laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia

Mitte segi ajada Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri aastapreemiaga Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia on rahvakultuuripreemia, mida annab välja Eesti Kultuurkapital. Preemia asutati 1995. aastal. Rahvakultuuri sihtkapital aastapreemiatega tunnustatakse hooajal enim silma paistnud saavutusi Eesti rahvakultuurimaastikul. Preemiakandidaate saavad esitada professionaalse muusikaga seotud organisatsioonid, ühingud, asutused ning üksikisikud. Auhinna rahalise suuruse määrab helikunsti sihtkapitali nõukogu. Rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemiad antakse igal aastal üle Eesti Kultuurkapitali pidulikul galaüritusel. Eesti Kultuurkapitali aastapreemia -> Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri aastapreemia Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali elutööpreemia Aastapreemiad. Eesti Kultuurkapitali veebisait. Aastapreemiad. Eesti Kultuurkapitali veebisait
Rimšė vald

Rimšė vald (leedu keeles Rimšės seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Ignalina rajooni territooriumil. Vald piirneb idas Valgevene territooriumiga. Tänapäevastes piirides on vald aastast 2003, mil osa selle asulaid liideti Visaginase omavalitsusega. Valla pindala on 98 km². 2011. aasta seisuga elas seal 879 inimest. Valla keskus on Rimšė alev, kus 2011. aastal oli 208 elanikku. Vallamaja asub aadressil Mokyklos g. 6. Vallavanem on Tatjana Jarutienė. Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid Ignalinos rajono savivaldybė[alaline kõdulink], vaadatud 22.08.2020. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 26.08.2020.
Seliste

Seliste on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tõstamaa valda. Seliste külas on Seli Püha Vassili kirik. Seliste mõis Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 23.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Richard Nool

Richard Nool (ka Riho Nool, tuntud ka kui Nooli Riho) (15. august 1961 – 11. august 2022) oli üks Eesti esimesi punkareid. Ta kasvas üles Varstu alevikus Võrumaal. Muusikapisiku sai ta oma emalt, kes töötas Varstu Keskkoolis muusikaõpetajana. 1984. aastal oli ta ansambli Vennaskond trummar.
Kazitiškise vald

Kazitiškise vald (leedu keeles Kazitiškio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Ignalina rajooni territooriumil. Valla pindala on 162 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1 011 inimest. Valla keskus on Kazitiškise küla. Vallamaja asub aadressil Parko g. 7. Vallavanem on Drąsutis Jelinskas. Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid Ignalinos rajono savivaldybė, vaadatud 22.08.2020. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 26.08.2020.
Codor (laev, 1951)

Codor (vene keeles Кодор, ametliku latinisatsiooni järgi Codor, tõlkes tõenäoliselt 'Kodori') oli pärast Teist maailmasõda Soomes sõjakahjutasukuunarina ehitatud kolmemastiline puust purjelaev. Codor ehitati 1951. aastal Soomes Turus (Pansios) Laivateollisuus-laevatehases sõjakahjude korvamiseks NSV Liidule. Kokku ehitati Soomes sõjakahjudeks 91 puukuunarit, Codor oli selle tehase 38. laev (kogu sarja nr 78). Ta teenis kuni 1982. aastani Leningradi kõrgema mereinsenerikooli õppelaevana. 1983. aastal viidi ta Kaspia merele ning tema kodusadamaks sai Bakuu. Kuni 1986. aastani viibis ta filmivõtete tõttu korduvalt Mustal merel. Hiljem ehitati ta ümber ujuvrestoraniks. Laev põles augustis 1999, pärast seda vrakk lammutati. Codorit kasutati mitme NSV Liidu filmi võtetel, sealhulgas: 1982. aasta Lenfilmi mängufilm "Aarete saar" (vene keeles "Остров сокровищ"; Robert Louis Stevensoni raamatu "Aarete saar" järgi). Laevaga stseenid filmiti Läänemerel Põhja-Ingeri ranniku Zelenogorski lähedal; 1985 Nõukogude ja Bulgaaria ühisfilm "Kapten Granti otsingul" (vene keeles "В поисках капитана Гранта"; bulgaaria keeles "По следите на капитан Грант"; Jules Verne'i raamatu "Kapten Granti lapsed" järgi). Laevaga stseenid filmiti Mustal merel; 1986. aasta Kiievi Dovženko-nimelise filmistuudio mängufilm ""Piligrimi" kapten" (vene keeles "Капитан „Пилигрима“"; ukraina keeles "Капітан «Пілігрима»"; Jules Verne'i raamatu "Viieteistkümneaastane kapten" järgi). Laevaga stseenid filmiti Mustal merel. "Codor" Tallinna lahel. Foto: Gustav German, umbes 1985
Kombornia

Kombornia on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Krosno maakonnas Korczyna vallas. Kombornia asub Krosnost umbes 9 km idakirdes ja Rzeszówist 37 km lõunaedelas. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/061813307052-0354672?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 5.10.2022.
Herscheli kosmoseteleskoop

Herscheli kosmoseteleskoop oli Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) kosmoseteleskoop. Herscheli kosmoseteleskoop töötas aastatel 2009–2013 ning see oli suurim kosmoseteleskoop, mis vaatles kosmost infrapunalainealas. Kosmoseteleskoobi peapeegli läbimõõt oli 3,5 meetrit. NASA osales missioonil partnerina, abistades kosmoseteleskoobi tehnikaga ja analüüsis kogutud andmeid. Kosmoseteleskoop vaatles kosmost Lagrange'i punktis L2 ning see uuris täheteket ja selle mõju tähtedevahelisele keskkonnale, galaktikate moodustumist ja arengut ning Universumi molekulaarset koostist. Herscheli spektromeetreid ning kaameraid hoiti suure vaatlustäpsuse tagamiseks absoluutse nulli lähedasel temperatuuril, kasutades selleks vedelat heeliumi. Kosmoseteleskoobil sai vedel heelium otsa aprillis 2013, misjärel suunas ESA kosmoseteleskoobi tiirlema ümber Päikese ja lülitas selle välja. Teleskoop nimetati Saksa-Inglise astronoomi William Herscheli auks. "Herschel Space Observatory". NASA JPL. Vaadatud 22. august 2020. "Herschel closes its eyes on the Universe". ESA. Vaadatud 22. august 2020. "Herschel telescope switched off". BBC. Vaadatud 22. august 2020. "Herschel overview". ESA. Vaadatud 22. august 2020.
Päraküla (Pärnu)

Päraküla on küla Pärnu maakonnas Pärnu linnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tõstamaa valda. Külas asub ohvripärn, mis on tunnistatud kultuurimälestiseks. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 22.08.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Rimšė

Rimšė (valgevene Рымашы) on alev Leedus Ignalina rajoonis, Rimšė valla halduskeskus. Alev asub Ilgiai ja Alksnase järvede kaldal merepinnast 147 meetri kõrgusel. Rimšės on põhikool, postkontor ja raamatukogu. Sealne katoliku kirik valmis aastal 1803. 1514. aastal on esmamainitud Rimšė mõisa, mis kuulus Goštautastele. XVI sajandil oli see riigimõis, seejärel Zabžeziniškite omand. XVIII sajandil ja XIX sajandi algusaastatel kuulus see Plateritele, aga võõrandati novembriülestõusu järel. Tsaariajal oli Rimšė ilma õigusteta alev. alevi kohta kasutati nimekujusid Яново ja Рымшаны. XIX sajandil avati seal kool. Aastail 1920-1939 kuulus Rimšė Poola koosseisu. Nõukogude perioodil oli alev kohaliku kolhoosi keskasulaks. Rimšė Alevi tänavavaade Katoliku kirik 2011 m. surašymas Вялікі гістарычны атлас Беларусі : у 3 т. / Дзяржаўны камітэт па маёмасці Рэспублікі Беларусь, Рэспубліканскае унітарнае прадпрыемства «Белкартаграфія»; рэдкалегія: В. Л. Насевіч (галоўны рэдактар) [і інш.]. — Kd. 2 / [складзены і падрыхтаваны да друку ў 2012 г. ; спецыяльны змест распрацавалі: Я. К. Анішчанка і інш.] — 2013 —lk. 74. — ISBN 978-985-508-245-4. Рымшаны. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, 361 lk. Рымшаны. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 27 (53) : Розавен — Репа. С.-Петербургъ, 1899., 445 lk. Alev portaalis vietoves.Lt
SpaceX Crew-1

SpaceX Crew-1 (ka USCV-1 ja Crew-1) oli SpaceX-i Crew Dragoni esimene plaanipärane mehitatud missioon. Missiooni start toimus 16. novembril 2020 ning see viis Rahvusvahelisse Kosmosejaama neli astronauti. Missioon naasis Maale 2. mail 2021. "NASA: SpaceX-i kosmoselaev Crew Dragon startis ISS-i". ERR Uudised. Vaadatud 16. november 2020. "Bob and Doug Did the Damn Thing. So What Happens Next?". Popular Mechanics. Vaadatud 22. august 2020.
Rüütli 1a

Rüütli 1a on elamu Pärnus aadressil Rüütli tänav 1a. Rüütli ja Õhtu tänava nurgal asuva maja projekteeris arhitekt Olev Siinmaa oma perekonna tarbeks. Kuna hoone on üks funktsionalismi stiilipuhtamaid näiteid Pärnus, on see tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Hoone krunt seisis pikka aega kasutuseta, kuna see oli kujult kolmnurkne ja tavalise elumaja jaoks liiga väike. Arhitektile valmistas selline olukord aga huvitava väljakutse. Seetõttu projekteeris Pärnu linnaarhitekt Olev Siinmaa sinna enda jaoks funktsionalistlikus stiilis elamu. Eluhoone projekti vaatas Pärnu Linnavalitsuse ehituskomisjon läbi jaanuaris 1931. Ehitust alustati samal aastal ning lõplikult viimistletuna valmis hoone 30. märtsil 1933. Elamu oli Siinmaa perekonna valduses kuni 1944. aastani. 1952. aastast kuni 1990. aastate keskpaigani asus hoones sanitaar-epidemioloogiajaam, kelle haldusaja vältel säilis hoone välisilme ja mööbel peaaegu muutumatul kujul. 1997. aastal võõrandas Pärnu linn hoone enampakkumisel 850 000 krooni eest Aleksandra Velletile, kes müüs maja juba samal aastal Toomas Truuvertile. Aastatel 1997–2006 restaureeriti hoone Mart Kalmu koostatud muinsuskaitse eritingimusi järgides ja Taso Mähari kujunduse alusel. Truuverti firma Bonnard Kinnisvara läks 2009. aasta veebruaris pankrotti ja maja pandi müüki. Hoone uueks omanikuks sai Irina Kolmkant. 2011. aasta jaanuaris trahvis Muinsuskaitseamet Kolmkanti 383,47 euroga, kuna ta oli suurema osa hoone originaalmööblist omalt kohalt ära tõstnud, et see asendada 21. sajandi funktsionalistlikus stiilis mööbliga. 2016. aastal avati hoone ees Vallikääru nõlval Olev Siinmaa alumiiniumisulamist skulptuur. "Elamu Pärnus Rüütli t.1A". Kultuurimälestiste register. Vaadatud 22.08.2020. Olaf Esna (20. mai 2009). "Ajakiri Majaomanik: praktiline elamu Pärnus". Pärnu Postimees. Vaadatud 22.08.2020. Kalev Vilgats (22. aprill 2009). "Kuidas endine linnaarhitekti kodumaja maha müüdi". Pärnu Postimees. Vaadatud 22.08.2020. Anniki Leppik (28. juuli 2009). "Olev Siinmaa kodumaja on taas müügis". Pärnu Postimees. Vaadatud 22.08.2020. Tõnu Kann (16. veebruar 2011). "Siinmaa maja restaureeritud mööbel osutus butafooriaks". Pärnu Postimees. Vaadatud 22.08.2020. Eno-Gerrit Link (7. november 2016). "Video ja galerii: Olev Siinmaa skulptuur käis Vallikäärus peaproovis". Pärnu Postimees. Vaadatud 22.08.2020. Kultuurimälestiste register Ajakiri Majaomanik: praktiline elamu Pärnus Siinmaa maja restaureeritud mööbel osutus butafooriaks
Girland

Girland ehk festoon on lintidega põimitud rippuvat lille-, lehe- ja puuviljavanikut kujutav ornament. Antiikkunstis kasutati enamasti koos bukranioniga ja hiljem omaette arhitektuurse ornamendina reljeefina või stukkdekooris. Girlandi leidub kreeka-rooma ornamendina tihti koos bukranionimotiiviga friisidel (bukranion-girlandfriis) nii arhitektuuris, mosaiigis kui ka seinamaalis; hiljem esines girland kaunistusena renessansis ja klassitsismis ning nendest lähtuvas sise- ja välisarhitektuuris, samuti piltvaipadel, maalikunstis, kullassepatöödes ja tapeedimustrites. Alates 17. sajandi algusest hakati selles tähenduses sagedamini kasutama nimetust "festoon". Osa hellenistlikust mosaiikpõrandast Pergamonis, 2. sajand e.m.a Bukranion-girlandfriisi fragmendid Rooma sarkofaagi osa kahe girlandiga, 125.–130. a eKr]] Trompe-l'oeil seinamaaling rooma villas, 50.–40. aasta eKr Bukranion-girlandfriis Tivoli Vesta templil 1. sajand Renessanss-girlandid Santa Maria dei Miracoli kiriku fassaadil Milanos Renessanss-girlandid Santa Maria dei Miracoli kiriku fassaadil Milanos Girlandid Andrea Mantegna maalil Portselanist teekann, Veneetsia, 1720–1727 Suprapordimaal girlandil istuva Cupidoga Sissekäigu nikerddekoor 18. sajandi majalt (Hammond-Harwood House) Annapolises Ameerika Ühendriikides Festoon Pariisi Panthéonil Festoon Sundsvalli teatri klassitsistlikul fassaadil Festooniga kaunistatud konsool klassitsistlikul hoonel Bukarestis Eesti arhitektuur : oskussõnastik. Tallinn, 1993 Antiigileksikon. Tallinn, 1983
Päraküla

Päraküla on mitme koha nimi: Päraküla, küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas Päraküla, küla Pärnu linnas Pärnu maakonnas Peraküla
Hallitus (filmistuudio)

Hallitus oli aastail 1985–1987 Valgas tegutsenud amatöörfilmistuudio. Valgas 1980. aastatel tehtud amatöör-märulifilmid jõudsid DVD-le Valgas näeb lühifilme Hallitusega halluse vastu Filmitrusti "Hallitus" lühifilmid (1985-87) Colonel Smith (1985) 11 hemorroidi (1985) Sürrogaat (1986) Jõulumuinasjutt (1986) Jäneseaasta (1987) Ironman (1987)
Leonid Lehtla

Leonid Lehtla (kuni 14. juunini 1937 Leonid Ivanov; 9. detsember 1916 Tallinn – 15. november 1977 Rakvere) oli eesti näitleja. Ta lõpetas aastal 1938 Tallinna õhtukeskkooli, õppis aastatel 1943–1944 Tallinna Teatrikoolis ja aastatel 1944–1945 Draamateatri õpperühmas. Ta mängis aastatel 1945–1946 ja 1950 Narva Teatris Paides. Aastatel 1946–1949 mängis ta teatris Vanemuine. Aastatel 1950–1953 ja 1957–1960 oli ta Rakvere Teatri näitleja (ta on viimases ka lavastanud). Aastatel 1953–1957 töötas ta Rakvere täitevkomitees kultuuriosakonna juhatajana. Ta oli aastatel 1940–1955 abielus Magda Lehtlaga (neiuna Magda Priks) ja aastast 1962 Laine Kuulmaga. Leonid Lehtla Eesti Entsüklopeedia veebiversioonis
Kalev Mark Kostabi

Kalev Mark Kostabi (sünninimi Mark Kalev Kostabi; sündinud 27. novembril 1960 Los Angeleses) on eesti päritolu ameerika kunstnik ja helilooja. Ta sündis eesti pagulaste Kaljo ja Rita Kostabi pojana ning õppis Fullertonis California osariigi ülikoolis joonistamist ja maalimist. Tema vend Paul Kostabi on muusik ja kunstnik. Kostabi on peamiselt tuntud maalide poolest, millel on kujutatud ilma näota inimfiguurid. Kriitikud on näinud neis sarnasust Giorgio di Chirico ja Fernand Léger' teostega. Aastal 1982 kolis Kostabi New Yorki, kus asutas 1988. aastal Kostabi Worldi. See on stuudio, kus tema 20 või rohkem abilist maalivad umbes 1500 pilti aastas. Ta on kujundanud ka ansamblite Guns N' Roses ("Use Your Illusion"; album sai nime Kostabi maali järgi), Ramones ("¡Adiós Amigos!"), Jimmy Scotti ("Holding Back the Years") ja Glinti ("Sound in Silence") plaadiümbriseid. Kostabi on tegutsenud heliloojana. Tema loomingut on esitanud näiteks Rein Rannap, Kristjan Järvi, Marko Martin ja Eesti Riiklik Sümfooniaorkester. Kostabil on olnud kaabeltelevisioonis oma telesaade "The Kostabi Show", milles tuntud kunstikriitikud ja teised kuulsused võistlevad Kostabi maalidele nime andmises ning saavad selle eest rahalisi auhindu. Varem kandis see saade nimesid "Name That Painting" ja "Title This". Kostabi järgi võttis nime 1989–2000 tegutsenud etnofuturistlik kirjandus- ja kunstirühmitus Eesti Kostabi-$elts, mis 1991–93 andis välja ajakirja "Kostabi". EE 14; EKABL MARK KOSTABI Official Site (viimati vaadatud ja leitud toimivana 23. detsembril 2015) Mark Kostabi Facebookis Kristel Kossar, "Kolmemõõtmeline Kalev Mark Kostabi" (intervjuu) (Postimees–Arter 14. august 2004, lk. 3 ja 7–10)
Naujasis Daugėliškise vald

Naujasis Daugėliškise vald (leedu keeles Naujojo Daugėliškio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Ignalina rajooni territooriumil. Vald piirneb idas Valgevene territooriumiga. Valla pindala on 160 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1 379 inimest. Valla keskus on Naujasis Daugėliškise küla. Vallamaja asub aadressil Jaunimo g. 20. Vallavanem on Gintautas Ruseckas. Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid Ignalinos rajono savivaldybė, vaadatud 22.08.2020. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 26.08.2020.
Raoul Saue

Raoul Saue (kuni 1935 Raoul Sauer; 26. aprill (vkj) / 9. mai 1906 Tartu – 8. mai 1943 Petšorlagi vangilaager, Komi ANSV) oli eesti jääpallur, jäähokimängija, treener ning spordiajakirjanik, -kohtunik ja -tegelane. Ta lõpetas 1924. aastal Tallinna Poeglaste Reaalgümnaasiumi ning õppis aastatel 1924–1933 ja 1938–1940 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica liige. Alates 1928. aastast töötas ta Tallinna linnavalitsuses, oli 1940. aastal maksunõude osakonna juhataja. Oli Eesti Spordilehe kaastööline. Ta oli II Riigivolikogu valimistel demokraatlike ja rahvuslike jõudude kandidaat 5. valimisringkonnas (NSV Liidu poolt organiseeritud Eesti Töötava Rahva Liidu vastaskandidaat). Pärast 20. juulil 1940 peetud Eesti-Läti jalgpallimaavõistlust ta arreteeriti. Suri vangilaagris. Jääpalli hakkas ta mängima Reaalkooli liuväljal. 1922. aastast treenis Tallinna Lawn Tennise ja Hockey Klubis soomlasest treeneri Karl Malteni juhendamisel. Tuli klubi meeskonnas 1927. aastal Eesti meistriks, oli aastatel 1933–1934 Tallinna Kalevi meeskonnas Eesti jääpallimeister. Jäähokis tuli aastatel 1934 ja 1937 mängiva treenerina Eesti meistriks. Kuulus kaheksa korda Eesti jääpalli- ja kaks korda jäähokikoondisse. Oli Kalevi vee- ja talispordiosakonna esimees ja Eesti esimese jäähokiväljaku rajajaid.[viide?] Ta oli Eesti esimene rahvusvahelise kategooria jäähokikohtunik, tegutses kohtunikuna ka 1931. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Oli 1936. aasta Garmisch-Partenkircheni taliolümpiamängudel Eesti delegatsiooni esindaja. Aastatel 1933–1940 oli ta ESK laekur ja Talvespordiliidu sekretär ning 1939–1940 Võimlejate Liidu esimees. 2018 Eesti jäähoki kuulsuste hall 1940. aasta Riigivolikogu valimistele esialgselt esitatud kandidaadid ("Kandidaadid väljaspool Töötava Rahva Liitu". Lääne Elu, 10. juuli 1940. Lk 1.) Eesti jäähoki kuulsuste hall Biograafia ESBL-is Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Vidiškėse vald

Vidiškėse vald (leedu keeles Vidiškių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Ignalina rajooni territooriumil. Valla pindala on 62 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1 242 inimest. Valla keskus on Vidiškėse küla. Vallamaja asub aadressil Melioratorių g. 8. Vallavanem on Alfredas Aškelėnas. Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid Ignalinos rajono savivaldybė[alaline kõdulink], vaadatud 23.08.2020. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 26.08.2020.
Naujasis Daugėliškis

Naujasis Daugėliškis on küla Leedus Ignalina rajoonis, Naujasis Daugėliškise valla halduskeskus. Külas on keskkool, postkontor ja raamatukogu. Sealne katoliku kirik valmis aastal 1889. Küla rajati XIX sajandil, kui kohalik mõisnik asustas osa Senasis Daugėliškise elanikke ümber. Aastal 1889 ehitati külla kirik. Aastail 1920-1939 kuulus Naujasis Daugėliškis Poola koosseisu, aastal 1939 liideti aga Valgevene NSV-ga. Aastal 1941 läks küla Leedu NSV koosseisu. 24. juunil sisenesid külla esimesed saksa väeosad. Sama aasta sügisel saatsid kohalikud politseinikud koos sealsete valgevenelastega seal elanud juudid (40-50 inimest) Švenčionėliaisse. Juulis 1944 jõudsid külla Nõukogude väeosad. Naujasis Daugėliškis Küla tänavavaade Koolimaja Katoliku kirik 2011 m. surašymas Küla portaalis vietoves.Lt
Svandís Svavarsdóttir

Svandís Svavarsdóttir (sündinud 24. augustil 1964 Selfossis) on Islandi poliitik (Vasak-Roheline Liikumine). Ta omandas 1989. aastal Islandi Ülikoolis bakalaueusekraadi islandi keele ja üldkeeleteaduse alal. Aastatel 1989–1993 õppis ta Islandi Ülikoolis islandi keele grammatikat. 2005–2006 oli ta Vasak-Rohelise Liikumise tegevjuht. Aastatel 2006–2009 oli ta Reykjavíki linnavolikogu liige. Ta oli Islandi Omavalitsuste Liidu aseesimees aastatel 2007–2009. Alþingi liige on ta alates 2009. aastast. Alates 10. maist 2009 kuni 1. septembrini 2012 oli ta Islandi keskkonnaminister. 1. septembrist 2012 kuni 23. maini 2013 oli Svandís Svavarsdóttir Islandi keskkonna- ja loodusvarade minister. Alates 30. novembrist 2017 kuni 28. novembrini 2021 oli ta Islandi tervishoiuminister. Alates 28. novembrist 2021 kuni 9. aprillini 2024 oli ta Islandi kalanduse ja põllumajanduse minister. 9. aprillist 2024 on ta Islandi taristuminister. Svandís Svavarsdóttir Vinstrihreyfingin – grænt framboð Svandís Svavarsdóttir Alþingi
Białowody

Białowody on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Hrubieszówi maakonnas Uchanie vallas. Białowody asub Hrubieszówist umbes 21 km lääneloodes ja Lublinist ligikaudu 85 km kagus. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/060611004072-0903848?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022.
Regeneratiivpidurdus

Regeneratiivpidurdus ehk elektrilise ajamiga pidurdamine on energiakasutuse süsteem, kus lisaks tavalisele mehaanilisele pidurdamisele kasutatakse ratastega pidurdamiseks ka mootori pöörlemistakistust. Sellises süsteemis kasutab elektriline veomootor sõiduki inertsi, et säilitada energiat, mis oleks konventsionaalses veomootoris kaduma läinud. Regeneratiivpidurdus põhineb elektrimootori suutlikkusel jäädvustada inertsist tekkinud kineetilist energiat. Kui piduripedaal on alla vajutatud, hoiustab elektrimootor inertsist tekkinud energia mida on võimalik tagasi pöörata akusse. See aitab hoida aku laetud elektrisõidukit ühendamata või vahelduvvoolugeneraatorita, mis suurendab tõhusust. Kuna regeneratiivpidurid muudavad kineetilise energia tõhusalt elektrienergiaks, on see suuteline sõidukit aeglustama. Regeneratiivpidurduse hõlpsust takistab asjaolu, et süsteem ei tööta madalatel kiirustel sama hästi kui suurel kiirusel. Selle tõttu on enamik sõidukeid varustatud ka traditsioonilise pidurisüsteemiga. Regeneratiivpidurdamine töötab ainult veoratastel ega anna tavaliselt piisavalt pidurdusjõudu äkiliseks seiskamiseks. Taastava süsteemi efektiivsust piiravad sellised tegurid nagu energiasalvestussüsteemi maht ja elektrimootori väljund. Traditsioonilised regeneratsioonisüsteemid ei ühildu koventsionaalsete sõidukitega. Mõned regeneratiivsed süsteemid kasutavad täiendavat dünaamilist pidurdamist, mis ei salvesta taastatud kineetilist energiat. "regenerative braking - how it works". "Regeneratiivpidur". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. juuni 2020. "Kas regeneratiivpidurdamine võib kaotatud energiat taastada?".[alaline kõdulink] "Overview of the IVT system". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. oktoober 2008.
Naismonarhide loend

Naismonarhide loend sisaldab praegu (augustis 2020) valitsevaid ja endisi naismonarhe alates 1901. aastast, kes pole avaldatud artiklis Naisriigipeade loend.
Ladon

Ladon oli vanakreeka mütoloogias lohe, kes valvas hesperiidide õunu ega maganud iialgi. Ta oli Typhoni ja Echidna laps. Hesiodos nimetab oma "Theogonias" tema vanemateks Okeanost ja Tethyst, ehkki nende ülejäänud lapsed olid okeaniidid. Ladonit on nimetatud kahe-, kolme- ja sajapäiseks. Hesperiidid pidasid väga lugu laulmisest. Ladon mõistis rääkida mitut inimkeelt, sealjuures mitme peaga korraga, ja seetõttu on võimalik, et ta laulis koos hesperiididega. Hesperiidide õunte äratoomine oli Heraklese 11. vägitöö. On väidetud, et selle käigus Herakles tappis Ladoni, kuid legendi levinumas versioonis toob hesperiidide isa Atlas õunad Heraklesele, aga kuidas ta need hangib, ei täpsustata. Ladon tõsteti taevasse Lohe tähtkujuks. Lohe tähtkuju seostatakse teistegi koletiste, näiteks Ketosega, kelle tappis Perseus. Taevaski asub Ladon hesperiididega seostatava Väikese Vankri läheduses.