konfiskeerida kuriteos süüdi mõistetud juutide vara, mistõttu tema huvides oli paljude rikaste juutide süüdimõistmine. Sellest juhtumist sai Lincolni katedraal palju kasu, sest seda poissi hakati kutsuma Väikeseks Pühaks Hugh'ks, temaga seostati mitmesuguseid imesid ja Lincolni hakkasid tema pärast tulema palverändurid. Hugh' 700. surma-aastapäeval paigaldati Lincolni katedraali selle sündmuse mälestustahvel, aga 20. sajandil on Väikese Püha Hugh' kultus praktiliselt lõppenud. Kõrgeimate kirikute loend
IMPROVIZZ

IMPROVIZZ oli aastatel 2000–2007 Tartus toimunud rahvusvaheline improvisatsioonilise muusika festival. Idee autor, kunstiline juht, korraldaja ning üks esinejaid oli Tanel Joamets.
Punane pusurohi

Punane pusurohi (Silene dioica) on taimeliik nelgiliste sugukonnast põisrohu perekonnast. Punane pusurohi andmebaasis eElurikkus
Siil udus

"Siil udus" (vene keeles "Ёжик в тумане") on Sergei Kozlovi lasteraamat. Eesti keeles ilmus raamat esmakordselt 2008. aastal Aivar Leštšinski tõlkes. Raamatu andis välja kirjastus Avita. Raamatu kordustrükk ilmus 2009. aastal. Raamatud on illustreerinud Frantšeska Jarbussova.
Sialliitne murenemine

Sialliitne murenemine on murenemine, mis toimub paraskliimas keskmise sademetehulga juures. Primaarsete mineraalide murenemine on aeglane ja selle käigus tekib mulda vajalikke savimineraale.
Valge pusurohi

Valge pusurohi (Silene alba) on taimeliik nelgiliste sugukonnast põisrohu perekonnast. Valge pusurohi andmebaasis eElurikkus
Väljauhtehorisont

Väljauhtehorisont ehk eluviaalhorisont ehk leethorisont ehk lessiveerunud horisont ehk E-horisont on mullaprofiili ülaosas eristuv mullahorisont. Oma heledama värvuse poolest, mis näitab horisondi ainelist vaestumist, eristub ta selgesti tumedamatest naaberhorisontidest – A-horisondist ja B-horisondist.
Maamaks

Maamaks on Eesti riiklik maks, mis laekub tervenisti maa asukohajärgse kohaliku omavalitsuse eelarvesse. Maamaksuga maksustatakse kogu maa. Maamaksu maksab maa omanik, teatud juhtudel ka maa kasutaja. Maamaksu summa saadakse maa maksustamishinna korrutamisel maamaksumääraga. Üldine maksumäär on 0,1–2,5% maa maksustamishinnast aastas, määra kehtestab kohalik omavalitsus. Maamaksu soodustusi on kahesuguseid: soodustus, mis tuleneb maksumaksja isikust (nt pensionärid); soodustus, mis tuleneb maa sihtotstarbest või maa kasutamisele seatud piirangutest (näiteks haritav maa ja looduslik rohumaa, samuti maa, millel majandustegevus on kitsendatud). Maamaksuseadus elektroonilises Riigi Teatajas "Uus maa maksustamishind saab avalikuks oktoobri lõpus" ERR, 29. september 2022
Raskeveokimaks

Raskeveokimaks on riiklik maks, millega maksustatakse veoste vedamiseks ettenähtud ja kindlast väärtusest suurema registrimassiga veoautod ja autorongid. Raskeveok maksustatakse sõltuvalt registri- või täismassist, telgede arvust ja veotelje vedrustuse tüübist. Eestis on raskeveoki piiriks 12 tonni. Raskeveokimaksu seadus