laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Harkivi sõjaväehaigla

Põhjaregiooni sõjameditsiini kliiniline keskus (ukraina keeles Військово-медичний клінічний центр Північного регіону) on Ukrainas Harkivis asuv meditsiiniasutus. Keskus asutati 1873. aastal Harkivi I klassi sõjaväehospidalina. 2016. aasta märtsi seisuga oli keskus osutanud abi kuuele tuhandele lahingutegevuses haavata saanud Ukraina sõjaväelasele. Harkivi sõjameditsiinikeskus on üks kahest Ukraina peamisest ravikeskusest, kus haavatutele esmast abi osutatakse. Keskus teenindab Ukraina kuut piirkonda: Tšernigivi, Sumõ, Poltava, Harkivi, Donetski ja Luhanski oblast. "ОФІЦІЙНИЙ WEB-САЙТ ВІЙСЬКОВО-МЕДИЧНОГО ДЕПАРАТМЕНТУ МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ". www.milmed.org.ua (ukraina). Ukraina kaitseministeeriumi sõjameditsiini osakonna ametlik veebisait. Originaali arhiivikoopia seisuga 16.09.2016. Vaadatud 06.09.2016. "Военно-Медицинский Клинический центр Северного Региона". www.kharkov.info (vene). 04.10.2013. Vaadatud 06.09.2016. "В Харькове врачи военного госпиталя помогли почти 16 тысячам бойцов АТО за два года. ФОТО" (vene). Infovastupanu. 13.03.2016. Vaadatud 09.09.2016. Ulst, Margus (november 2014). "Kliinikumi abi sõjahaavades Ukrainale" (pdf). Tartu Ülikooli Kliinikum. Vaadatud 06.09.2016. Silajeva, Anna (07.05.2014). "Шахтер, сражающийся за Нацгвардию" [Rahvuskaardi eest võidelnud kaevur] (vene). Harkiv: ВВС Украина. Vaadatud 06.09.2016. "Военно-медицинский клинический центр в Харькове переведен в режим усиленной работы, - Минобороны". glavnoe.ua (vene). Vaadatud 06.09.2016. Результаты поиска: Военный госпиталь Харькова [Vastused päringule "Harkivi sõjaväehospidal"], Infovastupanu (Vaadatud 06.09.2016; vene keeles)
Aegviidu kalmistu

Aegviidu (uus) kalmistu on kalmistu Harju maakonnas Anija vallas Aegviidu lähedal Pillapalu külas aadressil Klaaspurgi tee 2. Aegviidu uus kalmistu kalmistute registris
Pinge (elekter)

Pinge on füüsikas ja elektrotehnikas füüsikaline suurus, mis iseloomustab kahe punkti vahelist elektrivälja potentsiaalide erinevust ning näitab, kui palju tööd tuleb teha ühiklaengu ümberpaigutamiseks ühest punktist teise: U = W Q , {\displaystyle {U}={\frac {W}{Q}},} kus Q {\displaystyle Q} on positiivne punktlaeng ja W {\displaystyle W} on töö, mille elektriväli teeb selle laengu ümberpaigutamiseks. Elektripinge on skalaarne suurus. Pinged elektriahelas sõltuvad ahelale toimivatest elektromotoorjõududest, samuti ahela parameetritest ja seaduspärasustest (alalispinge korral näiteks Ohmi seadusest ja Kirchhoffi seadustest). Pinge mõiste võttis 1776. aastal kasutusele inglise füüsik Henry Cavendish, kes uuris elektrinähtusi ja elektrilaengute jagunemist. Elektrotehnikas on pinge elektriahelate ja -seadmete üks tähtsamaid suurusi. Eristatakse alalispinget (püsiva polaarsusega) ja vahelduvpinget (vahelduvasuunalise polaarsusega). Vahelduvpinge tunnussuurused on hetkväärtus, amplituudiväärtus ja efektiivväärtus. Vahelduvpinge (seadme nimipinge, tööpinge) antakse efektiivväärtusena. Pinge väärtuste põhiliikidena on elektrisüsteemides kasutusel väikepinge, madalpinge ja kõrgepinge. Tüüpilised väikepinged on 6 V, 12 V, 24 V, 36 V ja 48 V. Kolmefaasilise madalpingevõrgu 230/400 V nimipinge (faasijuhi ja neutraaljuhi vahel) on 230 V, pinge faasijuhtide vahel on 400 V. Elektrienergia ülekandmisel võidakse üle 1-kilovoldised võrgud jaotada keskpinge- (nt 35 kV), kõrgepinge- (110 või 220 kV) ja ülipinge- (330 kV või enam) võrkudeks. Pinget mõõdetakse voltmeetriga. Alalispinge Vahelduvpinge Pingelang
Sulaoja (Viljandi)

Sulaoja (ka Sulioja) on oja Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Oja pikkus on 2,6 km ja valgla 3,1 km². Oja saab alguse 76 m kõrguselt Hendrikumõisa ja Paistu küla piirilt ja suubub 51 m kõrgusel Loodi külas paremalt poolt Sinialliku ojasse 6,4 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Oja alamjooks asub Loodi looduspargi alal. Sulaoja Eesti looduse infosüsteemis Sulaoja keskkonnaportaalis Sulaoja Eesti looduse infosüsteemis Sulaoja keskkonnaportaalis
Kalev Kreegipuu

Kalev Kreegipuu (sündinud 31. oktoobril 1952) on eesti põllumajandustegelane ja endine riigiametnik. 1979. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse ökonoomika eriala. Aastatel 1988–1989 oli ta Põlva Rajooni Agrotööstuskoondise esimees. 1990–1996 töötas ta Põlva maavalitsuses maanõuniku ja asemaavanemana. 1996–1998 oli ta Põlva maavanem. 1998. aastal oli ta lühikest aega AS-i Põlva Piim peadirektor. 1998–2000 oli ta Põllumajandusministeeriumis ministri nõunik ning põllumajandussaaduste töötleva tööstuse ja kaubanduse osakonna juhataja. Aastatel 2000–2003 oli ta Põlva Põllumajandusliku OÜ juhatuse esimees. Aastatel 2004–2010 oli ta OÜ Põlva Agro juhatuse esimees. Aastatel 2013–2015 oli ta Eesti Põllumeeste Keskliidu juhatuse esimees. Aastatel 2008–2015 oli ta Eesti Maaülikooli kuratooriumi esimees. 2015. aastast on ta Eesti Ühistupanga nõukogu liige. Aastatel 1999–2013 oli ta Mooste vallavolikogu liige. 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2009 Põlvamaa Vapimärk 2012 Eesti Maaülikooli Aasta Vilistlane Vabariigi Valimiskomisjon. Kohaliku omavalitsuse volikogude valimised 2002. Kandidaat nr 103 - Kalev Kreegipuu Vabariigi Valitsuse 29.02.1996 korraldus nr 212 "Kalev Kreegipuu teenistusse võtmine". RT I 1996, 20, 393 Vabariigi Valitsuse 31.03.1998 korraldus nr 252 "Kalev Kreegipuu teenistusest vabastamine". RT I 1998, 33, 460 Uma Leht, 8. mai 2001 Vaata, kelle kätte Tallinn raha annab. Äripäev, 18. juuni 2015 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Põlva Rajooni Agrotööstuskoondise esimees Kalev Kreegipuu Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Kreegipuu, Kalev - Põlva maavanem (fotograaf Albert Truuväärt), 1993 Delfi teemalehed. Kalev Kreegipuu
Kalev Rattus

Kalev Rattus (sündinud 3. märtsil 1957) on eesti jurist. Ta lõpetas aastal 1975 Tallinna 24. Keskkooli ja aastal 1980 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Ta oli 1993–2021 Eesti Autorite Ühingu tegevdirektor. 2007 – Valgetähe V klassi teenetemärk Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Soosalu vald

Soosalu vald (saksa keeles Sosal) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Soosalu vald Sooniste vallaga. Valla alal asus Soosalu kirikuküla. Soosalu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Soosalu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Sutlema-Lümandu vald

Sutlema-Lümandu vald (saksa keeles Sutlem und Limmat) oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Sutlema-Lümandu vald Kohila vallaga. Valla alal asus Sutlema, Lümandu ja Mäeküla mõis. Sutlema-Lümandu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Sutlema-Lümandu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Suur-Pakri vald

Suur-Pakri vald (saksa keeles Gross-Rogoe) oli vald Harjumaal Harju-Madise kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis ühendati Suur-Pakri ja Väike-Pakri vald üheks Pakri vallaks. Suur-Pakri vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Suur-Pakri vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Leberi tüüpi pärilik amauroos

Leberi tüüpi pärilik amauroos (inglise Leber congenital amaurosis, LCA) on võrkkesta haigus. Why There’s New Hope About Ending Blindness
Sääre vald

Sääre vald (saksa keeles Zerel) oli vald Saaremaal Jämaja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Sääre vald Torgu vallaga. Valla alal asus Sääre mõis. Sääre vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Sääre vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Sõreste vald

Sõreste vald (saksa keeles Serrist) oli vald Võrumaal Kanepi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Sõreste vald Põlgaste vallaga. Valla alal asus Sõreste mõis. Sõreste vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Sõreste vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Sõtke vald

Sõtke vald (saksa keeles Sötküll) oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Sõtke vald Vaivara vallaga. Valla alal asus Vana-Sõtke mõis. Sõtke vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Sõtke vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Sõõrike-Parasmaa vald

Sõõrike-Parasmaa vald (saksa keeles Sörrik-Parrasma) oli vald Pärnumaal Pärnu-Jaagupi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Sõõrike-Parrasmaa vald Vee vallaga. Valla alal asus Sõõrike ja Parasmaa mõis. Sõõrike-Parasmaa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Sõõrike-Parasmaa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Eesti kosmosebüroo

Eesti kosmosebüroo on Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse (EAS) koosseisu kuuluv üksus, mille eesmärgiks on Eesti ettevõtjate ja Teaduste Akadeemia asutuste kaasamine Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) programmidesse. Büroos töötab alaliselt kolm EASi töötajat ning vajadusel kaasatakse büroo tegevusse inimesi ka väljastpoolt sihtasutust. EASi kosmosebüroo peamised tegevused on: ettevõtjate nõustamine ESA projektide koostamisel, taotlemisel, elluviimisel ja aruandluse koostamisel; koostööprojektide algatamine, hindamine/valimine, haldamine; Eesti ettevõtjate ja Teaduste Akadeemia asutuste teavitamine ESA teaduspotentsiaali ja infrastruktuuri võimalustest ning Eesti teadusvõimekuse vahendamine ESAsse. ESA programmide vahendamine Eestisse; Kosmosevaldkonna koolituste, seminaride ja ürituste korraldamine ning kosmose ettevõtluse propageerimine ja nõustamine; Eesti esindamine ESA juhtorganites ning Eesti delegatsiooni tegevuse juhtimine ja praktiline korraldamine; ettevõtjate nõustamine EUMETSATi hangetel osalemisel; osalemine Rahvusvahelise Astronautika Föderatsiooni (IAF) tegevuses ning Rahvusvahelisel Astronautikakongressil (IAC) "Kosmosebüroost". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. august 2016. Vaadatud 6. septembril 2016.
Tammiste vald

Tammiste vald (saksa keeles Tammist) oli vald Pärnumaal Pärnu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1928[viide?]. Valla alal asus Tammiste mõis. Tammiste vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Tammiste vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Teenuse vald

Teenuse vald (saksa keeles Stenhusen) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Teenuse vald Luiste vallaga. Valla alal asus Teenuse mõis. Teenuse vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Teenuse vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Tiinuse vald

Tiinuse vald (saksa keeles Ficht) oli vald Saaremaal Anseküla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Tiinuse vald Abruka vallaga. Valla alal asus Tiinuse mõis. Tiinuse vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Tiinuse vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Soojuskindlus

Soojuskindlus ehk kuumakindlus on materjali võime säilitada tugevust ja mitte roomata kõrgetel temperatuuridel. Masinaehituses mõistetakse soojuskindluse all masinaelemendi omadust töötada etteantud temperatuuril ettenähtud tööea kestel. Ülekuumenemine töö ajal on ohtlik. Ülekuumenemisel väheneb materjali tugevus, halvenevad määrdeomadused, paisumise tõttu vähenevad liikuvates sõlmedes lõtkud, mis võib viia sööbimise ja purunemiseni. Normaalse soojusrežiimi tagamiseks tehakse soojusrežiimi arvutusi tiguülekannete, liugelaagrite, pidurite jms konstrueerimisel. Arvutatakse välja hõõrdumisel tekkinud ning pindade ja aluse kaudu eralduv ( soojusülekanne, kiirgamine, konvektsioon) soojushulk. Tasakaaluvõrranditest leitakse konstruktsiooni temperatuur. Vajaduse korral tehakse projekti muudatusi: lisatakse täiendavaid jahutuselemente, suurendatakse jahutava õli hulka. Terase kuumakindluse tõstmiseks legeeritakse teda volframi, molübdeeni ja vanaadiumiga. Vibrokindlus Kulumiskindlus
Evald Laidvere

Evald Laidvere (sündinud 8. veebruaril 1927 Meerapalus Tartumaal) on eesti vabadusvõitleja. 1943. aastast oli ta Omakaitse liige 33. territoriaalkompanii koosseisus, tegutses Meerapalu õhuvaatluspostis. 1944. aasta veebruarist augustini teenis Piirikaitserügemendis, 1944 augustist 20. eesti diviisi koosseisus. Taandus Saksamaale, oli Neuhammeri õppelaagris väljaõppel ja rindel 20. diviisi 46. rügemendi II pataljoni koosseisus Oppeln-Karbischau lahingutes. 1945 mais tegi läbi Tšehhi põrgu ja langes sõjavangi. 1946–1947 oli laagris Kemerovo oblastis, 1947–1951 tööpataljonis Sillamäel. Ta on Põlvamaa Vabadusvõitlejate Ühenduse liige. 2005 Kotkaristi V klassi teenetemärk 2008 Põlvamaa teenetemärk Rindeleht. Foorum. Evald Laidvere Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Kirjutamata memuaare: Mälestusi Peipsi äärest. Eesti Raadio, 2004 Eesti sõduritund. Evald Laidvere mälestused II maailmasõjast lahingutest Peipsi kaldal. Eesti Raadio, 2006 Joel-Markus Noorem. Evald Laidvere teekond läbi sõja. Poska Akadeemia, 2015
Saločiai vald

Saločiai vald (leedu keeles Saločių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pasvalysi rajooni territooriumil. Vald piirneb põhjas Lätiga. Valla pindala on 160 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2672 inimest. Valla keskus on Saločiai alev (aastal 2011 oli seal 720 elanikku). Vallamaja asub aadressil Vytauto g. 9, vallavanem on Algimantas Mašalas. Lisaks küladele on vallas ka mõni huutor. Seniūnijos. Pasvalio rajono savivaldybė, vaadatud 06.09.2016. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 06.09.2016.
Laane (Rasina)

Laane oli küla Tartumaal Rasina vallas. 1939. aastal, seoses Rasina valla likvideerimisega, liideti Laane küla Ahja vallaga. 1945. aastal moodustati Ahja valla koosseisus Laane külanõukogu. 1950. aastast kuulus Laane küla Põlva rajooni koosseisu. 1954. aastal likvideeriti Laane külanõukogu ja Laane küla allutati Rasina külanõukogule. 1964. aastal liideti Rasina külanõukogu Mooste külanõukoguga. 1959. aasta rahvaloenduse andmetel elas Mooste külanõukogu Laane külas 75 elanikku, 1970. aasta rahvaloenduse andmetel 79 elanikku. Tänapäeval jagunevad endise Laane küla maad Põlva maakonna Põlva valla Kadaja ja Kastmekoja külade vahel. Külas asus Laane Algkool. "Ahja vald – külanõukogu". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. september 2016. Vaadatud 6. septembril 2016. Kalev Katus, Allan Puur, Asta Põldma. Rahvastiku ühtlusarvutatud sündmus- ja loendusstatistika. Põlvamaa 1965–1990
Jan Peter Balkenende

Jan Peter Balkenende (hollandi hääldus: [ˈjɑn ˈpeːtər ˈbɑlkənˌɛndə] ( kuula); sündinud 7. mail 1956 Biezelinges) on Hollandi poliitik. Ta oli Hollandi peaminister 22. juulist 2002 kuni 14. oktoobrini 2010.
Vibrokindlus

Vibrokindlus ehk vibratsioonikindlus on masinaelemendi omadus töötada vajalikus režiimidiapasoonis, vältides resonantsipiirkondi. Vibratsioon vähendab masinate töökindlust. Detailis tekivad vahelduvad pinged, mis viivad kiiremale väsimuspurunemisele. Resonantsi tekkimisel on purunemisoht eriti suur. soojuskindlus kulumiskindlus
Tiirimetsa vald

Tiirimetsa vald (saksa keeles Tirimetz) oli vald Saaremaal Anseküla kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Tiirimetsa vald Abruka vallaga. Valla alal asus Tiirimetsa mõis. Tiirimetsa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Tiirimetsa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Tohisoo vald

Tohisoo vald (saksa keeles Tois) oli vald Harjumaal Hageri kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Tohisoo vald Kohila vallaga. Valla alal asus Tohisoo mõis. Tohisoo vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Tohisoo vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Tolli vald

Tolli vald (saksa keeles Pargenthal) oli vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Tolli vald Märjamaa vallaga. Valla alal asus Tolli mõis. Tolli vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Tolli vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Tsooru vald

Tsooru vald (saksa keeles Fierenhof) oli vald Võrumaal Rõuge kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Roosiku küla aladel. Vald eksisteeris 1866–1939 Valla alal asus Tsooru ja Kõrgepalu mõis. 1939. aasta vallareformiga moodustati väikeste piirimuudatustega Tsooru vallast Lepistu vald Maa-ameti kaardirakendused Tsooru vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Tsooru vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Tuudi vald

Tuudi vald (saksa keeles Tuttomeggi) oli vald Läänemaal Karuse kihelkonnas. Vald eksisteeris 1870–1891 ja siis liideti Tuudi vald Lihula vallaga. Valla alal asus Tuudi mõis. Tuudi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Tuudi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Vaškai vald

Vaškai vald (leedu keeles Vaškų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Pasvalysi rajooni territooriumil. Vald piirneb põhjas Lätiga. Valla pindala on 188 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2508 inimest. Valla keskus on Vaškai alev (aastal 2011 oli seal 568 elanikku). Vallamaja asub aadressil Kultūros g. 1, vallavanem on Kęstutis Jasėnas. Lisaks küladele on vallas ka mõni huutor. Seniūnijos. Pasvalio rajono savivaldybė, vaadatud 06.09.2016. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 06.09.2016.
Türsamäe vald

Türsamäe vald (saksa keeles Türsel) oli vald Virumaal Jõhvi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti Türsamäe vald Vaivara vallaga. Valla alal asus Türsamäe mõis. Türsamäe vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Türsamäe vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Udeva vald

Udeva vald ehk Udeva-Norra vald (saksa keeles Gemeinde Udewa, Kaltenborn) oli haldusüksus Järvamaal Koeru kihelkonnas aastatel 1866–1912. Udeva-Norra vald moodustati 1866. aastal vallaseaduse alusel. See hõlmas Norra, Udeva (liideti 1912. aastal Väinjärve vallaga) ja Vaali mõisa (alates 1893. aastast, liideti 1912. aastal Väinjärve vallaga). Vald kaotati 1912. aastal, mil see ühendati Väinjärve vallaga. Udeva vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016). Udeva vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016)
Udriku vald

Udriku vald (saksa keeles Uddrich) oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Udriku vald Undla vallaga. Valla alal asus Udriku mõis. Udriku vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Udriku vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 Udriku, Imastu ja Undla valla perekonnakiri, Saaga
Kulumiskindlus

Kulumiskindlus on masinaelemendi omadus säilitada etteantud tööea jooksul hõõrduvate pindade vajalikud mõõtmed. Detailide kulumisel võib nende tugevus ristlõike vähenemise või dünaamilise koormuse kasvamise tõttu langeda, samuti võivad detailid täielikult ära kuluda (näiteks mullatöömasinate tööorganid). või tekitada suuremat müra (kiirekäigulistes transpordi- ja tehnoloogilistes masinates). Detailide kulumiskindlust aitab suurendada nende kõvaduse ja pinnasileduse tõstmine, mustuse vältimine ning hõõrduvate pindade õlitamine. Liugelaagrite kulumiskindlus tõuseb tunduvalt kui tagatakse nende töö vedelikhõõrdumise režiimil. Kulumise põhiliike on kolm: mehaaniline kulumine korrosioonmehaaniline kulumine sööbekulumine Kõik kulumisliigid toimivad üheaegselt. Olenevalt keskkonna- ja töötingimustest kerkib esile üks või teine. Näiteks lahtises hammasülekandes kulub hamba pind enne enamasti ära, kui väsimusnähud jõuavad ilmuda. Kinnises hästi määritavas ülekandes lõpetab detaili töö piting. Turbatööstusmasinates nihkub esiplaanile korrosioonmehaaniline kulumine. Sööbekulumise tekkimist tuleb tingimata juba eelnevalt vastavate konstruktiivsete võtetega ja materjali valikuga vältida. See võib aga ikkagi esineda lahtistes ülekannetes. Teadus, mis uurib pindade omadusi ning kulumis- ja hõõrdenähtusi, kannab nimetust triboloogia. Kulumisel eristatakse kolme faasi: Sissetöötamise periood Püsikulumise periood Katastroofilise kulumise periood Sissetöötamise perioodil on suur kulumine. Sel ajal toimub pindade mikrokonarate mahahõõrumine, pindade sobitumine. Kulumisprodukti eraldub palju ja määrdeõli mustub. Sellel kulumise esimesel perioodil peab masina töörežiim olema mõõdukas, õli tuleb vahetada tihti. Püsikulumise perioodil töötab hõõrdepaar stabiilselt pikemat aega. Kulumise intensiivsus on sel ajal enam-vähem püsiv. Kui hõõrduvaid pindu veel pidevalt vedelikmäärida, siis on kulumine väga väike. Kui pinnad on lõpuks kulumise tõttu niivõrd riknenud ja lõtkud hõõrdepaaris sel määral suurenenud, et tekivad löögid ja müra, on saabunud kolmas katastroofilise kulumise periood. Nüüd ei ole sõlme edasine kasutamine enam otstarbekas ja sageli on see ka võimatu. Kulumiskindluse arvutustes ja ressursi hinnanguil lähtutakse tihti seosest pms=const, kus p on rõhk (kontaktpinge) m on kulumisliigist olenev astmenäitaja. Abrasiivkulumisel m=1, suure surve all määrdeta m=1...2, poolvedelikhõõrdumisel m=3. s on hõõrdetee pikkus. Ülemäärane kulumine on enamasti see, mis lõpetab masinaelemendi tööelu. Seetõttu ongi kulumiskindlus konstruktori ja masinakasutaja huviorbiidis. kulumine
Ulvi vald

Ulvi vald (saksa keeles Oehrten) oli vald Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891. 1891-1892 liideti Ulvi vald Pada vallaga. Oktoobris 1866 otsustati Ulvi vald liita Samma vallaga, kuid detsembris 1866 see otsus tühistati. 14. aprillil 1869 tühistati otsus uuesti. Valla alal asus Ulvi mõis. Ulvi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Ulvi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Uniküla vald

Uniküla vald (saksa keeles Unniküll) oli vald Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Uniküla vald Vao vallaga. Valla alal asus Uniküla mõis. Uniküla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Uniküla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Uudeküla-Tamsalu vald

Uudeküla-Tamsalu vald (saksa keeles Udenküll und Tamsal) oli vald Järvamaal Ambla kihelkonnas. Vald eksisteeris aastatel 1866–1892 ja siis liideti see Koigi vallaga. Valla alal asusid Uudeküla ja Tamsalu mõis. Uudeküla-Tamsalu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Uudeküla-Tamsalu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Uue-Suislepa vald

Uue-Suislepa vald (saksa keeles Neu-Suislep) oli vald Viljandimaal Tarvastu kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Maltsa küla aladel. Vald eksisteeris 1866–1935[viide?]. Valla alal asus Uue-Suislepa mõis. Maa-ameti kaardirakendused Uue-Suislepa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Uue-Suislepa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Uue-Varbla vald

Uue-Varbla vald (saksa keeles Gemeinde Neu-Werpel) oli haldusüksus Läänemaal Varbla kihelkonnas aastatel 1866–1891. Uue-Varbla vald moodustati 1866. aastal vallaseaduse alusel. See hõlmas Uue-Varbla mõisa. Vald kaotati 1891. aastal ja liideti Saulepi vallaga. Saulepi vald Uue-Varbla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016). Uue-Varbla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Vaemla vald

Vaemla vald (saksa keeles Waimel) oli vald Läänemaal Käina kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti vald Käina vallaga. Valla alal asus Vaemla mõis. Vaemla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 06.09.2016) Vaemla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917