laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Wenzel (Saksa kuningas)

Wenzel (26. veebruar 1361 – 16. august 1419) oli Luksemburgi dünastiast pärit Saksa kuningas 1378–1400 ja Böömimaa kuningas (Wenceslaus IV või Václav IV, mõnikord hüüti ka "Joodikuks") 1378. aastast kuni surmani. Ta oli keiser Karl IV poeg ja keiser Sigismundi vend. Wenzeli isa Karl IV üritas Luksemburgi dünastiast Brandenburgi markkrahvkonda oma suguvõsa valdusse saada. Brandenburgi kuurvürstikoht oleks Luksemburgidel, kellele kuulus juba Böömi kuurvürsti positsioon, aidanud kindlustada Saksa-Rooma riigi keisriksvalimist. 1373. aastal ostis Karl IV Otto V-lt 500 000 kuldna eest Brandenburgi margi. Markkrahviks määras ta oma alaealise poja Wenzeli, kelle nimel ta ise valitsema asus. Wenzel püüdis saada ka Saksa-Rooma keisriks, kuid see ei õnnestunud. Lõpuks kukutati ta rahulolematute Saksa vürstide poolt, kuna ta oli olnud liiga järeleandlik suhetes Prantsuse kuninga Charles VI-ga ning pööranud Böömimaa asjadele rohkem tähelepanu kui Saksamaale. Seetõttu eemaldati ta Saksa-Rooma valitseja troonilt, ehkki ta ise ei tunnistanud kunagi oma järglase Ruprechti troonile saamist. 1410. aastal loobus ta ametlikult kuningatiitlist oma venna Sigismundi kasuks. Böömimaal oli ta pidevas tülis aadlikega ning vastustas ka Jan Husi tegevust. Seetõttu sattus ta pärast viimase põletamist üha suurematesse vastuoludesse tšehhidega, millest tema surma järel kasvasid välja hussiitide sõjad.
Amédée Bollée

Amédée-Ernest Bollée (11. jaanuar 1844 – 20. jaanuar 1917) oli prantsuse kellavalaja ja leidur, kes spetsialiseerus auruautodele. Tema isa oli kellavalaja ja leiutaja Ernest-Sylvain Bollée, kes kolis 1842. aastal Le Mansi. Isa jäi 1860. aastatel raskesti haigeks ja jättis oma äride eest hoolitsemise kolme poja hooleks, kellest Amédée oli vanim. Ta ehitas esimese auru jõul liikuva sõiduki 1873. aastal. 1875. aastal sõitis sõiduk nimega L'Obéissante 18 tunniga Le Mansist Pariisi. See mahutas 12 inimest ja sõitis kiirusel 30 km/h (tippkiirus 40 km/h). Sellel oli kaks aurumootorit, üks kummagi vedava tagaratta jaoks. Seda autot säilitatakse tööstusdisaini muuseumis Pariisis. 1878. aastal lõi ta auto nimega La Mancelle, mida peetakse esimeseks seeriatootmisse jõudnud autoks (seda valmistati 50 tükki). 1881. aastal ehitas ta auto nimega La Rapide, mille tippkiirus oli 62 km/h.
Johann Renatus Kampmann

Johann Renatus Kampmann (2. august 1748 Herrnhut – 2. detsember / 14. detsember 1834 Kuressaare) oli Eesti vaimulik. Ta sai hariduse Herrnhuti ja Großhennersdorfi asutustes. Aastatel 1766–1773 oli ta kirjatoimetaja Barby vennastekoguduse seminaris. Aastatel 1773–1778 oli ta õpetaja Loitis (praeguse haldusjaotuse järgi Schleswig-Flensburgi kreisis, Schleswig-Holsteini liidumaal); 1778–1779 oli ta õpetaja Humptrupis (praeguse haldusjaotuse järgi Südtonderni maakonnas, Põhja-Friisimaa kreisis, Schleswig-Holsteini liidumaal) ning1779–1783 oli ta õpetaja poeglasteasutuses Nieskys. Aastatel 1783–1786 oli ta õpetaja Straupe pastoraadis (pastor Christian Hermann Frobrigi juures), aastatel 1786–1788 Straupe lähedal Kūdumsis (Pārgauja piirkonnas). Ordineeriti 10. juulil / 21. juulil 1788 õpetajaks. Ta oli aastatel 1788–1800 Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja, olles samaaegselt Kuressaare linnakooli õpetaja ja rektor. Aastast 1797 oli ta provintsiaalkooli (Prov.-Schule) rektor ja aastatel 1800–1834 Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja; aastast 1822 oli ta veel Saaremaa Konsistooriumi assessor. Jäi märtsis 1834 emerituuri. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Robert Hart

Robert Adrian de Jauralde Hart (1. aprill 1913 – 7. märts 2000) oli inglise metsaaednik.
1992. aasta Kuldgloobuse auhinnad

1992. aasta Kuldgloobuse auhinnad on 49. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 18. jaanuaril 1992. Cecil B. DeMille'i nimelise elutööauhinna sai Robert Mitchum. Parim draamafilm: "Bugsy" Parim draamafilmi naisnäitleja: Jodie Foster – "Voonakeste vaikimine" (The Silence of the Lambs) Parim draamafilmi meesnäitleja: Nick Nolte – "Elu tõusuvetel" (The Prince of Tides) Parim muusika- või komöödiafilm: "Kaunitar ja koletis" (Beauty and the Beast) Parim muusika- või komöödiafilmi naisnäitleja: Bette Midler – "For the Boys" Parim muusika- või komöödiafilmi meesnäitleja: Robin Williams ja Jeff Bridges – "Fisher King" Parim naiskõrvalosatäitja: Mercedes Ruehl – "Fisher King" Parim meeskõrvalosatäitja: Jack Palance – "Linnavurled" (City Slickers) Parim võõrkeelne film: "Europa Europa", Saksamaa Parim lavastaja: Oliver Stone – "JFK" Parim stsenaarium: Callie Khouri – "Thelma ja Louise" (Thelma & Louise) Parim muusika: Alan Menken – "Kaunitar ja koletis" Parim laul: "Beauty and the Beast" filmist "Kaunitar ja koletis" Parim draamasari: "Metsik Põhjala" (Northern Exposure) Parim draamasarja naisnäitleja: Angela Lansbury – "Mõrv sai teoks" (Murder, She Wrote) Parim draamasarja meesnäitleja: Scott Bakula – "Ajahüpe" (Quantum Leap) Parim muusika- või komöödiasari: "Brooklyn Bridge" Parim muusika- või komöödiasarja naisnäitleja: Candice Bergen – "Murphy Brown" Parim muusika- või komöödiasarja meesnäitleja: Burt Reynolds – "Evening Shade" Parim lühisari või telefilm: "One Against the Wind" Parim lühisarja või telefilmi naisnäitleja: Judy Davis – "One Against the Wind" Parim lühisarja või telefilmi meesnäitleja: Beau Bridges – "Without Warning: The James Brady Story" Parim telefilmi, tele- või lühisarja naiskõrvalosatäitja: Amanda Donohoe – "L.A. Law" Parim telefilmi, tele- või lühisarja meeskõrvalosatäitja: Louis Gossett, Jr. – "Josephine Bakeri lugu" (The Josephine Baker Story) The 49th Annual Golden Globe Awards. HFPA
Adolf (Saksa kuningas)

Adolf Nassaust (umbes 1255 – 2. juuli 1298 Göllheim) oli Saksa kuningas 5. maist 1292 – 23. juunini 1298. Ta on ainus Saksa kuningas, kes on ametist tagandatud, kui arvestamata jätta need, kes hulluks läksid või kelle paavst kirikuvande alla pani. Adolf oli Nassau krahv 1276. aastast kuni surmani. Ta päris Nassau krahvkonna trooni oma isalt Walram II-lt ning pärandas selle oma poegadele Gerlach I-le ja Walram III-le. Kuid pärast Saksa kuningaks valimist viibis Adolf Nassaus harva. Adolf rääkis saksa, prantsuse ja ladina keelt – viimane ei olnud tollal kuigi levinud. Adolf pärines mõjutust väikeaadlisuguvõsast ja tal endalgi oli väga vähe võimu. Kuurvürstid valisid ta seetõttu, et saada riigile võimalikult nõrka valitsejat, samal põhjusel, miks omal ajal oli valitud Rudolf von Habsburg, ja seekord ei pidanud nad pettuma. Adolf ei suutnud tõepoolest Saksa kuningana eriti midagi saavutada, kaasa arvatud Saksa-Rooma riigi keisriks kroonimist. Lõpuks valisid Saksa vürstid endale uue kuninga: Albrecht von Habsburgi. Adolf ei nõustunud sellega, kuid langes Göllheimi lahingus Albrechti vastu, nii et viimane võis Saksa troonile asuda. Albrecht olevat Adolfi sealjures isiklikult hobuse seljast maha lükanud ja seejärel noaga tapnud. Adolf abiellus 1270 Limburgi krahvi tütre Imagina von Isenburg-Limburgiga. Abielust sündis 8 last, kellest 4 said täiskasvanuks: Adolfi järeltulijad Nassau krahvkonna juhtidena Gerlach I ja Walram III, Klarenthali kloostri abtiss Adelheid ja Mechthilde (Mechthildis), kes abiellus Baieri hertsogi Rudolf I Lobisejaga.
Karl Otto Malm

Karl Otto Malm (19. mai/31. mai 1877 Rapla – 12. august 1921 Tallinn) oli Eesti vaimulik. Algõpetuse sai ta koduõpetaja käest. Aastatel 1887–1888 õppis ta Tallinna toomkoolis, aastatel 1889–1890 Tallinna Kubermangugümnaasiumis, aastatel 1891–1896 Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis. Aastatel 1897–1904 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 8. jaanuaril/21. jaanuaril 1906 õpetajaks. Ta oli aastatel 1906–1918 Pühalepa ja Kärdla koguduse õpetaja, aastatel 1918–1921 Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja. Ta suri Tallinnas, kuid ta on maetud Vormsi kalmistule.. Tema isa Carl Eduard Malm oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien
Väinö Immanuel Melin

Väinö Immanuel Melin (26. märts 1874 Helsingi – 8. veebruar 1945 Hammarlandi vald) oli Eesti ja Soome vaimulik. Melin õppis aastatel 1884–1892 Helsingi rootsi lütseumis. Aastatel 1892–1897 õppis ta Helsingi Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 9. juunil 1897 Porvoos õpetajaks. Ta oli 1897. aastal Tuusulas kaplan. 28. oktoobril 1897 saadeti ta Eestisse. Ta oli aastatel 1897–1900 Noarootsi ja Vormsi Püha Olavi koguduse adjunktõpetaja. 1. juunil 1900 sai ta Soomes Porvoo toompraosti adjunktiks. 8. augustil 1901 saadeti ta Eestisse, ta oli aastatel 1902–1917 Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja. 1917. aastast oli ta Hammarlandi koguduse (asub Ahvenamaal) õpetaja, teenides lühikest aega ka Eckerö kogudust. Die Pastoren des Konsistorialbezirk Estland 1885-1919. Böhlau Verlag Köln Wien
Massimiliano Blardone

Massimiliano Blardone (sündinud 26. novembril 1979 Domodossolas) on Itaalia mäesuusataja, kes on spetsialiseerunud suurslaalomile. Blardone võitis 1999. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Pra-Loupis kuldmedali slaalomis. 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Sankt Antonis sai ta suurslaalomis 5. koha. 2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys oli ta suurslaalomis kaheksas ja 2006. aasta OM-il Torinos üheteistkümnes. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Val-d'Isère'is jäi ta suurslaalomis viiendaks. 2010. aasta OM-il sai Blardone suurslaalomis 11. koha. Maailma karikasarjas osales Blardone esimest korda Söldenis 29. oktoobril 2000 suurslaalomis, kus ta sai 20. koha. Esimest korda jõudis ta poodiumile Flachaus 3. jaanuaril 2004 suurslaalomis, kus oli Benjamin Raichi järel teine. Esimest korda võitis Blardone MK-etapi Adelbodens 11. jaanuaril 2005 suurslaalomis. Suurslaalomi karikas 2. koht: 2006, 2007 3. koht: 2004 Massimiliano Blardone on osalenud (seisuga 31. jaanuar 2012) 115 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 22 korral, neist 6 etappi on ta võitnud. Massimiliano Blardone koduleht Massimiliano Blardone FIS-i kodulehel (inglise)
Carmine DiBartholomeo

Carmine DiBartholomeo (hiljem tuntud kui Carmen Barth; 13. september 1912 Cleveland, Ohio – 18. september 1985 Avon Lake, Loraini maakond, Ohio) oli USA poksija. DiBartholomeo võitis keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. DiBartholomeo poksis oktoobrist 1932 kuni märtsini 1941 elukutselisena. Ta osales kokku 63 kohtumisel ning võitis neist 44 (neist 13 nokaudiga) ja kaotas 15 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning 4 kohtumist jäi viiki. 10. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1932. Tulemused inglise keeles Carmine DiBartholomeo veebisaidil Olympedia (inglise) Carmine DiBartholomeo veebisaidil BoxRec (inglise)
Juudas (täpsustus)

Juudas on Piiblis mitme isiku nimi. Kõige tuntum on Juudas Iskariot, Jeesuse äraandja. Uues Testamendis on mitu sama nime kandvat tegelast, kellest mõned võivad kokku langeda: Juudas, Jaakobuse poeg Juudas, Jeesus Kristuse poolvend, Juuda kirja autor Juudas Barsabas Juudas Makkabi oli juudi vabadusvõitleja. Tõrvas on pubi Juudas. Juuda Judas
Rakendushüdroloogia

Rakendushüdroloogia (ka insenerihüdroloogia; inglise applied hydrology) on hüdroloogia haru, mis tegeleb veevarude kasutamiseks ja kaitsmiseks vajalike hüdroloogiliste arvutustega. Rakendushüdroloogia rakendusalade hulka kuuluvad nt veetransport, tammide, paisude, sildade jms rajamine. Maastik, A., 2008. Hüdroloogia ja hüdromeetria. (Lühikursus). Tartu, Halo Kirjastus. Lk 13
Natko Zrnčić-Dim

Natko Zrnčić-Dim (sündinud 7. märtsil 1986 Zagrebis) on Horvaatia mäesuusataja, kes on silma paistnud Alpi kahevõistluses. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Val-d'Isère'is sai Zrnčić-Dim Alpi kahevõistluses pronksmedali. Lisaks oli ta slaalomis 14., kiirlaskumises 19., ülisuurslaalomis 23. ja suurslaalomis 27. kohal. 2011. aasta MM-il Garmisch-Partenkirchenis oli tema parimaks tulemuseks Alpi kahevõistluses saadud 8. koht. 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos sai Zrnčić-Dim suurslaalomis 25. koha. 2010. aasta olümpiamängudel Vancouveris sai ta slaalomis 9. koha ja Alpi kahevõistluses 20. koha. Zrnčić-Dim osales maailma karikasarjas esimest korda Sestriere etapil13. detsembril 2004 slaalomis, kus ta oli esimese laskumise järel 66 startinu seas 64. kohal ja ei pääsenud teise ringi. Esimese poodiumikoha sai ta Val-d'Isère'is 3. veebruaril 2008 Alpi kahevõistlusel, kus oli kolmas. Tookord võitis Bode Miller, kuid teine ja kolmas olid horvaadid, teise koha sai tema võistkonnakaaslane Ivica Kostelić. Natko Zrnčić-Dim on osalenud (seisuga 31. jaanuar 2012) 125 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse neljal korral. Zrnčić-Dim on seni jõudnud MK-etappidel punktikohale 15 korda Alpi kahevõistluses, 10 korda kiirlaskumises, kaks korda slaalomis ja korra suurslaalomis. 2009 Val-d'Isère'is pronksmedal Alpi kahevõistluses Natko Zrnčić-Dim FIS-i kodulehel (inglise)
Lugo

Lugo on linn Hispaanias Galicias. See on Lugo provintsi keskus. Elanikke on 100 000 (2011). Lugo vanalinn ja Rooma-aegsed müürid kuuluvad 2000. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse. Municipal Register of Spain of 2023 Lugo ametlik koduleht (galeegi, hispaania ja inglise keeles)
Julius Alexander Nordgren

Julius Alexander Nordgren (17. veebruar / 29. veebruar 1836 Vormsi – 18. jaanuar 1923 Haapsalu) oli Eesti vaimulik. Aastatel 1850–1855 õppis ta Pärnu gümnaasiumis. Aastatel 1855–1859 õppis Tartu Ülikoolis algul filoloogiat, kuid 1856. aastast usuteadust. Oli seejärel Eestimaal koduõpetaja. Ordineeriti 29. oktoobril / 10. novembril 1867 Peterburis õpetajaks. Ta oli aastatel 1867–1869 pastor hiiurootslaste asunduses Gammalsvenskbys (praeguse haldusjaotuse järgi Ukrainas Hersoni oblastis Berõslavi rajoonis; praegu osa Zmiivka (ukraina keeles Зміївка) külast). Aastatel 1870–1902 oli ta (kutsuti septembris 1869, oli kohal aasta lõpus ja introdutseeriti 5. juulil / 17. juulil 1870) Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja. Jäi 1902. aastal emerituuri, emerituuris olles elas Haapsalus. Tema isa William Alexander Nordgren oli samuti Vormsi Püha Olavi koguduse õpetaja. Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998 Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Eesti Assürioloogia Selts

Eesti Assürioloogia Selts (lühend EAS) oli aastatel 1998–2016 tegutsenud akadeemiline mittetulundusühing, mis koondas Eestis assürioloogiaga tegelejaid. Selts asutati 1998. aastal (äriregistrisse kanti 1999. aasta märtsis). EAS-i eesmärk oli uurida Vana-Lähis-Ida rahvaste kultuuri, keeli, ajalugu, religiooni ja nendega seotud valdkondi, ühendada vastavate aladega tegelevaid inimesi ning arendada koostööd erialateadlaste ja harrastajatega mujal maailmas. Selts tegutses Tartu Ülikooli juures, selle asutasid 2. septembril 1998 usuteadlased, klassikalised filoloogid ja assürioloogid. Seltsi peamine tegevus oli aastakonverentside korraldamine ning erialasele publitseerimisele kaasa aitamine. EAS-i kodulehel paikneb veebiraamatukogu Bibliotheca Paradisiaca, milles on sumeri ja akadi keelest tehtud tõlked muistse Lähis-Ida tekstidest. Tõlgete autorid on Amar Annus, Sven-Erik Soosaar ja Uku Masing. 2001. aastal kuulusid Eesti Assürioloogia Seltsi juhatusse Thomas Kämmerer, Kahrut Eller, Enn Kasak, Raul Veede ja Ivo Volt. Eesti Assürioloogia Seltsi liikmed 2001. aasta seisuga: Manfried Dietrich, Münsteri Ülikooli professor, hilisem emeriitprofessor Walter Mayer, Münsteri Ülikooli professor, hilisem emeriitprofessor Eesti Assürioloogia Selts. e-krediidiinfo.ee https://antiik.ut.ee/eas/ https://antiik.ut.ee/eas/bibliotheca/index.html EAS-i liikmed. ut.ee. Eesti Assürioloogia Seltsi koduleht Bibliotheca Paradisiaca
Avatud juurdepääs

Mitte segi ajada mõistega vaba juurdepääs (inglise free access) Avatud juurdepääs (inglise keeles open access, lühend OA) on digitaalselt avaldatud ning Interneti kaudu vabalt ja tasuta kättesaadavat teadusinformatsiooni iseloomustav mõiste. Seda tuleb eristada terminist "vaba juurdepääs" (inglise free access). Avatud juurdepääsuga teoseid võib täies mahus ja piiramatult kopeerida, levitada, välja trükkida ning nende põhjal võib avaldada tuletatud teoseid; ainus tingimus on kohustus viidata autorile ja algallikale. Eestis on avatud juurdepääsu eestkõnelemisega tegelenud eelkõige raamatukogud, näiteks Tartu Ülikooli Raamatukogu on tähistanud 2010. aastast alates avatud juurdepääsu nädalat. avaandmed avatud teadus avatud lähtekood vaba juurdepääs Elena Sipria-Mironov, Mis on Open Access ja kas see on kasulik Eesti teadusele? Universitas Tartuensis, 29. november 2011 "Open Accessi nädal". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. oktoober 2016. Vaadatud 2. oktoobril 2016.
Ford

Ford on ingliskeelne sõna, mis märgib koolmekohta või ka nire. Ford on Ford Motor Company lühendatud nimi. Ford on automark. "Ford" on Terminaatori lugu albumilt "Kuutõbine". Ford (perekonnanimi) Francis Ford Coppola – ameerika filmirežissöör Gerald Ford – USA president (1974–1977) Harrison Ford – ameerika filminäitleja Henry Ford – ameerika autotööstur Lita Ford – ameerika laulja Oliver Ford – USA kergejõustiklane Richard Ford – ameerika kirjanik (1944–) Thomas Ford – inglise helilooja Tom Ford – ameerika moelooja Ford Prefect, fiktiivne tegelane Douglas Adamsi raamatus Pöidlaküüdi teejuht galaktikasse
Roosapõsk-lembelind

Roosapõsk-lembelind (Agapornis roseicollis) on linnuliik lembelinnu perekonnast. Tema levila asub Lõuna-Aafrika lääneosas. Roosapõsk-lembelinnud on väga sotsiaalsed ja elutsevad looduses sageli gruppidena. Nad on ka levinud lemmikloomadena.
Vesala

Vesala (rootsi Ärvings) on asum Helsingi Mellunkylä linnaosas. Asumi pindala on 1,52 km². 2005. aastal elas asumis umbes 7480 inimest, 2008. aastal umbes 7260. Vesalas on peamiselt 1950. aastatel ehitatud eramud ja 1980. aastatel ehitatud korrusmajad. http://www.aluesarjat.fi/
Ludvig Raudsepp

Ludvig Raudsepp (21. märts 1922 Kasaritsa vald – 27. jaanuar 2012) oli eesti botaanik. Ta lõpetas aastal 1942 Võru Gümnaasiumi. Aastatel 1942–1948 õppis ta Tartu Ülikoolis agronoomiat. Aastal 1965 kaitses ta tööga "О сортах и агротехнике земляной груши в Эстонской СССР" (tõlkes: "Maapirni sortidest ja agrotehnikast Eesti NSV-s"). Ta töötas aastatel 1944–1945 Kanepis agronoomina, 1946–1947 Tartu tööstuskoolis õpetajana. Aastatel 1948–1949 töötas ta Põllumajandusministeeriumi Teraviljavalitsuse vanemagronoomina, aastatel 1947–1955 oli ta Tartu Õpetajate Instituudi õppejõud, loodus- ja maateaduse kateedri juhataja. Ta töötas aastast 1955 Eesti Põllumajanduse Akadeemias. Aastatel 1955–1961 oli ta taimekasvatuse ja sordiaretuse kateedri õppejõud, aastatel 1961–1976 oli ta botaanika ja fütopatoloogia kateedri õppejõud, aastast 1969 dotsendina. Aastatel 1976–1991 oli ta rohumaaviljeluse ja botaanika kateedri õppejõud; aastatel 1982–1987 oli ta sama kateedri juhataja. 28. veebruarist 2008 oli ta Eesti Maaülikooli emeriitdotsent[viide?]. Album academicum universitatis Tartuensis. III köide. Tartu 1994, lk. 432.
Otepää vald (1999)

Otepää vald oli vald Kirde-Valgamaal. Piirnes põhjas Palupera vallaga, kirdes Põlvamaa Valgjärve vallaga, idas Põlvamaa Kanepi vallaga, lõunas Võrumaa Urvaste vallaga, edelas Valgamaa Sangaste vallaga ja läänes sama maakonna Puka vallaga. Vallavanem oli 2017. aastani Kalev Laul. Vald moodustati 1999. aastal Otepää linna ja Pühajärve valla ühinemisel. 2017. aastal moodustati Otepää ja Sangaste valla ning Palupera ja Puka valla osade ühinemisel uus Otepää vald. Otepää vallas olid Otepää linn ja 21 küla. 1. jaanuari 2004 seisuga oli Otepää vallas 4329 elanikku, neist mehi 2038 (47%) ja naisi 2291 (53%). Valla külad olid Arula, Ilmjärve, Kassiratta, Kastolatsi, Kaurutootsi, Koigu, Kääriku, Mägestiku, Mäha, Märdi, Nüpli, Otepää küla, Pedajamäe, Pilkuse, Pühajärve, Raudsepa, Sihva, Truuta, Tõutsi, Vana-Otepää ja Vidrike. Paiknes Otepää kõrgustikul. Valla alale jäi mitu kõrgendikku nagu näiteks Väike Munamägi ja Harimägi, ala järvedest on tuntuim Pühajärv. Otepää Linnaraamatukogu Pühajärve raamatukogu Maakatastri statistika, vaadatud 23.03.2020. Statistikaamet, vaadatud 27.05.2015. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
Valgamaa

Valgamaa on ajalooline maakond, mis paiknes Liivimaa kubermangus, enamjaolt praeguse Läti aladel ja oli valdavalt lätikeelne. Vaid Valga linn koos lähiümbrusega ning mõned väikesed alad Sooru ja Paju ümbruskonnas kuuluvad praegu Eestile (olid 20. sajandi alguses eesti-läti segaasustusega).  Pikemalt artiklis Valga kreis Valga maakond (ehk Valga kreis) (saksa keeles Walksche Kreis; vene keeles Валкский уезд, läti keeles Valkas apriņķis) moodustati 3. juulil 1783. aastal Katariina II otsusega Riia ja Võnnu/Cēsise kreisi osadest. Maakonna 11 kihelkonnast 9 asus täies mahus Läti alal. Vaid kahe kihelkonna – Luke ja Härgmäe – väikesed tükid ulatusid praegusele Eesti alale. Valgamaa 11 kihelkonda olid järgmised: Koivaliina (saksa Adsel; läti Gaujienas draudze) Härgmäe (Ermes; Ērģemes draudze) Luke (Luhde; Lugažu draudze) Aluliina (Marienburg; Alūksnes draudze) (filiaal Seltinghof Zeltiņmuižas draudze) Apekalns (Oppekaln; Apukalna draudze) Palsmane-Aumeisteri (Palzmar-Serbigal; Palsmanes un Aumeistera draudze) Gulbene (Schwanenburg; Gulbenes draudze) (filiaal Aahof; Lejasciema draudze) Smiltene (Smilten; Smiltenes draudze) Tirza-Velēna (Tirzen-Wellan; Tirza-Velēnas draudze) Trikāta (Trikaten; Trikātes draudze) Ēvele (Wolfahrt; Ēveles draudze).  Pikemalt artiklis Valga maakond#Lähiajalugu Eesti ja Läti iseseisvumise järel, 1920. aastal, mil piir Eesti ja Läti rahvusriikide vahel oli kindlaks määratud, loodi 6. septembril Eesti poolele praktiliselt uus Valga maakond. Vaid Valga linn koos tühise ümbrusega pärines selles vanast, peamiselt lätikeelsest Valga maakonnast. Ülejäänud maakond moodustati Tartumaa, Viljandimaa ja Võrumaa Valga-lähedastest osadest (Sangaste kihelkond, Helme kihelkond, Karula kihelkond jt).  Pikemalt artiklis Valga rajoon Valga maakond kaotati 1950. aastal, kui Eesti haldusjaotuse üksusteks said rajoonid. Praeguse Valga maakonna piirid erinevad ka 1920. aastate piiridest. Valga rajoon Valka rajoon Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 271-282 Heinrich von Hagemeister: Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Teil 1, 1836, lk 242-296 määrus Valga maakonna maa-ala kindlaksmääramise kohta, Rahvusarhiiv Valgamaa : maadeteaduslik, tulunduslik ja ajalooline kirjeldus.Toimetaja: August Tammekann, Edgar Kant, Artur Luha, Autor: Eesti Kirjanduse Selts. Kodu-uurimise toimkond, 1932 Maakonna ajaloost Valga muuseumi lehel Jakob Benjamin Fischer: Versuch einer Naturgeschichte von Livland, 1791 (Valga Kreisi geograafiast) lk 67-71 (saksa k.)
Steeriline efekt

Steeriline efekt tähendab keemilise reaktsiooni kiiruse muutust, mille põhjustab reaktsioonis osaleva molekuli reaktsioonitsentri ekraneeritus naabruses olevate (suuremahuliste) asendusrühmade poolt. Enamasti on tegemist reaktsiooni kiiruse vähenemisega steerilise takistuse tõttu. Reaktsiooni steeriline takistus ilmneb, kui võrrelda omavahel mingit reaktsiooni nii väikeste kui ka mahukate asendusrühmadega molekulide korral. Steerilised faktorid mõjutavad ka keemiliste reaktsioonide diastereoselektiivsust, aine molekuli konformatsioonide stabiilsust jm. Molekuli steeriline pinge
Mats Nõges

Mats Nõges (25. august 1879 Meksi talu, Kärksi küla, Viljandi vald – 21. august 1973 Jämejala) oli eesti arst ja kultuuritegelane. Nõges sündis Viljandi vallas Kärksi külas Meksi taluperemehe pojana. Ta lõpetas 1899. aastal Viljandi linnakooli ja tegi gümnaasiumi lõpueksamid 1908. aastal eksternina Venemaal Vologdas. 1913. aastal lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. dr. med. (1925). 1912–1915 Tartu Ülikooli kliinikute assistent 1915–1917 Viljandi haigla juhataja 1915–1922 ajalehe Sakala vastutav toimetaja 1917–1918 Viljandi linnapea 1920–1921 Asutava Kogu liige 1922–1934 Viljandi maakonnahaigla juhataja 1922–1935 ja 1937–1957 Viljandi linnahaigla osakonnajuhataja 1960–1962 Viljandi polikliiniku arst 1963–1973 Jämejala psühhoneuroloogia haigla kopsutuberkuloosi osakonna juhataja 1947 – Eesti NSV teeneline arst Rahvusarhiivi fotode andmebaas Fotis: Mats Nõges Viljandi meeskooris Sakala