laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jamesoni retk

Jamesoni retk oli sõjaretk, mille viis 29. detsembrist 1895 kuni 2. jaanuarini 1896 Cecil Rhodesi käsul Lõuna-Aafrika Vabariiki ehk Transvaali läbi Briti koloniaaltegelane Leander Starr Jameson. Selles osales umbes 500 Briti Lõuna-Aafrika Kompanii meest, kes sisenesid uusaasta nädalavahetusel Transvaali Rodeesiast. Sellel ajal oli Lõuna-Aafrika Vabariigi riigipresident Paul Kruger, keda Rhodes ei sallinud. Brittide eesmärk oli tekitada Transvaalis briti tööliste mäss, kuid see ebaõnnestus. Üle piiri tunginud töölisi kutsuti Johannesburgi vandenõulasteks. Nende ülesanne oli värvata Transvaalist veel mehi ja valmistuda võimupöördeks, kuid haarang ebaõnnestus ja mässu ei tekkinud. Saavutati hoopis vastupidine tulemus: Briti valitsus jäi häbisse, Cecil Rhodes tagandati Kapi koloonia peaministriametist ja buurid said Transvaali ja selle kullakaevanduste üle veel kindlama kontrolli. Lisaks nõrgenes sellega Rodeesia kaitsevõime ning vaid mõni kuu hiljem algas teine matabele sõda (1896–1897). Jamesoni sõjaretk oli ka üks teise buuri sõja põhjustest. Lõuna-Aafrika Vabariigi ajalugu Teine buuri sõda Teine matabele sõda Fitzpatrick, James Percy (1899). "VI. The Invasion". The Transvaal from Within: A Private Record of Public Affairs. London: William Heinemann. Ash, Chris (2012). The If Man: Dr Leander Starr Jameson, the Inspiration for Kipling's Masterpiece. Helion & Company. ISBN 978-1-907677-74-8. Blainey, G. (1965). "Lost Causes of the Jameson Raid". The Economic History Review. 18 (2): 350–366. DOI:10.2307/2592099. ISSN 0013-0117. JSTOR 2592099. Gordon, C. T. (1970). The growth of Boer opposition to Kruger, 1890-1895. Oxford: University Press. ISBN 978-0-19-637101-6. Holli, Melvin G. "Joseph Chamberlain and the Jameson Raid: A Bibliographical Survey". Journal of British Studies 3#2 1964, pp. 152–166. online. Longford, Elizabeth (1982) [1960]. Jameson's Raid: the prelude to the Boer War. Jonathan Ball. ISBN 9780868500379. A revision of Jameson's Raid. Weidenfeld and Nicolson. 1960. ISBN 9780297781363.. Author's full name: Elizabeth Harman Pakenham, countess of Longford. Mendelsohn, Richard (2007). "Blainey and the Jameson Raid: the debate renewed" (PDF). Journal of Southern African Studies. 6 (2): 157–170. DOI:10.1080/03057078008708012. ISSN 0305-7070. Onselen, Charles van. The Cowboy Capitalist: John Hays Hammond, the American West, and the Jameson Raid(University of Virginia Press, 2018) Porter, Andrew N. (1980). The Origins of the South African War: Joseph Chamberlain and the Diplomacy of Imperialism, 1895-99. Manchester University Press. ISBN 978-0-7190-0763-7. Roberts, Andrew (2000). "Ch. 37". Salisbury: Victorian Titan. Phoenix. ISBN 978-0-7538-1091-0. Rhoodie, D.O. (1967). Conspirators in Conflict: A Study of the Johannesburg Reform Committee and its Role in the Conspiracy Against the South African Republic. Tafelberg-Uiygewers. Van Der Poel, Jean (1951). The Jameson Raid. Oxford: University Press. Van Hartesveldt, Fred R. (2000). The Boer War: Historiography and Annotated Bibliography. Greenwood Publishing Group. ISBN 978-0-313-30627-3.
Leander Starr Jameson

Leander Starr Jameson (9. veebruar 1853 – 26. november 1917) oli Suurbritannia koloniaalpoliitik. Ta on tuntud ebaõnnestunud Jamesoni retke korraldamise pärast. Ash, Chris (2012). The If Man: Dr Leander Starr Jameson, the Inspiration for Kipling's Masterpiece. Helion & Company. ISBN 978-1-920143-58-9. Bower, Graham (2002). Deryck Marshall Schreuder; Jeffrey Butler (toim-d). Sir Graham Bower's Secret History of the Jameson Raid and the South African Crisis, 1895-1902. The Van Riebeeck Society. ISBN 978-0-9584112-9-5. Colvin, Ian Duncan (1922). The Life of Jameson. Kd 1. London: Edward Arnold. Colvin, Ian Duncan (1923). The Life of Jameson. Kd 2. London: Edward Arnold. Cousins, A. (2004). "Review of Deryck Schreuder and Jeffrey Butler, 'Sir Graham Bower's Secret History of the Jameson Raid and the South African Crisis, 1895–1902'". History. Blackwell. 89 (295): 434–448. DOI:10.1111/j.1468-229X.2004.00308.x. ISSN 0018-2648. Kipling, Rudyard (1937). Something of Myself. Macmillan. Krout, Mary Hannah (1899). A Looker on in London. New York: Dodd, Mead and Company. Longford, E. (1982). Jameson's Raid: The Prelude to the Boer War (2nd ed.). Johannesburg: Jonathan Ball. McCracken, J. L. (1967). The Cape parliament, 1854-1910. Oxford: Clarendon. Seymour Fort, George (1918). Dr. Jameson. London: Hurst and Blackett. ISBN 9781354681855. Wells, Arthur Walter (1956). Southern Africa, To-day & Yesterday. Dent.
Levice ringkond

Levice ringkond (slovaki keeles Okres Levice, ungari keeles Lévai járás) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Slovakkias Nitra maakonna idaosas. Levice ringkond piirneb kagus ja lõunas Ungariga. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Levice ringkonna elanikest slovakke 71,15%, ungarlasi 21,16%, mustlasi 0,69% ja tšehhe 0,48%. Rahvus oli teadmata 5,94%-l elanikest. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Number of population by ethnicity in the district Levice at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 8. septembril 2024
Longvilliers (Pas-de-Calais)

Longvilliers (1997. aastani Longvillers) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Longvilliers asub 9 km Montreuil-sur-Merist põhja pool tee D146 ääres ja Dordonne'i jõe orus. Seal pole poode, kuid see on piisavalt lähedal Frencqile (5 km), Montreuil-sur-Merile ja Étaples'ile (10 km). Ümbritsev ala pakub vaateid ja jalutuskäike maal. 15. sajandi kirik 16. sajandi lossi varemed Tsistertslaste kloostri jäljed, 12. sajandist Tatéville'i mõisahoone jäänused, 1586. aastast Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Levoča ringkond

Levoča ringkond (slovaki keeles Okres Levoča) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Slovakkias Prešovi maakonna lõunaosas. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Levoča ringkonna elanikest slovakke 91,83%, mustlasi 3,57% ja russiine 0,67%. Rahvus oli teadmata 3,39%-l inimestest. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Number of population by ethnicity in the district Levoča at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 8. septembril 2024
Maresville

Maresville on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Maresville asub 6 km Montreuil-sur-Merist põhja pool, tee D146 ääres. Linnas ei ole poode, kuid seal asub väike talu koos tootepoega ja kaunis 15. sajandi St. Mauri kirik. Seal on väike hotell, millel on suurepärane maine, ja restoran, mis tõmbab inimesi ligi mitme kilomeetri kauguselt. Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Paul Kruger

Stephanus Johannes Paulus Kruger (10. oktoober 1825 – 14. juuli 1904) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik, president aastatel 1883–1900. Ta oli rahvusvahelisel tasandil buuride (Lõuna-Aafrika Vabariigi ja Oranja Vaba Riigi) eestkõneleja Briti impeeriumi vastu näiteks teise buuri sõja ajal 1899–1902. Ta on mõnes mõttes afrikandrite rahvuskangelane. Kruger sündis Kapi koloonia idaosas ja võttis lapsena 1830. aastatel osa suurest rändest. Ta ei käinud koolis, kuid teda õpetas buuride juht Andries Pretorius. Aastal 1852 oli ta Sandi jõe konventsiooni allkirjastamise juures ning pärast seda osales Lõuna-Aafrika Vabariigi tekkimise juures buuri komandode juhi ja läbirääkijana. Aastast 1863 oli ta kümmekond aastat kindralkomandant, kuni ta pärast Thomas François Burgersi presidendiks valimist tagasi astus. Märtsis 1877 sai Krugerist Transvaali asepresident, varsti pärast seda annekteeris Suurbritannia Lõuna-Aafrika Vabariigi. Järgmise kolme aasta jooksul osales ta kahe delegatsiooni juhina Londonis läbirääkimistel, et Transvaal taasiseseisvuks. Temast sai Lõuna-Aafrika Vabariigi juhtiv vabadusvõitleja ning tema püüdlused päädisid Transvaali võiduga esimeses buuri sõjas 1880–1881. Aastani 1883 oli ta osa valitsustriumviraadist ning pärast seda sai temast president. Aastal 1884 reisis Kruger taas Londonisse, kus allkirjastati Londoni konventsioon, millega Suurbritannia tunnustas Lõuna-Aafrika Vabariigi iseseisvust. Kuna Transvaali rändas 1886. aasta Witwatersrandi kullapalaviku käigus sisse tuhandeid peamiselt briti päritolu asunikke (uitlandereid), tekkis Lõuna-Aafrika Vabariigis olukord, et suure osa maksutulust maksid valimisõiguseta inimesed. Valitsus jäi täielikult buuri maaomanike kontrolli alla. Pinged brittide ja buuride vahel iseloomustasid kogu Krugeri presidendiaega, eriti pingelised olid Jamesoni retk ja teine buuri sõda. Kui teine buuri sõda 1900. aastal brittide kasuks hakkas minema, põgenes Kruger Euroopasse ning oli elu lõpuni eksiilis, kuna keeldus pärast brittide võitu naasmast. Ta suri 1904. aastal 78-aastasena Šveitsis, säilmed toodi tagasi Aafrikasse ning ta maeti Pretoriasse. Fisher, John (1974). Paul Kruger: His Life and Times. London: Secker & Warburg. ISBN 978-0436157035. Gordon, Cecil Theodore. The growth of Boer opposition to Kruger, 1890–1895 (Oxford University Press, 1970). Marais, Johannes S. The fall of Kruger's republic (Oxford UP, 1961). Nathan, Manfred (1941). Paul Kruger, His Life and Times. Durban: Knox. OCLC 222482253. Meintjes, Johannes. President Paul Kruger: A Biography (Weidenfeld & Nicolson, 1974). Pakenham, Thomas. The Boer War (1979). In other languages Krüger, D W (1961). Paul Kruger, Volume 1: 1825–83 (afrikaani). Johannesburg: Dagbreek-Boekhandel. OCLC 8384883. Krüger, D W (1963). Paul Kruger, Volume 2: 1883–1904 (afrikaani). Johannesburg: Dagbreek-Boekhandel. OCLC 8384883. Smit, F P (1951). Die Staatsopvattinge van Paul Kruger (afrikaani). Pretoria: J L van Schaik. OCLC 35091695. Van Oordt, Johan Frederik (1898). Paul Kruger en de Opkomst van de Zuid-Afrikaansche Republiek (hollandi). Amsterdam: Dusseau. OCLC 10634821.
Merlimont

Merlimont on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Merlimont asub Prantsusmaa rannikul, La Manche'i kaldal. Pikad laiad liivarannad ja tohutud liivaluited on kõige ilmsemad omadused. Bagatelle, teemapark, avati 1955. aastal Vallamaja Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Vettehüpped 2024. aasta suveolümpiamängudel

Vettehüppevõistlused 2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis peeti 27. juulist 10. augustini 2024 Pariisi veekeskuses. Nendel mängudel võistles kaheksal medalivõistlusel kokku 136 vettehüppajat, mis jagunesid võrdselt meeste ja naiste vahel (neli soo kohta nii individuaalses kui ka paarishüppetes), mis on sama palju kui 2020. aastal Tokyos. Esimest korda võitsid Hiina vettehüppajad kõik võimalikud võistlused, võites rekordilised kaheksa kuldmedalit. Suurbritannia ei võitnud esimest korda pärast 2012. aastat kuldmedaleid, küll aga rahvusrekordi viis medalit, ainsana peale Hiina võitnud rohkem kui kaks medalit, ning on kolmandatel järjestikustel mängudel tabelis teisel kohal.   *   Korraldajariik (Prantsusmaa) Vettehüpped Pariis 2024 ametlikul kodulehel
Gina Marie Rzucidlo

Gina Marie Rzucidlo (28. jaanuar 1978 Auburn, Worcesteri maakond – 7. oktoober 2023 Xixabangma, Tiibet) oli poola juurtega ameerika alpinist. Mägironijana oli ta tõusnud seitsme tipu klubi raames kõigile seitsmele eri paigus asuvaile kõrgeimatele mäetippudele (viimane tipp 2019. aastal). Ta üritas ka saada esimeseks ameerika naismägironijaks, kes on roninud kõigi (14) üle 8000 meetri kõrguste mägede tippu. Seda tihedas konkurentsis kaasmaalase Anna Gutuga. 2023. aasta septembri seisuga oli Rzucidlol edukalt ronitud 12 kaheksatuhandelist tippu. Teha jäi tal kaks tippu (Cho Oyu ja Xixabangma). Esimese otsa ronitakse tavaliselt mäe põhjaküljelt Tiibetis, teine asub tervikuna Tiibetis. Ronimisload Hiinast olid hangitud ja 2023. aasta septembri lõpus oli Rzucidlo juba Tiibetis (nagu ka Gutugi). 1. oktoobril 2023 tõusis ta Cho Oyu tippu. Seejärel viis helikopter Rzucidlo ja tema meeskonna Xixabangma baaslaagisse (vahemaa umbes 70 km). Tipputõusu tegi ta koos oma giidi, tugeva šerpa mägironija Tenjen Sherpaga. Puhkenud laviinis jäid nad mõlemad kadunuks. Rzucidlo kuulutati surnuks 7. oktoobril 2023. Ka samal ajal tipuüritust teinud Anna Gutu hukkus koos oma giidiga laviinis. Mõni päev pärast traagilisi sündmusi märkis Tracee Metcalfe ajakirjanikule, et konkurents Rzucidlo ja Gutu vahel oli viimase kolme kuuga muutunud mürgiseks. "Ma arvan, et Gina oli väga huvitatud sellest, et olla esimene USA naine, kes läbis kõik 14 tippu," ütles Metcalfe. "Ta oli üllatunud, kui kiiresti suutis Anna nende peale ronida." Rzucidlo’s mountain climbing achievements. boston.com, 10. oktoober 2023 New 8K Collectors Table Women. 8000ers.com, 29. jaanuar 2024 Ascents - Autumn 2023 – Cho Oyu. himalayandatabase.com Angela Benavides. " What Happened on Shishapangma: The Climbers Speak Out". explorersweb.com, 10. oktoober 2023
Anna Gutu

Anna Gutu (1991 Odessa, Ukraina – 7. oktoober 2023 Xixabangma, Tiibet) oli Ukrainast pärit ameerika alpinist. Mägironijana üritas ta saada esimeseks ameerika naismägironijaks, kes on roninud kõigi (14) üle 8000 meetri kõrguste mägede tippu. Seda tihedas konkurentsis kaasmaalase Gina Marie Rzucidloga. 2023. aasta septembri seisuga oli Anna Gutul edukalt ronitud 12 kaheksatuhandelist tippu. Tal jäi teha kaks tippu (Cho Oyu ja Xixabangma). Esimese otsa ronitakse tavaliselt mäe põhjaküljelt Tiibetis, teine asub tervikuna Tiibetis. Ronimisload Hiinast olid hangitud ja 2023. aasta septembri lõpus oli Gutu juba Tiibetis (nagu ka Rzucidlogi). 2. oktoobril 2023 õnnestus tal tõusta Cho Oyu tippu. Seejärel viis helikopter Gutu ja tema meeskonna Xixabangma baaslaagisse (vahemaa umbes 70 km). Tipputõusu tegi ta koos oma giidi Mingmar Sherpaga. Puhkenud laviinis jäid nad mõlemad kadunuks (nende surnukehad leiti alles juulis 2024). Ka samal ajal tipuüritust teinud Gina Marie Rzucidlo hukkus koos oma giidiga laviinis. Mõni päev pärast traagilisi sündmusi märkis Tracee Metcalfe ajakirjanikule, et konkurents Rzucidlo ja Gutu vahel oli viimase kolme kuuga muutunud mürgiseks. "Ma arvan, et Gina oli väga huvitatud sellest, et olla esimene USA naine, kes läbis kõik 14 tippu," ütles Metcalfe. "Ta oli üllatunud, kui kiiresti suutis Anna nende peale ronida." Gutu jäädvustas paljud oma tipputõusud sotsiaalvõrgustikes. Tema surma ajal oli tal Instagramis 38 000 jälgijat. Tragic Story of Two Girls Died in Ugly Mountaineering Competition. youtube.com, 31. mai 2024 Who Was Anna Gutu? Wiki, Cause Of Death, Career. glamourbiz.com, 11. oktoober 2023 New 8K Collectors Table Women. 8000ers.com, 29. jaanuar 2024 Ascents - Autumn 2023 – Cho Oyu. himalayandatabase.com Angela Benavides. " What Happened on Shishapangma: The Climbers Speak Out". explorersweb.com, 10. oktoober 2023
Sirbaz Khan

Sirbaz Khan (sündinud 1987 Hunza Valleys Gilgit-Baltistanis) on Pakistani alpinist ja ettevõtja. Ta elab Hunza orus, kus tegeleb ettevõtlusega, pakkudes mägiekspeditsioonide korraldamist kõigile (viiele) Pakistani kaheksatuhandelistele mägedele ning mägigiidi ja kõrgkandjate teenust. Mägironijana oli Sirbaz Khanil 2023. aasta septembri seisuga edukalt ronitud 12 kaheksatuhandelist tippu (neist üheksa lisahapniku abita). Tal jäi teha veel kaks tippu (Cho Oyu ja Xixabangma). Esimese otsa ronitakse tavaliselt mäe põhjaküljelt Tiibetis, teine asub tervikuna Tiibetis. Ronimisload Hiinast olid hangitud ja 2023. aasta septembri lõpus oli Khan juba Tiibetis. 2. oktoobril 2023 õnnestus tal tõusta (koos Naila Kianiga) Cho Oyu tippu. Seejärel viis helikopter Khani ja Kiani (kuulusid Imagine Nepali ekspeditsiooni meeskonda) Xixabangma baaslaagisse (vahemaa umbes 70 km), kust 6. oktoobri õhtul alustasid nad tipputõusu. Nepali meedia teatel tabas ronimismarsruuti 7800 m kõrgusel kaks järjestikust laviini sellal kui mägironijad üritasid laupäeva varahommikul Pakistani aja järgi kell 7 hommikul tippu jõuda. Hukkunute seas olid Anna Gutu, tema giid Mingmar Sherpa, Gina Marie Rzucidlo ja tema giid Tenjen Sherpa. Khan ja Kiani katkestasid tipputõusu ja naasid baaslaagrisse. 2024. aasta kevadisel hooajal oli Khanil taas plaan tõusta Xixabangma (8027 m) tippu, kuid aprillis 2024 edastas Hiina alpinismiamet teate, et nad ei luba ronimistegevust Xixabangma mäel. Who is Sirbaz Khan?. sirbaz.com About us. sirbaz.com 14 8K Transition Table. 8000ers.com Ascents - Autumn 2023 – Cho Oyu. himalayandatabase.com Naila, Sirbaz survive Tibet avalanche. dawn.com, 8. oktoober 2023 China closes Shishapangma, Cho Oyu shattering 14-peak dream of many climbers. thehimalayantimes.com, 23. aprill 2024
Lõuna-Aafrika Vabariigi riigipresident

Lõuna-Aafrika Vabariigi riigipresident (afrikaani keeles Staatspresident van de Zuid-Afrikaansche Republiek) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi ehk Transvaali riigipea. Aastal 1871 vastu võetud põhiseaduse järgi oli president täidesaatva võimu juht ja andis aru Volksraadile ehk parlamendile. Ametiaeg kestis viis aastat ning võimalik oli pidada ametit mitu ametiaega. President pidi olema burgher (buuri soost ja hääleõiguslik), üle 30 aasta vanune, protestantliku koguduse liige ja tänapäevases mõttes kriminaalkorras karistamata. Oranje Vaba Riigi riigipresident Lõuna-Aafrika Vabariigi riigisekretär McCall Theal, George (1908). "History of South Africa since September 1795" (PDF). SWAN SONNENSCHEIN & CO. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. juuli 2023. Vaadatud 8. septembril 2024.
Takerriisikas

Takerriisikas (Lactarius citriolens) on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik. Seen on kollaseks värvuva piimmahlaga, kasvab tammede ja kaskede all. Takerriisikas andmebaasis eElurikkus
Saint-Aubin (Pas-de-Calais)

Saint-Aubin on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. See võitis 2000. aastal Entente Florale Europe hõbeauhinna. Saint-Aubin asub 8 km Montreuil-sur-Merist läänes tee D144E1 ääres. St. Aubini kirik, pärineb 17. sajandist 18. sajandi tuvimaja Kirik Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Allgemeine Zeitung

Mainzi ajalehe kohta vaata artiklit Allgemeine Zeitung (Mainz). Namiibia ajalehe kohta vaata artiklit Allgemeine Zeitung (Namiibia). Allgemeine Zeitung oli Saksa ajaleht, 19. sajandi alguse Saksamaa juhtiv poliitikaajkiri. Seda peetakse laialdaselt esimeseks maailmatasemel Saksa ajaleheks ja Saksa meedia sümboliks välismaal. Allgemeine Zeitungi asutas 1798. aastal Tübingenis Johann Friedrich Cotta. Selle veergudel avaldati Friedrich Schilleri ja Johann Wolfgang von Goethe loomingut. Aastatel 1803–1807 ilmus see Stuttgartis, pärast sead kuni 1882. aastani Augsburgis. Ajalehe kaastööliste seas oli ka Heinrich Heine, kes avaldas seal aastast 1831 muusika- ja kunstiarvustusi ning oli Allgemeine Zeitungi korrespondent Pariisis. Ta kirjutas Prantsuse kultuurist, Louis-Philippe I-st ja Saksa poliitikast. Aastal 1882 kolis ajaleht Münchenisse, kus seda avaldati kuni 29. juulini 1929. Ajalehe pärandit kannavad tänapäeval edasi Augsburger Allgemeine, Frankfurter Allgemeine Zeitung ja Mainzi Allgemeine Zeitung. Eduard Heyck: Die Allgemeine Zeitung 1798-1898 in: Beiträge zur Geschichte der deutschen Presse. München 1898, pp. 15–81. Karl Schottenloher: Flugblatt und Zeitung. Ein Wegweiser durch das gedruckte Tagesschrifttum, Vol. 1: Von den Anfängen bis 1848, Berlin, Schmidt 1922. Newly edited and expanded by J. Binkowski, München, Klinkhardt und Biermann 1985. Arnulf Kutsch, Johannes Weber: 350 Jahre Tageszeitung, Forschungen und Dokumente. Bremen 2002.
Pihkva asehaldurkond

Pihkva asehaldurkond (vene keeles Псковское наместничество) oli Venemaa keisririigi haldusüksus aastatel 1777−1796. Pihkva asehaldurkond moodustati keisrinna Katariina II ukaasiga 3. augustil (vkj) 1777 senise Pihkva kubermangu asemel. Päriselt hakkas uus halduskorraldus kehtima 1778. aastal. Keskuseks jäi endiselt Pihkva linn. Asehaldurkond kaotati 31. detsembril (vkj) 1796. aastal keiser Paul I ukaasiga. Selle asemel moodustati uuesti Pihkva kubermang. Endise asehaldurkonna üheksast maakonnast kuus jäid uue haldusüksuse koosseisu, ülejäänud kolm (Holmi, Novorževi ja Petseri maakonnad) likvideeriti. Asehaldurkond piirnes põhjas Peterburi, kirdes Novgorodi, idas Tveri, kagus Smolenski, lõunas Polotski ja läänes Riia asehaldurkonnaga. Asehaldurkonna moodustamise ajal koosnes see kümnest maakonnast: Gdovi maakond Holmi maakond Luuga maakond Novorževi maakond Opotška maakond Ostrovi maakond Pihkva maakond Porhovi maakond Toropetsi maakond Velikije Luki maakond 1781. aasta 11. detsembri (vkj) ukaasiga vähendati asehaldurkonna maakondade arvu kaheksani: sellest eraldati Gdovi ja Luuga maakonnad, mis liideti Peterburi kubermanguga. 1782. aasta 7. juuni (vkj) ukaasiga leidis halduskorralduses aset veel üks muudatus: Pihkva maakonnast eraldati uue maakonnana Petseri. Nüüd koosnes asehaldurkond üheksast maakonnast ja see korraldus jäi kehtima asehaldurkonna lõpuni. Holmi maakond Novorževi maakond Opotška maakond Ostrovi maakond Petseri maakond Pihkva maakond Porhovi maakond Toropetsi maakond Velikije Luki maakond Pihkva kubermang Pihkva provints
Liptovský Mikuláši ringkond

Liptovský Mikuláši ringkond (slovaki keeles Okres Liptovský Mikuláš) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Slovakkias Žilina maakonna kaguosas. Liptovský Mikuláši ringkond piirneb kirdes Poolaga. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Liptovský Mikuláši ringkonna elanikest slovakke 93,29%, tšehhe 0,88%, mustlasi 0,44% ja ungarlasi 0,17%. Rahvus oli teadmata 4,59%-l elanikest. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Number of population by ethnicity in the district Liptovský Mikuláš at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 8. septembril 2024
Lučeneci ringkond

Lučeneci ringkond (slovaki keeles Okres Lučenec, ungari keeles Losonci járás) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Slovakkias Banská Bystrica maakonna lõunaosas. Lučeneci ringkond piirneb lõunas ja edelas Ungariga. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lučeneci ringkonna elanikest slovakke 67,2%, ungarlasi 23,54%, mustlasi 1,89%, tšehhe 0,34%. Rahvus oli teadmata 6,51%-l elanikest. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Number of population by ethnicity in the district Lučenec at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 8. septembril 2024
Malacky ringkond

Malacky ringkond (slovaki keeles Okres Malacky) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Slovakkias Bratislava maakonna põhjaosas. Malacky ringkond piirneb läänes Austriaga. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Malacky ringkonna elanikest slovakke 91,24%, tšehhe 0,78%, ungarlasi 0,4%, mustlasi 0,22%, ukrainlasi 0,14% ja rumeenlasi 0,1%. Rahvus oli teadmata 6,33%-l elanikest. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Number of population by ethnicity in the district Malacky at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 8. septembril 2024
Martini ringkond

Martini ringkond (slovaki keeles Okres Martin) on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Slovakkias Žilina maakonna lõunaosas. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Martini ringkonna elanikest slovakke 93,68%, tšehhe 0,82%, mustlasi 0,17% ja ungarlasi 0,15%. Rahvus oli teadmata 4,55%-l elanikest. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Number of population by ethnicity in the district Martin at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 8. septembril 2024
Paraguai iileks

Paraguai iileks ehk matepuu (Ilex paraguariensis) on taimeliik perekonnast iileks. Taime looduslikuks levilaks on Lõuna-Ameerika. Taime lehtedest saab valmistada mate-nimelist jooki. Nii taim kui sellest valmistatud jook sisaldavad kofeiini. "ITIS Report". itis.gov. Vaadatud 26. veebruaril 2015. Anonüümne (22. november 2018). "Mate, põõsas või puu?". MATEMAAILM.EU. Vaadatud 8. septembril 2024.
Okseiileks

Okseiileks (Ilex vomitoria) on taimeliik perekonnast iileks. Okseiileksi looduslikuks levilaks on Põhja-Ameerika kaguosa.