laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tanel Linnus

Tanel Linnus (15. märts 1954 Tartu – 9. veebruar 2022) oli Eesti haridustegelane, Võrumaa Kutsehariduskeskuse direktor. Ta lõpetas 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna cum laude ajaloolase ja etnograafina. 1976–1980 ENSV Riikliku Etnograafiamuuseumi vanemteadur 1982–2001 Tartu Õppekeskuse direktor 2001–2021 Võrumaa Kutsehariduskeskuse direktor Eesti Rahva Muuseumi Sõprade Seltsi (ERMSS) asutajaliige ning juhatuse esimees Akadeemilise Ajalooseltsi liige SA Kleio nõukogu esimees on olnud ka Tartu Koolijuhtide Ühenduse esimees Tanel Linnus oli Jüri Linnuse poeg ja Ferdinand Linnuse pojapoeg. Vabariigi Valimiskomisjon Eesti Päevaleht, 19.1.2001 „Võrumaa kutsehariduskeskuse direktoriks sai Tanel Linnus” Eesti Rahva Muuseum, „Kokkuvõte Eesti Rahva Muuseumi Sõprade Seltsi üldkoosolekust” Ülo Tikk, Õpetajate Leht, 15.6.2001 „Integratsiooniekspert Vadim Mitroškin on Tartu patrioot” Põdrala vald, 26.10.2006 „Ferdinand Linnus” Võrumaa Kutsehariduskeskus Eesti Rahva Muuseum Akadeemiline Ajalooselts
Internetiturundus

Internetiturundus ehk veebiturundus ehk online-turundus ehk e-turundus on ideede, väärtushinnangute, kaupade või teenuste turundus interneti kaudu. Selleks võidakse kasutada nii oma kodulehte kui ka muid kanaleid. Levinuimad turundusmeetodid on otsingumootoritele optimeerimine, klikipõhise hinnaga tekstireklaamid (nt Google AdWords) ja sotsiaalmeedia kampaaniad. Üks uusi internetiturunduse nii harusid kui meetodeid on videoturundus. Rämpspost Sotsiaalmeedia turundus Klikisööt
Budismi Instituut

Budismi Instituut loodi 2001. aasta sügisel (toona Mahajaana Instituudi nime all) kodanikuühendusena, budismiteemalise harituse edendamiseks Eestis. Instituudi eesmärgiks on edendada asjakohaste kultuuri-, haridus-, kirjastus- ja muude ettevõtmiste kaudu budistliku kultuuri tutvustamist Eestis. Budismi Instituut järgib üldbudistlikku suunda, vältides ühe või teise koolkonna, sekti või kitsama õpetusliini esiletõstmist. Budismi Instituut teeb koostööd ühenduste ja organisatsioonidega, mis tegelevad budistliku kultuuri uurimise ja viljelemisega, sh Eesti Akadeemiline Orientaalselts, Drikung Kagyu Ratna Šri Keskus, Tiibeti Budismi Nyingma Eesti Kogudus, Lääne Budistliku Vennaskonna Sõprade (FWBO) Eesti Ühendus, samuti Eesti-Tiibeti Kultuuriseltsi ja teistega. Budismi Instituuti kureerib nõukogu; neljaliikmelise juhatuse esimees on Sven Grünberg. Instituut andis endast avalikkusele teada 12. veebruaril 2002. Alates 2002. aastast toimuvad Budismi Instituudis regulaarsed loengukursused, korraldatakse seminare, õpetatakse ida keeli, toimuvad õppe- ja harjutuslaagrid. Budismi Instituut
Johannes Kaarde

Johannes Kaarde (kuni 1936 Johannes Karlson, 31. mai 1896 Sulustvere, Kurista vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 3. juuli 1976 Tartu) oli eesti loomaarst. Õppis 1916–1918 Tartu Veterinaarinstituudis ja 1919–1921 Tartu Ülikoolis (lõpetas viimase 1921), dr. med. vet. 1926 Viini Veterinaarülikoolis (Das Blutbild im Kollaps bei Pferden und Hunden). Üliõpilasseltsi Raimla vilistlane. 1918–1920 osales Vabadussõjas. Tartu Ülikooli ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia professor. Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna dekaan. Uno Schultz 2009. Kultuurilembene loomaarst Georg Koort. Eesti Elu nr 26 Uno Schultz. Kultuurilembene loomaarst Georg Koort 100 Eesti Elu, 11. mai 2007
Eesti Akadeemiline Orientaalselts

Eesti Akadeemiline Orientaalselts (lühend EAO) ühendab Idamaade uurijaid ja orientaliste-loovisikuid. Seltsi eesmärgiks on Idamaade kultuuride tutvustamine ja vahendamine Eestis ning orientalistikaalase teadustöö arendamine ja koordineerimine Eestis. Eesti Akadeemiline Orientaalselts loodi 1935. aastal Tartu ülikooli juures. Selle asutasid õigusteadlane Leo Leesment, teoloog Uku Masing, keeleteadlased Pent Nurmekund ja Villem Ernits jt. eesmärgiga avada Tartu Ülikoolis orientalistika eriala. Selts suleti 1940. aastal Nõukogude okupatsioonivõimude poolt. EAO taastati 1988. aasta veebruaris Linnart Mälli eestvõtmisel. Seltsi esimeseks presidendiks valiti Linnart Mäll, kes jäi sellele positsioonile kuni 2001. aastani, mil ta valiti aupresidendiks. Presidendi ametis vahetas Mälli välja Tarmo Kulmar, kes aastal 2011 valiti aupresidendiks. 2011. aastast on EAO president Märt Läänemets. Koostöös Tartu Ülikooli orientalistikakeskusega korraldatakse igal aastal teaduskonverentsi Orientalistikapäevad ning antakse välja Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi aastaraamatut. Koostöös Saksamaa Religiooniloo Seltsiga (Deutsche Religionsgeschichtliche Studiengesellschaft) korraldatakse Tartus mõneaastaste vahedega rahvusvahelist ühiskonverentsi. Orientaalselts teeb koostööd ja korraldab ühiseid teaduslikke ja populaarteaduslikke üritusi Eesti Akadeemilise Teoloogia Seltsi, Eesti Assürioloogia Seltsi ja Eesti Akadeemilise Usundiloo Seltsiga. EAO korraldab Orientalistika suvekooli. V suvekool toimus 2024. aastal Võrumaal Kirikumäel. 27. aprilli 2012 seisuga on EAO-l 66 liiget. Friedrich Lustig (1912–1989) Pent Nurmekund (1906–1996) Eha Masing (1913–1998) Boris Kabur (1917–2002) Lev Menšikov (1926–2005) Haljand Udam (1936–2005) Aleksander Pjatigorski (1929–2009) Linnart Mäll (1938–2010) Andres Ehin (1940–2011) Ülo Sirk (1935–2011) Vladilen Burov Vladimir Erman Isidor Levin (1919–2018) Jaan Puhvel Märt Tänava Arvo Valton Ülle Udam Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi aastaraamat Eesti Akadeemiline Orientaalselts
Valter Kadarik

Valter Gerhard Kadarik (aastani 1937 Freimann; 13. juuli (vkj)/ 25. juuli 1898 Kadaka talu, Juuru kihelkond, Harjumaa – 11. juuli 1975 Juuru) oli eesti loomaarst ja poliitik. Ta lõpetas 1919. aastal Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi. Võttis osa Vabadussõjast 1919–1920 Tallinna koolipoiste pataljonis. Õppis Tartu Ülikoolis 1920. aastal agronoomiat ja 1920–1925 loomaarstiteadust. Kuulus korporatsiooni Vironia. Ülikooli lõpetamise järel töötas 1925–1926 Kose ja 1926–1973 Juuru jaoskonna loomaarstina. Põhitöö kõrvalt pidas ja edendas Kadaka talu. Osales kohalikus seltsielus. 1936 valiti Rahvuskogu liikmeks, oli EV põhiseaduse vastuvõtjate seas.1938 valiti I Riigivolikogu liikmeks. Aastatel 1946–1949 ja 1972–1975 oli EELK Juuru Mihkli koguduse juhatuse esimees. Suri 1975. aastal ja on maetud Juuru uuele kalmistule. 1920 Eesti Vabadussõja mälestusmärk 1937 Eesti Vabariigi Põhiseaduse mälestusmärk 1938 Valgetähe V klassi teenetemärk Isa Kaarel Freimann (1841–1915) oli kaupmees ja kõrtsmik Juurus. Abikaasa Hilda Kadarik (sünd. Adamson; 1906–1983) oli seltsitegelane ja kodu-uurija. Poeg Kaarel Kadarik (1930–2018) oli loomaarstiteadlane. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Sooroll

Sooroll on teatud normide kogum, mida sõltuvalt kultuurilistest traditsioonidest omistatakse üksikisikule või inimeste grupile vastavalt sellele, kas nad on meessoost või naissoost. Enamik ühiskondi klassifitseerib sugupooli vastavalt prestiižile ja võimule ning loob need ebavõrdsetena. Ühiskondlikud muutused kajastuvad ka sugupoole ideoloogias ning sugupool ja soorollid konstrueeritakse ajas ümber. Judith Lorber on väitnud, et "Sugupoole sotsiaalses konstruktsioonis ei loe see, mida mehed ja naised tegelikult teevad, see ei loe isegi siis, kui nad teevad täpselt samu asju. Sugupoole sotsiaalne institutsioon sisendab üksnes, et seda, mida nad teevad, tajutakse erinevalt." Üksikisiku jaoks kujuneb sooroll alates sünnist esmalt tema sootunnuste järgi, mis saab dialoogis ühiskondlike ootustega soorollidele tema identiteedi aluseks. Sellisel viisil kujunenud rooroll ei pruugi olla kooskõlas üksikisiku identiteediga, mille tulemusel võtab inimene kasutusele käibivate soorollide suhtes ambivalentseid rolle, ka võib selline inimene oma soomääratlust füüsiliselt muuta vastava operatsiooni teel. Inimese enda seostamine konkreetse sugupoolega kujuneb välja sotsialiseerumise protsessi varases staadiumis, kus laps õpib sugupoole erinevusi ja ootusi täiskasvanutelt, kes teadlikult või alateadlikult kohtlevad teda vastavalt tema soole. Sugupoole identiteet ja sotsialiseerimine loovad arusaama vastavatest soorollidest ehk ühiskondlikult aktsepteeritud ja ootuspärasest sugupoolekohasest käitumisest. Poistele õpetatakse maskuliinset, tüdrukutele feminiinset käitumist. Paljudes riikides paneb ühiskond isadele ja emadele erinevaid ootusi. Isa esmakohustuseks peetakse perekonna rahalist kindlustamist ja emalt oodatakse pigem emotsionaalset osalust . Perekond on institutsioon, kus naistel on potentsiaalselt suuremad võimuressursid, seda just võimena siduda endaga teisi pereliikmeid, eelkõige lapsi. Mehi vaadeldakse pigem avalikku sfääri kuuluvatena ja seetõttu on nad perekonnast suhteliselt eraldunud, kuigi lääne ühiskond määratleb traditsiooniliselt perekonnapeana meest. Täiskasvanud suunatakse pidama erinevaid ametitele, lähtuvalt arusaamadest naiselike ja mehelike elukutsete kohta. Inimesed õpivad kogu oma elu jooksul sotsiaalse interaktsiooni käigus, mida neilt oodatakse, ning nad käituvad ja reageerivad ootuspärasel viisil, et mitte sattuda vastuollu ühiskondliku arvamusega. Sooline võrdõiguslikkus Sooneutraalsus J. Lorber. 1994. Paradoxes of Gender. Yale University Press N. Chodorow. 1978. Reproduction of Mothering. University of California Press
Tsna (Oka)

Tsna on jõgi Euroopas. Voolab Meštšora madalikul valdavalt lõunasse. Suubub vasakult Okaasse. Pikkus 104 km.
Storfjorden

Storfjorden on vähemalt kolme fjordi nimi. Storfjorden, fjord Teravmägede saarestikus Storfjorden, fjord Sunnmøres Storfjorden, fjord Tromsø lähedal Storfjorden, fjord Finnmargis, Laksefjordeni haru
Anuta

Anuta on saar Melaneesias. Pindala 120 ha. Saar on künklik, kõrgus kuni 65 m. Kuulub Saalomoni Saartele. Saarel elab umbes 300 inimest 2 külas (anutad). Nad räägivad Polüneesia keelte hulka kuuluvat anuta keelt.
Rafaḩ

Rafaḩ (araabia رفح) on Palestiina araablaste linn Gaza tsooni lõunapiiril ning osalt Egiptuse territooriumil. Geograafilised koordinaadid on 31°17′ N, 34°15′ E. Demarkatsioonijoon koos Philadelphi koridoriga kulgevad läbi linna. Linnas on Rafaḩi piiripunkt. Rafaḩ on Rafaḩi kubernerkonna halduskeskus. Linnaga piirneb püsihoonestuse ja 96 000 elanikuga Rafaḩi põgenikelaager. Umbes 60% linnast on kanaliseeritud. Palestiina araablased tegelesid Rafaḩis relvade salakaubaveoga; muu hulgas kaevati piiri (ja Philadelphi koridori) alla tunneleid. Iisraeli Relvajõud lõhkusid mais 2004 operatsiooni Vikerkaar raamides tunnelite otsimise põhjendusega Rafaḩis hulga elumaju. ÜRO Julgeolekunõukogu mõistis operatsiooni hukka; USA jäi erapooletuks. Palestiina araablaste seas oli ohvreid. Tuhanded perekonnad jäid peavarjuta. Pealetung Rafaḩile Palestiina linnade loend Artiklis on kasutatud saksakeelse Vikipeedia artiklit seisuga 16.01.2009.
Vabavõnkumine

Vabavõnkumine ehk omavõnkumine on füüsikas võnkumine, mis toimub süsteemis, millele ei mõju väliseid jõudusid. Sagedust, millel toimub omavõnkumine, nimetatakse omasageduseks või ka omavõnkesageduseks. Vabavõnkumiste tekitamiseks tuleb süsteem väliste jõudude mõjul tasakaaluasendist korraks välja viia. Vabavõnkumise näiteks on niidi otsas rippuva kuuli võnkumine. Sundvõnkumine Isevõnkumine Saveljev, I. (1978).Füüsika üldkursus I, lk 191, 198. Tallinn: Valgus.
Rafaḩi põgenikelaager

Rafaḩi põgenikelaager (araabia مخيم رفح) on üks kaheksast Palestiina araablaste põgenikelaagrist Gaza tsoonis. Laager piirneb Rafaḩi linna ja Philadelphi koridoriga. ÜRO abiorganisatsiooni UNRWA andmetel oli aastal 2005 laagris 95 187 elanikku. See arv on vastuolus Palestiina Statistikaameti andmetega: neil andmetel oli laagris 2005. aasta keskmine rahvaarv 58 000 elanikku. Laager jaguneb 17 püsihoonestusega kvartaliks. Umbes 20 protsendil majadest on betoonkatus ja 80 protsendil on asbestkatus. Umbes 80% laagrist on kanaliseeritud. Euroopa Komisjoni poolt Rafaḩi kohalikule omavalitsusele eraldatud rahaga rajatakse kommunikatsiooni. Laager rajati 1949 linnast välja (nüüd on linn jõudnud laagrini) 41 000 elanikule. Sel ajal oli ta suurim põgenikelaager Gaza piirkonnas. Kui rajati Tall as-Sultāni põgenikelaager, siis Rafaḩi laagri elanike arv algul vähenes mitme tuhande võrra, kuid taastus siis jälle Egiptusest Kanada põgenikelaagrist ümberasujate arvel. Teise intifāḑah' ajal sai laager kannatada piirialuseid tunneleid otsiva Iisraeli sõjaväe lammutustööde tõttu Egiptuse piiri ääres. Mitusada perekonda jäi peavarjuta. UNRWA korraldas neile uue elamispinna. UNRWA-l on põgenikelaagris 31 kooli (sealhulgas 11 keskkooli). Artiklis on kasutatud saksakeelse Vikipeedia artiklit de:Rafah seisuga 16.01.2009. Rafah Camp, UNRWA Projected Mid -Year Population for Rafah Governorate by Locality 2004- 2006, Palestiina Statistikaamet UNRWA lehekülg Rafaḩi põgenikelaagri kohta
Triood

Triood (kreeka k tri 'kolm' + [elektr]ood) on kolme elektroodiga elektronlamp, millel on lisaks anoodile ja katoodile kolmandaks elektroodiks tüürvõre. Sellele antava negatiivse (katoodi suhtes) pingega saab muuta (juhtida, tüürida) katoodilt anoodile kanduvat elektronide voogu ehk anoodvoolu. Trioodi põhiomadus on see, et väikesed võrepinge muutused tekitavad suuri anoodvoolu muutusi. Seega saab teda kasutada elektrivõnkumiste võimendajana, kusjuures võimendatava signaali sagedus võib ulatuda 100 megahertsini (kõrgemal sagedusel hakkab sisendtakistus ja vastavalt ka võimendus vähenema). Trioodi võimendus on seda suurem, mida lähemal on võre katoodile ja mida tihedam ta on. Seepärast asendati esialgne katoodi ümbritsev kruvijoonekujuline traatspiraal silindrilise metallvõrguga. Kolme elektroodiga elektrovaakumlambi põhimõtte patenteeris USA leiutaja Lee de Forest 1906. aastal ja 1912. aastal esitles ta esimest lampvõimendit. Kui 1950. aastatel võeti kasutusele transistor, nimetati seda esialgu pooljuhttrioodiks. Tänapäeval kasutatakse lamptrioode näiteks kitarrivõimendites.
Tarmo Mikussaar

Tarmo Mikussaar (sündinud 20. augustil 1970 Paides) on eesti harrastusfotograaf (loodusfotograaf). Mikusaar õppis Koigi Põhikoolis ja Luua Metsanduskoolis (Kaarepere sovhoostehnikumis). Ta on osalenud Eesti Televisiooni saate "Osoon" kaasautorina loomalugude tegemises ja filminud operaatorina mängufilmi "Eia jõulud Tondikakul" jaoks loodusvõtteid. 2007 – I koht "Looduse Aasta Foto" konkursil kategoorias "Loomad tegevuses" 2007 – I koht Timberlandi Metsiku Looduse fotokonkursi kategoorias "Elusolendi portree" Äntu Sinijärv Metsnugis Pääsusaba Kohaliku omavalitsuse volikogu valimised (16. oktoober 2005) "Koigi Põhikool. Lõpetajad 1984–1985". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. detsember 2008. Vaadatud 13. jaanuaril 2009. Tarmo Mikussaar Eesti Filmi Andmebaas Looduse Aasta Foto 2007 võitjad "Timberland Metsiku Looduse fotokonkurss". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 13. jaanuaril 2009.
Thomas Bayes

Thomas Bayes (IPA: [ bɛi:z ]) (umbes 1702 London – 17. aprill 1761 Kent, Tunbridge Wells) oli briti matemaatik ja presbüterlik vaimulik. Ta sõnastas Bayesi teoreemi ühe erijuhu. 1742. aastal valiti Kuningliku Seltsi liikmeks. Bayes on maetud Londonisse Bunhill Fieldsi kalmistule. Teadaolevalt avaldas Bayes oma eluajal kaks tööd: "Divine Benevolence, or an Attempt to Prove That the Principal End of the Divine Providence and Government is the Happiness of His Creatures" ('Jumala headus ehk katse tõestada, et Jumala ettehoolde ja juhtimise põhieesmärk on Tema loodute õnn'; 1731) ja "An Introduction to the Doctrine of Fluxions, and a Defence of the Mathematicians Against the Objections of the Author of the Analyst" ('sissejuhatus fluksioonideõpetusse ja matemaatikute kaitse "The Analysti" autori vastuväidete eest'; avaldati anonüümselt 1736), milles ta kaitses Isaac Newtoni matemaatilise analüüsi loogilisi aluseid "The Analysti" autori George Berkeley eest. Arvatakse, et Bayes valiti Kuninglikku Seltsi nimetatud matemaatilise töö eest. Bayesi lahendus ühele "pöördtõenäosuse" probleemile on esitatud töös "Essay Towards Solving a Problem in the Doctrine of Chances" ('essee ühe šanssideõpetuse ülesande lahendamise poole'; 1763), mille avaldas postuumselt tema sõber Richard Price ajakirjas Philosophical Transactions of the Royal Society of London. Selles essees on sõnastatud Bayesi teoreemi üks erijuht. Price varustas töö sissejuhatava kirjaga ning lisaga, mis mõjutasid töö retseptsiooni. 18. sajandi esimestel kümnenditel lahendati paljud ülesanded, mis puudutasid teatud sündmuste tõenäosust etteantud tingimustel. Kui näiteks on ette antud valgete ja mustade pallide arv urnis, siis kui suur on musta palli väljatõmbamise tõenäosus? Varsti hakati tähelepanu pöörama pöördülesandele: kui on ette antud, et tõmmati üks või rohkem palle, siis mida võib öelda valgete ja mustade pallide arvu kohta urnis? Bayesi töös sisaldub lahendus sarnasele ülesandele, mille oli oma teoses "Šanssideõpetus" (1733) püstitanud Abraham de Moivre. Postuumselt avaldati ka Bayesi artikkel asümptootiliste jadade kohta. Bayesiaanluseks nimetatakse alates umbes 1950. aastast tõenäosusemõiste tõlgendusi, mis rakendavad tõenäosust mis tahes väidetele, mitte ainult neile, mis kasutavad juhuslikke muutujaid. Pole selge, kas Bayes oleks bayesiaanliku tõenäosusetõlgendusega nõustunud. Bayesi filosoofiliste vaadete üle tõenäosuse kohta on raske otsustada, sest tema töö tõlgendamisküsimusi ei puuduta.
Rafaḩi kubernerkond

Rafaḩi kubernerkond (araabia محافظة رفح Muḩāfaz̧at Rafaḩ) on Palestiina 1. järgu haldusüksus (kubernerkond) Gaza tsooni lõunaosas Egiptuse piiri ääres. Pindala on 65 km², elanike arv 173 371 (2007); 171 363 (2006. aasta keskmine rahvaarv Palestiina Statistikaameti andmeil).) Halduskeskus on Rafaḩ. Rafaḩi kubernerkonnas paikneb suletud Gaza lennujaam (Yāsir ‘Arafāti lennujaam). Al-Bayuk Al-Mawāsī Al-Qarya as-Suwaidiyya Rafaḩ (halduskeskus) Shawkat aş-Şūfī Tall as-Sultān Rafaḩi põgenikelaager Palestiina haldusjaotus http://www.unrwa.org/userfiles/2010012035949.pdf http://www.unrwa.org/userfiles/2010012035949.pdf "Palestiina Statistikaameti andmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. oktoober 2007. Vaadatud 25. oktoobril 2007. Gaza tsooni kaart
Al-Mawāsī

Al-Mawāsī (araabia المواسي) on beduiinide asula Palestiinas Gaza tsoonis Rafaḩi kubernerkonnas. See on 1 km laiune ja 14 km pikkune rannaala. Palestiina Statistika Keskbüroo andmetel oli 2006. aasta keskmine elanike arv 1409. Ala on veerikas. Traditsiooniliselt on elatutud põlluharimisest ja kalapüügist. Enne Sharoni plaani elluviimist 2005. aastal oli see Palestiina araablaste enklaav, mida ümbritses juudi asunduste plokk Gush Qatif. Teise intifāḑah' ajal piirasid Iisraeli relvajõud inimeste ja kaupade liikumist üle asula piiri, mistõttu inimeste elutingimused halvenesid järsult. Omavalitsus on külanõukogu. Al-Mawasi, Gaza Strip: Impossible Life in an Isolated Enclave, märts 2003 UNICEF Brings Critical Supplies to the Isolated Children of Al-Mawasi, märts 2005
Toomas Vanem

Toomas Vanem (sündinud 8. juunil 1965) on eesti kitarrist, helilooja ja produtsent. Mänginud ansamblites Puntra, Kuller, Kuues Meel, Rodeo, Linnu Tee, Radar, Kontakt, Dialog, Shower, Easy Living, Night Star, Karavan, Kollane Allveelaev G ja paljudes projektides. 2014. aastal ilmus tema esimene sooloplaat Toomas Vanem -"I"- instrumentaal progressiivne rokkmuusika, mis on Toomas Vanema kirjutatud, salvestatud ja produtseeritud. Album on kodumaise kitarristi debüütautoriplaat, mis nägi ilmavalgust aprillis 2014. Plaadil on 11 lugu. Stiililise määratluse järgi on tegemist meloodilise instrumentaalse progerokiga. Albumil kõlav muusika on karmikõlaline, aga samas ka vaheldusrikas ja värviküllane. Kollaaž erinevatest lugudest/jutustustest maailmast ja elust, mis on kirja pandud muusika keeles. Igal muusikapalal on rääkida oma lugu ja CD albumi bukletil on need lood ka kirjas. Plaadil teeb külalisena kaasa Stuart Hamm (USA) basskitarril. Tomorrow’s Child Lonely Proton Ghost Story Operation S.S.E.S. Birthday Illusions Summer Samba Orbital Man Attack of the Killer Honey Bees Gravity of Eiffel Tower Flower Power Butterfly Effect Muusikutena löövad albumil kaasa Andrus Lillepea, Henno Kelp, Runno Tamra, Stuart Hamm, Sergei Pedersen. Koduleht "Pressiteade: Richie Kotzeni kontserdi avab Toomas Vanema sooloprojekt". EstMetal. 13. jaanuar 2009.
Presbüterlus

Presbüterlus on vanematekogul põhinevat kirikuvalitsemist pooldavate kalvinistlike denominatsioonide koondnimetus. Thomas Bayes John Calvin John Knox Donald Trump
Palmi-amatsoonpapagoi

Palmi-amatsoonpapagoi (Amazona autumnalis) on üks amatsoonpapagoi liike, kelle looduslik levila hõlmab Ameerika maailmajao troopikaalad ehk täpsemalt Ida-Mehhikost kuni Lõuna-Ecuadorini, jaospopulatsioon asub ka Brasiilias. Palmi-amatsoonpapagoi puudub Costa Rica lääneosas ja tõenäoliselt ka El Salvadoris (sealne paar arvatakse pärinevat vangistusest). Mõningates piirkondades, näiteks Mehhiko ja Venezuela aladel, on palmi-amatsoonpapagoid muutunud vabas looduses haruldaseks nende populaarsuse tõttu kodulinnuna. Inimkeskkonnas kohanevad nad hästi. Palmi-amatsoonpapagoid kasvavad kuni 35 cm pikkuseks ja kaaluvad kuni 480 g. Nad on rohelise sulestiku, punase otsaesise, kollaste põskede ja õrnalt sinaka pealaega. Neil puudub sooline dimorfism (isas- ja emaslinnud pole näiteks sulestiku ega silmade värvi järgi eristatavad). Palmi-amatsoonpapagoil on neli alamliiki: Amazona autumnalis autumnalis – Kariibi mere ääres, Ida-Mehhikos ja Põhja-Nicaraguas Amazona autumnalis salvini – Põhja-Nicaraguas, Colombias ja Venezuelas Amazona autumnalis lilacina – Lääne-Ecuadoris Amazona autumnalis diadema – Rio Negro piirkonnas ja Kesk-Brasiilias Palmi-amatsoonpapagoid toituvad peamiselt seemnetest, pähklitest ja puuviljadest. Neile on mürgised šokolaad, kofeiin, alkohol, avokaado ja õunaseemned. Nad pesitsevad puuõõnsustes ja pesakonnas on tavaliselt 3 või 4 valget muna. Emane lind muneb umbes 26 päeva ja tibud lahkuvad pesast umbes 60 päeva pärast koorumist. 6-nädalane palmi-amatsoonpapagoi poeg Palmi-amatsoonpapagoi Palmi-amatsoonpapagoi Palmi-amatsoonpapagoi Wikipedia, Red-lored Amazon Naomi J, Faze Magazine, 2000 „Amazon Parrots”
Ines Aru

Ines Aru (aastani 1969 Ines Parker; sündinud 1. juulil 1939 Tallinnas) on eesti näitleja. Ta on lõpetanud 1957. aastal Tallinna Kultuurhariduskooli ja 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (I lennus). Ines Aru töötas aastatel 1961–1963 Ugala teatris, 1963–1964 Vanemuise teatris, 1964–1965 Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias, 1965–1973 Rakvere teatris ja 1980–1994 Vanalinnastuudios. Alates 1994. aastast on ta olnud vabakutseline näitleja. Aastatel 1973–1980 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi lavakõne õppejõud. Ta on kehastanud muu hulgas Elisabeth Jõhvit. "Vika esimene ball" (Edit) "Elavad õied" (Galja) "Vaaraod" (Odarka; Katerina) "Lõpp-peatus" (Greta) "Kajakad saadavad" (Laime Jonikite) "Orpheus laskub põrgusse" (Carol Cutrere) "Rohukannel" (Dolly Talbo) "Peame elama, mutikesed!" (Netty) "Vihmas ja päikeses" (1960) "Keskpäevane praam" (1967) "Viini postmark" (1968) "Nukitsamees" (1981) "Karge meri" (1981) "Karoliine hõbelõng" (1984) "Metsluiged" (1987) "Jüri Rumm" (1994) 1985 – Eesti NSV teeneline kunstnik 1988 – Eesti Teatriliidu naispeaosatäitja auhind 1995 – Meie Mats 2002 – Raadioteatri näitlejaauhind 2013 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 2014 – Raadioteatri näitlejaauhind Ines Aru isa Martin Johannes Parker (1906–1941) ja ema Leena Laid-Parker (1902–1942) olid kommunistlikud aktivistid. Nad mõlemad arreteeriti 1920. aastatel Eesti Vabariigis töölisliikumisest osavõtjatena ning mõisteti sunnitööle, kust vabanesid 1938. aasta amnestiaga. Paar abiellus ning neil sündis veel enne sõja algust tütar, kellele pandi nimeks Inez Inessa Armandi järgi. Teise maailmasõja ajal evakueeriti Ines koos ema ja vanaemaga 1941. aasta juulis Venemaale Samara oblastisse Kinelisse Uurali mägedesse. Sama aasta augustis järgnema asunud isa hukkus evakueerimislaeval. Järgmise aasta talvel suri ema 40-aastaselt vanglas saadud tuberkuloosi. Vanaema koos Inesega naasis Tallinna. Ines abiellus 1969. aastal Kaarel Aruga. Neil on tütar Assol ja poeg Käärt. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Ines Aru Eesti filmi andmebaasis Priit Pullerits. Ines Aru, hingeelu urgitseja paanika instituudist Elu24.ee, 27. juuni 2009