laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aleksei Martšenko

Aleksei Igorevitš Martšenko (vene keeles Алексей Игоревич Марченко; sündinud 2. jaanuaril 1992 Moskvas) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Jaroslavli Lokomotiv. Ta alustas klubikarjääri Moskva CSKA-s, mille meeskonnas debüteeris ta KHL-is hooajal 2009–10. 2011. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Detroit Red Wingsi poolt 205. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus Martšenko 2013. aastal. NHL-is debüteeris ta Red Wingsi meeskonnas 4. jaanuaril 2014 mängus Dallas Starsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 28. veebruaril 2015 mängus Nashville Predatorsi vastu. Esimesed kaks hooaega mängis ta põhiliselt Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins American Hockey League'is. Hooaja 2016–17 teises pooles mängis ta veel ka Toronto Maple Leafsis. 2017. aasta augustis naasis Martšenko Moskva CSKA-sse, kellega ta sõlmis kolmeaastase lepingu. 2019. aastal võitis ta CSKA-ga Gagarini karika. Samal aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule. 2020. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Lokomotiviga. 2018. aasta taliolümpiamängudel võitis Martšenko Venemaa võistkonnaga kuldmedali. 2016. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Venemaa jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Aleksei Martšenko NHL.com lehel Aleksei Martšenko hockeydb.com lehel
Västergötland

Västergötland on Rootsi ajalooline maakond (landskap), mis asub Rootsi edelaosas. "Västergötland" tähendab Lääne-Götalandi. Maakond piirneb Bohusläni, Dalslandi, Värmlandi, Närke, Östergötlandi, Smålandi ja Hallandiga. See piirneb ka kahe Rootsi suurima järvega, Vänerni ja Vätterniga. Folkmängd i landskapen den 31 december 2020
Yoshinori Ōsumi

Yoshinori Ōsumi (jaapani keeles 大隅 良典 Ōsumi Yoshinori; sündinud 9. veebruaril 1945) on Jaapani rakubioloog, kes on spetsialiseerunud autofaagiale. Ōsumi on lõpetanud Tokyo Ülikooli molekulaarbioloogia erialal ning läbinud aastatel 1974–1977 järeldoktoriprogrammi Rockefelleri Ülikoolis. 2016. aastal sai ta autofaagia mehhanismide uurimise eest Nobeli meditsiiniauhinna. "Yoshinori Ohsumi Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 21. detsember 2020. "Nobeli preemiad 2016: pöörane teadus". Tehnikamaailm. Vaadatud 21. detsember 2020.[alaline kõdulink]
Östergötland

Östergötland ("Östergötland" tähendab Ida-Götalandi) on Rootsi ajalooline maakond (landskap), mis asub Rootsi lõunaosas. See piirneb Smålandi, Västergötlandi, Närke, Södermanlandi ja Läänemerega. Götaland koosnes väikekuningriikidest, mille asukaid kutsuti muinaspõhja keeles Gautar'iteks. Neid samastatakse anglosaksi eeposes "Beowulf" mainitud Geatastega. Götalandilt on pärit ka goodid. Ajalooliselt oli see üks maakondadest, mis sai Rootsi osaks keskajal. Tüüpiline Östergötlandi tasandik ██ Götaland ██ Gotland ██ Wielbarki kultuur 3. sajandi alguses ██ Tšernjahovi kultuur 4. sajandi alguses ██ Rooma riik Götaland, Västergötland (Lääne-Götaland) Idagoodid Folkmängd i landskapen den 31 december 2020  Östergötland – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
ELK Lennuliinide lend 1007

ELK Lennuliinide lend 1007 oli ELK Lennuliinide lend Tallinnast Kärdlasse, mille käigus kukkus 23. novembril 2001 lennuk Kärdla lennujaama lähistel alla. See on taasiseseisvunud Eestis seni ainus reisilennukiga juhtunud hukkunutega õnnetus. Lendu teenindas Antonov An-28, mille ELK Lennuliinid oli rentinud Enimexilt. Lennuk startis Tallinnast kell 18.05 ning selle pardal viibis 14 reisijat ja 3 meeskonnaliiget. Pardalolijatest 16 olid Eesti ja üks reisija Norra kodanik. Kell 18.31 kukkus lennuk lähenemisel Kärdla lennujaamale Palade küla lähistel soisesse metsa ning purunes. Kärdla lennujaama lennujuht arvas esialgu, et lennuk jäi maandumisraja lähedase metsatuka varju, kuid kui ta lennukiga enam ühendust ei saanud, andis ta kell 18.34 häire. Õnnetuses sai silmapilkselt surma üks ning vigastada 14 inimest. Üheksa kannatanut toimetati Kärdla haiglasse ning piirivalve kopterid tõid viis kannatanut Tallinna haiglatesse. Nädal pärast õnnetust suri Tallinna Lastehaiglas õnnetuses raskelt vigastada saanud laps. Õnnetust asus uurima valitsuskomisjon, kuhu kuulusid spetsialistid Lennuametist, Lennuliiklusteenindusest ja teede- ja sideministeeriumist. Esialgne uurimisversioon oli, et õnnetuse põhjustas tiibade ja lennutüüride jäätumine. Veebruaris 2002 avaldatud aruande kohaselt põhjustas õnnetuse lennuki kapten, kes otsustas lennuki maandada kiirustades ja protseduurireegleid rikkudes. Riigiprokuratuur esitas 2002. aastal lennuki kaptenile süüdistuse õhutranspordi ohutu liiklemise ja käitluseeskirja rikkumises, millega kaasnesid rasked tagajärjed. 2011. aastal lõpetas kohus kohtuasja oportuniteediga ning kedagi süüdi ei mõistetud. Helen Mihelson (20. detsember 2020). "SUUR LUGU | TRAGÖÖDIA, MIS VAPUSTAS EESTIT! Hiiumaa lennuõnnetus: 10 ränka viga, mis viisid katastroofini". Õhtuleht. "Lennuõnnetuse uurimise aruanne" (PDF). Ohutusjuurdluskeskus. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6.05.2021. Vaadatud 21. detsember 2020. "Tallinn-Kärdla lennuk kukkus Hiiumaal alla". Eesti Päevaleht. Vaadatud 21. detsember 2020. "Täna ajaloos 23.11: lennuõnnetus Hiiumaal nõudis 2 inimelu". Postimees Heureka. Vaadatud 21. detsember 2020. "Hiiumaal kukkus lennuk alla, üks inimene sai surma ja 14 vigastada". Virumaa Nädalaleht. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. mai 2021. Vaadatud 21. detsember 2020. "Hiiumaa lennukis olnud poiss suri haiglas". Postimees. Vaadatud 21. detsember 2020. "Hiiumaa lennuõnnetuse põhjustas hirm jäätumise ees". Äripäev. Vaadatud 21. detsember 2020. "Hiiumaa lennuõnnetus kellelegi kriminaalkaristust kaasa ei toonud". Postimees. Vaadatud 21. detsember 2020.
Paskvill

Paskvill (saksa keeles Pasquill) on teotav pilke- ja laimukirjutis, mis on suunatud sellele, et laimata teatavat isikut või tema au riivata.
Sami Lepistö

Sami Lepistö (sündinud 17. oktoobril 1984 Espoos) on Soome jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Rootsi kõrgliiga klubis Luleå HF. Ta alustas klubikarjääri Jokerites, mille meeskonnas debüteeris ta Soome kõrgliigas hooajal 2003–04. 2004. aastal valis Washington Capitals ta NHL-i draft '​is 66. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima 2007. aastal. Ta asus alguses mängima American Hockey League'is (AHL) Capitalsi noorteklubis Hershey Bears. NHL-is tegi Lepistö debüüdi 2008. aasta veebruaris. Esimesel hooajal sai ta NHL-is kirja seitse mängu. Ka teisel hooajal mängis ta põhiliselt AHL-is. 2009. aasta juunis siirdus ta Phoenix Coyotesi. 2011. aasta veebruaris liitus ta Columbus Blue Jacketsiga. Hooajal 2011–12 mängis ta NHL-is Chicago Blackhawksi ridades. 2012. aasta juunis sõlmis Lepistö üheaastase lepingu KHL-i klubiga Jaroslavli Lokomotiv. Hooaja 2012–13 teises pooles mängis ta Praha Levis. Aastatel 2013–2015 mängis Lepistö KHL-is Jekaterinburgi Avtomobilistis ja 2015–2017 Ufa Salavat Julajevis. 2017. aasta mais naasis ta Jokeritesse. Aastatel 2017 ja 2018 osales ta KHL-i tähtede mängul 2021. aasta oktoobris liitus ta Luleåga. Soome jäähokikoondise koosseisus on Lepisö tulnud 2011. aastal maailmameistriks ning võitnud taliolümpiamängudelt kaks pronksmedalit.  Sami Lepistö – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Sami Lepistö KHL.ru lehel Sami Lepistö NHL.com lehel Sami Lepistö hockeydb.com lehel
Anne Sylvestre

Anne Sylvestre (sündinud Anne-Marie Beugras; 20. juuni 1934 – 30. november 2020) oli prantsuse laulja ja laulukirjutaja. 1961 – "Anne Sylvestre chante…" 1962 – "La femme du vent" 1963 – "Vous aviez, ma belle" 1964 – "T'en souviens-tu la Seine" 1965 – "Lazare et Cécile" 1967 – "Berceuse pour moi" 1968 – "Mousse" 1969 – "Aveu" 1969 – "Fabulettes" 1971 – "Abel, Caïn, mon fils" 1973 – "Les pierres dans mon jardin" 1975 – "Une sorcière comme les autres" 1975 – "L'école" 1976 – "Les Nouvelles Fabulettes" 1977 – "Comment je m'appelle" 1977 – "Chansons pour…" 1978 – "J'ai de bonnes nouvelles" 1979 – "La rue, l'école, le square" 1981 – "Dans la vie en vrai" 1985 – "Écrire pour ne pas mourir" 1986 – "Tant de choses à vous dire" 1989 – "La ballade de Calamity Jane" 1994 – "D'amour et de mots" 1997 – "Chante... au bord de La Fontaine" 1998 – "Les arbres verts" 2000 – "Partage des eaux" 2003 – "Les chemins du vent" 2007 – "Bye mélanco" 2013 – "Juste une femme" 1963 : Grand Prix du disque de l'Académie Charles-Cros 1965 : Grand Prix du disque de l'Académie Charles-Cros 2009 : Grande médaille de la chanson française Anne Sylvestre N°1, Discogs.com. Vaadatud 21. detsembril 2020. Anne Sylvestre N°2, Discogs.com. Vaadatud 21. detsembril 2020. Anne Sylvestre, Académie française. Vaadatud 21. detsembril 2020.
Toomas Peterson (finantsjuht)

Toomas Peterson (sündinud 1. jaanuaril 1974 Tartus) on eesti muusik ja ärijuht. Ta lõpetas 1988 Tartu Lastemuusikakooli klarneti ja 1992 saksofoni alal ning 1997 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna. Peterson on olnud 1998 –2001 AS Sampo Liising regiooni juhataja (Lõuna-Eesti keskus), 2001–2003 OÜ Universal Wood Corporation finantsjuht. Aastast 2003 töötas ta Vanemuise teatris, esialgu finantsjuhina, 1. jaanuarist 2013 kuni 30. juunini 2019 oli ta Vanemuise teatrijuht. Alates detsembrist 2019 on Peterson sihtasutuse TARTU 2024 finantsjuht. Alates 10. aprillist 2021 täidab ta ajutiselt ka sihtasutuse juhi ülesandeid. Ta on pidanud aastast 2015 loenguid Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias ja 2016 Vaba Lava koolitusprogrammis. Peterson on ka Laulu- ja pillimänguseltsi Con Vivo juhatuse liige (aastast 1997), SA Eesti Teatri Festival nõukogu liige (2004–2015), Eesti Puhkpillimuusika Ühingu juhatuse liige (2006–2013), Eesti Etendusasutuste Liidu juhatuse liige (2007–2012). Olnud ka Tartu Hansapäevade finantsjuht (2005–2006) ja üldprojektijuht (2007). Peterson tegutseb saksofonisti, arranžeerijana ja mänedžerina ansamblites Big Band Tartu, Salvador Sax Kvartett ja Tartu Saksikoor. 2002 Tartu Kultuurikandja rahvakultuuri alal. Raimu Hanson. Finantsjuht vaatab operetti kulupõhiselt. – Tartu Postimees, 25. märts 2004 M.-L. Hüvato. Vanemuise finantsjuht käib kikivarvul. – Tartu Postimees, 5. juuni 2006 R. Mets. Vanemuise uueks juhiks valiti Toomas Peterson. – Tartu Postimees, 12. november 2012 T. Peterson. Vanemuise juht jätkab vanal kursil. Intervjueerinud R. Hanson. – Tartu Postimees, 13. november 2012 K. Roos. Vanemuise uus juht Toomas Peterson muretseb töötajate palkade pärast. – Linnaleht, 16. november 2012 T. Peterson. Riigiasutusest sirgub sihtasutus. Intervjueerinud T. Kaugema. – Sirp, 3. mai 2013 T. Peterson. Teatrijuht: publik pole žüriiga ühte meel. Intervjueerinud R. Hanson. – Tartu Postimees, 4. märts 2014 Raimu Hanson. Vanemuise teatrijuht Toomas Peterson loobub ametist. – Tartu Postimees, 9. oktoober 2018 Vanemuise teatrijuht Toomas Peterson saates Kukul Külas – Kukul Külas Archives (3. november 2013) Vanemuise teatrijuht Toomas Peterson Klassikaraadio saates „Helikaja“. – vanemuine.ee (2. veebruar 2015)
Lizumer Reckner

Lizumer Reckner (2886 m) on kõrgeim mägi Tuxi Alpides Austrias Tirooli liidumaal. Lizumer Reckner asub Tuxi Alpide keskosas, umbes 20 km Innsbruckist kagus Lizum Walcheni polügoonil (Truppenübungsplatz Lizum Walchen). Läände jääb Navisi org, kagusse Schmirni org ja itta Wattener Lizum. Tuxertali org kagus ei jää kaugele. Selle naabermägi lõunas on Geier. Põhjas kulgeb mäehari Lizumer Sonnenspitze, Tarntaler Köpfe ja lõpuks kuni Mölsbergini. Lizumer Recknerist läänes on 2824 m kõrge Naviser Reckner. Reckner asub Kõrg-Tauerni tektoonilise akna serval, see on Ida-Alpide piirkond, kus paljastuvad penniinilised katted ja võimalik, et ka helveetsilised katted. Reckneri tipuplokk koosneb serpentiniidist, mis on peamiselt varjatult radiolariidis. Lisaks on geoloogiliselt mitmekesises ümbruskonnas dolomiitbretšad, kalkschiefer ja teised juuraajastu kivimid. Reckneri tipuploki all on kivivoolud, mida peetakse endise kiviliustiku jäänusteks. Siit võib leida ka surnud jää jälgi. Navisi orust võib mäkke ronida muu hulgas Naviser Hüttest (1767 m) või Peeralmist (1663 m). Schmirni orus toimib lähtepunktina Oberni asundus. Tuxertalist saab Recknerile tõusta 1984 m kõrguselt Junsbergalmilt või Hintertuxist. Wattener Lizumi tähtsaim baas on Lizumer Hütte (2019 m). Tipuploki lõunajalamile pääseb kõigist nendest baasidest läbi mitmete tähistatud matkaradade. Lizumist saab ronida ka talvel suusatuurina. Viimane tõus tippu nõuab mõningast hõlpsat kaljuronimist ja on osaliselt tagatud via ferrataga. Selle asukoha tõttu sõjaväe polügoonil on mäkketõusud aeg-ajalt keelatud.
Navisbach

Navisbach on väike jõgi Tiroolis Austrias. Navisbach voolab läbi Navistali (Navisi oru). Selle teekond kulgeb lääne suunas, kuni see Steinach am Brennerist põhjas Silli jõkke suubub. Navisbach ise on 7,2 km pikk, koos oma lähtejõe Klammbachiga on see umbes 13 km pikk. Navisbach on üks puhtamaveelisi Tiroolis ja sellel on A-klassi kvaliteet. Navisi küla (oru keskel) saab sealt oma joogivee.
Sõtke (Märjamaa)

Sõtke on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas. Asub Märjamaast läänes. 2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas Sõtke külas 74 inimest. Küla on esimest korda mainitud kirjalikes allikais 1241. aastal (Hetkyl), Sõtke mõisa 1560. aastal (Zetkul, Sõtküla, ka Söttküll). Sõtke külas on arheoloogiamälestisena kaitse all Sõtke (Sõtküla) linnusekoht. Sõtke kooli on esimest korda mainitud 1771. aastal. Eesti külade loend Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 14.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Paidla, A. "Raplamaa / Siin- ja sealpool maanteed". Tallinn, 1991.
Võikollane

Võikollane ehk võikarva on või värvi hele kollane värvitoon, võib olla piimjalt pastelne või seemiskollast meenutava tugevama värvusega. Värvinimetust kasutatakse moesõnavaras ja sisekujunduses. Võikollasena võib kirjeldada juuksevärvi. Võikollasena on kirjeldatud iirisesordi "Haut les Voiles" ülemisi kollaseid õielehti Pakivõi Restoranis serveeritud või Vaikelu. Floris van Schooten, 17. sajand Iiris 'Haut les Voiles' eraaias Szczecinis, Loode-Poolas Võikollase õiega kuningakepp Oenothera stricta Pääsusaba (Papilio machaon) Võikollast värvi buss Kopenhaagenis "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. jaanuar 2021. Vaadatud 21. detsembril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.eki.ee/dict/ekss/index.cgi?Q=v%C3%B5ikollane&F=M Looge isu ergutav söögituba. - sadolin.ee 13 naljakat ja veidi tüütut olukorda, mis on tuttavad igale blondiinile. - Anne ja Stiil, 6. aprill 2016 Iris 'Haut les Voiles'. - garden.ee
Austria Alpiklubi

Austria Alpiklubil - või täpsemalt Austria Alpiühingul - (saksa: Österreichischer Alpenverein) on 196 sektsioonis umbes 573 000 liiget (2018. aasta lõpu seisuga) ja see on Austria suurim mägironimisorganisatsioon. See vastutab Austrias ja naaberriikides üle 234 alpihüti hooldamise eest. Samuti hooldab see üle 26 000 km jalgradu ja valmistab üksikasjalikke kaarte Austria peamistest mägipiirkondadest. Suure osa sellest tööst teevad ühingu 22 000 vabatahtlikku. Ühingul on sektsioonid ka Belgias ja Ühendkuningriigis ning rühm Poolas. Belgia: Vlaanderen Klim- en bergsportfederatie või Sektion Flandern - 12 300 liiget (2018. aasta lõpu seisuga) Ühendkuningriik: Austria Alpiklubi (UK) või Sektion Britannia - 15 200 liiget (2018. aasta lõpu seisuga) Poola: Alpenverein grupa polska - (Viinis asuvas) Sektion Austria võõrustatud rühm Slovakkia: Alpenverein Slovakia - (Viinis asuvas) Sektion Austria võõrustatud rühm (2013. aasta lõpu seisuga) Ehkki kõik ülalnimetatud sektsioonid vastutavad oma vastava piirkondliku tegevuspiirkonna eest, vastutab üks sektsioon Austria kaugeteede võrgustiku eest: Pikamaa matkajad: [1] - asub Austrias Grazis ja Viinis, u. 1250 liiget 2018. aasta seisuga. 1871. aastal sai ühingu sekretäriks Guido von List. Ühingul on Innsbruckis alpinismi ajaloole pühendatud muuseum. Lõuna-Tirooli Alpiklubi (Alpenverein Südtirol, AVS) Saksamaa Alpiklubi (Deutscher Alpenverein, DAV) Austria Alpiklubi koduleht
Väino Kaldoja

Väino Kaldoja (sündinud 25. juunil 1956) on eesti ettevõtja, tippjuht ja filantroop. Ta on lõpetanud 1974. aastal Nõo Keskkooli ja 1979. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi. Ta oli üks viiest Silberauto AS asutajast, selle juht ja enamusomanik, kuni müüs oma osaluse 2019. aastal Soome päritolu ettevõttele Veho. 2015. aastast on ta Eesti Energia nõukogu liige ja 2017. aastast selle esimees. Väino Kaldoja rahastab 2010. aastast noore teadlase preemiat, mille suurus on 5000 eurot. 2004 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2013 Valgetähe III klassi teenetemärk 2021 Tartu Ülikooli Tänutäht "Nostalgia. Nähtamatu mehe silmapaistev äri" (veebileht). Äripäev (eesti keel). Äripäev. 27. september 2013. Vaadatud 21.12.2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Sünnib Läänemere regiooni suurim autofirma: Väino Kaldoja müüb Silberauto soomlastele" (veebileht). Ärileht (eesti keel). Delfi. 17. september 2019. Vaadatud 21.12.2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Eesti Energia esimehena jätkab Väino Kaldoja" (veebileht) (eesti keel). Eesti Energia. 20. mai 2020. Vaadatud 21.12.2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Noore teadlase preemia" (veebileht) (eesti keel). Vabariigi Presidendi Kantselei. Vaadatud 21.12.2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Tartu Ülikooli Tänutähe kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 4.12.2022.
Satoshi Ōmura

Satoshi Ōmura (大村 智, Ōmura Satoshi; sündinud 12. juulil 1935) on Jaapani biokeemik. Ōmura on lõpetanud 1958. aastal Yamanashi Ülikooli. Hiljem omandas ta Tokyo Teadusülikoolist magistrikraadi ja sai 1968. aastal Tokyo Ülikoolist doktorikraadi farmaatsias. 1970. aastal sai ta Tokyo Teadusülikoolist doktorikraadi keemias. 1971. aastal oli ta külalisprofessor Wesleyani Ülikoolis. 1973. aastal sai ta Kitasato Ülikooli antibiootikumilabori direktoriks. Ōmura on osalenud mitme ravimi väljatöötamisel, uurides mikroorganismide sünteesitavaid ühendeid. 2015. aastal sai Ōmura koos William C. Campbelli ja Tu Youyouga artemisiniini ja avermektiini avastamise eest Nobeli meditsiiniauhinna. Ōmura, Campbelli ja Youyou leitud ühendeid kasutatakse malaaria, onkotsertsiaasi (ehk jõepimeduse) ja lümfisoonte filariaasi ravimisel. "Satoshi Ōmura Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 21. detsember 2020. "Nobeli meditsiinipreemia pälvisid parasiithaiguste tõrjujad". ERR Novaator. Vaadatud 21. detsember 2020.
Szlachtowa

Szlachtowa on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Szczawnica vallas. Szlachtowa asub Slovakkia piirist ligi 2 km kaugusel. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/011216911025-0963715?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 7.10.2022.
Karl Kivi (tõlkija)

Karl Kivi (23. oktoober 1904 Otepää – 1. oktoober 1966) oli eesti tõlkija, kirjanduskriitik ja ajakirjanik. Stalinlik sugupõlv : [jutustusi Nõukogude Liidu Isamaasõja sangareist] / [tõlkinud K. Kivi ; illustreerinud N. Žukov ; kaanejoonise valmistanud E. Vaino]. Tallinn : Ilukirjandus ja Kunst, 1946 (Tallinn : Kommunist) Nõukogude Liidu kangelane Juri Smirnov / Nikolai Bogdanov ; [tõlkinud K. Kivi ; kaanejoonise valmistanud E. Vaino]. Tallinn : Ilukirjandus ja Kunst, 1946 (Tallinn : Punane Täht) Jutustus tõelisest inimesest / Boriss Polevoi ; [saateks: August Pork ; tõlkinud Karl Kivi ; kaanejoonis: E. Vaino]. Tallinn : Ilukirjandus ja Kunst, 1947 (Tallinn : Ühiselu) Üliõpilased : romaan / Juri Valentinovitš Trifonov ; [vene keelst tõlkinud K. Kivi]. Tallinn : Eesti Riiklik Kirjastus, 1953 Jutustus tõelisest inimesest / Boriss Polevoi ; [vene keelest tõlkinud Karl Kivi]. Tallinn : Eesti Riiklik Kirjastus, 1954 Suvepäevad ja teisi novelle / Konstantin Paustovski ; vene keelest tõlkinud K. Kivi. Tallinn : Eesti NSV Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, 1957 Ajaloost ja argipäevast : olukirjeldusi ja följetone / Mihhail Koltsov ; vene keelest tõlkinud K. Kivi. Tallinn : Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus, 1958 Mälestussammas : [Jaapani kirjaniku romaan] / Yosie Hotta ; [vene keelest tõlkinud K. Kivi ; värsid tõlkinud E. Valdna ; eessõna: N. Mihhailov ; illustreerinud E. Vaher]. Tallinn : Eesti Riiklik Kirjastus, 1963 (Tallinn : Ühiselu) Jutustus tõelisest inimesest / Boriss Nikolajevitš Polevoi ; vene keelest tõlkinud Karl Kivi, Väino Ilus. Tallinn : Eesti Raamat, 1976 (Tartu : H. Heidemanni nimeline trükikoda) Sõjavahendid : diplomitöö / Karl Kivi ; Tartu Ülikool, õigusteaduskond. Tartu : Tartu Ülikool, 1938
Karl Kivi (metsaülem)

Karl Kivi (1. detsember 1905 Kavilda vald, Tartumaa – 18. august 1942 Gari, Sverdlovski oblast), Eesti metsandustegelane. Õppis 1925–1932 Tartu Ülikooli metsandusosakonnas, 1938–1941 Kloostri metsaülem.
Emil von Behring

Emil Adolf von Behring (15. märts 1854 – 31. märts 1917) oli Saksa füsioloog ja arst. Aastatel 1874–1878 õppis ta sõjaväearstidele mõeldud Kaiser-Wilhelm-Akademies meditsiini. 1895. aastal sai ta Marburgi Ülikooli professoriks. 1901. aastal sai ta difteeria seerumi avastamise eest Nobeli meditsiiniauhinna, olles selle auhinna esimene laureaat. 1904. aastal asutas Behring ettevõtte, mis tootis vaktsiine ja seerumeid. Behring suri 1917. aastal Marburgis. Tema Nobeli medal asub Šveitsis Genfis Rahvusvahelise Punase Risti muuseumis. "Emil von Behring Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 22. detsember 2020. "Remembering Emil von Behring: from Tetanus Treatment to Antibody Cooperation with Phagocytes". American Society for Microbiology. Originaali arhiivikoopia seisuga 10. jaanuar 2021. Vaadatud 22. detsember 2020.
Plastifikaatorid

Plastifikaator on materjali plastsusomadusi parandav lisand. Plastifitseerivate lisandite kasutamine põhineb nende füüsikalistel ja keemilistel omadustel. Igal lisandil on üldjuhul üks põhitoime, mille järgi teda liigitatakse, kuid tal võib olla ka teatud kõrvaltoimeid. Plastmaterjalides kasutatakse plastifikaatorit plastsuse või elastsuse suurendamiseks materjali valmistamisel ja kasutamisel; niisugust plastifikaatorit nimetatakse ka pehnendiks. Plastifikaatorid võivad tehnoloogiaprotsessis soodustada lisandainete segunemist ja alandada töötlemistemperatuuri, aga ka suurendada materjali külmakindlust ja termilist stabiilsust. Kõige levinumad plastifikaatorid on estrid, näiteks dimetüülftalaat, dibutüülftalaat, ortofosforhappe liitestrid jt. Kõige rohkem on plastifikaatoreid polüvinüülkloriidis. Plastifikaatorite pindaktiivseid omadusi kasutatakse ehitussegudes. Betoonimördile lisatuna parandab plastifikaator selle töödeldavust ilma vee hulka segus suurendamata või siis võimaldab vähendada vee hulka, ilma et muutuks töödeldavus. Vee hulka on võimalik vähendada umbes 5–10 %, vahel isegi kuni 15 % ehk keskmiselt 10–20 (30) liitrit 1 m³ betooni kohta, kusjuures betoonisegu töödeldavus ei muutu. Plastifikaatorit võetakse tavaliselt 0,2–0,5 % tsemendi kaalust. Lisandi efektiivsus sõltub ka betoonisegu koostisse viimise hetkest (see kehtib kõigi lisandite, eriti aga veevajadust vähendavate lisandite kohta). Praktika on näidanud, et plastifikaatori lisamine segamise lõppfaasis suurendab tema mõjusust ja vähendab veevajadust. Plastifitseeriva lisandiga betoonisegu on hõlpsam paigaldada, ka suurendab see betooni tugevust ja veetihedust. ENE 7. köide, 1994
Ronald Ross

Sir Ronald Ross (13. mai 1857 – 16. september 1932) oli Briti arst. Ross sündis Briti Indias ja omandas hariduse Suurbritannias. Isa soovil asus ta St. Bartholomew haigla kolledžis arstiks õppima. Hiljem töötas ta laevakirurgina ja Indias sõjaväearstina. 1897. aastal avastas ta, et malaariat levitavad moskiitod, mis võimaldas haiguse leviku vastu paremini võidelda. 1902. aastal sai ta Nobeli meditsiiniauhinna töö eest malaaria leviku uurimisel. Ta oli esimene britist Nobeli auhinna laureaat ja esimene väljaspool Euroopat sündinud Nobeli laureaat. Hilisemas elus jätkas ta malaariavastast võitlust ja juhtis kuni surmani Rossi troopiliste haiguste instituuti ja haiglat. Instituut kuulub tänapäeval Londoni Ülikooli koosseisu. "Ross and the Discovery that Mosquitoes Transmit Malaria Parasites". CDC. Vaadatud 22. detsember 2020. "Ronald Ross Biographical". The Nobel Prize. Vaadatud 22. detsember 2020.