laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Monoenergism

Monoenergism on Konstantinoopoli patriarhi Sergios I poolt välja töötatud kristlik hereetiline ja skismaatiline õpetus, mis on tihedalt seotud monofüsiitliku hereesiaga. Monoenergism tunnustas ühelt poolt Chalkedoni kirikukogu õpetust Kristuse kahest loomusest (jumalikust loomusest ja inimlikust loomusest), kuid lisas õpetuse, et Kristusel on üks energia (tegevus) ja üks tahe; ortodoksse õpetuse järgi on kummalgi loomusel oma energia ja oma tahe. Monofüsiitide seisukohast erines monoenergism selle poolest, et õpetus ühest loomusest asendati õpetusega, et kuigi Kristusel oli kaks loomust, olid nad nõnda omavahel seotud ja kooskõlastatud, et Kristuses toimis nii jumaliku kui ka inimliku loomuse tegevuses üks jumalinimese energia ja üks tahe. Energia mõiste aga jäeti meelega nii ebamääraseks, et see võimaldas suvalist tõlgendust. 7. sajandi esimesel poolel tegi Pärsia vallutusi keisririigile kuuluvates Egiptuses ja Süürias (monofüsiitlikud Süüria ja Egiptus oleksid äärepealt läinud Pärsia rüppe) ning Bütsantsi keiser Herakleios I hakkas otsima lepitust ortodokssete düofüsitismi pooldajate ning monofüsiitide vahel. Tähtis oli mitte anda vaenlastele võimalust kasutada ära riigisisest usulist lõhet. Aastal 622 tuli Herakleios Armeenias esimest korda välja õpetusega, mille kohaselt Kristusel kui ühel isikul on küll nii jumalik kui ka inimlik loomus, kuid ainult üks tahe (thelēma) ja üks energia (tegevus; energeia). Herakleios tegi Konstantinoopoli patriarhile Sergios I-le ülesandeks leida vormel, millega mõlemad pooled nõustuksid. Umbes 633 kiitis keiser heaks Sergiose poolt välja pakutud monoenergismi ning käskis seda kogu riigis levitada. Kuigi monoenergismi pooldasid keiser, Aleksandria patriarh Kyros (Egiptuses; kokkulepe saavutati umbes 633), Konstantinoopoli patriarh ja Antookia patriarh (Süürias) ning ka Armeenia Apostlik Kirik, ei õnnestunud ortodoksia ja monofüsitismi pooldajate vastuseisu tõttu seda juurutada. Süüria ja Egiptuse vaimulikkonnas kohtas monoenergism siiski vastuseisu. Eriti teravalt astus monoenergismi vastu välja Jeruusalemma patriarh Sophronios Jeruusalemmast, kes kuulutas selle lihtsalt monofüsitismi variandiks. Paavst Honorius I sallis algul seda õpetust, kuigi ta kirjutas Konstantinoopoli patriarhile Sergios I-le kirja, milles ta palus mõistete lähemat määratlemist ja kogu õpetuse valgustamist. Hiljem ta monoenergismi ei toetanud. Et toetust ei saadud, taganesid keiser ja Konstantinoopoli patriarh 638 monoenergismist, kuid kohe püüdsid nad juurutada uut dogmat Kristuse ühtsest tahtest, monoteletismi. Monoenergismi lükkas lõplikult tagasi Konstantinoopoli III kirikukogu (kuues oikumeeniline kirikukogu). See õpetus mõisteti hukka ning selle rajajad ja pooldajad tunnistati ketseriteks. Sõnastati, et Kristuses toimis kaks energiat (düoenergism) ja kaks tahet (düoteletism). Artikli kirjutamisel on kasutatud tšehhi, horvaadi, poola, rootsi ja inglise Vikipeedia artiklit seisuga 25.10.2008.
Düoenergism

Düoenergism on kristoloogiline õpetus, mille kohaselt Kristus teeb jumalikke ja inimlikke tegusid kahe energiaga, millest üks on jumalik ja teine inimlik. Selle õpetuse võttis dogmana vastu Konstantinoopoli III kirikukogu 480 vastukaaluks monoenergismile, mille ta hukka mõistis. Düoteletism Artikli kirjutamisel on kasutatud rootsi Vikipeedia artiklit seisuga 26.10.2008.
Düoteletism

Düoteletism on kristoloogiline õpetus, mille kohaselt Kristusel oli kaks tahet, millest üks on jumalik ja teine inimlik, kusjuures inimlik tahe on jumalikule tahtele allutatud, nii et nende vahel ei ole lõhet. Selle õpetuse töötas vastukaaluks monoteletismile välja Maximos Usutunnistaja, kes nägi monoteletismis hereesiat. Düoteletismi võttis dogmana vastu Konstantinoopoli III kirikukogu 680 ning mõistis ühtlasi hukka monoteletismi. Düoenergism Artikli kirjutamisel on kasutatud rootsi Vikipeedia artiklit seisuga 26.10.2008.
Grime

Grime on muusikastiil, mis kujunes välja 2000. aastate alguses Londonis UK garage'ist, drum and bass'ist, dancehall'ist ja hiphopist.
Boriss Rodoman

Boriss Borissovitš Rodoman (Борис Борисович Родоман; 29. mai 1931 Moskva – 26. detsember 2023) oli vene geograaf. Tema peamisteks uurimisvaldkondadeks oli teoreetiline geograafia, kultuurmaastikud ja inimese ökoloogia. Ta esitas kultuurmaastike geomeetrilise struktuuri tüpoloogia. Tema tihe side eesti geograafidega on mõjutanud Eesti maastikuteaduse arengut. Rodoman, B. 1982. Polariseeritud maastikud. Eesti Loodus 2, 3. Rodoman, B. 1983. Kaunis maa – viljakandev maa. Eesti Loodus 2. Paul Goble. Tartu erakordsus Universitas Tartuensis, 23. märts 2005. Artikkel Rodomani vaateist Tartu kohta. Родоман Борис Борисович (Rodoman, Boriss Borissovitš). Info B. Rodomani kohta portaalis "Majandus. Sotsioloogia. Mänedžment" (vene keeles). B. Rodomani artikkel "Vene maastik võimu voluntarismi vastu"
Neelumandli hüpertroofia

Neelumandli hüpertroofia ehk neelumandli vohand ehk adenoidi hüpertroofia (ka: adenoidid) on neelumandli suurenemine, millega kaasneb ninahingamise takistus, müra hingamisel, hääldus läbi nina, üldine arengupeetus, sagedased nina, ninakõrvalurgete ja keskkõrva nakkuslikud põletikud. Neelumandli vohandiga lastel on iseloomulik lahtise suuga nägu ning sageli ebaõige hambumus. Neelumandli vohandid eemaldatakse kirurgiliselt (adenotoomia ehk adenoidektoomia). Polüübid
Kalmaarilised

Kalmaarilised (Oegopsida; varem kasutusel ka Teuthida) on peajalgsete klassi kuuluv merelise eluviisiga kõrgelt arenenud selgrootute selts. Siia seltsi arvatakse umbes 300 liiki. Nagu teistelegi peajalgsetele omane, nii on ka kalmaaridel hästi eristatav pea, bilateraalsümmeetriline keha, mantel koos mantliõõnega ja kümme kombitsat ehk haaret koos neil paiknevate arvukate iminappadega. WoRMS-i andmeil (2023. aasta juuli seisuga) kuulus seltsi seitse ülemsugukonda: Architeuthoidea Pfeffer, 1900 Chiroteuthoidea Gray, 1849 Cranchioidea Prosch, 1847 Cycloteuthoidea Naef, 1923 Enoploteuthoidea Pfeffer, 1900 Octopoteuthoidea S. S. Berry, 1912 Pholidoteuthoidea Adam, 1950 Alloteuthis subulata Sepioteuthis lessoniana Oegopsida. marinespecies.org
Kaheksahaarmelised

Kaheksahaarmelised (Octopoda) on peajalgsete klassi kuuluv mere-eluliste selgrootute selts. Kaheksajalalised on laialt levinud paljudes ookeanipiirkondades, eriti aga korallrifialadel. Kaheksajalaliste tuntuim perekond on kaheksajalg (Octopus), kuhu kuulub seltsi tavalisim liik harilik kaheksajalg (Octopus vulgaris). Erinevalt kalmaarilistest on kaheksajalalistel kaheksa kombitsat ehk haaret. Kaheksajalalised on eranditult röövloomad. Kaheksajalalisi eristatakse umbes 300 liiki. Octopus vulgaris – harilik kaheksajalg Hapalochlaena – siniring-kaheksajalg
Jakob Michael Reinhold Lenz

Jakob Michael Reinhold Lenz (23. jaanuar 1751 Cesvaine – 4. juuni 1792 Moskva) oli baltisaksa päritolu saksa kirjanik, tormi ja tungi rühmituse juhtfiguure. Lenz sündis pietistliku pastori peres ning õppis Tartu ja Königsbergi ülikoolis teoloogiat. 1771 katkestas õpingud ja läks vastu isa tahtmist Friedrich Georgi ja Ernst Nikolaus von Kleisti teenrina Strasbourgi. Seal võttis ta osa ühingu Société de philosophie et de belles lettres tegevusest. Seal tutvus ta Johann Wolfgang von Goethega. Aprillis 1776 läks ta Goethe juurde Weimarisse, kuid detsembris pidi tüli tõttu lahkuma. 1779 läks ta Riiga, hiljem töötas koduõpetajana Tartus, Peterburis ja Moskvas. Tema isa Christian David Lenz oli Dzērbene ja Drusti (Cēsise kreisis) koguduste õpetaja, hiljem Cesvaine koguduse õpetaja, veel hiljem Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja ja lõpuks Liivimaa kindralsuperintendent. Vanaisa Michael Ewald Neoknapp oli Vastseliina Katariina koguduse õpetaja ja vend Friedrich David Lenz oli Tarvastu- ja Tartu Jaani koguduse õpetaja ning Tartu Ülikooli esimene akadeemiline eesti ja soome keele lektor. Õemees Johann Christian Friedrich Moritz oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja, Riia Jakobi koguduse abiõpetaja (olles samal ajal Riia lütseumi rektor) ja Tarvastu Peetri koguduse õpetaja. "Die Landplagen", värsseepos, 1769 "Der Hofmeister, oder Vorteile der Privaterziehung. Eine Komödie", näidend, 1774 "Der neue Menoza", näidend, 1774 "Anmerkungen übers Theater", essee, 1774 "Meinungen eines Laien, den Geistlichen zugeeignet", 1775 "Pandaemonium Germanicum", näidend, loodud 1775, avaldatud 1819 "Die Soldaten. Eine Komödie", näidend, 1776 "Die Freunde machen den Philosophen", näidend 1776 "Zerbin oder Die neuere Philosophie", novell, 1776 "Der Landprediger", jutustus, 1777 "Der Waldbruder", lõpetamata romaan, avaldatud 1882
Waveframe

WaveFrame AudioFrame on Glenn Edensi loodud, aastatel 1986–1992 toodetud ja ettevõtte Waveframe poolt turule toodud üleni digitaalses keskkonnas töötav heli sünteesimiseks, segustamiseks, signaali töötlemiseks ja "kõvakettasalvestuseks" integreeritud arvutipõhine süsteem (audio workstation). Aparaati peetakse esimeseks täiesti digitaalseks audioga tegelemiseks loodud süsteemiks. "Full Metal Jacket" "The Last Temptation of Christ" "Field of Dreams" "Willow" "The Princess Bride" Fairlight CMI Synclavier Computer Music Melodian
Kickpoksija

"Kickpoksija" on 1989. aastal valminud Ameerika Ühendriikide märul, mille peategelast Kurt Sloane'i mängib Jean-Claude Van Damme. Tai peaaegu et võitmatuks peetav kikkpoksija Tong Po teeb alatu võttega võitlusvõimetuks poksitšempion Eric Sloani. Seepeale pöördub Ericu vend Kurt Tais elava kikkpoksiõpetaja Zioni poole palvega, et viimane aitaks tal Tong Pod alistada. Kickpoksija andmekogus IMDb (inglise) Kickpoksija andmekogus Filmiveeb
Ill

Mitte segi ajada Rooma numbriga III Ill on kahe jõe nimi: Ill, jõgi Prantsusmaal Ill, jõgi Austrias ill. on lühend, mis tähendab illustraatorit
Ill (Austria)

Ill (ILL) on jõgi Lääne-Euroopas Austria lääneosas, Reini parempoolne lisajõgi. Jõe pikkus on 72 km. Saab alguse Silvretta aheliku põhjanõlvadelt ja voolab loode suunas läbi Vorarlbergi liidumaa. Läbib Montafoni ja Walgau oru ja Feldkirchi linna. Suubub Reini jõkke Feldkirchi linnast loode pool ("Illspitz") Šveitsi piiri lähedal. Illi jõel on mitu tammi hüdroelektrijaamadega.
Raymond Hallik

Raymond Hallik (18. detsember 1928 – 29. september 2008) oli Eesti sporditegelane. 1974 – Eesti NSV teeneline sporditegelane Biograafia ESBL-is
Harujõgi

Harujõgi on peajõe kesk- või alamjooksul, tavaliselt suure settimisega alal (tavaliselt deltas) eraldunud haru. Harujõgi võib pärast lahknemist peajõega uuesti ühineda või suubub eraldi. Harujõed on sageli jõe bifurkatsiooni ehk kahenemise tagajärg.
Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee

Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee (registrinumber 11390) on kõrvalmaantee Tallinna linnas ning Harku ja Lääne-Harju vallas. Tee pikkus on 36,8 km, millest esimesed 2,6 km on Tallinna linnas (Rannamõisa tee). Tee saab alguse Tallinna–Paldiski maantee 7. kilomeetril Tallinna linnas Haabersti liiklussõlmes; kulgeb läbi Tallinna linna, Tabasalu ja Keila-Joa aleviku ning Harkujärve, Tiskre, Rannamõisa, Ilmandu, Muraste, Suurupi, Viti, Vääna-Jõesuu, Naage, Türisalu, Meremõisa, Laulasmaa, Kloogaranna ja Tuulna küla ning lõpeb Tallinna–Paldiski maantee 36. kilomeetril Kloogaranna ja Tuulna küla piiril (Keila vald). Tee ületab 3 silda (autosild üle Vääna jõe tee 19. kilomeetril, Keila-Joa sild üle Keila jõe tee 27. kilomeetril, Treppoja sild üle Treppoja tee 36. kilomeetril) ja 28 truupi. Teele jäävad järgmised bussipeatused: Tiskre oja, Kaluri, Tiskre, Kallaste, Tabasalu, Mere tee, Rannamõisa, Sõrve, Maasika, Ilmandu, Ranna tee, Muraste, Suurupi, Vääna-Viti, Vääna-Jõesuu, Viti, Naage, Türisalu, Metsakool, Keila-Joa, Med.punkt, Meremõisa, Tornimäe, Laulasmaa, Side tee, Klooga II, Treppoja ja Klooga. Teega ristub 7. kilomeetril Ranna tee, 9. kilomeetril Harku–Rannamõisa tee, 10. kilomeetril Liikva–Rannamõisa tee, 16. kilomeetril Suurupi tee, 17. kilomeetril Kiia – Vääna-Viti tee, 18. kilomeetril Viti tee, 27. kilomeetril Vääna – Keila-Joa tee ja Keila – Keila-Joa tee, 29. kilomeetril Keila-Joa siseteed, 33. kilomeetril Laulasmaa–Lohusalu tee ja Klooga aiandusühistu tee, 35. kilomeetril Klooga aiandusühistu tee ning 37. kilomeetril Klooga suvilate ja Kloogaranna mere tee. Tee on täies ulatuses asfaltkattega. Tee klass on kuni Liikva–Rannamõisa teeni III, edasi kuni Vääna jõeni on IV ja kuni Laulasmaa–Lohusalu teeni on V, kuid tõusul Türisalu pangale on tee klass III. Lõpuosa on klassita. Kuni Suurupi külani on liiklussagedus üle 6000 auto ööpäevas, edasi kuni Vääna-Jõesuu külani 3000–6000 autot ööpäevas ja tee lõpuosas 1000–3000 autot ööpäevas.[viide?] Kiiruspiirangud on Tabasalu alevikus (50 km/h), Liikva–Rannamõisa teeristil (70 km/h), Vääna-Jõesuus (50 ja 70 km/h), Keila-Joal (50 km/h) ja Kloogaranna külas (50 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad. 2020. aasta liiklussageduseks hinnati selle maantee kolmel lõigul üle 10 000 auto/ööpäevas, millega see oli üks suurima liikluskoormusega kõrvalmaanteedest Eestis. Liiklusloenduse tulemused 2020. aastal Teede Tehnokeskus, 2021
Suurupi tee

Suurupi tee (registrinumber 11392) on kõrvalmaantee Harku vallas Suurupi külas. Tee pikkus on 4,7 km. Tee saab alguse Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee 16. kilomeetril Suurupi, Muraste ja Viti küla piiril. Tee teeb Suurupi külas silmuse ja lõpeb iseenda 2. kilomeetril. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 5 truupi. Teele jääb 5 bussipeatust: Orase, Tuletorni, Suurupi, Kivi tee ja Sõpruse. Tee on põlevkivituhkbetoonkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 1000–3000 autot ööpäevas.
Albrecht von Brandenburg

Albrecht von Brandenburgi nime all võib olla tuntud mitu isikut: Albrecht von Brandenburg, Mainzi peapiiskop Albrecht von Hohenzollern, ka Albrecht von Brandenburg-Ansbach, Saksa ordu kõrgmeister ja esimene Preisimaa hertsog Johann Albrecht von Brandenburg
Johann Albrecht von Hohenzollern

Johann Albrecht von Hohenzollern ehk Johann Albrecht von Brandenburg-Ansbach (ka Johann Albrecht von Magdeburg või Johann Albrecht von Halberstadt; 20. september 1499 – 15. mai 1550) oli Brandenburg-Ansbach-Bayreuthi mittevalitsev markkrahv ja Magdeburgi peapiiskop ning Halberstadti piiskop. Tema isa oli Ansbachi markkrahv Friedrich II ja ema Kazimierz IV tütar Sophia. Tal oli 16 õde-venda, tema oli neist viieteistkümnes. Tuntumad tema vendadest olid Albrecht, kes oli Saksa ordu kõrgmeister ja hiljem esimene Preisimaa hertsog, ja Wilhelm, kes oli viimane Riia peapiiskop. Et Johann Albrecht oli vanuselt eelviimane vend, polnud tal ilmaliku pärandi saamiseks lootust ja talle valiti vaimuliku tee. 1523. aastal nimetas tema onupoeg, kardinal, Mainzi peapiiskop, Magdeburgi peapiiskop ja Halberstadti piiskop Albrecht ta Magdeburgi koadjuutoriks. 1541. aastal nimetati ta Magdeburgi ja Halberstadti asehalduriks, 1545. aastal, pärast Albrechti surma, sai ta aga mõlema valduse valitsejaks. Karl V kinnitas need valdused talle 1548. aastal. Ta püüdis takistada protestantluse levikut oma piiskopkondades, kuid küllaltki edutult. Kuigi veendunud katoliiklane, tegutses Johann Albrecht ka oma protestantliku venna Albrechti huvides, olles tema esindajaks nii paavsti kui ka keisri juures. Ta oli teatud aja orduprokuraatorina ametis ka Saksa ordu juures, kuid tal tekkisid tõsised vastuolud Saksa haruga, mis püüdis Preisimaad tema venna käest endale saada. Johann Albrecht toetas ka Wilhelmi saamist Riia peapiiskopiks. Christiane Schuchard, "Preußen, Franken, Rom. Der Briefwechsel zwischen Hochmeister Albrecht von Brandenburg und seinen Brüdern Johann Albrecht und Gumprecht", "Schriftkultur und Landesgeschichte: Studien zum südlichen Ostseeraum vom 12. bis zum 16. Jahrhundert (Mitteldeutsche Forschungen 115)", toim. Matthias Thumser, Köln etc: Böhlau, 1997, lk 219–239.
Kolloidkeemia

Kolloidkeemia on füüsikalise keemia haru, mis uurib pihussüsteeme, asetades rõhu eelkõige kolloidsüsteemidele, kus dispersse faasi osakeste läbimõõt on 10-7...10-9 m. Kolloidkeemias on oluline rõhk erinevate faaside piirpinnanähtuste uurimisel, näiteks hõlmab see nende pindpinevus-, absorptsioon-, adsorptsiooninähtusi. See teadusharu uurib ka kolloidsüsteemide moodustumist ja nende püsivust ajas, selgitades võimalusi kolloidsüsteemide plaanipärasele muutmisele. Kolloidkeemias leiab kajastust ka disperssete süsteemide elektrilised lahendused, eriti nende piirpindadel.
Argikeel

Argikeel on keelekuju, mida kasutatakse igapäevases suhtluses. Argikeel erineb kirjakeelest selle poolest, et pole esitatud väga kindlaid vorminõudeid, rääkida võib vabamalt. Tihti kasutatakse palju ka fraseologisme ning slängi. "Õigekeelsussõnaraamatus" tähistatakse argikeelseid sõnu märgendiga ARGI. Kõnekeel
Johannes IV (paavst)

Johannes IV (ladinapäraselt Ioannes IV) oli paavst 640–642. Ta oli 72. paavst. Johannes sündis Dalmaatsias ja võis mõnedel andmetel pärineda Solinist. Ta oli scholasticus Venantiuse poeg. Ta siirdus Rooma, oli Honorius I ajal 636 diakon ja seejärel ülemdiakon (kardinaldiakon). Johannes IV pühitseti paavstiks jõululaupäeval 24. detsembril 640, kui Bütsantsi keiser Herakleios I oli teda tunnustanud. Vakantsiperioodil saatis Johannes kirja Iiri vaimulikele. Tema nimi asus kirjas ülempreester Hilaruse järel. Samas kirjas nimetasid Hilarus ja primicerius Johannes end kiriku asevalitsejateks. Johannes IV pidas jaanuaris 641 sinodi, milles ta mõistis hukka monoteletismi kui ketserluse. Samuti mõistis ta hukka Konstantinoopoli eelmise patriarhi Sergios I, valitseva patriarhi Pyrrhos I ja Aleksandria patriarhi Cyruse. Keiser Herakleios I teatas paavstile vahetult enne oma surma saadetud kirjas, et "Ekthesise" koostamise eest vastutas Sergios I. Kui Pyrrhos I tunnustas "Ekthesist", taunis paavst teda keiser Konstantinos III-le saadetud kirjas. Paavst nõudis, et kõik Konstantinoopoli kuulutusetulpadel asuvad "Ekthesise" tekstid tuleb maha rebida. Johannes IV saatis vakantsiperioodil aastal 640 kirja Iiri vaimulikele, Connori piiskopile Dimmale ja Roscrea abtile Cronanile, milles ta keelustas iiri tava pidada ülestõusmispühi juutide ajaarvestuse järgi. Ta hoiatas vaimulikke pelagianismi eest. Tema ajal ehitati Lateraani palees kabel, mille paavst pühitses Dalmaatsia märtrite Venantiuse, Anastasiuse, Mauruse ja teiste märtrite auks. Sinna kabelisse viidi Dalmaatsia märtrite reliikviaid, mida polnud võimalik kodumaal hoida slaavlaste sissetungi tõttu. Johannes IV ordineeris 18 piiskoppi, 18 või 19 preestrit ja 5 diakonit. Tema ajal sai diakoniks (kardinaldiakon) hilisem paavst Theodorus I. Johannes IV soovis misjoneerida slaavlasi. Johannes IV saatis abt Martinuse Dalmaatsiasse ja Istriasse, et ta vabastaks lunaraha eest slaavlaste poolt võetud kristlastest pantvangid. Johannes IV ajal kaunistati mosaiikidega San Venanzio kabel Lateraani basiilikas ja San Stefano kabel. Ta lasi San Venanzio kabeli dekoreerida kahe hõbeornamendiga kaunistatud võlvkaarega. Johannes IV suri 12. oktoobril 642 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Surres pärandas ta vaimulikele rahalise pärandi. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Stamantina Rizou-Couroupos: Un nouveau fragment de la "cheleusis" d'Héraclius au pape Jean IV. J. Dummer, "Texte und Textkritik". Berlin, 1987: 531–532. Artikkel Johannes IV kohta. (inglise keeles) Artikkel Johannes IV kohta. (inglise keeles) 7. sajandi konsistooriumid. Johannes IV dokumendid.
Mai park

Mai park on park Tallinnas Nõmme linnaosas Mai tänava ja Raudtee tänava vahelisel alal.
Pärnu Noorte Puhkpilliorkester

Pärnu Noorte Puhkpilliorkester arenes välja Pärnu Ülejõe Gümnaasiumi puhkpilliorkestrist, kui dirigent Rein Vendla tõi kokku ühiselt pilli mängima mitmed andekad muusikahuvilised noored, kellest enamus olid pillimängu õppimist alles alustanud. Nii oli Pärnu Noorte Puhkpilliorkester algselt algajate ja juba edasijõudnumate koondorkester, kuid mängijate tase ja tahe on alati olnud märkimisväärne. Mitte kõik orkestri liikmed ei ole pärit Pärnust. Palju on ka mängijaid Sindist, Paikuselt, Viljandist, Vändrast, Suure-Jaanist ning Tallinnast ja Tartust. Igaüks käib kohal oma võimaluste piires siis kas ühel või mõlemal korral nädalas. Orkestrandid, kellest nüüdseks on saanud üliõpilased, leiavad samuti aega, et tulla korra või kaks Pärnusse orkestriproovi, mis näitab suurt pühendumust. Pärnu Noorte Puhkpilliorkester on esinenud korduvalt Soomes, Poolas ja Saksamaal, osalenud suviti Tartus toimuval puhkpillimuusika festivalil Mürtsub Pill. 2007. aastal osales orkester Eesti Noorteorkestrite konkursil kus teeniti välja Kulddiplom ja I kategooria. Samuti võeti esmakordselt osalaulupeost ning võeti see omale traditsiooniks. Orkester peab oma ametlikuks sünnikuupäevaks 29. aprilli 2005. aastal, mil osaleti konkursil Est-Nok 2005 (5. koht Pärnu Ülejõe Gümnaasiumi puhkpilliorkestri nime all). Pärnu linna muusika aastapreemia dirigendile Rein Vendlale "Eesti Noorteorkestrite Konkurss 2005 Tabasalus". Eesti Puhkpillimuusika Ühing. Vaadatud 31. oktoober 2008. Kerttu Kaldoja (20. oktoober 2006). "Muusikapreemia tõi orkestrile autohaagise". Eesti Päevaleht. MySpace (kuula muusikat) Pärnu Postimees 21.06.2006 Ametlik koduleht
In Spe

In Spe oli progressiivset rokki viljelev Eesti ansambel. Ansambli algatas Erkki-Sven Tüür 1979. aastal. Algne nimi kuni 1979.a lõpuni oli Esra. In Spe algkoosseisu kuulusid peale tema veel Anne Tüür, Mart Metsala, Toivo Kopli, Arvo Urb, Riho Sibul ja Peeter Brambat. Ansambliga on musitseerinud Jaanus Nõgisto, Ilmar Laisaar, Alo Mattiisen jpt. Eesti Heliloojate Liidu koduleht In Spe algkoosseis tuleb üheks kontserdiks kokku, ekspress.delfi.ee, 6. veebruar 2009 In Spe | Muusika.ee In Spe :: Ruja.ee In Spe andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles)
AMEX

American Stock Exchange ('Ameerika aktsiabörs', lühend AMEX) on Ühendriikide aktsiabörs, mis asub New Yorgis. Kuni 1929. aastani oli ta tuntud kui New York Curb Exchange. 17. jaanuaril 2008 teatas NYSE Euronext, et ostab American Stock Exchange'i 260 miljoni dollari eest aktsiates. 1. oktoobriks 2008 oli NYSE Euronext ostuprotsessi lõpule viinud. NYSE Euronext teatas, et börs ühendatakse Alternext Euroopa small-cap börsiga ja selle nimeks saab NYSE Alternext U.S. 2016. aastast kannab ta nime NYSE American. NYSE Klein, Maury (2001). Rainbow's End: The Crash of 1929. Oxford University Press. ISBN 0-19-513516-4. "NYSE Euronext to acquire American Stock Exchange". Business Wire. 16. jaanuar 2008. "NYSE Euronext Completes Acquisition of American Stock Exchange". 1. oktoober 2008. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. oktoober 2012. Vaadatud 26. oktoobril 2008. "Notice of upcoming NYSE system changes to support the NYSE/Amex Integration (NYSE Alternext U.S.)". 7. juuli 2008. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. märts 2013. Vaadatud 26. oktoobril 2008.