laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Meelis Ots

Meelis Ots (sündinud 10. augustil 1970 Tallinnas) on eesti loomakasvatusteadlane. Meelis Ots on teenistujate poeg. Lõpetas 1988 Tallinna 21. Keskkooli, 1993 loomakasvatajana EPMÜ, põllumajandusmagister (1999, EPMÜ), väitekiri "Looma- ja linnukasvatuses kasutatavad bioloogilised toimeained", põllumajandusdoktor (2005, EPMÜ), väitekiri "Energia- ja proteiiniallika mõju mikroobse proteiini sünteesile mäletsejalistel". Oli 1992–96 Tartu Seakasvatuse Katsejaama loomakasvatuspetsialist, 1997–2004 EPMÜ Loomakasvatuinstituudi spetsialist, teadur ja lektor, 2005– veterinaarmeditsiini ja loomakasvatusinstituudi lektor. Uurinud sigade nuuma- ja lihajõudlust, bioloogilisi toimeaineid ning proteiini kvaliteeti mäletsejate söötmisel. 20 teadustrükist. Somatotropiin – veiste jõudluse suurendaja. / Proc. from a symp. Dairy Production in Estonia – Today and Tomorrow. // Estonian Agricultural Univ. Tartu, June 7, Uppsala, 1999 Lähtekohad lüpsilehmade jõusööda söötmiseks silotüübiliste ratsioonide kasutamisel (kaasautor O. Kärt). // EPMÜ loomakasvatusinstituudi tead töid 70 (1999) The effect of barley meal on dairy cow's dry matter intake, allantoin excretion and microbial protein synthesis in feeding alfalfa silage ad libitum (kaasautor). // Agraarteadus (2001) 3 Prediction of the in vivo digestibility of grass silage from gas production kinetics (kaasautor). // J. Dairy Science 84 (2001 Temperatuuri mõjust rapsikoogi proteiini lõhustuvusele vatsas (kaasautor). // Agraarteadus (2003) 2 Effect of grain species on purine derivative excretion via urine in feeding leguminous silage to rams (kaasautor O. Kärt). // Veterinarija ir Zootechnika 44 (2003) 22 Jõusööda tärklise- ja proteiiniallika mõju uuslüpsiperioodil lüpsvate lehmade toodangule, toitainetega varustatusele ja mõningatele vere biokeemilistele näitajatele (kaasautor). // Agraarteadus XV (2004) 1 Piima karbamiidisisalduse ja ratsiooni toitefaktorite vahelistest seostest (kaasautorid O. Kärt, E. Rihma). // Agraarteadus XV (2004) 3 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Meelis Ots Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Aavo Otsar

Aavo Otsar (8. november 1941 Kohtla-Järve – 26. märts 2004 Tartu) oli eesti majandusteadlane. Aavo Otsar oli töölise poeg. Lõpetas 1960 Kohtla-Järve 5. Keskkooli, 1965 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna. Oli 1965–1968 Eesti NSV TA Majanduse Instituudi teadur, aastast 1968 TÜ raamatupidamise kateedri assistent, 1970–1992 vanemõpetaja, aastast 1992 rahanduse ja arvestuse instituudi õppeülesande täitja. Õpetanud finantsaruandluse analüüsi, maksuarvestust, ettevõtte majandusanalüüsi. Uurimisvaldkond: ettevõtete majandustegevuse analüüs. Pärast TÜ-st lahkumist töötas ettevõtteis pearaamatupidajana. Koos Moskva teadlastega osalenud uurimisprojektis "Tootmiskoondiste efektiivsuse suurendamise reservid" ja projektis "Tartu Kliinilise Lastehaigla kulude võrdlev analüüs". Üle 30 teadustrükise, sh 1 monograafia, õppevahendid ja õppemetoodilised materjalid. Ühiskondliku tarbimise planeerimisest. Tartu, 1974 Ühiskondlik tarbimine. Tallinn, 1976 Uusi meetodeid majandustegevuse analüüsis. Tartu, 1977 Ehitaja (tellija) finants-majandusliku tegevuse analüüs. Tartu, 1987 Tööstusettevõtete finantsseisundi analüüs. Tartu, 1988 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 355–356 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 121 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Rein Otsepp

Rein Otsepp (28. august 1935 Tallinn – 13. oktoober 2020) oli eesti majandusteadlane. Rein Otsepp oli raudteetöölise poeg. Ta lõpetas 1954. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, oli aastatel 1964–1967 TRÜ aspirant, majanduskandidaat (1968, TRÜ), väitekiri "Materiaalse vastutuse suhted ja toodangu kvaliteet". Aastatel 1959–1962 oli ta Tallinna TSN TK büroojuhataja, aseesimees ja esimehe abi, 1962–1992 TPI/TTÜ poliitilise ökonoomia (majandusteooria) kateedri õppejõud, 1973. aastast dotsent, 1981–1992 kateedri juhataja, 1992–1999 Eesti Krediidipanga osakonnajuhataja, 1999–2001 panga nõukogu esimees, aastast 2001 nõukogu liige; võttis osa panga loomis-, kujunemis- ja juhtimisprotsessist, ühtlasi oli 1999–2003 eraülikooli Veritas professor, 2003–2005 Audentese Ülikooli õppeülesande täitja. Uurinud tootjate majandusliku ja materiaalse vastutuse aspekte ja toodangu kvaliteedi probleeme. Pidanud loenguid ja ettekandeid Budapesti, Varssavi, Rostocki ja Praha kõrgkoolides. Ligi 70 teadustrükist. Rahvusvahelise tööjaotuse probleeme (kaasautorid T. Made, I. Soidra). Tallinn, 1981 Die Probleme der Wirtschaftliche Verantwörtlichkeiten. Rostock (Saksamaa), 1984 Felelösség az érdekeltségi rendszerben. Budapest, 1988 Stimuláció és szociális igazságosság. Budapest, 1988 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 363–367, 497 Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 344 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Liilia Otsmaa

Liilia Otsmaa (aastani 1955 Liilia Tint; 6. jaanuar 1925 Lasva, Võrumaa – 11. oktoober 2017) oli Eesti saksa filoloog. Liilia Otsmaa oli käsitöölise tütar. Lõpetas 1944 Võru 1. Keskkooli, 1949 Tartu Riikliku Ülikooli saksa filoloogia erialal. Stažeeris Leipzigi Ülikoolis. 1949–1951 Tartu Riikliku Ülikooli saksa filoloogia kateedri õpetaja, 1951–1954 aspirant, 1954–1966 õpetaja, 1966–1992 vanemõpetaja, 1992–1997 germaani-romaani osakonna lektor. Õpetanud saksa keelt, leksikoloogiat ja fraseoloogiat; koostanud õppevahendeid. Ta on maetud Tartu Pauluse kalmistule. Uurinud alamsaksa keele mõjusid eesti ja baltisakslaste saksa keelele, sealhulgas Balthasar Russowi "Liivimaa kroonikas". Umbes 20 teadustrükist. 1996–1997 Tartu Ülikooli medal Texte für Physiker. Tallinn, 1958 Saksa keele õpik algajaile: kõrgematele õppeasutustele (kaasautorid A. Habermann, V. Liiv). Tartu, 1961, 2. trükk 1963; Tallinn, 1964; 2. trükk 1970 Eesti laenudest balti alamsaksa keeles. // TÜ Toimetised 131 (1963) Alamsaksa keelest Baltimail XIII–XVI sajandil. // TÜ Toimetised 149 (1964) О русских заимствованиях в балтийском ниженемецком языке. // Linguistica. 6. Tartu, 1975 Zur verbalen Wortverbindungen in der livländischen Chronik von Balthasar Russov. // TÜ Toimetised 713 (1985) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu kalmistute kaardirakendus "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 234 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 121 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Svea Otsmaa

Svea Otsmaa (aastani 1956 Svea Palis; sündinud 18. oktoobril 1932 Tallinnas) on eesti majandusteadlane. Lõpetas 1950 Tallinna 7. Keskkooli, 1956 TPI ehitusinsenerina, 1965 Eesti NSV TA Majanduse Instituudi (MI) aspirantuuri, majanduskandidaat (1967, Eesti TA), väitekiri "Monteeritavate ehituskonstruktsioonide unifitseerimise majanduslik efektiivsus ja optimaalne tase". Oli 1959–62 ja 1965–68 MI teadur, 1968–71 TPI vanemõpetaja, 1971–94 ehitustootluse instituudi ehitusökonoomika ja juhtimise õppetooli dotsent. Uurimisvaldkond: ehituse ja ehitusmaterjalide tööstuse ökonoomika, sh monteeritavate raudbetoondetailide ja konstruktsioonide unifitseerimine. Üle 40 teadustrükise. Matemaatiliste meetodite rakendamine ehitusökonoomikas I. Tallinn, 1973 Matemaatiliste meetodite rakendamine ehitusökonoomikas II. Tallinn, 1978 Matemaatiliste meetodite rakendamine ehitusökonoomikas III. Tallinn, 1983 Ehitusökonoomika küsimusi (kaasautor). Tallinn, 1996 Ettevõtte ökonoomika probleeme (kaasautor) Tallinn, 1999 Svea Otsmaa on teenistujate tütar, tehnikateadlase Vello Otsmaa abikaasa ja füüsiku Hele Siimoni ema. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Svea Otsmaa Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Vello Otsmaa

Vello Otsmaa (29. märts 1932 Tallinn – 18. august 2021) oli eesti tehnikateadlane. Vello Otsmaa on ametniku poeg. Lõpetas 1951 Tallinna 22. Keskkooli, 1956 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ehitusteaduskonna. 1958–1961 TPI aspirant, tehnikakandidaat (1963, Tallinna Polütehniline Instituut), väitekiri "Pika ringsilindrilise raudbetoonkooriku põikjõu-piirolukorra eksperimentaalne uurimine". Oli 1961–1963 TPI ehituskonstruktsioonide kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1964–1992 dotsent, 1992–2001 Tallinna Tehnikaülikooli raudbetoonkonstruktsioonide õppetooli juhataja-aseprofessor ja ehitiste projekteerimise instituudi direktor, 2001– dotsent, õppetooli juhataja. Loengute põhiaineks olid raudbetoonkonstruktsioonid, selle kõrval ka tugevusõpetus ja ehitiste katsetamine. Uurimisvaldkonnad: koorikute teoorias käsitlenud silindriliste raudbetoonkoorikute arvutamist kandevõime piirseisundeis; raudbetooni teoorias mitmesuguste varraskonstruktsioonide põikjõukindlust, samuti pingbetoonkonstruktsioonide arvutamist. Konsulteerinud raudbetoonkonstruktsioonide projekteerimist ja ehitamist, juhtinud vastutusrikaste ehitiste katsetamist. Korraldanud teaduskonverentse. Mitmete nõukogude ja organisatsioonide liige, sh TPI ehitusalase erialanõukogu teadussekretär (1976–1991). Üle 30 teadustrükise. Экспериментальные исследования предельного состояния железобетонных цилиндрических оболочек. // Тр. ТПИ 202 (1963) Совершенствование расчетной схемы коротких элементов при действии поперечных сил. // Бетон и железобетон (1983) 2 Определение наиболее опасного по поперечной силе наклонного сечения изгибаемого элемента. // Бетон и железобетон (1988) 1 Raudbetoonkonstruktsioonid. Eelpingestamata raudbetoonelementide kandepiirseisundid. EPN 2/AM-1. Eesti Ehitusteave, 1999 Raudbetoonkonstruktsioonid. Pingebetoonkonstruktsioonid. Arvutusalused. Kandepiirseisundid. EPN 2/AM-2. Eesti Ehitusteave, 2000 Mõtteid Heinrich Laulust. // TTÜ aastaraamat 2000. Tallinn 2001 Raudbetoonkonstruktsioonid. Ehituskonstruktori käsiraamat 2. Tallinn 2002 Betoonkonstruktsioonide arvutamine. Tallinna Tehnikaülikool, Eesti Betooniühing, 2014 Tema abikaasa oli majandusteadlane Svea Otsmaa, nende tütar oli füüsik Hele Siimon. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Ehitusinsenerid TPI-st. Tallinn 1986, 218 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn 1986, 234, 440, 442, 497 Vello Otsmaa Eesti Teadusinfosüsteemis Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Raimond Otsman

Raimond Otsman (aastani 1941 Raimond Otsmann, 5. oktoober 1916 Gattšina, Venemaa – 18. detsember 2002 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane. Raimond Otsman oli vedurijuhi poeg. Lõpetas 1935 Tallinna Reaalkooli. Õppis 1935 ja 1936 Tallinna Konservatooriumis (ühtlasi mängis orkestris Kuldne Seitse) ja Riigi Kunsttööstuskoolis skulptuuri. 1936–1937 oli ajateenistuses Eesti kaitseväes, lõpetas Tallinna sõjakooli aspirantide kursuse, 1937–1941 õppis TTÜ-s. 1941 mobiliseeriti Punaarmeesse, lõpetas 1943 leitnandina suurtükiväekooli. Tema sõjatee lõppes 1945 Eesti Laskurkorpuse suurtükiväedivisjoni staabiülemana. Lõpetas 1947 TPI ehitusteaduskonna, tehnikakandidaat (1955, TPI), väitekiri "Kukersiitpõlevkivi tolmkütte tsükloontuha kasutamine vastutusrikkamate ehitusdetailide tootmisel". Oli 1947–1951 TPI vanemlaborant, nooremteadur ja assistent, 1951–1975 TPI ehituskonstruktsioonide kateedri vanemõpetaja ja dotsent, 1975–1981 ehitusmaterjalide kateedri dotsent. Uurimisvaldkond: ehitusmaterjalid, peamiselt tolmpõlevkivituhk ja sellest valmistatavad tooted. Rahvamajanduse Saavutuste Näituse pronks- (1963) ja hõbemedal (1965), Nõukogude Eesti preemia (1972, kollektiivis). 30 teadustrükist, 3 autoritunnistust. Raimond Otsman harrastas skulptuuri. Ehitusmaterjalid 2. Laboratoorsete tööde katsemetoodika. Tallinn, 1966 Ehitusmaterjalid. Tallinn, 1976 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Ehitusinsenerid TPI-st. Tallinn, 1986, 218 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 148, 191, 243, 456, 458, 497 TTÜ aastaraamat 2003. Tallinn, 2004, 394–395 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Mikk Otsmann

Mikk Otsmann (sündinud 15. juulil 1944 Pärnus) on eesti geofüüsik. Mikk Otsmann on õpetaja poeg. Ta on lõpetanud 1962. aastal Pärnu 4. Keskkooli ja 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (kus õppis füüsikaosakonnas). Ta on olnud aastatel 1973–1990 Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi nooremteadur, 1990–1992 Ökoloogia Instituudi teadur ja 1992. aastast Tartu Ülikooli Eesti Mereinstituudi teadur. Uurimisvaldkond: Läänemere ja Eesti suurjärvede ökosüsteem, selle modelleerimine. Üle 40 teaduspublikatsiooni. A model for water exchange between the Baltic Sea and the Gulf of Riga (kaasautorid V. Astok, Ü. Suursaar). // Nordic Hydrology 28 (1997). Water exchange as the main physical process in semi-enclosed marine systems: the Gulf of Riga case (kaasautor).// Hydrobiol. 393 (1999). Modelling currents along the western coast of Estonia as superposition of Helmholtz oscillators (kaasautorid Ü. Suursaar, T. Kullas).// Coastal Eng. and Marina Developments. Southampton, Boston, 3 (1999). The oscillatory nature of the flows in the system of straits and small semienclosed basins of the Baltic Sea (kaasautorid Ü. Suursaar, T. Kullas). // Continental Shelf Res. 21 (2001). Modelling of extreme sea levels in the coastal waters of West Estonia (kaasautor). // Continental Shelf Res. 22 (2002). Extreme sea level events in the coastal waters of western Estonia (kaasautor).// J. Sea Res. 49 (2003). Cyclone Gudrun in January 2005 and modelling its hydrodynamic consequences in the Estonian coastal waters (kaasautor).// Boreal Envir. Res. 11 (2006). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Mikk Otsmann Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Rein Otson

Rein Otson (28. november 1939 Rakvere – 18. september 1997 Ottawa) oli eesti päritolu Kanada keemik. Lahkus 1944 koos vanematega Eestist, elas aastast 1951 Kanadas. Lõpetas 1964 Montrealis Sir George Williamsi Ülikooli, Ph.D. (1972, Carletoni Ülikool). Oli aastast 1972 Kanada Tervishoiuministeeriumi teadur ja vanemteadur. Kuulus võrkpallis ka Kanada koondisse. Tema ema Susanna ja õde Lüüli Elliott lõid Rein Otsoni mälestusfondi (Rein Otson Memorial Graduate Scholarship), mis jagab stipendiume Toronto Ülikoolis õppimiseks. Uurimusi keskkonnatervishoiu ja -seire alalt. Oli õhu- ja veesaastet põhjustava inimmõju rahvusvaheliselt tunnustatud eriteadlane ja ekspert. Juhtis nii Kanada kui ka rahvusvahelisi projekte, sh 1992–1994 kolme Eestiga seotud projekti; oli mitme teadusajakirja, sh Eesti TA Toimetiste keemiaseeria kolleegiumi liige. Environmental health and monitoring in Estonia (kaasautorid U. Kirso, T. Kaur). // Archives of Industrial Hygiene and Toxicol. 47 (1996) Application of an automated HS-GC method in partition coefficient determination for xylenes and ethylbenzene in rat tissues (kaasautorid P. Kumarathasani, I. Chuga). // Chemosphere (1998) 37 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Mõni sõna Kanada võrkpallist volley.ee, 10. august 2011 Rein Otsoni mälestusstipendium Toronto Ülikooli[alaline kõdulink] Eesti entsüklopeedia 14, 348 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Aadu Ott

Aadu Ott (14. märts 1940 Tallinn – 12. jaanuar 2020 Göteborg) oli Rootsi ja eesti füüsik. Aadu Ott oli prokuröri poeg. Ta omandas Boråsis (Rootsi) keskhariduse, lõpetas 1962 Göteborgi Ülikooli filosoofiakandidaadina matemaatika ja füüsika erialal, fil. lic. (füüsika, 1965, samas), täiendas end 1969 Rootsi-Ameerika sihtasutuse stipendiaadina Arizona Ülikoolis (Tucson), Ph.D. (füüsika, 1970, Göteborgi Ülikool), väitekiri "Mobility Studies of Impurities, Thermal Effects and Matrix Atoms in Lithium Metal". Oli aastast 1963 Göteborgi Ülikooli füüsika instituudi assistent ja aastast 1971 Gislavedi keskkooli matemaatika ja füüsika lektor. Ta on uurinud difusiooni liitiumis. Arvukalt teadustrükiseid. Isotope Inter-Diffusion in Solid Lithium Metal (kaasautor). // Z. Naturforsch 23a, 771 (1968) Interstitial-Like Diffusion of Copper in Lithium. // J. Appl. Phys. 40, 2395 (1969) Slowly Diffusing Impurities in Lithium Metal (kaasautorid A. Lodding, D. Lazarus). // Phys. Rev. 188, 1088 (1969) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 86 Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühenduse arhiiv (isikutoimik) Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Paul Ott

Paul Ott (6. veebruar 1930 Otepää vald, Tartumaa – 6. november 2010) oli eesti metsateadlane. Paul Ott on väiketalupidajast sepa poeg ja Ingmar Oti isa. Lõpetas 1949 Otepää Keskkooli, 1954 EPA metsanduse ja maaparanduse teaduskonna, 1965 aspirantuuri. Täiendas end 1970 ja 1985 Moskva Metsatehnika Instituudi täienduskursustel. Oli 1954–62 EPA metsakasvatuse kateedri vanemlaborant, 1965–66 vaneminsener, 1966–89 assistent, 1989–92 vanemõpetaja, 1992– EPMÜ metsakasvatuse õppetooli vanemõpetaja, aastast 1996 dotsent. Pidanud loenguid botaanikast, metsanduse alustest, dendroloogiast, metsakultuuridest, -kasvatusest ja -selektsioonist, aastast 1975 metsandusteaduskonna õppe- ja menetluspraktika üldjuhendaja. Uurinud kase vorme, eriti maarjakaske (karjala kaske). Töid kaseseemnete kvaliteedi, kase istutusmaterjali kasvatamise ja kase vormide leviku, kasvatamise ja kvaliteedi kohta. LUS-i ja Metsaseltsi liige. 15 teadustrükist. Kase istutusmaterjali kasvatamisest. // EPA teaduslike tööde kogumik 41 (1968) Arukase seemnekandvusest ja seemnete kvaliteedist. // EPA teaduslike tööde kogumik 50 (1968) Kase morfoloogiliste vormide metsaselektsioonilisest tähtsusest. // EPA teaduslike tööde kogumik 60 (1969) Maarjakask Eesti NSV-s. // EPA teaduslike tööde kogumik 128 (1980) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 101 Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, 139–140 Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 113 Agraarteadus (1990) 2, 261 Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsandusteaduskond 1951–1958. Trt, 2001, 38 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Roman Ott

Roman Ott (27. mai 1917 Tallinn – 30. juuni 1995 Tallinn) oli eesti keemik. Roman Ott oli raamatupidaja poeg. Lõpetas 1936 Tartu Poeglaste Gümnaasiumi, 1947 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemia-mäeteaduskonna keemiainsenerina, tehnikakandidaat (1957, TPI), väitekiri "Silikaltsiidi korrosiooni uurimine". Oli 1947–67 TPI laborant ning anorgaanilise ja orgaanilise keemia labori assistent, 1967–82 analüütilise ja anorgaanilise keemia õppejõud, aastast 1967 dotsent. Peamised loengukursused anorgaanilisest ja analüütilisest keemiast. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. Uurimisvaldkonnad: keskkonnakaitse, raskmetallide, eriti elavhõbeda levik ja dünaamika looduses. Avaldanud töid ka põlevkiviõli ümbertöötamisest ja turba kasutamisest nafta kõrvaldamiseks veekogudest, samuti keemiaõpikuid. Esinenud teaduskonverentsidel Soomes, Rootsis ja Taanis. 1976 osales uurimislaeval "Musson" NSVL-Rootsi ühises keemiaalases uurimisekspeditsioonis Läänemerel. Eesti Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjoni ja Eesti Keemia Seltsi liige. Nõukogude Eesti preemia (1950, kollektiivis). 75 teadustrükist. Kaltsiumglükonaadi valmistamisest elektrooksüdatsioonil (kaasautor). // Teaduslik-tehniline kogumik 9 (1948) Üldise keemia ülesannete kogu (kaasautorid A. Piksarv, E. Talts). Tallinn, 1961, 2. trükk 1969, 3. trükk 1983 Praktilisi töid üldises keemias (kaasautor). Tallinn, 1963 Kvalitatiivse poolmikroanalüüsi praktikumi juhend (kaasautor). Tallinn, 1965, 2. trükk 1968 Mercury in the Southern Part of the Gulf of Finland (kaasautor). // Finnish Marine Res. 247 (1980) Heavy metals in some Estonian lake sediments (kaasautor). // Environmental contamination. Proc. Conf. Morges, Switzerland, 1992 Tema abikaasa Juta Ott oli õpetaja. Tema lapselaps on filosoof Margus Ott. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Kalmistute register HAUDI Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 272, 275–276, 437, 497 Hödrejärv, H. Heinrich Vilboki ja Roman Otti teaduslik ja pedagoogiline tegevus. // Insenerikultuur Eestis 3. Tallinn, 1997, 43–49 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Roman Ott ja Heinrich Vilbok Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Herbert Joseph Alexander Ottas

Herbert Joseph Alexander Ottas (31. märts (vkj 12. aprill) 1897 Tartu – 11. juuni 1985 Tartu) oli eesti keemik. Herbert Joseph Alexander Ottas oli maalri poeg. Lõpetas 1916 Tartu Reaalkooli. Õppis Riia Polütehnilises Instituudis ja 1921–1925 Tartu Ülikoolis, lõpetas 1925 mag. chem. techn. kraadiga (ümber atesteeritud keemiakandidaadiks 1949), väitekiri "Spiritus, Spiritusgemische und Kukkersitöl als Betriebsstoffe für leichte Motoren in Eesti". Oli 1925–1928 keemik-pürotehnik Sõjaministeeriumis, 1929–1940 Tallinnas värvimistööstuse Livo keemik, siis juhataja ja omanik. Sai patendi põlevkiviainetest väävelvärvainete valmistamise kohta, alustas selles valdkonnas professor Paul Kogermani juhendamisel doktoritööd. 1941. aastal saadeti 5 aastaks asumisele. Vabanes ennetähtaegselt, töötas Volskis (Saraatovi oblastis) keemikuna. 1945 naasis Eestisse. Oli 1945–46 Tartu Riikliku Ülikooli anorgaanilise keemia kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1946–1948 dotsent, 1948–1953 analüütilise keemia kateedri juhataja, dotsent, 1953–1955 dotsent. Luges anorgaanilise ja analüütilise keemia kursusi, keemia analüüsimeetodeid ning mikroanalüüsi. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, I, 175 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 122 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 298 TÜ Keemiaosakond (1947–72). Tartu, 1972, 73, 107, 116 TÜ keemiaosakond 1947–2000, 17 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.