laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Leopold Piip

Leopold Piip (11. november 1916 Belgorod, Kurski kubermang, Venemaa – 18. jaanuar 1996) oli Eesti NSV riigitegelane ja meediajuht. Ta lõpetas aastal 1931 Järva-Jaani algkooli ja aastal 1934 Tallinna Tööstuskooli. Aastal 1953 lõpetas ta NLKP KK Kõrgema Parteikooli. Aastatel 1948–1956 töötas ta EKP Tallinna Linnakomitees mitmel ametikohal. Leopold Piip oli 17. detsembrist 1955 kuni 30. detsembrini 1971 Eesti Televisiooni juht. Aastatel 1972–1988 oli ta Usuasjade Nõukogu volinik Eesti NSV-s. Leopold Piip suri aastal 1996 ja ta maeti 25. jaanuaril 1996 Metsakalmistule. Eesti majanduse biograafiline leksikon. Kirjastus Ilo. Tallinn, 2003 ETV juhid ja ülemused 1955-1990, (vaadatud 11. oktoober 2011) Haudi. Kalmistute register, Metsakalmistu[alaline kõdulink], (vaadatud 11. oktoober 2011)
Toiduga kindlustatus

Toiduga kindlustatus ehk toidujulgeolek (inglise food security) on olukord, kus teatud piirkonna või riigi inimestel on söögiks piisavalt toitu. Toidujulgeolek ei tähenda mitte ainult, et statistiliselt toodetakse piisavalt toitu, vaid toiduga varustatus peab olema stabiilne ja kõigile kättesaadav. Toidujulgeolek on oluline küsimus Kolmanda maailma riikides, kus näljahädad ja alatoitlus on laialt levinud. Enamasti on selle peamised põhjused olnud poliitilised otsused ja majanduslikud muutused, mis on kohalikelt ära võtnud võimaluse tegeleda traditsioonilise elatusmajandusega ja nad ei suuda ennast kindlustada toiduga. Nõnda on juhtunud nt paljude Amazonase põlisrahvastega, kelle elukeskkonnale on peale tunginud suurmaaomanikud ja rahvusvahelised korporatsioonid. Keskkonnajulgeolek Vaesus Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 09.11.2011) Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [2] (vaadatud 09.11.2011)
Keskkonnajulgeolek

Keskkonnajulgeoleku (inglise environmental security) all mõeldakse kitsamas mõttes keskkonnakaitset (puhta õhu, vee ja pinnase tagamine) ja keskkonnariskide maandamist (nt tuumaenergeetikast lähtuvad riskid); laiemas mõttes tähendab see säästvat arengut ja loodusvarade säästvat kasutust. Keskkonnajulgeolekut käsitletakse sageli eri tasanditel: üksikisiku (nt terviseaspektid), piirkonna, riigi ja rahvusvahelisel tasandil. Viimase tasandi puhul on peafookuses globaalsed puhta vee ja toiduvarud, (piiriülene) saaste ja kliimamuutusest tulenevad riskid. Keskkonnapagulane Toiduga kindlustatus Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 09.11.2011) Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [2] (vaadatud 09.11.2011)
Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskond

Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskond on Tallinna Tehnikaülikooli teaduskond, mis tegeleb elektrimasinate, elektriajamite, jõuelektroonika, elektervalgustuse, elektroenergeetika, geotehnoloogia õpetamisega ning uurimistööga nendes valdkondades. Teaduskond asub Tallinnas aadressil Ehitajate tee 5 ja selle dekaan on professor Arvi Hamburg. Elektrotehnika instituut Elektriajamite ja elektrivarustuse õppetool (valdkonnad: jõuelektroonika, elektriajamid, hoonete elektripaigaldised, elektervalgustus). Robotitehnika õppetool (valdkonnad: kaitseaparaadid, energiatarbimise juhtimine, elektertransport, tööstusautomaatika, SCADA) Elektrimasinate õppetool (valdkonnad: elektrimootorid, elektrigeneraatorid, trafod) Elektrotehnika aluste õppetool (valdkonnad: elektromagnetiline ühilduvus, elektrikvaliteet, reaktiivvõimsuse kompenseerimine, kõrgsagedusenergeetika) Elektroenergeetika instituut Energiasüsteemide õppetool (valdkonnad: elektrivõrgud, elektrisüsteemid, elektriturg) Kõrgepingetehnika õppetool (valdkonnad: elektrimaterjalid, alajaamad, õhuliinid ja kaablid) Mäeinstituut Maavarade kaevandamise õppetool Rakendusgeoloogia õppetool Energeetikateaduskonna koduleht. Energeetikateaduskond Facebookis. Video: Energeetikateaduskond on äge vol 1. YouTube, 2. juuli 2009 Video: Energeetikateaduskond on äge vol 2. YouTube, 2. juuli 2009 Video: Energeetikateaduskond on äge vol 3. YouTube, 2. juuli 2009
Khahhaber Žvania

Khahhaber Žvania (gruusia ქახაბერ ჟვანია) on Gruusia poksija. Žvania osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise Demetrius Andradele (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Žvania osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007) kuid kaotas 1. ringis jälle Andradele (hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 15. maailmameistrivõistlustel (Milano, 2009) kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Žvania sai II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 36. Euroopa meistrivõistlustel (Plovdiv, 2006) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Spas Genovile (Bulgaaria). 29. suveolümpiamängude poksivõistlus. Peking 2008. Tulemused inglise keeles 14. maailmameistrivõistlused poksis. Chicago 2007. Tulemused inglise keeles 15. maailmameistrivõistlused poksis. Milano 2009. Tulemused inglise keeles 36. Euroopa meistrivõistlused poksis. Plovdiv 2006. Tulemused inglise keeles Khahhaber Žvania veebisaidil Olympedia (inglise)
Tallinna Tehnikaülikooli infotehnoloogia teaduskond

Tallinna Tehnikaülikooli infotehnoloogia teaduskond on Tallinna Tehnikaülikooli teaduskond, mis tegeleb info- ja kommunikatsioonitehnoloogia õpetamisega ning uurimistööga nendes valdkondades. Teaduskond asub Tallinnas aadressil Akadeemia tee 15a ning selle dekaan on professor Gert Jervan. Arvutitehnika instituudi eekäija elektronarvutite kateeder loodi 1966.aastal. Arvutisüsteemide instituut loodi 01. jaanuaril 2017 TTÜ struktuurireformi raames endiste Arvutitehnika instituudi, Automaatikainstituudi automaatjuhtimise teaduslabori ja Biorobootika keskuse baasil ja on üks neljast instituudist Infotehnoloogia teaduskonnas.  Pikemalt artiklis Thomas Johann Seebecki elektroonikainstituut  Pikemalt artiklis Tallinna Tehnikaülikooli IT Kolledž TTÜ Arvutitehnika instituut TTÜ Arvutisüsteemide instituut Infotehnoloogia teaduskonna koduleht
Tallinna Tehnikaülikooli keemia- ja materjalitehnoloogia teaduskond

Tallinna Tehnikaülikooli keemia- ja materjalitehnoloogia teaduskond oli Tallinna Tehnikaülikooli teaduskond ajavahemikul 01. jaanuar 1996–31. setsember 2016, mis tegeleb keemia- ja materjalitehnoloogia õpetamisega ning uurimistööga nendes valdkondades. Teaduskond asub Tallinnas aadressil Ehitajate tee 5 ning selle dekaan on juhtivteadur Malle Krunks. Keemiatehnika instituut Keemiatehnika õppetool Keskkonnakaitse ja keemiatehnoloogia õppetool Materjaliteaduse instituut Füüsikalise keemia õppetool Pooljuhtmaterjalide tehnoloogia õppetool Keemiliste kiletehnoloogiate teaduslaboratoorium Polümeermaterjalide instituut Polümeeride tehnoloogia õppetool Puidutöötlemise õppetool Tekstiilitehnoloogia õppetool Mööbli ja puitmaterjalide katselaboratoorium Tekstiili katselaboratoorium Põlevkivi ja taastuvkütuste teaduslaboratoorium Toiduainete instituut Toiduteaduse õppetool Toidutehnoloogia õppetool Materjaliuuringute teaduskeskus Materjaliuuringute õppetool Materjaliuuringute teadus- ja katselaboratoorium Anorgaaniliste materjalide teaduslaboratoorium Keemia- ja materjalitehnoloogia teaduskonna koduleht. (Seisuga 16. juuli 2022 seda veebilehte TTÜ serveris enam pole – vastus Lehekülge ei leitud) ETIS – Tegevusperiood 01. jaanuar 1996–31. setsember 2016
Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskond

Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskond on üks viiest tehnikaülikooli teaduskonnast, olles Baltikumi juhtiv kõrghariduse andja majandusteaduse, ärinduse, õiguse ja avaliku halduse valdkonnas. Teaduskond asub Tallinnas aadressil Akadeemia tee 3 ning selle dekaan on professor Enn Listra. Tallinna Tehnikaülikool annab majandusharidust aastast 1941. Suurima majandusülikoolina Eestis omab Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskond olulist rolli rahvusliku konkurentsivõime tagamisel. Õppetöös pööratakse võrdset tähelepanu teoreetiliste teadmiste ja praktiliste oskuste omandamisele. Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskond on rahvusvaheline: seal õpib üle 700 välismaalase rohkem kui 70 riigist ning enam kui veerandi teaduskonna töötajatest moodustavad tippteadlased välismaalt. Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased on püsinud viimased viis aastat Eesti palgatabeli tipus. Nende keskmine töötasu oli 2018. aastal 26 protsendi võrra kõrgem kui teistel avalik-õiguslike ülikoolide lõpetajatel. Vilistlastega ühenduse hoidmiseks on teaduskond välja töötanud vilistlasportaali. Tallinna Tehnikaülikool pakub üliõpilasele lisaks õppetööle erialast raamatukogu, sportimisvõimalusi, uusi üliõpilaskodusid ja mitmekülgset üliõpilaselu. Praktikakohtade vahendamiseks on loodud Majandusteaduskonna praktikaportaal. Rahvusvahelised praktikapakkumised on kättesaadavad Higheredi keskkonna kaudu. Tallinna Tehnikaülikooli Majandusteaduskonnal on oma üliõpilaskogu. Organisatsioon esindab majandusteaduskonna üliõpilaste huve ning pakub ülikooliõpingutele vaheldust meelelahutus- ja haridusürituste näol. Majandusanalüüsi ja rahanduse instituut Ragnar Nurkse innovatsiooni ja valitsemise instituut Õigusinstituut Ärikorraldusinstituut Tallinna Tehnikaülikool. "Tutvustus". Vaadatud 23.09.2020.[alaline kõdulink] Tallinna Tehnikaülikool. "Tutvustus". Tallinna Tehnikaülikooli veebiportaal. Vaadatud 23.09.2020.[alaline kõdulink] "Tutvustus". Vaadatud 23.09.2020. {{netiviide}}: eiran teksti "Tallinna Tehnikaülikool" (juhend)[alaline kõdulink] "Vaata, millise kõrgkooli lõpetajad saavad kõrgeimat palka". Postimees. Vaadatud 23.09.2020. Tallinna Tehnikaülikool. "Majandusteaduskonna vilistlasportaal". Vaadatud 23.09.2020.[alaline kõdulink] Tallinna Tehnikaülikool. "Praktika- ja tööpakkumised". Vaadatud 23.09.2020. Tallinna Tehnikaülikool. "Koostöö tudengkonnaga". Vaadatud 23.09.2020. Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna koduleht
Tallinna Tehnikaülikooli matemaatika-loodusteaduskond

Tallinna Tehnikaülikooli matemaatika-loodusteaduskond on Tallinna Tehnikaülikooli teaduskond, mis tegeleb matemaatika, füüsika, keemia, bioloogia, biotehnoloogia ja biomeditsiini õpetamisega ning uurimistööga nendes valdkondades. Teaduskond asub Tallinnas aadressil Ehitajate tee 5 ning selle dekaan on professor Tõnis Kanger. Füüsikainstituut Rakendusfüüsika õppetool Teoreetilise füüsika õppetool Geenitehnoloogia instituut Geenitehnoloogia õppetool Genoomika ja proteoomika õppetool Molekulaarbioloogia õppetool Molekulaardiagnostika õppetool Keemiainstituut Analüütilise keemia õppetool Anorgaanilise keemia õppetool Bioorgaanilise keemia õppetool Biotehnoloogia õppetool Molekulaartehnoloogia õppetool Orgaanilise keemia õppetool Rohelise keemia õppetool Keemilise analüüsi teadus- ja katselaboratoorium Matemaatikainstituut Algebra ja geomeetria õppetool Matemaatilise analüüsi õppetool Matemaatilise füüsika õppetool Rakendusmatemaatika õppetool Mitmefaasiliste keskkondade füüsika teaduslaboratoorium Matemaatika-loodusteaduskonna koduleht.
Deister

Deister on küngasteahelik Saksamaa Alam-Saksi liidumaal, umbes 25 km Hannoveri linnast edelas. See jookseb loodesuunaliselt Springest lõunas Rodenbergini põhjas. Järgmist küngasteahelikku, mis külgneb lõunas, kutsutakse Väike Deister. Küngastikku ümbritsevad Springe, Wennigsen, Barsinghausen, Bad Nenndorf, Rodenberg ja Bad Münder (vastupäeva, alustades lõunast). Aheliku pikkus on 21 km ja see tõuseb Hofeleris kõrguseni 395 m. Kõrgeim punkt on Bröhn 405 m. Ahelik on metsane. 17. sajandist oli siin mitu söekaevandust, viimane suleti 1950. aastatel. Liivakivi Altenhageni karjääridest (Väike Deister) kasutati mitmel tähtsal ehitisel üle Euroopa, sealhulgas ooperimajal Hannoveris ja Riigipäevahoonel Berliinis. Tänapäeval on Deister populaarne koht Hannoveri rahvale jalutuskäikudeks ja rattasõiduks. Deister on piiriala juba iidsetest aegadest. Selle tõttu võib leida palju mälestuskividega kohti, tumulusi ja lossivaremeid. Künkaharjad on kaetud pöögi ja kuuse ning kohati ka pöögi ja tamme segametsaga. Cecilienhöhel Bad Nenndorfi juures, Lauenau-Feggendorfi piknikualal ja Köllnischfeldi vanast metsavahimajast edelas on mõned näidised haruldasest kohalikust kääbuspöögist (Süntelbuche). Kuused ja pöögid piki Deisteri harjateed Kääbuspöögid Feggendorfi piknikualal Haruldaste taimede seas Deisteril on astelpõõsa, hariliku näsiniini, käpaliste, huulheinte, kullerkuppude, ogase astelsõnajala ja suure lumikellukese liigid. Deister on koduks tüüpilistele loomadele, keda leidub Saksamaa Keskkõrgustikul. Punahirv, metskits ja metssiga on väga tavalised. Teised siin leiduvad metsloomad on metsnugis ja kivinugis, kärp, tuhkur, nirk ja rebane. Röövlindudest on esindatud hiireviu, kanakull ja puna-harksaba. Enamiku Deisteri küngaste tipus on torn, mida kasutatakse erinevatel eesmärkidel. Bröhn (405 m) ja Anna torn Höfeler (395 m) ja õhuliikluse kontrolltorn Reinekensiekskopf (382 m) ja Nordmanni torn Hohe Warte (379 m) Fahrenbrink (376 m) Großer Hals (361 m) ja telekommunikatsioonitorn Ebersberg (355 m) Bielstein (344 m) ja vaatlustorn Egge (339 m) Kniggenbrink (312 m) Kalenberg (310 m) Strutzberg (198 m) ja Belvedere torn Deister Electronics
Tallinna Tehnikaülikooli mehaanikateaduskond

Tallinna Tehnikaülikooli mehaanikateaduskond on Tallinna Tehnikaülikooli teaduskond, mis tegeleb erinevate mehaanikavaldkondade õpetamisega ning uurimistööga nendes valdkondades. Teaduskond asub Tallinnas aadressil Ehitajate tee 5 ning selle dekaan on professor Tauno Otto. Masinaehituse instituut Autotehnika õppetool Disaini õppetool Tootearenduse õppetool Tootmissüsteemide õppetool Tootmistehnika õppetool Materjalitehnika instituut Materjaliõpetuse õppetool Metallide tehnoloogia õppetool Pulbertehnoloogia teaduslaboratoorium Triboloogia teaduslaboratoorium Materjalide taaskasutuse teadus- ja katselabor Mehhatroonikainstituut Kvaliteeditehnika ja metroloogia õppetool Mehhanosüsteemide komponentide õppetool Mehhatroonikasüsteemide õppetool Mehhatroonika-, mehhano- ja mõõtesüsteemide teadus- ja katselaboratoorium Soojustehnika instituut Soojusenergeetika õppetool Soojusjõuseadmete õppetool Tööstusliku soojustehnika õppetool Mehaanika ja metroloogia katselaboratoorium Mehaanikateaduskonna koduleht
Tallinna Tehnikaülikooli sotsiaalteaduskond

Tallinna Tehnikaülikooli sotsiaalteaduskond on Tallinna Tehnikaülikooli teaduskond, mis tegeleb humanitaar- ja sotsiaalteaduste õpetamisega ning uurimistööga nendes valdkondades. Teaduskond asub Tallinnas aadressil Ehitajate tee 3 ning selle dekaan on professor Sulev Mäeltsemees. Ragnar Nurkse innovatsiooni ja valitsemise instituut Filosoofia õppetool Haldusjuhtimise ja halduspoliitika õppetool Innovatsioonipoliitika ja tehnoloogia valitsemise õppetool Kohaliku omavalitsuse ja regionaalpoliitika õppetool Riigiteaduse õppetool Tööstuspsühholoogia instituut Personaliarenduse õppetool Psühholoogia õppetool Eesti inseneripedagoogika keskus Õiguse instituut Avaliku õiguse õppetool Jean Monnet Euroopa õiguse õppetool Majandusõiguse õppetool Tehnoloogiaõiguse õppetool Keeltekeskus Eesti ja vene keele lektoraat Inglise ja põhjamaade keelte lektoraat Saksa ja prantsuse keele lektoraat Spordikeskus Sotsiaalteaduskonna koduleht
Jászberény

Jászberény (saksa Jaßbring) on linn Ungaris Jász-Nagykun-Szolnoki komitaadis, Jászberényi kreisi halduskeskus. Asub Zagyva jõe ääres. 13. sajandil asustasid piirkonna iraani päritolu jaasid, kelle keskuseks sai Jászberény. Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. http://www.jaszbereny.hu/
Suurmeister (male)

Suurmeister (saksa keeles Großmeister) on males sportlike saavutuste eest saadav kõrgeim tiitel. 20. sajandi alguses nimetati suurmeistriteks ehk veltmeistriteks (saksa keeles Weltmeister tähendab "maailmameister") selle aja tuntumaid maletajaid, suurte rahvusvaheliste võistluste võitjaid. 20. sajandi esimesel poolel kuulusid suurmeistrite hulka Aleksandr Alehhin, Ossip Bernstein, Jefim Bogoljubov, Milan Vidmar, Ernst Grünfeld, Oldřich Duras, Friedrich Sämisch, José Raúl Capablanca, Paul Keres, Emanuel Lasker, Andor Lilienthal, Géza Maróczy, Frank James Marshall, Jacques Mieses, Ārons Ņimcovičs, Richard Réti, Samuel Reshevsky, Akiba Rubinštein, Siegbert Tarrasch, Saveli Tartakover, Richard Teichmann, Reuben Fine, Salomon Flohr, Mihhail Tšigorin, Carl Schlechter, Rudolf Spielmann, Gideon Ståhlberg, Max Euwe, Erich Gottlieb Eliskases, David Janovski ja mõned teised maletajad.[viide?] Nõukogude Liidus võeti suurmeistri aunimetus kasutusele 1927. aastal. Esimeseks suurmeistriks sai 1929. aastal Boriss Verlinski, kes võitis NSV Liidu meistrivõistlused. 1931 sellest aunimetust loobuti, kuid see taastati 1935. aastal. Suurmeistriteks said Mihhail Botvinnik (1935) ja Grigori Löwenfisch (1937). NSV Liidu suurmeistri nimetuse saamise kord oli kinnitatud 1940. aastal. Pärast 1950. aastat anti suurele osale nõukogude tippmaletajaist nii rahvusvahelise suurmeistri kui ka NSV Liidu suurmeistri nimetus. Erandiks oli vaid Igor Platonov, kes FIDE-lt mingit nimetust ei saanud. Rahvusvahelise suurmeistri nimetuse võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele 1949. aastal. Seda nimetust annab ta alates aastast 1950. 1976. aastal kehtestati naiste suurmeistri nimetus. Rahvusliku suurmeistri nimetust annavad välja rahvuslikud maleföderatsioonid, muuhulgas ka Eesti Maleliit (EML). Venemaal antakse tulemuspõhiselt välja Venemaa suurmeistri nimetust.
Keskkonnapõgenikud

Keskkonnapõgenikud ehk keskkonnapagulased (inglise environmental refugees või environmental migrants) on inimesed, kes on sunnitud ajutiselt või alaliselt lahkuma oma traditsioonilisest elukohast keskkonnaseisundi loodus- või inimtekkelise halvenemise või elulise loodusvara (nt vesi, viljakas pinnas) ammendumise tõttu. Potentsiaalsete keskkonnapõgenike arv suureneb eriti loodusvarade vähenemise ja kliimamuutusest põhjustatud keskkonnakatastroofide sagenemise tõttu maailmas pidevalt. 2001. aastal hinnati keskkonnapõgenike arvuks maailmas 25 miljonit. Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 22.06.2019) Terminski, Bogumil. Environmentally-Induced Displacement: Theoretical Frameworks and Current Challenges, Universite de Liege, 2012 2001. International Federation of Red Cross and Red Crescent Societies. World Disasters Report 2001. Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [2] (vaadatud 22.06.2019)
Jätkusuutliku ühiskonna indeks

Jätkusuutliku ühiskonna indeks (inglise sustainable society index) on indeks, mis mõõdab riikide elukvaliteeti ja jätkusuutlikkust. Indeks töötati välja 2006. aastal Hollandis. Indeksi tulemused saadakse 22 näitaja põhjal. Dow Jonesi jätkusuutlikkuse indeksid Inimarengu indeks Säästva majandusliku heaolu indeks (ISEW) Tõelise arengu indeks (TAI) Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 09.11.2011)
Evi Rauer

Evi Rauer (kodanikunimi alates 1940. aastast Evi Sikkel; 29. oktoober 1915 Tallinn – 17. september 2004) oli eesti näitleja ja telerežissöör. Ta lõpetas aastal 1935 Elfriede Lenderi Tütarlaste Eragümnaasiumi. Seejärel töötas ta aastatel 1935–1939 müüjana ja õppis (1936–1939) Tallinna Töölisteatri õpperühmas. Evi Rauer oli aastatel 1939–1942, 1945–1952 ja 1969–1973 näitlejana Viljandi teatris Ugala, 1942–1945 Pärnu teatris Endla ja 1952–1958 Tallinna Draamateatris. Aastatel 1958–1968 töötas ta Eesti Televisioonis režissöörina. Ta mängis ka filmides ("Valgus Koordis", 1951; "Libahunt", 1968). Aastatel 1997–2000 mängis ta episoodilist rolli teleseriaalis "Õnne 13". 1939 Eugene O'Neill "Anna Christie" (Anna Christie) 1940 Hella Wuolijoki "Vastumürk" (Kaarina) 1940 Aleksei Arbuzov "Tanja" (Tanja) 1940 Tammsaare/Andres Särev "Põrgupõhja uus Vanapagan" (Maia) 1942 August Mälk "Lõunatuul" (Ellen) 1945 Herman Heijermans "Lootus õnnistusele" (Jo) 1946 Aleksandr Ostrovski "Tulus amet" (Polina) 1947 Shakespeare "Windsori lõbusad naised" (missis Ford) 1947 Boriss Lavrenjov "Murrang" (Tatjana) 1949 Aleksandr Ostrovski "Mets" (Gurmõžskaja) 1951 Ernst Särgava/Alfred Mering "Rahvavalgustaja" (Alviine Maasikas) 1952 Konstantin Trenjov "Ljubov Jarovaja" (Ljubov) 1953 Aleksandr Korneitšuk "Eskaadri hukk" (Oksana) 1953 Maria Baratašvili "Ritsikas" (Marine) 1954 August Kitzberg "Libahunt" (Mari) 1955 Oskar Luts/Andres Särev "Tagahoovis" 1955 Aadu Hint/Andres Särev "Kaugatoma kuningas" (Roosi) 1969 Tammsaare "Juudit" (Susanna) 1971 Anton Tšehhov "Kajakas" (Arkadina) Näitleja ja lavastaja Arnold Sikkel oli Evi Raueri abikaasa. Nõukogude Eesti preemia 1950 Eesti NSV teeneline kunstnik 1952 NSV Liidu riiklik preemia 1952 Evi Rauer andmebaasis IMDb Evi Rauer Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Arnold Sikkel

Arnold Sikkel (28. august 1912 Tallinn – 22. detsember 1974 Pärnu) oli eesti näitleja ja lavastaja. Arnold Sikkel alustas lavategevust Narvas "Võitleja" seltsi kooris ja tantsurühmas, oli aastatel 1937–1939 Narva Teatri inspitsient ja näitleja. Oli aastatel 1939–1942 Ugala Teatri näitleja ning aastatel 1942–1974 L. Koidula nim. Pärnu Draamateatri näitleja ja lavastaja. Ta mängis ka filmides. Näitleja Evi Rauer oli Arnold Sikkeli abikaasa. Tütar Piret Sikkel oli samuti näitleja. Eesti NSV teeneline kunstnik 1957 Arnold Sikkel andmabaasis IMDb
Satelliitokeanograafia

Satelliitokeanograafia on okeanograafia haru, mis kasutab ookeani ja tema protsesside kohta vaatlusandmete saamiseks satelliite. Ookeanivee tsirkulatsiooni ja anomaaliaid on mastaapses (tihti ka globaalses) skaalas efektiivsem jälgida satelliitide abil. Kuna laevad ei pääse igale poole, ning ka poid ei kata kogu maailma ookeani, siis on satelliidi üleslaskmine ja pidamine odavam laevadest. Satelliitside ning tervikliku pildi saamine suure ala kohta on kiirem ning ühildub reaalajaga paremini kui laevadelt saadetud ning vahetatud info. Meeles tuleb pidada seda, et elektromagnetlaine tungib ookeanis siiski piiratud sügavusteni. Maailmamere pinnatemperatuur ja selle anomaaliad (seirates pinnatemperatuuri ning kogudes infot teatud perioodi muutuste kohta ookeanis, saab välja töötada mudeleid, et esinemismustreid registreerida. Seni on peamiselt uuritud El Nino ja La Nina nähtusi.) vee ning selle kohal oleva õhu seosed ja mõjutused jäämustrid ookeani lained merepinna kõrgus hoovuste, keeriste ja anomaaliate analüüs (nt El Nino) bioloogiline produktiivsus sadememustrid Passiivne vaatlus – peegeldunud või kiirgunud energia analüüs. Aktiivne vaatlus – signaalide komplekt kiiratakse satelliidilt alla ning analüüsitakse kiirgust ja energiat, mis tagasi jõuab. (Saadetud ja saadud signaalide suhe.) Satelliitokeanograafia on üks kiiremini arenevaid harusid moodsas okeanoloogias ning nüüd, kui kliimamuutuse teema on kogu maailmas hoogu kogunud, arvestatakse ookeani uurimist satelliitidelt väga olulise osana ka kliimauuringutes. Arendustööd uute ja paremate sensorite ehituseks käivad kogu aeg. 2010. aasta seisuga käib töö soolsust ja voolukiirust mõõtvate sensorite kallal. Ameerika Ühendriikide NASA ja prantsuse CNES liitprojekt, mille peamine eesmärk oli uurida ookeani topograafiat. Tegutses aastail 1992–2006, kokku 13 aastat "puhast" missiooni. Algselt oli satelliidi missiooniks ette nähtud 3 aastat, kuid see venis uute vajaduste tõttu ja tänu enese hästi tõestamisel 13-aastaseks missiooniks. TOPEX/Poseidon oli senini kõige suurem ja arvatakse, et ka parim ookeani kosmoseuurimislaev, mis kunagi orbiidile saadetud. 2006. aasta jaanuaris tekkinud juhtimisrike lõpetas satelliidi töö. TOPEX/Poseidon oli esimene, mis varustas teadlasi ookeani globaalse topograafilise pildiga. Satelliit mõõtis 1330 km kõrguselt 95% usaldusnivooga 3,3 cm täpsusega jäävaba ookeanipinda. Mõõta globaalselt konkurentsitu täpsusega merepinda kaardistada esmakordselt suureskaalaliselt tõususid/mõõnasid jälgida kliimamuutust ning hoovuste hooajalist muutust uurida fenomene nagu näiteks El Nino ja La Nina kaardistada aastasi temperatuuri talletumisi ookeanis laiendada teadmisi Maa gravitatsiooniväljast http://www.marine.usf.edu/pjocean/packets/f98/f98u2le1.pdf Satellite Oceanography Dr. Michael J. Passow American Meteorological Society Education Resource Agent Munk.W.: Testimony Before the U.S.Commission on Ocean Policy, April 2002 TOPEX/Poseidon