laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aleksei Terentjev

Aleksei Terentjev (sündinud 13. mail 1977 Narvas) on endine Eesti jäähokimängija. 1997–2009 mängis ta Eesti jäähokikoondises.
Willem II

Willem Frederik George Lodewijk (6. detsember 1792 Haag – 17. märts 1849) oli Oranje-Nassau vürst, aastatel 1840–1849 Madalmaade kuningas, Luksemburgi suurhertsog ja Limburgi hertsog.
Gunnar Uusi

Gunnar Uusi (23. juuni 1931 Haapsalu – 7. august 1981 Tartu) oli eesti maletaja. Ta lõpetas 1945. aastal Rõuge 7-klassilise Kooli ja 1951. aastal Võru 1. Keskkooli. 1956. aastal lõpetas ta Moskva Riikliku Majandusinstituudi. Ta töötas aastast 1956 Tartu põllutöömasinate tehases "Võit" tööstusökonoomikainsenerina, ta oli aastatel 1966–1972 sama tehase direktoriks; seejärel töötas ta Tartu Raudbetoontoodete Tehases peaökonomistina ja Tartu Maleklubis. Ta tuli 6 korda Eesti meistriks (1958–59, 1963, 1966, 1979–80), 3 korral sai meistrivõistlustel hõbeda (1960, 1961 ja 1972) ning ühe korra pronksi (1957). Tema auks korraldatakse Tartus Gunnar Uusi mälestusturniiri. Biograafia ESBL-is (vaadatud 01.04.2015) Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951-2000 AS Kirjastus Ilo, 2003 Biograafia ESBL-is
Sergei Morozov

Sergei Sergejevitš Morozov (Сергей Сергеевич Морозов; sündinud 21. märts 1988 Saranskis) on endine vene käija. Kunagise noorte ja juunioride maailmameistrina äratas ta tähelepanu, kui ta 8. juunil 2008 Venemaa meistrivõistlustel võitis 20 km käimise ajaga 1:16.43, mis oli maailmarekordist 33 s võrra parem. Tema aega ei kinnitatud aga maailmarekordiks, sest dopingukontrolli ei tehtud. Varsti pärast seda andis ta etteteatamata dopingutestis proovi, mis oli positiivne erütropoetiini (EPO) suhtes. See oli ka tagantjärele selgunud põhjus, miks ta ei osalenud 2008. aasta suveolümpiamängudel. Dopingueeskirjade rikkumise eest sai ta kaheaastase võistluskeelu. Aastal 2012 leiti tal ebanormaalsed verenäitajad ning ta sai eluaegse võistluskeelu.
Willem II (Hollandi krahv)

Willem II (veebruar 1228 – 28. jaanuar 1256) oli Hollandi krahv alates 1235. aastast, Saksa vastukuningas alates 1247. aastast ja Zeelandi krahv 1252. aastast kuni surmani. Ta oli Hollandi krahvi Floris IV poeg. Kölni peapiiskopi ja Brabanti hertsogi Hendrik II abiga valiti Willem pärast Saksa-Rooma keiser Friedrich II järjekordset kirikuvande alla panemist Saksa kuningaks. Teda toetasid mõned Saksa vürstid, kuid kaugeltki mitte kõik. 1248. aastal vallutas Willem Aacheni, kus lasi end kuningaks kroonida. Siiski ei tunnistanud enamik Saksa vürste teda veel ka seejärel, mõnevõrra tugevama positsiooni omandas ta alles peale abielu Elisabeth Welfiga, kes oli Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Otto Lapse tütar. Oma koduprovintsides püüdis Willem saavutada mõjuvõimu sõjalisel teel. Ta võitles Flandriaga Zeelandi pärast ning nimetas ennast (Saksa kuningana) viimase krahviks. Samal ajal püüdis ta alistada ka Lääne-Friisimaad, kuid 1256. aasta alguses vajus Hoogwoudi lähedal hobusega läbi jää ning friisid tapsid ta. Tema laiba avastas alles 26 aastat hiljem tema poeg Floris V. Et Willemi surres oli Floris vaid kaheaastane, ei saanud ta oma pretensioone Saksa-Rooma valitsejatiitlile esitada. Peale Willemi surma valiti Saksa kuningaks kaks valitsejat väljastpoolt Saksa-Rooma riiki: Richard Cornwallist ja Alfonso X Kastiiliast, kuid kumbki ei saavutanud Saksa vürstide enamiku toetust.
Leho Laurine

Leho Laurine (aastani 1937 Leo Laurentius; 28. august 1904 Tallinn – 31. jaanuar 1998 Stockholm) oli eesti maletaja ja maleajakirjanik. Tuli 1932. aastal Eesti meistriks ja sai 1935. aasta meistrivõistlustel pronksi (Paul Kerese ja Gunnar Friedemanni järel). Aastal 1944 läks ta Rootsi. Biograafia ESBL-is (vaadatud 01.04.2015) Biograafia ESBL-is http://isik.tlulib.ee/index.php?id=871
Hiragana

Hiragana on jaapani silbitähestik (kana). Sümboleid kasutatakse, et edasi anda lause või kanji mõte. Hiraganat ja katakanat kasutatakse nende foneetiliseks elemendiks, neil puudub tähendus. Näiteks, kanji 読 tähendab 'lugema'. 読んでいる (yondeiru) tähendab 'loen'. Ē või ei on enamasti kirjutatud えい, kuid on traditsioonilise sõnu, kus esineb ええ-na. おう tähendab ō (oo), kuid mõnedes traditsioonilistes sõnades kirjutatakse おお. Näiteks いもうと (imōto, noorem õde) ja おおきい (ookii, suur). Topelt konsonanti väljendtatakse väikese tsu-ga (つ) esimese konsonandi kohapeal. Näiteks けっこん (kekkon, abielu). Topelt konsonant leidub ainult sõna keskel. Ji ja zu kirjutatakse reeglina じ ja ず. Mõnedes sõnades on traditsiooniliselt ぢ ja づ. Hiragana järgib traditsiooni, kus kolm partiklit kirjutatakse erinevalt oma hääldusest. O, kasutatakse partikklina を, mitte お. E, kasutatakse partikklina へ, mitte え. Wa, kasutatakse partikklina は, mitte わ. Hiragana sümbolite ゐ (wi) ja ゑ (we) kasutamisest on loobutud. Romanjis ī, ā, ū, ō, ē tähendavad topelt täishäälikut. Jaapani keeles puudub üldine sõnarõhk, kuid esineb erinevaid dialekte. Jaapani keele hääldus on üsna sarnane eesti keelele. Mõned erandid leiduvad. う u – eesti u ja õ vahepealne.　し (shi), ち (chi), じ (ji) häälduvad tugevalt palataliseeritud vastavalt s-na, t(s)-na ja dz-na. Poolvokaali j kasutatakse や (ya) puhul. わ wa – hääldub nagu (u)a eesti sõnas raua(raud). Eesti r ja l vahepealsena hääldub ra (ら) r. N (ん) hääldub nagu m b ja p ees. Näiteks ねんまつ (nenmatsu hääldatakse nemmatsu) või さんぽ (sanpo hääldatakse sampo). Üldine jaapani silbikirja sümbolite kirjutamise järjekord on: Lateraalne joon vasakult paremale Vertikaalne joon ülevalt alla Ringikujuline päripäeva joon. Jaapani keel Katakana Jaapani keele grammatika, Elli Feldberg, 2009 Kirjastus Ilo ja Elli Feldberg ISBN 978-9949-17-059-3 How to use good japanese, The Japanese Language School of The International Students Institute, Japan First Course in Japanese, Character Workbook, Tamako Niwa, 1971, University of Washington Press, Seattle and London Japanese for buys people, Associatoin for Japanese-Language Teaching, 1986, Kodansha International LTD. ISBN 4-770-1099-0
Leili Pärnpuu

Leili Pärnpuu (31. jaanuar 1950 Haapsalu – 5. veebruar 2022) oli eesti maletaja, rahvusvaheline naiste malemeister (1990). Ta lõpetas 1969. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1975. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna. Ta on võitnud Eesti meistrivõistlustel 5 kulda (1975, 1979, 1980, 1986, 1990), 10 hõbedat (1976–77, 1984, 1991, 1993–95, 2002, 2004, 2009) ja 6 pronksi (1978, 1988, 1996, 2000–01, 2008). Biograafia ESBL-is (vaadatud 01.04.2015). Biograafia ESBL-is
Ausma Šmite

Ausma Šmite (sündinud 1986) on Läti graafik. 2007. aastal astus Šmite Läti Kunstiakadeemiasse, mille graafikaosakonnas kaitses 2009. aastal bakalaureuse- ja 2011. aastal magistritöö. Ta töötab samas õppejõuna. 2015. aasta kevadel toimub Šmite näitus "Ma olen teel" Tartu Kunstimajas. Ausma Šmite koduleht
Pavel Senitšev

Pavel Senitšev (10. juuni 1924 Novgorod – 19. mai 1997 Kohtla-Järve) oli vene jahilaskur. Ta osales 1964. aasta Tōkyō OM-il, kus sai kaevikrajal hõbemedali ja 1968. aastal México OM-il, kus sai 4. koha. Biograafia ESBL-is (vaadatud 01.04.2015) Biograafia ESBL-is
Tarvo Seeman

Tarvo Seeman (sündinud 17. septembril 1969 Vändras) on eesti maletaja, rahvusvaheline meister (1998). Ta on Eesti meistrivõistlustel võitnud 2 kulda (1998, 2006) ja 3 pronksi (2001, 2009, 2014). Ta on tulnud Eesti meistriks kiirmales (2000, 2002 ja 2009). Biograafia ESBL-is (vaadatud 01.04.2015) Tarvo Seeman FIDE andmebaasis Biograafia ESBL-is Purjus peaga võistelnud Eesti maletajale määrati võistluskeeld. sport.postimees.ee, 16. november 2010 Palju õnne, Tarvo Seeman!. eestimale.ee, 26. september 2019
Theodor Germann

Theodor Germann (14. august 1879 – 29. jaanuar 1935) oli Eesti maletaja. Aastal 1930 osales ta Eesti meistrivõistlustel males, kus jagas 3.–5. kohta.
Tuulikki Laesson

Tuulikki Laesson (sündinud 19. märtsil 1969 Tallinnas) on eesti maletaja, naiste rahvusvaheline meister (1992). Ta lõpetas aastal 1987 Tallinna 37. Keskkooli ja aastal 1999 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Ta on Eesti meistrivõistlustel võitnud 2 kulda (1993, 1996), 2 hõbedat (1986, 1998) ja 2 pronksi (1992, 1997). Tema abikaasa on maletaja ja ajakirjanik Igor Rõtov, neil on poeg ja tütar. Biograafia ESBL-is (vaadatud 01.04.2015) Biograafia ESBL-is
Endel Tünder

Endel Tünder (5. mai 1929 Luha talu, Polli vald – 28. märts 2015) oli eesti arstiteadlane, südame- ja veresoontekirurg ning õppejõud. Ta õppis Peraküla algkoolis ja Abja Keskkoolis, mille lõpetas aastal 1949. Aastal 1955 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna arstina, tegutsedes õppeajal ÜTÜ kirurgiaringis. Pärast ülikooli lõpetamist suunati ta tööle Tartu Kliinilisse Haiglasse kirurgina ja kirurgia osakonna ordinaatorina, kellena ta töötas aastani 1961. Selle aja vältel valmis tal kandidaadi väitekiri "Ostsillograafia, arteriograafia ja pletüsmograafia kasutamisest alajäsemete tuiksoonte tromboblitereeruva haiguse diagnoosimisel", mille ta kaitses aastal 1960 ja sai meditsiinikandidaadi kraadi. Aastatel 1961–1964 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna kirurgia kateedris assistendina, aastatel 1964–1966 samas kateedris noorema teadusliku kaastöötajana ja aastatel 1966–1968 dotsendina. Aastal 1967 kaitses ta doktoriväitekirja "Показания к восстановительным операциям на артериях нижних конечностей при облитерирующем атеросклерозе" ja sai meditsiinidoktori kraadi. 1970. aastal sai ta professori kutse ja asus tööle teaduskonna kirurgia kateedri juhatajana. Sellel ametikohal töötas ta aastani 1992, seejärel oli ta Tartu Ülikooli Kirurgiakliiniku erakorraline professor ja aastast 1994 emeriitprofessor. Endel Tünder osales Tartu Kliinilise Haigla kudede ja elundite konserveerimise labori rajamisel, oli selle juhataja. Ta on laia profiiliga õpetaja ja kirurg, kes on teinud keerulisi operatsioone uroloogias, veresoonte-, laste- ja üldkirurgias. Ta tegi esimesed veresoonte rekonstruktiivsed operatsioonid, neerude siirdamised ja jäsemete transplantatsioonid. Tema käe all on valminud seitse doktoritööd ja 12 kandidaaditööd. Tal on kuus autoritunnistust. Praktiseeriva arstina töötas ta 2007. aastani. Ta oli aastast 1954 abielus kursusekaaslase, sisearst Ingrid Tünderiga (neiuna Sontak), neil on poeg ja tütar; tütar Riina töötab laboriarstina. 1970 – Eesti NSV teeneline arst 1982 – Eesti NSV riiklik preemia 1999 – Tartu Ülikooli Kliinikumi preemia 2004 – Tartu Tähe kavaler 2007 – Uno Sibula fondi tänupreemia Kuulsad mulgid. Karksi khk. Koostanud Mati Laane. In memoriam professor emeritus Endel Tünder. Eesti Arst 2015, 94(4):253. Endel Tünder. Tartu linna veebisait. Tartu Ülikooli Kliinikumi preemia laureaadid. Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 1081–1082.
Heinrich Raspe

Heinrich Raspe Tüüringist (1204 – 16. veebruar 1247) oli Tüüringi maakrahv (Heinrich IV) alates 1231 ja Saksa vastukuningas alates 1246 kuni surmani. Heinrich oli esialgu oma alaealise nõo Hermann II asevalitseja, kuid 1231 kukutas ta tolle ning kuulutas end maakrahviks. Seejärel õnnestus tal 1242. aastal saada koos Böömimaa kuninga Vaclav I-ga Saksa-Rooma keiser (1220–1250) Friedrich II alaealise poja, Saksa kuninga (1250–1254) Konrad IV asevalitsejaks. 1245. aastal läks ta aga peale Friedrichi kirikuvande alla panekut üle paavsti poolele ning valiti 1246 vastukuningaks. Ta võitis sama aasta augustis Nidda lahingus Konradit, kuid haigestus ja suri ootamatult vaid 6 kuud hiljem. Tema pärandit nõudsid nii Wettinist Meißeni markkrahv Heinrich III (Tüüringi Judithi poeg) kui ka Brabanti hertsoginna Sophie (maakrahv Ludwig IV tütar) - see konflikt viis Tüüringi pärilussõjani.
Trepi-roninastik

Trepi-roninastik (Rhinechis scalaris) on Colubridae sugukonna maoliik. Varem paigutati need maod perekonda Elaphe, kuid Utiger jt paigutasid (2002) taksoni perekonda Rhinechis. Need maod on aktiivsed nii päeval kui ka öösel. Päevast eluviisi harrastavad nad kevadest varasuveni – aprillist mai ja juunini. Alates maist/juunist on nad tegevad varastel hommiku- ja hilistel õhtutundidel ning öösiti, pidades (roomates) jahti väiksematele imetajatele – saagi haaravad nad suuga ja kägistavad kehakeerdudega. Maod on suhteliselt agressiivse hoiakuga ja ründavad võimalikke vaenlasi raevukate hammustustega. Elulevad peamiselt maapinnal, talveune ajaks, mis kestab neli kuni viis kuud, püüavad elama asuda teiste loomade maa-alustesse elupaikadesse. Isased ja emased maod saavad suguküpseks 5-aastaselt, siis on nende ligikaudne pikkus vastavalt 50 ja 65 cm. Suguküpsed maod paarituvad looduses pärast talveund aprilli- ja maiöödel. Emased graviidsed maod munevad pärast järjekordset kestamist 5–25 muna. 10–25 cm pikkused maopojad kooruvad kahe kuni kolme kuu pärast, maoema võib mõne päeva nende juures olla. Nemad toituvad peamiselt putukatest. Neid madusid võib kohata Pürenee poolsaarel, Portugalis, Hispaanias ja Prantsusmaa lõunaosas. Juveniilne trepi-roninastik Prantsusmaal Rhinechis scalaris (Schinz, 1822), Catalogue of Life, veebiversioon (vaadatud 2.04.2015)(inglise keeles) Rhinechis scalaris (SCHINZ, 1822), Roomajate andmebaas, veebiversioon (vaadatud 2.04.2015) (inglise keeles) Rhinechis scalaris, Animal Diversity Web, veebiversioon (vaadatud 2.04.2015) (inglise keeles) Rhinechis scalaris, Rahvusvaheline Looduskaitseliit, veebiversioon (vaadatud 2.04.2015)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Rhinechis scalaris ja saksakeelset artiklit de:Treppennatter seisuga 2.03.2015.
Piiskop Henriku surmalaul

"Piiskop Henriku surmalaul" ehk "Laul piiskop Henriku surmast" (soome keeles "Piispa Henrikin surmavirsi") on Soome rahvaluulekogumik ja keskajal sündinud laul või poeem, mis jutustab Uppsala piiskop Henriku surmast. Loo tegevus toimub 1150. aastal ning see jutustab Rootsi ristiretkel kuningas Erik IX-t saatnud ja seejärel Soome jäänud piiskop Henriku saatusest. Uurimistööd on teose valmimisajaks pakkunud keskaega, vanim väljaanne on kirjutatud ilmselt 17. sajandil. Lisaks poeemile ning Päris-Soome ja Satakunta rahvapärimustele jutustab piiskop Henriku tegevustest ka varem, 13. sajandi lõpus Turu piiskopkonnas kirja pandud ladinakeelne pühakulegend "Legenda sancti Henrici". Piiskop oma kaaskondlastega olevat tulnud Lalli-nimelise talupoja tallu toiduaineid ja hobusele moona paluma. Neid vastu võtnud Lalli naine Kerttu oli teeliste suhtes ebasõbralik ja sallimatu, kuid Henrikul õnnestus siiski nii enda kui ka hobuse toiduvarudele natuke täiendust paluda, kõige eest korralikult ka tasudes. Kui Lalli saabus koju, väitis Kerttu mehele, et piiskop võttis toidumoona ja jättis kraami eest maksmata. Sellest raevu sattunud Lalli läks piiskoppi ja ta kaaskondlasi kirvega taga ajama. Piiskop aga oli näinud oma saatust ette ja aimas end varsti surevat. Ta palus kaaskondlastel peitu minna ja neil oma surnukeha hiljem ära viia. Kohta, kuhu härjad suutsid saani tema surnukehaga vedada, tuli ehitada Soome esimene kirik. Piiskopi viimane soov läks täide, Soome esimene kirik ehitati Nousiainenisse. Lalli tappis piiskopi Köyliö järve jääl, selle põhjaosas Kirkkokari saare läheduses, lüües tal kirvega pea maha. Lalli tuli koju, piiskopi peakate peas ja sõrmus pöidlas. Kui ta peakatet ära hakkas võtma, tulid juuksed peast, ning kui ta proovis sõrmust sõrmest kätte saada, kukkus pöial otsast. Järgmisel suvel hakkas Lallit taga ajama kaelushiirteparv ja ta põgenes järve ääres kasvava puu otsa. Närilised hakkasid puutüve järama, nii et Lallil ei olnud muud võimalust, kui järve hüpata, kuhu ta lõpuks ka uppus. Järv sai nimeks Hiirejärv (Hiirijärvi). Henrik (Uppsala piiskop) Lalli Viitamistõrge: <references>-siltide vahel olevat <ref>-silti nimega "esimene" ei kasutata eelnevas tekstis. Heikkilä, Tuomas. Legend Pühast Henrikust (fi: Pyhän Henrikin legenda), Helsinki:Soome kirjanndusseltsi redaktsioon 1039;Soome kirjandusselts, 2005, ISBN=ISBN 978-951-607-861-1. Piiskop Henriku surmavärss Piiskop Henriku surmavärss (Piispa Henrikin surmavirsi). Köüliö-selts ry (Köyliö-seura ry).
Aleksei Saks (uisutaja)

Aleksei Saks (sündinud 20. mail 1982 Tallinnas) on eesti iluuisutaja (paarissõitja). Ta on sõitnud koos Diana Rennikuga. Paar on võitnud neli korda Eesti meistrivõistlused. Biograafia ESBL-is
Raili Vinn

Raili Vinn (sündinud 16. novembril 1943 Tallinnas) on eesti metallikunstnik. 1969. aastal lõpetas Vinn metallikunstnikuna ERKI (Eesti Kunstiakadeemia). Oli OÜ Kuldgraal asutaja ja juhataja (1996–2013). Elab ja töötab vabakutselise kunstnikuna Tallinnas. Ta on Kunstnike Liidu liige (1997). Tallinn 2013, 2008, 2003, 1999, 1994, 1987, 1977 Tartu 2015, 2007 Kuressaare 1992 2014 – Ede Kurreli preemia EKA vilistlased Ede Kurreli nimelise aastapreemia sai Raili Vinn ERR kultuur, 22.12.2014
Garissa University College

Garissa ülikooli kolledž on Keenias Garissas 2011. aastal Moi Ülikooli kolledžina varasema pedagoogilise instituudi baasil asutatud avalik kõrgkool. Õppeasutuses valmistatakse ette suur osa riigi pedagoogidest. 2015. aasta 2. aprilli varahommikul ründas umbes 200 km kaugusel Somaalia piirist asuvat ülikoolilinnakut grupp relvastatud Ash-Shabābi võitlejaid. Esialgsetel andmetel hukkus vähemalt 70 inimest, pantvangi võeti umbes pool tuhat inimest, umbes poolel tuhandel õnnestus põgeneda. Umbes 15 tundi kestnud vastasseisu käigus hukkus vähemalt 148 inimest, vähemalt 79 inimest sai haavata. Vastasseisu lõpus lendasid neli keha ümber lõhekainet kandnud ründajat õhku, teiste seas ka üks riigiametniku poeg, viies ründaja oli eelnevalt vahi alla võetud. Snaipri tabamustest hukkus vähemalt 20 julgeolekutöötajat. Facts and Figures, Garissa University College Honan, Edith (3. aprill 2015). "Kenya university death toll seen rising; anger over security failures". Reuters. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. aprill 2015. Vaadatud 3. aprillil 2015. Honan, Edith (2. aprill 2015). "Al Shabaab storms Kenyan university, 70 killed". Reuters. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. aprill 2015. Vaadatud 2. aprillil 2015. "Kenya Garissa students taken hostage by al-Shabab". BBC News Online. 2. aprill 2015. Vaadatud 2. aprillil 2015. "More than 70 dead in Al-Shabaab attack on Kenyan college, as Christians reportedly held hostage". FoxNews. Vaadatud 2. aprillil 2015. Honan, Edith (2. aprill 2015). "Al Shabaab kills at least 147 at Kenyan university; siege ends". Reuters. Originaali arhiivikoopia seisuga 3. aprill 2015. Vaadatud 2. aprillil 2015. Honan, Edith (3. aprill 2015). "Al Shabaab kills at least 147 at Kenyan university; siege ends". Reuters. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. aprill 2015. Vaadatud 3. aprillil 2015. "Kenya says government official's son was among gunmen in Garissa attack". Reuters. 5. aprill 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. aprill 2015. Vaadatud 5. aprillil 2015. "Kenya attack: 147 dead in Garissa University assault". BBC News Online. 3. aprill 2015. Vaadatud 3. aprillil 2015. "Kenya al-Shabab attack: Victims' bodies sent to Nairobi". BBC News Online. 3. aprill 2015. "Kenya al-Shabab attack: Security questions as Garissa dead mourned". BBC News Online. 3. aprill 2015. Garissa University College'i koduleht (inglise keeles) Endise pedagoogilise instituudi koduleht (inglise keeles)
Alo Jakin

Alo Jakin (sündinud 14. novembril 1986 Tartus) on eesti elukutseline jalgrattur. 2014. ja 2019. aastal tuli ta Eesti meistriks grupisõidus. 2014 - 2019 aastatel sõitis ta klubis Auber 93. Alo Jakin – ProCyclingStats
Fjodor Abramov

Fjodor Aleksandrovitš Abramov (vene keeles Фёдор Александрович Абрамов; 29. veebruar 1920 Verkola, Pinega maakond, Arhangelski kubermang – 14. mai 1983 Leningrad) oli vene kirjanik, külaproosa üks tähtsamaid esindajaid. Abramov kasvas üles lasterikkas perekonnas. Isa suri, kui Fjodor oli kaheaastane. Ta lõpetas 1938. aastal keskkooli ja õppis edasi Leningradi ülikooli filoloogiateaduskonna. Aastal 1941 läks ta vabatahtlikuna rindele. Ta oli kaks korda haavatuna hospidalis. Aastal 1942 viidi ta üle jäätunud Laadoga järve tagalasse. Võõrkeelteoskuse tõttu teenis ta vastuluures. Õpingud lõpetas ta 1948. aastal. Ta kaitses 1951. aastal väitekirja Mihhail Šolohhovi loomingust. Aastatel 1951–1960 oli ta Leningradi ülikooli nõukogude kirjanduse kateedri dotsent. Alates 1949. aastast avaldas ta kirjandusteoseid ja kirjanduskriitilisi artikleid nõukogude kirjanduse kohta. Alates 1962. aastast tegutses ta vabakutselise kirjanikuna. Jutustustega "Pelageja" (1969), "Puuhobused" (1970) ja "Alka" (1972) oli ta üks loetumaid nõukogude autoreid. Suurt tähelepanu äratas tema eepiline romaanitsükkel "Prjaslinid" (1958–1978), milles kirjeldatakse Pekašino küla saatust sõjaajast kuni 1970. aastate alguseni. Pärast isa hukkumist sõjas sai perekonnapeaks 14-aastane Mihhail Prjaslin, kes pidi täismehe eest väljas olema. Talle jäi keskseks nõudeks "avameelsus", mis tekitas pingeid tsensuuriga. Kirjanduse ühiskondliku angažeerituse kompromissitu nõudmise tõttu on teda sageli võrreldud ülempreester Avvakumiga. "Безотцовщина". Jutustus, 1961 "Ilma isata". Eesti keelde tõlkinud Hans Luik. 1961 "Kord sügisel". Novell. Eesti keelde tõlkinud Hans Luik. // Oma maja. Loomingu Raamatukogu 52/ 1961. Lk 18–28 "Пелагея". Jutustus, 1969 "Pelageja". Eesti keelde tõlkinud Paul Mõtsküla. Loomingu Raamatukogu 44/ 1971 "Деревянные кони" (Puuhobused). Novell, 1970 "Алька" (Alka). 1972 "Поездка в прошлое" (Reis minevikku). 1974 "Kodulätted". Jutustuste valimiku eesti keelde tõlkinud Paul Mõtsküla. 1978 "Братья и сёстры" (Vennad ja õed). Esimene raamat. 1958 "Две зимы и три лета" (Kaks talve ja kolm suve). Teine raamat. 1968 "Пути-перепутья" (Teed ja teelahkmed). Kolmas raamat. 1973 "Prjaslinid". Kogu triloogia eesti keelde tõlkinud Victoria Traat. 1982 "Дом". 1978 "Kodumaja". Neljas raamat. Eesti keelde tõlkinud Victoria Traat. 1985 NSV Liidu riiklik preemia 1975 Ю. Г. Буртин. О наших братьях и сестрах. (1959) Г. Г. Радов. Вся соль в позиции… (1963) Б. Д. Панкин. Живут Пряслины. (1969) Е. Старикова. Социологический аспект современной «деревенской прозы». (1972) И. Дедков. Межа Пелагеи Амосовой. (1972) И. П. Золотусский. Федор Абрамов: Личность. Книги. Судьба. (1986) А. М. Турков. Федор Абрамов: Очерк. (1987) Л. В. Крутикова-Абрамова. Дом в Верколе: Документальная повесть. (1988) Ю. М. Оклянский. Дом на угоре. О Федоре Абрамове и его книгах. (1990) Ю. М. Оклянский. Веркольский народник. (1997) Ю. М. Оклянский. Шумное захолустье. (1997) Д. Г. Кульбас. Эстетические принципы Ф. Абрамова. (1998) И. Полякова. Федор Абрамов. Из газетной статьи. Elulugu, teosed ja publikatsioonid tema kohta lehel imwerden.info
Brait Lelumees

Brait Lelumees (sündinud 1981) on eesti meesmaletaja. 2005. aastal oli tema FIDE-reiting 2155. Ta sai 2005. aasta Eesti meistrivõistlustel males 2. koha. Brait Lelumees FIDE andmebaasis http://www.chessgames.com/player/brait_lelumees.html http://ratings.fide.com/card.phtml?event=4500873
Abonendikaabel

Abonendikaabel on telefonikaablivõrgus (kohtkaablivõrgus) kaabel, mis ühendab telefoniaparaati kaablikarbiga.
Hugo-Eugen Väli

Hugo-Eugen Väli (ka Hugo Väli; 19. mai 1902 Üksnurme küla, Saue vald – 22. september 1944 Tallinn) oli eesti jalgpallur. 1925 liitus ta Tallinna Jalgpalli Klubiga (TJK). 1930 liitus ta Tallinna JS Estoniaga. Ta oli 1928. aasta Pariisi OM-il Eesti jalgpallikoondise liige. Biograafia ESBL-is (vaadatud 01.04.2015) Biograafia ESBL-is