laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Carl Bogislaus Reichert

Carl Bogislaus Reichert (20. detsember 1811 Rastenburg – 24. detsember 1883 Berliin) oli saksa arstiteadlane. Carl Bogislaus Reichert oli sakslane. Pürjermeistri poeg. Lõpetas Rastenburgi gümnaasiumi ja 1836 Berliini Friedrich Wilhelmi Sõjameditsiininstituudi; meditsiinidoktor (1836, Berliin), väitekiri "De arcubus sic dictis bronchialibus". Õppis ka Königsbergi Ülikoolis. Oli 1840–1843 Berliini Ülikooli anatoomia instituudi assistent ja prosektor. Töötas Tartu Ülikoolis anatoomia ja kohtumeditsiini professorina 1843–1853. 1853–1858 Breslau (Wrocławi) Ülikooli füsioloogia kateedri professor ja 1858–1883 Berliini Ülikooli anatoomia kateedri professor. Uurimisvaldkond: imetajate embrüogenees, munaraku lõigustumis- ja lootelehtede moodustamisprotsessid, sidekoe, kuulmeluukeste, kolju arengu uuringud, inimese peaaju ehitus, selgroogsete loomade lõpusekaared, nende metamorfoosid lindudel ja imetajatel. Tegi 1849 tähtsa avastuse hemoglobiini kristalliseerumise kohta, mis võimaldas saada valgupreparaate puhtal kujul. Peterburi TA korrespondentliige (1850). Andis 1850–1876 välja perioodilist väljaannet Archiv Anatomie und Psysiologie. Ueber die Visceralbogen der Wibeltiere im allgemeine und deren Metaphorphosen bei Vögeln u. d. Säugetieren. 1837 Bemerkungen zur vergleichenden Naturforschung in allgemeinen und vergleichenden Beobachtungen über das Bindgewebe und die verwandten Gebilde. Dorpat, 1845 Zur Controverse üben den Primordialschädel. // Müllers Archiv (1849) Beschreibung einer frühzeitigen menschlichen Frucht in bläschenförmigen Früchte der Säugetiere und des Menschen. // Abhandlungen der Keiserlichen Akademie der Wissenschhaften zu Berlin (1873). Левицкий, Григорий Васильевич (ред.), Биографический словарь профессоров и преподавателей Императорского Юрьевского, бывшего Дерптского, университета за сто лет его существования (1802–1902). Юрьев: Тип. К. Маттисена, 1902–1903, Том 2, 15 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide http://hdl.handle.net/10062/5567 TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 Левицкий II, 15 TÜ ajalugu II, 86, 90, 147, 233–235 Toomsalu, M., 48. Käbin, I., 41, 43–47, 60, 65, 69, 102, 193, 311, 355, 362, 367, 374, 382, 384. Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Aine (füüsika)

Aine (ka: mateeria) all mõistetakse füüsikas tavaliselt stabiilseid seisumassiga elementaarosakesi (tavaliselt prootoneid, neutroneid ja elektrone) ning nende kombinatsioone. Nii mõistetuna vastandatakse ainet väljale. See mõiste erineb filosoofilisest mateeria mõistest, mida võidakse mõista nii ainet kui ka välja hõlmavana. Meid ümbritsev aine on tavaliselt võtnud keemilistest ainetest koosnevate kehade kuju. Mateeria Aine ehitus Antiaine Aine olekud Elementaarosakeste füüsika Ainehulk Tumeaine
Ernst Andreas Reissner

Ernst Andreas Reissner (12. september 1824 Riia – 4. september 1878 Rundāle, Kuramaa) oli baltisaksa arstiteadlane ja anatoom. Ernst Andreas Reissner oli baltisakslasest kaupmehe poeg. Lõpetas Riia kubermangugümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikoolis 1845–1851, meditsiinidoktor (1851, TÜ), doktoriväitekiri "De auris internae formatione". Oli 1851–1853 Tartu Ülikooli anatoomia õppetooli prosektor, anatoomia ja kohtumeditsiini eradotsent, 1853–1857 erakorraline professor ja 1857–1875 professor. Uurimisvaldkond: närvisüsteemi võrdlev anatoomia, sisekõrva embrüoloogia ja võrdleva anatoomia uuringud. Avastas kõrva vestibulaarmembraani (membrana vestibularis Reissneri). Alustas 1858. aastal esimesena Tartus praktilisi harjutusi histoloogias. Nonnula de hominis mammaliumque pilis. Dorpat, 1853 Beitrag zur Kenntnis der Haare des Menschen und der Säugetiere. Breslau, 1854 Der Bau des centralen Nervensystems der ungeschwänzten Batrachier. Dorpat, 1864. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat. Dorpat, 1889, 348 DbL, 618 Die Aerzte Estlands (1922), 504 Левицкий II, 20 TÜ ajalugu II, 233, 235 Toomsalu, M., 51 Leiutisi ja avastusi Keiserlikus Tartu Ülikoolis. Arstiteadus. Tartu, 2004, 4–5. Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Alexander Magnus Fromhold von Reutz

Alexander Magnus Fromhold von Reutz (28. juuli 1799 Restu, Liivimaa – 2. juuli 1862 Gdovi maakond, Peterburi kubermang) oli baltisaksa päritolu Venemaa õigusteadlane, riiginõunik. Sõjaväelase poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1817–1821, tudeeris ka Pariisi ja Viini Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis vene õiguse õpetajana 1821 ja professorina 1825–1840. TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918.
Dan Brown

Dan Brown (sündinud 22. juunil 1964 Exeteri linnas Rockinghami maakonnas USA New Hampshire'i osariigis) on Ameerika romaanikirjanik. Tema tuntuim teos on 2003. aastal ilmunud romaan "Da Vinci kood". Brown on huvitatud krüptograafiast ja koodidest, mida ta ka tihti oma lugudesse põimib. Tema teoseid on tõlgitud 54 keelde.[viide?] Brown oli pere kolmest lapsest vanim. Tema ema Constance oli muusik ja isa Richard G. Brown matemaatikaõpetaja. 1982. aastal lõpetas Brown Phillips Exeteri akadeemia ja läks Amhersti kunstikolledžisse. 1991. aastal läks Brown Hollywoodi, et teha karjääri laulja, laulukirjutaja ja pianistina. Elatist teenis ta Beverly Hillsi eelkoolis tunde andes. 1993. aastal kolis Brown tagasi New Hampshire'i osariiki ja hakkas enda vanas koolis inglise keele õpetajaks. 1997. aastal abiellus ta Blythe Newloniga. 1996. aastal lahkus Brown õpetaja ametikohalt, et hakata kirjanikuks. 1998. aastal ilmus Browni esimene romaan "Digitaalne kindlus". 2000. aastal järgnes sellele "Inglid ja deemonid" ning 2001. aastal "Pettepunkt". Browni esimesel kolmel romaanil oli vähe edu, kuid kui neljas romaan "Da Vinci kood" esimesel müüginädalal bestselleriks sai, hakkasid ka tema varasemate romaanide müüginumbrid suurenema. Romaani "Da Vinci kood" on maailmas müüdud üle 60 miljoni, millega läbi aegade suurima läbimüügiga raamatute edetabelis 19. kohale. 2004. aastal olid kõik Browni romaanid samal nädalal New York Timesi bestsellerite nimekirjas. Ajakiri Forbes arvutas Browni aastaseks sissetulekuks 76,5 miljonit USA dollarit.[viide?] 2009. aastal ilmus Dan Browni romaan "Kadunud sümbol" (The Lost Symbol; eesti keeles 2010), mis on romaani "Da Vinci kood" järg. Teos räägib vabamüürlusest. Peategelasest professor Robert Langdon satub taas kord põnevasse sündmustejadasse, mis leiab aset 12 tunni jooksul peamiselt Washingtonis. Romaani kirjutamiseks ja enamasti vabamüürluse kohta andmete kogumiseks kulus Dan Brownil viis aastat. 2013. aastal ilmus romaan "Inferno", mis on neljas professor Robert Langdonist jutustavate romaanide sarjas. 2017. aastal ilmus Robert Langdoni sarja viies romaan "Päritolu" ("Origin"). Browni sõnul pidi ta oma jõulu- ja sünnipäevakinkide leidmiseks läbima aardejahi, järgides salajasi vihjeid ja koode, mille ta isa oli jätnud. Sama käib ka tema tegelaskuju Sophie Neveau lapsepõlve kohta romaanis "Da Vinci kood". David Mehegan (08.05.2004). "Thriller instinct". boston.com. Vaadatud 11. märts 2018. Dan Browni koduleht Dan Brown Ulmekirjanduse BAASis
Gustav Ernst Victor Reyher

Gustav Ernst Victor Reyher (29. juuni/11. juuli 1831 Riia – 12. november 1903 Miltenberg) oli baltisaksa arstiteadlane. Reyher oli kaupmehe poeg. Ta õppis Tartu ülikoolis 1852–1857, töötas samas teraapia eradotsendina 1860–1861 ja dotsendina 1861–1883. Tartu ülikooli õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 [1] De trachomatis initiis, statisticis de eo notationibus adjunctis : dissertatio inauguralis 1857 De rationibus compensantibus in corde aegroto : commentatio 1859
Karl Wilhelm August Riemenschneider

Karl Wilhelm August Riemenschneider (14. september 1815 Stolzenberg, Saksamaa – 6. detsember 1898 Neuville) oli saksa keele lektor Tartu Ülikoolis aastatel 1852–1865. [1] Tartu Ülikooli õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Stephan Marie Bernard Rocher

Stephan Marie Bernard Rocher (29. märts 1847 Le Mas-d Azil, Prantsusmaa – 29. oktoober 1901 Peterburi) oli prantsuse keele lektor Tartu Ülikoolis 1895–1901. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Woldemar von Rohland

Woldemar Eduard von Rohland (27. mai/8. juuni 1850 Riia – 18. detsember 1936 Freiburg) oli baltisaksa päritolu Eesti õigusteadlane. Woldemar Eduard von Rohland oli Riia arsti Leo Theodor von Rohlandi poeg. Lõpetas 1867 Tartu Kubermangugümnaasiumi ja 1872 TÜ õigusteaduse kandidaadina; õppides Berliinis ja Leipzigis, oli tal tihe side juhtivate saksa õigusteadlaste eraõiguslase Otto Stobbe ja karistusõiguslase Karl Bindinguga. Õigusteaduse doktor (1875, Leipzigi Ülikool), väitekiri "Zur Theorie und Praxis des deutsches Enteigungsrechts". Oli 1877–78 Leipzigi Ülikooli kriminaalõiguse eradotsent, õigusteaduse magister (1887, TÜ), väitekiri "Die strafbare Unterlassung. Erste Abteilung. Die Theorien über die Causalität beim Comissivdelict durh Unterlassung", õigusteaduse doktor (1888, TÜ), väitekiri "Die Gefahr im Strafrecht". 1878–92 TÜ kriminaalõiguse erakorraline professor, 1893–1919 Freiburgi Ülikooli professor, aastast 1919 emeriitprofessor, jätkas auprofessorina karistus- ja rahvusvahelise õiguse ning õigusfilosoofia õpetamist aastani 1936. TÜ venestamisperioodil jätkas juriidilise ajakirja Dorpater Juristische Studien (4 köidet, 1891–96) toimetajana. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Das internationale Strafrecht. Leipzig, 1877 Die Gefahr im Strafrecht. Dorpat, 1886 Historische Wandlungen der Religionsverbrechen. Leipzig, 1902 Die Kausallehre des Strafrechts. Leipzig, 1903 Die Willensfreiheit und ihre Gegner. Leipzig, 1905 Die soziologische Strafrechtslehre: Eine Kritik. Leipzig, 1911 (uus trükis: Aalen, 1978) . Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, 639 Левицкий I, 530–532 EE 8, 174 EE 14, 431 Sootak, Jaan. Tartu ülikooli kriminaalõiguse õppejõud Woldemar von Rohland. // TÜ Toim 868 (1989), 161–166. Prof. Rohlandiga kokku lepitud. Kaja, 22. november 1928, nr. 275, lk. 3. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale. Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Mihhail Rosberg

Mihhail Petrovitš Rosberg (17. august (vkj. 5. august) 1804 Moskva – 1. november 1874 Tartu) oli keeleteadlane ja filoloog, akadeemik ja tõeline riiginõunik. Rosberg oli ihuarsti poeg. Ta lõpetas 1825 Moskva Ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonna kandidaadikraadiga. 1. jaanuaril 1830 asus Rosberg Novorossiiski ja Bessaraabia kindralkuberneri krahv Mihhail Vorontsovi kutsel tööle tema kantseleis ja ühtlasi määrati ta ajalehe Odesski vestnik peatoimetajaks. Peale selle sai ta Odessas asuva Richelieu lütseumi professoriks: 20. oktoobril 1831 ajaloo kateedris ja 14. detsembril 1831 sõnakunsti kateedris. Mõlemat professorikohta hoidis ta kuni 1835. aastani, mil lahkus Odessast. Rosberg töötas Tartu Ülikoolis vene keele ja kirjanduse ning slaavi filoloogia professorina 1835–1867. Ta kutsuti Tartusse 6. juulil 1835, kuid töötas Vorontsovi kantseleis kuni 13. juunini 1836 ja asus Tartus tööle alles 21. septembril 1836. 7. detsembril 1838 kaitses Rosberg filosoofiadoktori kraadi väitekirjaga "Ilu arengust kunstis ja eriti sõnakunstis". Sama aasta 23. detsembril kinnitati ta ülikooli korraliseks professoriks. 24. märtsil 1841 määrati Rosberg Tartu tsensuurikomitee tsensoriks. 19. oktoobril 1841 valiti Rosberg Peterburi Teaduste Akadeemia äsja avatud vene keele ja sõnakunsti osakonna adjunktiks. 7. juunil 1843 autasustati Rosbergi Püha Vladimiri ordeni 4. järguga. 29. oktoobril 1843 anti talle kolleegiuminõuniku auaste. 1843 juhatas ta Võrumaa koolide revisjoni, mille eest teda autasustati briljantsulega. 3. veebruaril 1849 valiti ta Peterburi Teaduste Akadeemia erakorraliseks akadeemikuks. 1867 läks ta erru tõelise riiginõuniku auastmes. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Emil Woldemar Rosenberg

Emil Woldemar Rosenberg (26. aprill 1842 Vana-Vändra karjamõis – 29. detsember 1925 München) oli baltisaksa arstiteadlane. Klaaskoja omaniku poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1860–1868, tudeeris ka Leipzigi Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis võrdleva anatoomia, embrüoloogia ja histoloogia professorina 1876–1888, seejärel oli professor Utrechti Ülikoolis kuni 1909. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Tartu Descartes'i Kool

Tartu Descartes'i Kool on põhiharidust andev õppeasutus Tartus. Tartu Descartes’i Kooli eelkäija Tartu 15. Keskkool avas uksed 1. septembril 1982. Kooli direktorina asus tööle Jaan Reinson, kes on ametis tänini. 11. aprillil 1996 nimetati kool ümber Tartu Descartes’i Lütseumiks. 1. augustil 2014 jätkas kool seoses koolireformiga põhikoolina, mille nimeks sai Tartu Descartes’i Kool. Kooli gümnaasiumiosa liideti Tartu Kristjan Jaak Petersoni Gümnaasiumiga. Kool on nimetatud prantsuse matemaatiku, filosoofi ja loodusteadlase René Descartes'i järgi. Tartu Descartes’i Kooli suurim eripära on prantsuse keele õpetamine ja prantsuse kultuuri tutvustamine. Kooli iseloomustavad ka tervislikest eluviisidest lugupidamine ja huvitegevus. Descartes’i kooli ja selle eelkäijate koolipere on alati olnud ühtehoidev ning üheskoos on palju head korda saadetud. Märkimisväärselt palju kooli vilistlasi on peale ülikooli lõpetamist just oma koolis õpetajatena tööle hakanud. Kooli esimene lend lõpetas 1985. aasta kevadel, lõpetajad kinkisid koolile lipu ja lõid hümni (autorid Nelli Mihkelsoo ja Tiina Naarits). Kui kooli nimi 1996. aastal muutus, siis kinkis uue lipu 12. lend. Kolmanda lipu kinkis koolile 2014. aastal 30. lend. Seinamaaling kooli seinal (autor PRTKR, 2022) Seinamaaling kooli seinal (autor PRTKR, 2023) Tartu Descartes'i Kooli koduleht
Otto Rosenberger

Otto Benjamin Gottfried Rosenberger (17. veebruar (6. veebruar vkj) 1769 Jaunpils, Kuramaa – 7. oktoober 1856 Tartu) oli pedagoog, koolijuht ja keeleteadlane. Tartu ülikooli läti keele lektor (1803−1847) ja Tartu Kubermangugümnaasiumi esimene direktor. Riiginõunik. Põlvnes Kuramaa pastorisuguvõsast. Tema isa Otto Ludwig Rosenberger (1739−1809) oli Jaunpilsi pastor. Ema Marie Elisabeth Denffer (suri 1779) oli Salduse pastori tütar. 1787. aastast õppis Halle ülikoolis teoloogiat. 1790. aastal immatrikuleeriti Jena ülikooli, kus omandas teoloogiakandidaadi kraadi. Pärast ülikoolistuudiumi lõppu naasis Kuramaale, kus oli aastatel 1792−1803 koduõpetaja. Seejärel sai temast taasavatud Tartu ülikooli läti keele lektor, kellena oli ametis 1847. aastani. 1804−1814 oli ta ühtlasi Tartu kreiskooli õpetaja. 1814−1820 oli ta Tartu koolide direktor ja seejärel kuni 1838. aastani Tartu Kubermangugümnaasiumi direktor. Formenlehre der lettischen Sprache in neuer Darstellung (1848) Der lettischen Grammatik zweiter Teil, Syntax (1852) Püha Vladimiri ordeni IV klass Püha Stanislavi ordeni II klass Kallmeyer, Theodor. Die evangelischen Kirchen und Prediger Kurlands. Riga: 1910, lk 617 [1]. Lenz, Wilhelm. Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710−1960. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970, lk 651. Lenz, Wilhelm. Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710−1960. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970. Lk 651. Otto Rosenberger veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Erik Amburgeri andmebaas. Nr 94480 [2]
Christian Daniel Rosenmüller

Christian Daniel Rosenmüller (12. aprill 1762 Erfurdi lähedal – 15. aprill 1823 Rakvere) oli õigusteadlane. Töötas Tartu Ülikoolis kohaliku õiguse (eesti ja soome) professorina 1803–1805. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Georg Philipp August von Roth

Georg Philipp August von Roth (8. oktoober 1782 (teistel andmetel 1783[viide?]) Tartu – 15. veebruar 1817 Tartu) oli Eesti keeleteadlane, ühtlasi eesti ja soome keele lektor Tartu Ülikoolis[viide?]. Georg von Roth õppis aastatel 1802-1806 Tartu Ülikoolis ning töötas aastatel 1810-1817 ülikoolis eesti ja soome keele lektorina. Osales oma isa praost Johann Philipp von Rothi abilisena "Tarto maa rahwa Näddali Lehe" trükkitoimetamisel ja selle jaoks artiklite tõlkimisel välismaa lehtedest. Andis 1814 välja võru-tartukeelse aabitsa, millest ilmus neli kordustrükki. Noore õppejõu ootamatu surma puhul külastas tema vanemaid Kanepis ja perekonda Pilkuses Tartu Ülikooli rektor G. F. Parrot, kõik tema meessoost järeltulijad kolmes põlves õppisid Tartu Ülikoolis ja said ülikooli senati/nõukogu otsusega õppetoetust isa teenete tõttu. On maetud Vana-Otepää kalmistul asuvale Rothide perekonnakalmistule. Tema vanemad olid vaimulik Johann Philipp von Roth ja Beata Katharina Seefels. Georg Philippe August von Roth oli baltisakslane ja Johann Philipp v R-i poeg. Õppis 1802–03 ja 1806 TÜ-s (matrikkel nr 4) ning 1803–06 mitmes Saksamaa ülikoolis teoloogiat. 1806 abistas oma isa "Tartomaa rahva Näddali-Lehe" väljaandmisel. Oli 1806–09 Otepääl koduõpetaja ja 1810–17 TÜ eesti ja sm keele lektor. Koostanud lõunaeestikeelse aabitsa. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Arnold Hasselblatt: "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat", Dorpat: C. Mattiesen, 1889 lk. 1 Kanepi kihelkonna kultuurilooline kalender 2012 vaadatud 8.12.2016 "Tarto maa rahwa Näddali-Leht" (kaastööline, tõlkija, tsensorile esitaja ja trükkitoim) selle väljaandmisel Tartus 1806 "ABD nink weikenne luggemisse ramat Tarto ma rahwa tullus". Tarto-linan, trükkitu nink müwwa M. G. Grentsiusse man 1814, 3. trükk 1817. Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat. Dorpat, 1889, 1 Levitski II, 630 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, II, 175 Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, 654 M. G. Grenziuse trüki- ja kirjastustoodang 1786–1818. Bibliograafianimestik. Koost E. Jaanson. Tartu, 1985 Roth, Friedrich v.. Das Roth-Buch. Die Familie v. Roth. Hamburg, 1985 Johann Philipp von Roth. Koost M. Hirvlaane. Tartu, 2000 Tamul, S. Veel kord Tartu ülikooli taasavamise ja eesti keele lektori küsimusest. // 200 aastat eesti keele ülikooliõpet: 1803 eesti ja soome keele lektoraat Tartu Ülikoolis: juubelikogumik. Tartu, 2003, 25 Tarto maa rahwa Näddali-Leht. Uurimusi ja allikmaterjale. Koost T. Tannberg. Tartu, 1998, 12–13. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Oscar Eduard Rothberg

Oscar Eduard Rothberg (30. jaanuar (18. jaanuar vkj) 1869 Tartu – 25. aprill 1935 Tartu) oli eesti arstiteadlane. Talupidaja Gustav Rothbergi ja tema naise Katharina poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1888–1894, tudeeris ka Breslau Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis lastehaiguste eradotsendina 1911–1918 ja professorina 1918. aastal. Alates 6. maist 1919 nimetati ta 2. Tartu sõjaväehaigla vanemordinaatoriks. 1926. aastal arvati erru vanuse tõttu. Ta on maetud Tartu Raadi (Vana-Jaani) kalmistule. Kirje ohvitseride andmekogus (vaadatud 4. juulil 2015) [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Vladimir Rubaškin

Vladimir Jakovlevitš Rubaškin (vene keeles Владимир Яковлевич Рубашкин; 5. aprill 1876 Novotšerkassk – 24. juuni 1932 Harkov) oli vene arstiteadlane. Kasakast ametniku poeg. Õppis Sõjalis-Meditsiinilises Akadeemias, töötas sealsamas. Oli Tartu Ülikoolis võrdleva anatoomia, embrüoloogia ja histoloogia professor 1912-1918. Tema õpilasi oli histoloog Eduard Aunap. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Carl Christian Leopold von Rummel

Carl Christian Leopold von Rummel (1. november 1812 Aizpute, Kuramaa kubermang – 29. detsember 1887 Tartu) oli baltisaksa õigusteadlane. Ta uuris Balti provintsiaalõigust ja andis välja Kuramaa õigusallikad. Von Rummel oli kohtuametniku poeg. Ta lõpetas 1832. aastal Miitavi (Jelgava) Gümnaasiumi ja õppis 1835–1838 Tartu Ülikoolis õigusteadust. 1843. aastal kaitses Tartu Ülikoolis õigusteaduse magistrikraadi tööga "Zur Lehre von der Einwerfung des Vorausempfangenen nach liv-, esth- und kurländischem Landrecht". Doktorikraadi õigusteaduses kaitses ta in absentia 1844. aastal Heidelbergi Ülikoolis väitekirjaga "Instructorium des kurländisches Processes nach Vergleichung mehrerer Handschriften herausgegeben" ja 1847. aastal Tartu Ülikoolis väitekirjaga "De statu aetatis secundum juris livonici principa". Töötas Tartus kohaliku õiguse eradotsendina 1841–1843, dotsendina 1843–1845 ja professorina 1845–1872. Seejuures oli ta aastail 1841–44 ühtlasi ülikooli kohtu notar, 1866–67 TÜ prorektor ning 1855–66 ja 1867–72 õigusteaduskonna dekaan. Professoriametis oli ta 1845–52 provintsiaalõiguse erakorraline professor, 1852–72 korraline professor, aastast 1872 emeriitprofofessor. Die Quellen des Kurländischen Landrechts. Dorpat, 1844–51 Das curländische Vormundschaftsrecht. Dorpat, 1850. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 TÜ KHO Carl Rummeli isikuarhiiv Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, 656–657 Левицкий I, 565 EE 8, 243 EE 14, 439. Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Edmund August Friedrich Russow

Edmund August Friedrich Russow (8. märts (24. veebruar vkj) 1841 Tallinn – 23. aprill (11. aprill vkj) 1897 Tartu) oli baltisaksa botaanik. Russowi isa oli sõjaväeinsener. Ta õppis aastatel 1860–1864 Tartu Ülikoolis ja seejärel Berliini Ülikoolis. Ta töötas Tartu Ülikoolis botaanika eradotsendina aastatel 1866–1867, dotsendina 1867–1874 ja professorina 1874. aastast kuni surmani. Aastatel 1864–1874 töötas ta Tartu Ülikooli botaanikaaia direktori abilisena. 1865. aastal sai ta magistrikraadi tööga "Beiträge zur Kenntniss der Torfmoose" ("Lisandused teadmistele turbasambla kohta"). 1872. aastal ilmus Russowi suurteos "Vergleichende Untersuchungen der Leitbündel Kryptogamen" ("Eostaimede soonte võrdlev uuring") ja Russow pälvis selle eest samal aastal Karl Ernst von Baeri preemia. See oli 200 rubla suurune preemia, mida andis välja Peterburi Teaduste Akadeemia, ja Russowile tuli läbi aegade teine Baeri preemia. 7. detsembril 1885 sai Russow Peterburi Teaduste Akadeemia kirjavahetajaliikmeks. 1895. aastast kuni surmani oli Russow Eesti Looduseuurijate Seltsi president. Russow oli üks looduskaitseliikumise algatajaid Eestis. Ta oli kontaktis Euroopa looduskaitse rajaja Hugo Conwentziga. Ta uuris turbasamblaid ja tegeles loodusfotograafiaga. Tema vend oli ornitoloog Valerian Carl Michael Russow. TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918 Linda Kongo 2003. "Eesti Looduseuurijate Seltsi 150 tegevusaastat: 1853–2003". Tallinn: Teaduste Akadeemia Kirjastus, lk. 258. Teoseid
Karl Friedrich Julius Peter Franz Rühl

Karl Friedrich Julius Peter Franz Rühl (26. oktoober 1845 Hanau – 3. juuli 1916 Jena) oli ajaloolane. Tubakavabrikandi poeg. Õppis Jena ülikoolis 1863–1867, tudeeris ka Berliini ja Marburgi Ülikoolis. Oli 1871–1872 eradotsent Leipzigis, töötas Tartu Ülikoolis klassikalise filoloogia ja arheoloogia dotsendina 1872–1875 ja professorina 1875–1876, seejärel oli professor Königsbergi ülikoolis. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Auguste Saget

Auguste Saget seenior (30. aprill 1820, Neuchatel, Šveits – 5. jaanuar 1910, Tartu) oli prantsuse keele lektor Tartu Ülikoolis 1861–1874. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918
Ami Friedrich August Saget

Ami Friedrich August Saget juunior (31. detsember 1858 Pärnu – 28. mai 1909 Tartu) oli prantsuse keele lektor Tartu Ülikoolis 1902–1909. [1] TÜ õppejõud kuni 1918. Üliõpilased kuni 1918