laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hiina lennukompaniide loend

Siin on loetletud Hiina lennufirmasid. Air China Air China Cargo Beijing Capital Airlines Chengdu Airlines China Eastern Airlines China Southern Airlines China United Airlines Chongqing Airlines Hainan Airlines Juneyao Airlines Lucky Air Shanghai Airlines Shenzhen Airlines Sichuan Airlines Tianjin Airlines Urumqi Air Xiamen Air
Semeliškėse vald

Semeliškėse vald (leedu keeles Semeliškių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil. Valla pindala on 67 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1175 inimest. Valla keskus on Semeliškėse alev, kus 2011. aastal oli 580 elanikku. Vallamaja asub aadressil Trakų g. 41, vallavanem on Loreta Karalevičienė. Elektrėnų savivaldybė, vaadatud 7.10.2022. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 27.04.2020.
Richard Sisask

Richard Sisask (11. november 1909 Taheva vald, Võrumaa – 10. mai 1980 Tartu) oli eesti luterlik vaimulik. Tema poeg on tõlkija, proosakirjanik ja luuletaja Agu Sisask. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Mullakannikas

Mullakannikas on eesti perekonnanimi. Seda perekonnanime on pandud ainult Küti mõisavallas Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal ja tänapäeval selle perekonnanimega inimesi ei ole.
Vievise vald

Vievise vald (leedu keeles Vievio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil. Valla pindala on 152 km². 2011. aasta seisuga elas seal 7756 inimest. Valla keskus on Vievise linn, kus 2011. aastal oli 4915 elanikku. Vallamaja asub aadressil Trakų g. 2, vallavanem on Zenonas Pukėnas . Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid Elektrėnų savivaldybė[alaline kõdulink]. vaadatud 27.04.2020. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 27.04.2020.
Mikk Pikkmets

Mikk Pikkmets (27. detsember 1983 – 29. september 2020) oli Eesti poliitik, aastatel 2017–2020 Lääneranna vallavanem. Mikk Pikkmets on kasvanud kuuelapselises peres. Ta on lõpetanud Lihulas põhikooli ning omandanud keskhariduse Pärnu Koidula Gümnaasiumis. Aastal 2007 lõpetas ta Estonian Business Schoolis rahvusvahelise ärijuhtimise eriala. Seejärel jätkas õpinguid Tallinna Tehnikaülikoolis majandusarvestuse erialal, kuid katkestas need Euroopa Parlamenti tööle suundumise tõttu. Jaanuarist 2006 kuni augustini 2009 töötas ta Riigikogus Keskfraktsiooni nõunikuna ning seejärel viis aastat Euroopa Parlamendis Vilja Savisaar-Toomasti nõunikuna. Aastal 2009 kandideeris ta kohalike omavalitsuste valimistel Koonga vallas ja osutus valituks ning juhtis 4 aastat spordi- ja noorsookomisjoni. Kandideeris ka järgmistel valimistel 2013. aastal samas vallas ning saavutas valimisliit Rukkilille koosseisus 104 häälega parima tulemuse. Pärast pooleliolevate töökohustuste täitmist Vilja Savisaar-Toomasti nõunikuna Euroopa Parlamendis sai Mikk Pikkmetsast Koonga vallavanem 1. märtsil 2015. 2017. aasta kohalike omavalitsuste valimiste järel sai Pikkmetsast 9. novembril 2017 Lääneranna vallavanem. Pikkmets sattus 19. septembril 2020 kell 11:38 kodukülas Oidremal raskesse liiklusõnnetusse, kui tema juhitud ATV sõitis teelt välja. Ta toimetati Politsei- ja Piirivalveameti kopteriga Põhja-Eesti Regionaalhaiglasse, kus ta suri 29. septembril 2020. Mikk Pikkmets oli Eesti Keskerakonna liige veidi rohkem kui 10 aastat, 29. jaanuarist 2002 kuni 3. maini 2012. Mikk Pikkmets oli abielus ja tal on kolm last. 2003. aastast tegeles jalgpalliga ning mängis Estonian Business Schooli võistkonnas Eesti meeste meistrivõistlustel 5. ja 4. liigas. Ka on mänginud 5 aastat Brüsseli Euroleague Eesti meeskonnas. Mängis episoodilises rollis jahimeest 2011. aastal linastunud Arbo Tammiksaare filmis "Täitsa lõpp". "Mikk Pikkmets". Inforegister. Vaadatud 27.04.2020.[alaline kõdulink] "Kes on Lääneranna vallavanem Mikk Pikkmets?". Lääneranna Teataja. 20.12.2017. Vaadatud 27.04.2020. Vabariigi Valimiskomisjon. "Kohalikud valimised 2013". Vaadatud 08.04.2020. Raigla, Malle-Liisa (29. september 2020). "Lahkus Lääneranna vallavanem Mikk Pikkmets". Lääne Elu. Vaadatud 29.09.2020. "Erakonnad". E-äriregister. Vaadatud 27.04.2020.[alaline kõdulink] "Täitsa lõpp (2011): näitlejad". Eesti Filmi Andmebaas. Vaadatud 28.04.2020.
Liana Ruokytė Jonsson

Liana Ruokytė Jonson (rootsi keeles Liana Ruokytė-Jonsson; sündinud 10. mail 1966 Klaipėdas) on Leedu poliitik, kultuuridiplomaat, tõlkija ja lavastaja. Ta oli aastatel 2016–2018 Leedu Vabariigi kultuuriminister. Ta lõpetas aastal 1993 lavastajana Leedu muusikaakadeemia. Aastal 1994 sooritas ta Stockholmi ülikoolis rootsi keele riigieksami ning 1995–1997 õppis ta näitlemist ja teatrilavastamist Berliinis, Roomas ja Stockholmis Jurij Alschitzi juures. Aastal 2010 sooritas ta Kopenhaagenis taani keele eksami. Aastatel 1992-1999 töötas ta Leedu saatkonnas Rootsis ja oli aastatel 1999-2008 Leedu kultuuriatašee Taani Kuningriigi, Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi juures, Leedu Vabariigi suursaatkonnas Kopenhaagenis. Aastatel 2012–2016 oli ta Leedu filmikeskuse juhataja. 13. detsembrist 2016 kuni 7. detsembrini 2018 oli ta Saulius Skvernelise valitsuses Leedu kultuuriminister. Tema vend Remigijus Ruokis on laulja, laulukirjutaja, lavastaja ja teleprodutsent.
Elektrėnai vald

Elektrėnai vald (leedu keeles Elektrėnų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil. Valla pindala on 40 km². 2011. aasta seisuga elas seal 12 749 inimest. Valla keskus on Elektrėnai linn, kus 2011. aastal oli 12012 elanikku. Vallamaja asub aadressil Taikos 6 B , vallavanem on Antanas Šalkauskas. Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid Elektrėnų savivaldybė[alaline kõdulink]. vaadatud 28.04.2020. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 28.04.2020.
Kazokiškėse vald

Kazokiškėse vald (leedu keeles Kazokiškių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil. Valla pindala on 62 km². 2011. aasta seisuga elas seal 472 inimest. Valla keskus on Kazokiškėse küla, vallamaja asub aadressil Bažnyčios g. 1. Vallavanema kohusetäitja on Beižionysi vallavanem Mindaugas Makūnas. Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid Elektrėnų savivaldybė[alaline kõdulink]. vaadatud 28.04.2020. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 28.04.2020.
Pastrėvysi vald

Pastrėvysi vald (leedu keeles Pastrėvio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil. Valla pindala on 56 km². 2011. aasta seisuga elas seal 664 inimest. Valla keskus on Pastrėvysi küla. Vallamaja asub aadressil Mokyklos g. 15, vallavanem on Arūnas Kanapeckas. Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid Elektrėnų savivaldybė[alaline kõdulink]. vaadatud 28.04.2020. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 28.04.2020.
Meistrikandidaat (male)

Meistrikandidaat males on reas riikides males sportlike saavutuste eest tulemuspõhiselt antav nimetus või spordijärk. Meistrikandidaadi nimetust (inglise keeles Candidate Master; lühend CM) annab 2002. aastast ka Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) oma liikmesliitude maletajatele vastavate nõuete täitmisel. Nõuded meistrikandidaadi nimetuse saamiseks on madalamad kui meistri nimetuse saamiseks. Venemaal on meistrikandidaat (vene keeles кандидат в мастера спорта) spordijärk, mida antakse vähemalt 9-aastastele maletajatele, kes on malevõistlusel täitnud meistrikandidaadi normi. Meistrikandidaadi norm on määratud protsendiga võistlustel saadaolevast maksimaalsest punktide arvust, Protsendi suurus sõltub võistluste osavõitjate keskmisest reitingust. Näiteks kui võistluste keskmine reiting jääb vahemikku 2000–2025, on meistrikandidaadi normiks sellel võistlusel 55% võimalikust punktide arvust. Nõukogude Liidus anti maletajatele meistrikandidaadi spordijärk, mil oli esimesest järgust kõrgem spordijärk (sarnaselt Venemaal tänapäeval antava meistrikandidaadi spordijärguga). Augustis 1945 korraldati Tallinnas üleliiduline I järgu turniir, kus 21-aastane Aleksander Arulaid tuli esimeseks ja 25-aastane Raul Renter jagas kolmandat kohta. Mõlemad teenisid oma esimese meistrikandidaadi palli. Sügisel 1945 Riias peetud Balti turniiril tulid Renter ja Arulaid esikuuikusse ja said kolmanda meistrikandidaadi palli. Veebruaris 1947 Tallinnas peetud vabariiklikul palliturniiri kaks esimest olid mitmekordne Eesti malemeister Johannes Türn ja 20-aastane Jüri Randviir. Septembris 1947 Tallinnas peetud vabariikliku palliturniiri (kaasa tegi kaks meistrikandidaati) võitis ülekaalukalt Randviir ja sai kolmanda meistrikandidaadi palli. Detsembris 1947 alanud Eesti NSV meistrivõistlustel osales neli meistrikandidaati (Renter, Arulaid, Randviir ja laevastiklane Pavel Kondratjev). Nad hõivasid turniiril neli esimest kohta. 5.–6. kohta jagasid 21-aastane Uno Mikkov ja 16-aastane Iivo Nei. Oktoobris 1948 lõppenud Eesti NSV meistrivõistlustel osales taas neli meistrikandidaati. Konkurentsi neile pakkusid Villard ja Nei, kes jagasid 4.–5. kohta. 1949. aastal Tartus peetud vabariiklikul palliturniiri võitis Iivo Nei ja sai ühtlasi meistrikandidaadiks. 1950. aastal toimunud Eesti NSV meistrivõistlustel osales kolm meistrikandidaati. Esikuuikusse tuli neli esimese järgu maletajat: Feliks Villard (võitis pronksmedali), 30-aastane Isai Rozenfeld, 19-aastane Gunnar Uusi ja Johannes Türn. 1945 – Raul Renter, Aleksander Arulaid 1947 – Jüri Randviir 1949 – Iivo Nei 1950 – Johannes Türn, Feliks Villard 1951 – Gunnar Uusi 1952 – Isai Rozenfeld Meister Нормы и условия их выполнения для присвоения спортивных разрядов. chess.sainfo.ru "Male Eestis". Koostanud Eduard Lukk. Tallinn: Eesti Raamat, 1965. Lk 154 "Male Eestis". Koostanud Eduard Lukk. Tallinn: Eesti Raamat, 1965. Lk 352 "Male Eestis". Koostanud Eduard Lukk. Tallinn: Eesti Raamat, 1965. Lk 180 "Male Eestis". Koostanud Eduard Lukk. Tallinn: Eesti Raamat, 1965. Lk 188
Kietaviškėse vald

Kietaviškėse vald (leedu keeles Kietaviškių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil. Valla pindala on 56 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1 398 inimest. Valla keskus on Naujosios Kietaviškėse küla, vallamaja asub aadressil Bažnyčios g. 25A. Vallavanema kohusetäitja on Gilučiai vallavanem Kristina Vitartė. Aastani 1999 kuulus vald Kaišiadoryse rajooni. Aastal 2002 läksid osad valla külad Žiežmariai valla koosseisu. Elektrėnų savivaldybė[alaline kõdulink]. vaadatud 28.04.2020. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 28.04.2020.
Susan Dougan

Susan Dilys Dougan (abiellumiseni Ryan; sündinud 3. märtsil 1955) on Saint Vincenti ja Grenadiinide riigitegelane, alates 1. augustist 2019 Saint Vincenti ja Grenadiinide kindralkuberner. Ta on riigi ajaloo esimene naissoost kindralkuberner. Ta pälvis 19. jaanuaril 2020 Order of St Michael and St George'i. Ta on Briti impeeriumi ordu ohvitser. https://www.rulers.org/indexd3.html "SVG to have first female Governor General soon". Searchlight.vc. 23. juuli 2019. Vaadatud 23. august 2019. https://www.worldstatesmen.org/Saint_Vincent.html Governor General, www.gov.vc, Government of Saint Vincent and the Grenadines. "SVG's First Female Head of State Sworn In". Searchlight.vc. 1. august 2019. Vaadatud 23. august 2019. McLeod, Sheri-Kae (1. august 2019). "St. Vincent and the Grenadines Gets First Female Governor-General". Caribbeannationalweekly.com. Vaadatud 23. august 2019. "St Vincent and the Grenadines has first female Governor General". Barbadostoday.bb. 1. august 2019. Vaadatud 23. august 2019. https://www.thegazette.co.uk/notice/3539156
Alessandro Cagliostro

Alessandro Cagliostro, tuntud kui krahv Cagliostro; (sünninimi Giuseppe Balsamo; 2. juuni 1743 Palermo – 26. august 1795 San Leo, Emilia Romagna) oli itaalia müstifikaator, okultist, avantürist ja šarlatan. Isehakanud krahv Cagliostro sündis kalevikaupmehe perekonnas. Tegeles alkeemia, energiameditsiini ja maagilise kristalli pealt tuleviku ennustamisega. Nimetas end maagiks. Esines mitme nime all (Prantsusmaal tuntud kui Joseph Balsamo). Detsembris 1789 otsustas Cagliostro Roomat külastada. Seal sattus ta inkvisitsiooni küüsi. Teda süüdistati massoonluses, nõiduses ja kelmuses. Inkvisitsioonikohus mõistis ta esiotsa surma tuleriidal, kuid paavst Pius VI asendas selle eluaegse vangistusega. Cagliostro suri San Leo kindluses kuus aastat hiljem. McCalman, Iain. "Cagliostro. Maag mõistuse sajandil". Inglise keelest tõlkinud Urmas Rattus. Tallinn: Kunst, 2006 (303 lk) ISBN 9949407648 Raul Rajangu "Cagliostro mälestused". raul.ee Harry Liivrand "Iain McCalman "Cagliostro. Maag mõistuse sajandil"". ekspress.delfi.ee, 5. oktoober 2006
Saint Vincenti ja Grenadiinide kindralkuberner

Saint Vincenti ja Grenadiinide kindralkuberneri institutsioon loodi, kui saared 1979. aastal Rahvaste Ühenduse kuningriigina iseseisvusid. Kindralkuberner esindab riigis monarh Charles III-t. Enne iseseisvumist esindasid saartel monarhi leitnantkubernerid, kubernerid ja haldurid. Saint Vincenti ja Grenadiinide peaministrite loend Saint Vincenti ja Grenadiinide koloniaalkuberneride ja -haldurite loend
Beižionysi vald

Beižionysi vald (leedu keeles Beižionių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil. Valla pindala on 51 km². 2011. aasta seisuga elas seal 278 inimest. Valla keskus on Beižionysi küla, vallamaja asub aadressil Bažnyčios g. 14. Vallavanem on Mindaugas Makūnas. Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid Elektrėnų savivaldybė[alaline kõdulink]. vaadatud 28.04.2020. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 28.04.2020.
Va'aletoa Sualauvi II

Va'aletoa Eti Sualauvi II (sündinud 29. aprillil 1947) on Samoa poliitik, alates 21. juulist 2017 Samoa riigipea. Talle anti juulis 1977 üks neljast Samoa kõrgeimast tiitlist, tama'aiga tuimaleali'ifano. Ta on ka Tui A'ana (A'ana kuningas). Va'aletoa Sualauvi II-l on õigusteaduse erialal Australian National Universityst bakalaureusekraad. Ta on lõpetanud ka Malua teoloogiakolledži. Va'aletoa Sualauvi II kuulub Tuimaleali'ifano dünastiasse. Tema abikaasa on Masiofo Faamausili Leinafo Tuimalealiifano. Tema vanaisa oli üks Mau liikumise juhte, tuimaleali'ifano Fa'aoloi'i Si'ua'ana. Tema vanaonu Tuiaana Tuimaleali'ifano Suatipatipa II oli aastatel 1962–1974 Asetäitjate nõukogu ainuliige. Ta on töötanud politseinikuna, advokaadina, õpetajana ning on olnud Samoa politseiülem. Ta on politseinikuna töötanud kolm aastat ka Uus-Meremaal. Ta on erinevatel ametikohtadel töötanud ka Samoa ülemkohtus. Ta on olnud Matautu Falelatai külas vaimulik. Ta on Samoa kiriku esindajana käinud jutlustamas Uus-Meremaal ja Austraalias. Ta oli aastatel 1993–2001 ja alates 2004. aastast asetäitjate nõukogu liige. 21. juulil 2017 vannutati ta Samoa riigipeaks. 2019. aastal võõrustas ta Viimse Aja Pühade Jeesuse Kristuse Kiriku juhti Russell M. Nelsonit. "Tui A'ana Tuimaleali'ifano Va'aleto'a Sualauvi II". Samoa valitsus. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. juuli 2017. Vaadatud 5. juuli 2017. "New head of state for Samoa". Radio NZ. Vaadatud 6. juuli 2017. "Tuimaleali'ifano Va'aleto'a Sualauvi II, is Samoa's fourth Head of State". Samoa Observer. 5. juuli 2017. Vaadatud 5. juuli 2017. "Genealogy". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. märts 2016. Vaadatud 28. aprillil 2020. "Tui A'ana Tuimaleali'ifano Va'aleto'a Sualauvi II, is Samoa's fourth Head of State". Samoa Observer. 5. juuli 2017. Vaadatud 5. juuli 2017. Samoa Planet[alaline kõdulink] Mayron, Sapeer. "Head of State greets President Nelson of the Church of Jesus Christ of the Latter Day Saints", Samoa Observor, 18 May 2019. Retrieved on 23 March 2020. Va'aletoa Sualauvi II koduleht
Eliot Engel

Eliot Lance Engel (sündinud 18. veebruaril 1947 New Yorgis) on juudi päritolu Ameerika Ühendriikide poliitik, Demokraatliku Partei liige ja 1989. aastast Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liige. Engel on elukutselt õpetaja. Ta on lõpetanud Lehman College'i ja töötanud 1969. aastast mitmes New Yorgi koolis. 1987. aastal kaitses ta doktoriväitekirja (JD) ülikoolis New York Law School ja sai doktorikraadi. Aastatel 1977–1988 oli ta New Yorgi osariigi esindajatekoja liige. 1988. aastal valiti ta Ameerika Ühendriikide Esindajatekotta. 3. jaanuarist 1989 oli ta Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liige New Yorgi osariigist. 2013. aastast on ta Esindajatekotta valitud New Yorgi osariigi 16. valimisringkonnast. 2019. aastast on ta Esindajatekoja välisasjade komitee juht. Eliot Engel Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja kodulehel
Gilučiai vald

Gilučiai vald (leedu keeles Gilučių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil. Valla pindala on 25 km². 2011. aasta seisuga elas seal 483 inimest. Valla keskus on Gilučiai küla, vallamaja asub aadressil Liepų g. 15. Vallavanem on Kristina Vitartė. Vald moodustati aastal 2000 Žasliai valla idaosast. Elektrėnų savivaldybė[alaline kõdulink]. vaadatud 28.04.2020. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 28.04.2020.
Alessandro Mancini

Alessandro Mancini (sündinud 4. oktoobril 1975) on San Marino poliitik, alates 1. aprillist 2020 koos Grazia Zafferaniga San Marino kaptenregent. Ta oli kaptenregent ka 2007. aasta aprillist oktoobrini, koos Alessandro Rossiga. Mancini on Sotsialistide ja Demokraatide Partei liige. Central Intelligence Agency (2007), "San Marino", The CIA World Factbook 2008, New York, NY: Skyhorse Publishing, lk 541, ISBN 1-60239-080-0
Grazia Zafferani

Grazia Zafferani (sündinud 31. detsembril 1972) on San Marino poliitik, alates 1. aprillist 2020 koos Alessandro Manciniga San Marino kaptenregent. Zafferani tegutseb ettevõtjana rõivatööstuse alal. 2012. aastal sai temast erakonna RETE liikumine, mille ta samal aastal asutas, esimene president. Ta valiti alates 2012. aastast kolme parlamendi koosseisu. Ta on abielus ning tal on neli tütart. Tema vanaisa Luigi Zafferani oli kaptenregent aastal 1947 ning tema onu Rossano Zafferani aastatel 1987–1988. "Grazia Zafferani". Official Website of the Grand and General Council. (itaalia keeles) Capitani Reggenti: i profili di Alessandro Mancini e Grazia Zafferani (itaalia keeles)
Evaristo Carvalho

Evaristo do Espírito Santo Carvalho (22. oktoober 1942 – 28. mai 2022) oli São Tomé ja Príncipe poliitik. 3. septembrist 2016 kuni 2. oktoobrini 2021 oli ta São Tomé ja Príncipe president. Aastatel 1994 ja 2001–2002 oli ta peaminister. Ta oli São Tomé ja Príncipe peaminister 7. juulist 25. oktoobrini 1994 ning 26. septembrist 2001 kuni 28. märtsini 2002. Ta kuulus erakonda Sõltumatu Demokraatlik Aktsioon (ADI). Carvalho kandideeris 2011. aastal presidendiks, ta oli sel ajal rahvusassamblee president. Talle avaldas toetust ka toonane peaminister Patrice Tovoada. Esimeses ringis õnnestus tal koguda 21,8% häältest, suurem häältesaak oli vaid ekspresident Manuel Pinto da Costal. Teise vooru võitis Costa 52,9% toetusega ning sai uueks presidendiks. Carvalhost sai pärast valimisi ADI asepresident. Carvalho kandideeris taas presidendiks 2016. aastal, esimeses voorus õnnestus küll saada 49,8% hääletanute toetus, kuid võitmiseks läinuks vaja üle poole häältest. Teine voor pidi toimuma mõni nädal hiljem, kuid 7. augustil teatas Carvalho vastaskandidaat ning ametis olev president Costa oma kandidatuuri tagasivõtmisest; ta tõi põhjenduseks juulis toimunud hääletustulemuste võltsituse. Selle tulemusel sai Carvalhost automaatselt president, ta vannutati ametisse 3. septembril 2016. Rahvusvahelisel tasandil peeti valimisi ausateks, USA välisministeerium märkis oma pressiteates: "Äsjaolnud valimised on järjekordne tõestus São Tomé ja Príncipe demokraatlikest väärtustest. Tänu riigi heale tööle on São Tomé ja Príncipe rahvas jätkuvalt teistele riikidele demokraatlikuks eeskujuks." 3. septembril 2021 pidi lõppema Carvalho mandaat. Saô Tomé et Principe ei olnud selleks ajaks temale järglast veel valinud ja presidendivalimiste teine ​​voor toimus alles 5. septembril. Enneolematu olukord, mis oli tingitud vaidlusest esimese vooru tulemuste kehtivuse üle, põhjustas teise vooru korraldamise edasilükkamise kaks korda. Seetõttu hääletas parlament Carvalho volituste pikendamise üle. Carvalho oli ametis kuni uue presidendi Carlos Vila Nova ametisse astumiseni 2. oktoobril 2021. "Should we celebrate when an African country has a peaceful election?". Nepad. 19. juuli 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. jaanuar 2018. Vaadatud 26. november 2016. Lansford, Tom, toim (2015). Political Handbook of 2015. Los Angeles: CQ Press. ISBN 978-148337-158-0. Britannica Book of the Year 2012. Chicago: Encyclopædia Britannica, Inc. 2012. ISBN 978-1-61535-618-8. Peyton, Nellie (8. august 2016). "Sao Tome's ex-prime minister elected president in one-man race". Reuters. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. jaanuar 2018. Vaadatud 26. november 2016. "Sao Tome and Principe president boycotts own run-off vote". BBC News. 8. august 2016. Vaadatud 26. november 2016. "Congratulations to Sao Tome and Principe's New President Evaristo Carvalho". U.S. Department of State. 3. september 2016. Vaadatud 26. november 2016. "Sao Tomé-et-Principe : le mandat du président sortant prolongé en attendant le second tour". Radio France International. 3. september 2021. Vaadatud 3. september 2021.
Semeliškės

Semeliškės on alev Leedus Elektrėnai omavalitsuses, Semeliškėse valla halduskeskus. Alev asub Strėva jõe ääres. Semeliškėses on gümnaasium, postkontor, kultuuriklubi ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1783 ehitatud puidust katoliku kirik (vanim puukirik Leedus), õigeusu kirik aastast 1895 ja vesiveski. Alevi nimi on (nime lõpu järgi otsustades) tulenenud isikunimest. Nimi oli tõenäoliselt Samilis; alevi nimi oli pikka aega Samiliškės', hiljem aga Semeliškiai. Tänapäevast nime kannab alev alates XX sajandi esimesest poolest. Arvatakse, et asula tekkis millalgi vahemikus 1276–1283, mil Traidenis asustas sellesse piirkonda ristisõdijate eest pagevaid preislasi ja Leedu läänealade elanikke. Kirjalikes allikates on Semeliškėst esmamainitud aastal 1375. Aastal 1501 ehitati sinna esimene kirik. Aastail 1529–1567 oli Semeliškės privileegideta linnade nimistus. Tõenäoliselt oli toona tegemist ikkagi aleviga, sest alevitele tüüpiliselt olid Semeliškėsel olemas õigus turuplatsile ja elanikel õigus metsast puid varuda, seeni ja marju korjata ning jõgedest ja järvedest kala püüda. Aastast 1578 on esimesed teated Semeliškėse mõisa kohta. Mõis kuulus pikka aega Römeritele, alates XVIII sajandist aga Zawiszadele. Aastal 1782 valmis sealne puidust katoliku kirik. Tsaariajal oli Semeliškės venekeelne nimekuju Сумилишки. Aastal 1895 valmis sealne õigeusu kirik, järgmisel aastal moodustati selle juurde ka õigeusu kihelkond. Aastast 1954 on see Vievise õigeusu kihelkonna abikirikuks. XX sajandi alguses elas alevis 300 juuti, kes moodustasid ligi kolmandiku alevi elanikkonnast. Sõja puhkedes pagesid sinna 200 juuti Baranavičyst, paisutades sealse juudi kogukonna 500-pealiseks. 6. oktoobril 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed alevi lähistel metsast 962 juuti, kellest osad olid pärit Vievisest, osad aga Žasliaist. Strėva Semeliškėses Semeliškės Koolimmaja Semeliškėse tänavavaade Katoliku kirik Mälestusmärk hukatud juutidele 2011 m. surašymas Сумилишки. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 32 (63) : Судоходные сборы — Таицы. С.-Петербургъ, 1901., 65 lk. G. Szlewis, Православные храмы Литвы, Свято-Духов Монастыр, Vilnius 2006, ​ISBN 9986-559-62-6​. yadvashem.org "Kultūros vertybių registras". Vaadatud 28. aprillil 2020. Alev portaalis vietoves.Lt
Vegan (ajakiri)

Vegan on Eesti esimene veganlusteemaline elustiiliajakiri, mis ilmus esimest korda 2016. aasta talvel. Ajakiri on täisvärviline ja liimköites ning ilmub 11 korda aastas. Ajakirja annab välja Ajakirjastus OÜ.
Pastrėvys

Pastrėvys on küla Leedus Elektrėnai omavalitsuses, Pastrėvysi valla halduskeskus. Küla asub Strėva jõe ääres, Elektrėnai veehoidla lõunakaldal. Pastrėvysis on põhikool, postkontor ja raamatukogu. 2011 m. surašymas Küla portaalis vietoves.Lt