laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Philip Roth

Philip Milton Roth (19. märts 1933 Newark, New Jersey – 22. mai 2018 Manhattan, New York) oli ameerika kirjanik. Ta oli juudi päritolu. Roth pälvis esimest korda tähelepanu 1959. aastal novelliga "Goodbye, Columbus", mille eest võitis ta National Book Awardi. Oma teostele sai ta inspiratsiooni juudi perekondade elust ning Ameerika ideaalidest. Tema üks tuntumaid teoseid on romaan "Ameerika pastoraal" ("American Pastoral"; 1997), mille eest pälvis ta Pulitzeri preemia. Eesti keeles on ilmunud veel tema teosed "Portnoy tõbi" ("Portnoy's Complaint"; 1969), "Operatsioon Shylock" ("Operation Shylock"; 1993) ja "Igamees" ("Everyman"; 2006). Roth oli oma põlvkonna üks auhinnatumaid kirjanikke. Lisaks National Book Awardile ja Pulitzeri preemiale pälvis ta muuhulgas veel Franz Kafka auhinna (2001), Prantsusmaa kirjandusauhinna Prix Médicis, Rahvusvahelise Bookeri auhinna (2011) ja Astuuria printsi auhinna (2012). 1960 – National Book Award novelli "Goodbye, Columbus" eest 1970 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks 1995 – National Book Award romaani "Sabbath's Theater" eest 1998 – Pulitzeri preemia 1998 – National Medal of Arts 2001 – Franz Kafka auhind 2002 – Prix Médicis étranger 2011 – Rahvusvaheline Bookeri auhind 2012 – Astuuria printsi auhind "Portnoy tõbi" (tõlkinud Lauri Pilter) ISBN 9985306899 "Operatsioon Shylock" (tõlkinud Tõnis Arro ja Lauri Pilter) ISBN 9985954386 "Igamees" (tõlkinud Kersti Unt), Tänapäev, 2011 "Ameerika pastoraal" (tõlkinud Kristjan Jaak Kangur), Varrak, Tallinn 2016 "Suri USA kirjanik, "Ameerika pastoraali" autor Philip Roth". ohtuleht.ee. 23.5.2018. Vaadatud 30.12.2018 Peeter Olesk. Romaaniülikool: Philip Roth "Portnoy tõbi" EPL, 30. mai 2008 Mari Peegel. Kondid on meie ainus lohutus EPL, 23. aprill 2011 Philip Roth teatas, et lõpetab kirjutamise Postimees, 10. november 2012 "Janar Ala: Philip Roth, üks paremaid kirjanikest". Kirjandus ERR. 23. mai 2018 Sarah Churchwell. How Philip Roth wrote America, theguardian.com, 26. mai 2018
Fontes PMP

Fontes PMP on aastal 1990 asutatud Eesti konsultatsioonifirma. Fontes PMP tegeleb inimressursi juhtimise (talendijuhtimise), palgakorralduse, inimeste otsingu, hindamise ja valikuga. Fontes PMP oli Teenusmajanduse Koja asutajaliige. Ettevõtte Fontes ajalugu ulatub aastasse 1990, kui asutati AS Fontes PMP, mis hiljem andis aluse ASile Fontes Grupp. ASil Fontes Grupp oli mitu tütarettevõtet: AS Fontes PMP, Fontes R&I SIA (Lätis), Fontes Vilnius UAB (Leedus) ja OÜ Fontese Kirjastus. Aastal 2005 osteti ASi Fontes Grupp konsultatsiooniettevõte (Fontes PMP AS[viide?]) Eestis ja alus pandi praeguseni tegutsevale OÜ-le Fontes PMP[viide?]. ASi Fontes Grupp alusel moodustati ka OÜ Hermesinvest[viide?]. EE 12. köide, 2003: 127. http://www.epl.ee/news/majandus/fontesel-uued-omanikud.d?id=51049864 (vaadatud 28.02.2013) Koduleht (vaadatud 28.02.2013)
Andres Keil

Andres Keil (sündinud 29. mail 1974) on eesti kirjanik ja teatrikriitik. "Vibratsioonid". Tore Kirjastus 2020. ISBN 9789949744435 "151 914 tähemärki". Hotger 2003. ISBN 9985946812 "Gümnasisti unenägu". Eesti Kirjanduse Selts 2003 (kujundaja). ISBN 9985917154 Vihiku draama-erinumber. Eesti Kirjanduse Selts 2004 (toimetaja) 2004 Tartu Kultuurikandja aunimetus (kultuurikajastaja) 1999 Eesti Näitemänguagentuuri näidendivõistluse ergutuspreemia ("Shoot!") Margus Mikomägi. Andres Keil – teatrisse sisse kirjutatud. Inna Grünfeldt. Kultuur: Andres Keil vaatab raevu taha. Virumaa Teataja, 6. veebruar 2008 Raul Sulbi. Andres Keil: elame väga jesuiitlikul ajastul. Postimees, 22. september 2009
Linda Kaljundi

Linda Kaljundi (sündinud 6. juunil 1979) on eesti ajaloolane ja kuraator. Kaljundi õppis aastatel 1986–1997 Pirita Majandusgümnaasiumis ning astus seejärel Tartu Ülikooli ajalugu õppima. 2002. aastal sai ta bakalaureuse- ja 2005. aastal magistrikraadi. 2014. aastal sai ta doktorikraadi Helsingi Ülikoolis kaitstud väitekirjaga "The Baltic Crusades and the Culture of Memory: Studies on Historical Representation, Rituals and Recollection of the Past". 2007. aastast on Kaljundi Tallinna Ülikooli õppejõud. Ta on 2005. aastal asutatud Tallinna Ülikooli Keskaja Keskuse asutajaliige. "Mütoloogia". Pegasus 2009. ISBN 9789949409426 (tõlkide kolleegiumis) Linda Kaljundi: Kes oli kes ja mis oli mis keskaegses Tallinnas. Eesti Päevaleht, 15. detsember 2006 Teadmisjanuline "siil". Eesti Ekspress, 5. juuli 2007 (intervjuu Marek Tammega) Ajalugu, see on nagu auguline juust. Eesti Ekspress, 9. august 2007 (intervjuu Peter Burke'iga; kahasse Marek Tammega) Eesti lugu: August Mälk "Läänemere isandad". Eesti Päevaleht, 3. oktoober 2008 Vähemalt kahekordne mäng. Sirp, 20. veebruar 2009 Ei juhtunud midagi. Vahemäng 1957. aasta suvest 1968. aasta suveni. Sirp, 19. juuni 2009 (arvustus Karl Ristikivi päevaraamatule) Linda Kaljundi Eesti Teadusinfosüsteemis "Ajaloolane Linda Kaljundi: Eestis ei ole kadunud soov rõhutada enda ohvrirolli" ERR, 22. juuni 2020
Kilp (täpsustus)

Kilp on kaitsevahend käsivõitluses. Kilp on heraldikas vapi alus. Kilp on tähtkuju. Kilp on ulatuslik osa kraatonist, kus paljanduvad kristalse aluskorra kivimid. Kilp on kilpkonnaliste seltsi kuuluvate roomajate turvis. Jääkilp
Aarne Rannamäe

Aarne Rannamäe (10. mai 1958 Tartu – 10. september 2016) oli eesti ajakirjanik ja väliskommentaator. Ta lõpetas 1976. aastal Tartu 8. Keskkooli ja 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal. Pärast ülikooli lõpetamist asus ta tööle Eesti Televisioonis. Muu hulgas oli üks Eesti Televisiooni 1980. aastate saate "Vaatevinkel" juhte. 2001–2012 töötas ta ETV "Aktuaalse kaamera" toimetuses saatejuht-toimetajana ning oli samal ajal välisuudiste toimetuse juht. Alates 2007. aastast juhtis ta ETV saadet "Vabariigi kodanikud" ja oli saate "Välisilm" üks saatejuhte. Vikerraadios oli ta üks "Rahva teenrite" saatejuhte. Ta on tegutsenud turismireisidel giidina, eriti huvitus ta Iisraeli tundmaõppimisest. Ta oskas inglise, vene, soome ja saksa keelt. 2007 – Valgetähe V klassi teenetemärk 2008 – Valdo Pandi nimeline ajakirjanduspreemia "Tartu 8. Keskkool". Tartu Forseliuse Kool. 2015. Kooli ajalugu. Originaali arhiivikoopia seisuga 16. august 2016. Vaadatud 11. septembril 2016. "Lõpetamise aasta: 1957-2002". TÜ ühiskonnateaduste instituut. Tartu Ülikool. 2016. Vilistlased. Originaali arhiivikoopia seisuga 23. oktoober 2014. Vaadatud 10. septembril 2016. Martin Smutov (31. mai 2012). "Aarne Rannamäe lahkub «Aktuaalsest kaamerast»". Postimees. Vaadatud 10. septembril 2016. Ene Pajula. Aarne Rannamäe - mees, kellele meeldisid kaamelid ja liiv. Elu Lood, 2017. aasta suvi. Urmo Soonvald. Aarne Rannamäe suurimad kriitikud on naiskolleegid // Õhtuleht, 22. juuni 2005 Aarne Rannamäe saab päris oma saate // Elu24, 19. juuli 2007 Hanneli Rudi. Aarne Rannamäe tõrjub Kersna süüdistusi // Postimees Online, 19. oktoober 2007 Urmo Soonvald. "Aktuaalse kaamera" esiankur Aarne Rannamäe osutab Germalo Reisidele giiditeenust // Delfi, 17. märts 2012 Heidit Kaio. Aarne Rannamäe lahkub “Aktuaalsest kaamerast”. Eesti Ekspress, 31. mai 2012 Lahkus Aarne Rannamäe, ERR, 10. september 2016 Aarne Rannamäe viimases teleintervjuus: ma elasin äärmusest äärmusesse. ERR, 11. september 2016
Manuel Rivera-Ortiz

Manuel Rivera-Ortiz (sündinud 23. detsembril 1968) on USA fotograaf. Ta on tuntuks saanud eelkõige oma dokumentaalsete fotodega, mis kujutavad inimeste elutingimusi vähem arenenud riikides.
Bundestag (Berliini metroojaam)

Bundestag on Berliini metroojaam liinil U55. Kuigi metrooliin avati aastal 2009, valmis jaam juba 1994 ja kandis kuni 2006. aastani nime Reichstag, kuna ta paikneb Riigipäevahoone juures. Metroojaama kasutati kultuuriürituste läbiviimiseks. Nii etendus seal näiteks ooper "Võluflööt".
Virunga rahvuspark

Virunga rahvuspark on rahvuspark Kongo Demokraatlikus Vabariigis. Park paikneb Uganda piiri ääres ning piirneb Ruwenzori rahvuspargiga. Aastal 1925. asutatud park on Aafrika esimene rahvuspark. Pargi pindala on umbes 7800 km². Virunga rahvuspark kuulub alates 1979. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse ning 1994. aastast selle ohustatud objektide nimekirja. Pargi alal elutseb ohustatuselt kriitilises seisundis olevaid mägigorillasid. Rutanzige järve kaldal elutsevad jõehobud. Rahvuspargis on mitu tegevvulkaani. Rahvuspargi loodus on kannatada saanud aastaid kestnud kodusõjas. Laavajärv Nyiragongo vulkaanil. Rahvuspargis elavad mägigorillad. Kohalikud lapsed. Pargi koduleht Virunga rahvuspark UNESCO maailmapärandi lehel
Puis-eerika

Puis-eerika (Erica arborea) on kanarbikuliste sugukonda eerika perekonda kuuluv puittaim. Puis-eerika kasvab Vahemere piirkonnas ja Aafrika mägedes. Ta on igihaljas põõsas või puu, mis kasvab 1–4, harvem kuni 7 meetri kõrguseks. Taimel on rohkelt valgeid õisi.
Air Berlin

Air Berlin (stiliseeritud airberlin või airberlin.com) oli kuni aastani 2017 Lufthansa järel Saksamaa suuruselt teine lennufirma ja Euroopa suuruselt kuues lennufirma. Air Berlin opereeris ulatuslikku keskmist-odavahinnalist võrgustikku, mille alla kuulusid puhkusesihtkohad Vahemere piirkonnas, Kanaari saartel ja Põhja-Aafrikas ning mandritevahelised sihtkohad Kagu-Aasias, Kariibidel ja Ameerika Ühendriikides. 2009. aastal lendas Air Berliniga (k.a. tütarettevõtted) 27,9 miljonit reisijat . 2010. aasta veebruari seisuga töötas firmas 8200 inimest . 2014. aastal reisis lennufirmaga 31,7 miljonit reisijat . 15. augustil 2017 esitas Air Berlin majandusraskuste tõttu pankrotiavalduse. 27. oktoobril 2017 tegi Air Berlin viimase lennu AB6210 München–Berliin. Pardal oli 178 reisijat ja 8 meeskonnaliiget. Airbus A 320 väljus Müncheni lennujaamast kell 22:36 (kohalik aeg) ja maandus Berliini Tegeli lennujaamas. Viimast lendu opereeris Air Berlin lennukiga Airbus A 320 D-ABNW. Lennuk toodeti 2005. aasta novembris. Seisuga jaanuar 2016 on Air Berlinil järgmised lennukid: Seisuga detsember 2015 on Air Berlinil koodijagamislepingud järgmiste lennufirmadega: [1] välja otsitud 21.06.10 (inglise keeles) Air Berlini pressiteade välja otsitud 21.06.10 (inglise keeles) Air Berlini pressiteade välja otsitud 21.06.10 https://web.archive.org/web/20150426041845/http://ir.airberlin.com/en/ir/financial-reports/interim-and-annual-reports/2014 vaadatud 24. märtsil 2016 Saksa lennufirma Air Berlin esitas pankrotiavalduse ERR Uudised, 15.08.2017 (vaadatud 16.08.2017) planespotters.net - Air Berlin vaadatud 24. jaanuaril 2016 airbus.com - Orders and deliveries retrieved 17 November 2015 "Our Fleet". airberlin.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 31.05.2013. Vaadatud 01.08.2013. http://www.ch-aviation.com/portal/news/44807-latam-group-to-complete-a330-phase-out-this-year http://www.aero.de/news-22881/Pichler-macht-Punkte---Sanierungsplan-fuer-Air-Berlin.html "GE Capital Aviation Services Leases Three New Bombardier Q400 Aircraft to Air Berlin to Increase the Airline's Q400 Aircraft Fleet to 20". Bombardier Commercial Aircraft. 9. veebruar 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2016. Vaadatud 17. veebruar 2016. ch-aviation.com - Air Berlin retrieved 19 December 2015 airberlin.com - Flightplan / GDS vaadatud 16 December 2015 airberlin.com - oneworld & Airline Partner vaadatud 21. detsembril 2015
Äntu Valgejärv

Valgejärv (ka Valgjärv, Äntu Valgejärv, Paralepetsa järv) on järv Lääne-Virumaal. Ta asub Väike-Maarjast 7–9 km lõuna pool. Ta on üks Äntu järvestiku seitsmest järvest. Äntu Valgejärve pindala on 1,6 ha, suurim sügavus 8 m. Kalda ääres on õõtsikud, kallas on kaetud metsaga. Järve põhjas on järvelubja kiht. Valgejärve läbib oja, mis voolab välja Vahejärvest ja suubub Linaleojärve. Järve vesi on heleroheline ja väga läbipaistev (nähtavus 6,1–6,8 m). Järves kasvavad pilliroog, vesiroos ja ujuv penikeel, põhja katavad mändvetikad. Järves elutsevad järve-jämekoodik, järvekiivrik ja koola sõudik, põhjas on suured (kuni 15 cm) järvekarbid. Kaladest on esindatud ahven, särg ja haug, võib-olla ka koger. Äntu Valgejärv veebiportaalis eestigiid.ee Valgejärv keskkonnaportaalis "Äntu Valgejärv". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. juuli 2010. Vaadatud 21. juunil 2010. Valgejärv keskkonnaportaalis Sukeldumine Äntu Valgejärves Jääsukeldumine Äntu Valgejärves
Kalle Kriit

Kalle Kriit (sündinud 13. novembril 1983 Elvas) on eesti jalgrattasportlane. Tema hüüdnimi on Estonian Emperor (Eesti keiser). 2010 12. Rõuge rattamaratoni võitja Eesti meister maantee grupisõidus Biograafia ESBL-is
Caspar Austa

Caspar Austa (sündinud 28. jaanuaril 1982 Elvas) on eesti jalgrattasportlane. Ta on tegutsenud 2013–2018 Tartu spordiklubi My Fitness spinningutreenerina ning aastast 2012 TÜ Akadeemilises Spordiklubis jalgrattatreenerina. 2004 7. Tartu rattamaratoni võitja 2005 6. Jõulumäe rattamaratoni võitja 2006 7. Jõulumäe rattamaratoni võitja Elion Estonian Cupi üldarvestuses 3. koht 2007 9. Rõuge rattamaratoni võitja 2009 12. Tallinna rattamaratoni võitja 11. Rõuge rattamaratoni võitja 10. Otepää rattamaratoni võitja 10. Jõulumäe rattamaratoni võitja Elion Estonian Cupi sarja üldvõitja 2010 10. Elva rattamaratoni võitja Elion Estonian Cupi üldarvestuses 3. koht Biograafia ESBL-is
693

693. aasta Sajandid: 6. sajand - 7. sajand - 8. sajand Kümnendid: 640. aastad 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad - 690. aastad - 700. aastad 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad Aastad: 688 689 690 691 692 - 693 - 694 695 696 697 698 5. oktoober – täielik päikesevarjutus Prantsusmaal, Itaalias, Balkanil, Väike-Aasias ja Mesopotamias. ... ...
Uurak

"Balka" suunab siia. Donetski oblasti asula kohta vaata artiklit Balka (Donetski oblast). Uurak ehk balka on U-kujulise ristlõikega vooluveetekkeline negatiivne pinnavorm, mille veerud on kaetud taimkattega. Uurakust väiksem vooluveeuuristus on jäärak ehk uhtorg, millest veelgi väiksemat pinnavormi nimetatakse vihmauurdeks. Jäärak ja uurak erinevad selle poolest, et uuraku servades on pinnas kinnistunud, kaetud rohu ja vahel põõsastega ega erodeeru edasi, seevastu jäärakus on pinnas paljastunud ja ta on vastuvõtlik erosioonile. Kui uurakud on lõikunud põhjaveehorisondini, siis kujuneb nende põhja püsiv vooluveekogu. Varasema arengu käigus on kogu orupõhi kaetud veega ja jõesängi ristlõige meenutab kaussi või moldi. Seetõttu nimetatakse sellist jõeorutüüpi moldoruks. Et voolav vesi uuristab orgu, hakkab uurak laienema, mis viib lõpuks iseseisva jõesängi ja lammoru tekkeni. Seega saame lineaarsete vooluveetekkeliste pinnavormide geneetilise rea: vihmauure – jäärak – uurak – moldorg – lammorg. Uurakud on iseloomulikud metsastepile ja stepile.
692

692. aasta Sajandid: 6. sajand - 7. sajand - 8. sajand Kümnendid: 640. aastad 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad - 690. aastad - 700. aastad 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad Aastad: 687 688 689 690 691 - 692 - 693 694 695 696 697 Keisrinna Wu vallutas Hotani kuningriigi. Algas sõda Bütsantsi ja Kalifaadi vahel Bütsantsi keiser Justinianus II andis käsu vangistada tulevase keisri Leontiose ... ʿAbdallāh ibn az-Zubayr, vastukaliif David Vseviov (2004). Bütsantsi keisrid. Valitsejad purpuris. Tallinn: Kunst.
Aleksander Hansson

Aleksander Hansson (29. oktoober 1913 Helme kihelkond – 13. august 1983 Melbourne) oli eesti vaimulik. Aleksander Hansson lõpetas Tõrva ühisgümnaasiumi. Ta teenis allohvitserina sidekompaniis. Hansson lahkus 1944. aastal Saksamaale, elas Lübecki laagris ja oli seal laagrijuhi abi. Ta jõudis Melbourne'i 29. septembril 1948, kust siirdus töökohale Adelaide'i. Aastal 1962 sai temast Adelaide'i koguduse juhatuse esimees. Tal tuli ka kirikus jutlustada. Ta hakkas ka usuteadust õppima dr. Hermann Sasse juures, kes oli Adelaide'is Lõuna-Austraalia Immanueli Seminari õppejõud. Immanueli Seminari (praegu Australian Lutheran College) lõpetas ta aastal 1968, seejärel oli ta Johannes Aariku abiliseks Adelaide'i koguduses. Ordineeriti õpetajaametisse peapiiskop Konrad Veemi nõusolekul Austraalia luteri kiriku presidendi dr. L B Gropei poolt 6. juunil 1982. Introdutseeriti Melbourne'i Pauluse koguduse õpetajaks koguduse kasutada olevas St. Mark'si kirikus 12. juunil 1983. Ent 13. augustil 1983 suri ta äkitselt. Eesti Kirik nr 3. 1982 Eesti Kirik nr 3. 1983 Eesti Kirik nr 4. 1983
Väino Kaldma

Väino Kaldma (27. aprill 1923 Põlva kihelkond – 5. juuli 1983 Sault Ste Maries, Ontario, Kanada) oli eesti vaimulik. Lõpetas 1941. aastal Võrumaa Rahvahariduse Seltsi ühisgümnaasiumi. Võttis Teisest maailmasõjast osa rindesõdurina ning oli sõjavangina Siberis, kust pääses pärast sõja lõppu Saksamaale, elades algul lindpriina ja hiljem eestlaste keskel Kasseli põgenikelaagris, kust siirdus Belgia söekaevandusse. Immigreerus 1952. aastal Kanadasse, kus töötas metsa-, kaevandus- ja terasetööstuses. Ordineeriti (koos Albert Roostiga) diakonõpetajaks 20. juunil 1982 Toronto Vana-Andrese kirikus piiskop Karl Raudsepa poolt. Assisteerisid prof. Arthur Võõbus, dr. Gilbert Sharf, praost Andres Taul ja õpetaja Udo Petersoo. Väino Kaldma määrati teenima Sudbury kogudust ja hooldama Sault Ste. Marie kogudust. 5. juulil 1983 ta suri. Eesti Kirik nr. 3. 1982 Eesti Kirik nr. 4. 1983
Aegviidu Aleksandri kogudus

EELK Aegviidu Aleksandri kogudus on luterlik kogudus Aegviidus. Kogudus kuulub Järva praostkonda. Koguduse hooldajaõpetaja on Tõnu Linnasmäe. Juhatuse esimees on Tiina Lõugas. Jumalateenistused on kaks korda kuus pühapäeval kell 14 Aegviidu kirikus. Kogudusel on alates 1993. aastast sõprussidemed Ylihärmä kogudusega Soomes. Aegviidu kogudus omistas Ylihärmä kirikuõpetajale EELK Koostöömedali[alaline kõdulink] Aegviidu Aeg, 9. aprill 2012 (lehel eestielu.delfi.ee)
Alatskivi kogudus

EELK Alatskivi kogudus on luterlik kogudus Alatskivil. Kogudus kuulub Tartu praostkonda. Koguduse hooldajaõpetaja on Raigo Ojamets. Juhatuse esimees on Kalle Reinthal. Jumalateenistused on pühapäeviti algusega kell 12.30 Alatskivi kirikus.
Anna kogudus

EELK Anna kogudus on luterlik kogudus Anna külas Järva maakonnas Paide linnas. Kogudus kuulub EELK Järva praostkonda. Koguduse hooldajaõpetaja on Teet Hanschmidt, organist Siret Heinaste. Juhatuse esimees on Tiiu Agasild. Jumalateenistused on kuu esimesel ja kolmandal pühapäeval algusega kell 14.00 Anna kirikus. Vt. Anna koguduse vaimulikud
Anseküla Maarja kogudus

Anseküla Maarja kogudus on luterlik kogudus Salmel. Kogudus kuulub EELK Saarte praostkonda. Koguduse hooldajaõpetaja on Anu Konks, organist Malle Veske. Juhatuse esimees on Tõnu Veldre, aseesimees Olavi Oeselg. Eestseisusse kuuluvad veel Naima Järveots ja Anne Oeselg. Jumalateenistused toimuvad suvekuudel igal pühapäeval algusega kell 13.00 Salme uues kirikumajas. Sügisest kevadeni toimuvad jumalateenistused üle nädala pühapäeviti. Suurematel kirikupühadel toimuvad jumalateenistused ka Tiirimetsa palvemajas. Anseküla kirik hävis 1944. aastal.
Albert Roost

Albert Roost (26. juuni 1919 Lümanda vald, Kihelkonna kihelkond – 21. oktoober 1999 Toronto) oli eesti vaimulik. Sai alghariduse Taritu algkoolis. Lõpetas 1939. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi. Õppis Tallinna Tehnikaülikooli mehaanikateaduskonnas. Põgenes sõjaolukorras Rootsi, kus täiendas oma tehnilisi teadmisi korrespondentskursustel. Töötas Rootsis Linköpingi raudteetehastes joonestajana. 1951. aastal emigreerus Kanadasse, kus töötas ehituste tulekaitsesüsteemide planeerimise alal. Torontos ühines ta E.E.L.K. Toronto Vana-Andrese kogudusega, 1962. aastast oli ta Toronto Vana-Andrese koguduse nõukogu aseesimees ja 1973. aastast nõukogu esimees. Albert Roosti isa oli Kärla Maarja-Magdaleena koguduse nõukogu liige. Albert Roost õppis 1978–1981 Torontos Usuteaduslikus Instituudis ja oli prooviaastal õpetaja Andres Tauli juures Toronto Vana-Andrese koguduses. Roost ordineeriti (koos Väino Kaldmaga) diakonõpetajaks 20. juunil 1982 Toronto Vana-Andrese kirikus piiskop Karl Raudsepa poolt. Assisteerisid prof. Arthur Võõbus, dr. Gilbert Sharf, praost Andres Taul ja õpetaja Udo Petersoo. Oli seejärel Kanada praostkonna vikaarõpetaja ja Toronto Vana-Andrese koguduse abiõpetaja. 1984. aastal valiti ta Sudbury ja Buffalo Pauluse koguduse õpetajaks. 15. märtsil 1997 valiti ta Kanada praostkonna praostiks. 20. märtsil 1999 jäi ta tervislikel põhjustel emerituuri. 21. oktoobril 1999 ta suri ning maeti 26. oktoobril 1999 Toronto Yorki kalmistule. Kogudusetöö kõrvalt kirjutas Albert Roost ka raamatuid. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. veebruar 2005. Vaadatud 15. juunil 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2009. Vaadatud 21. juunil 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Vaba Eestlane 20. juuli 1999 (lk. 11) Eesti Kirik nr. 3. 1982 Vaba Eestlane 9. november 1999 (lk. 9) Toronto Esimene Eesti Evangeeliumi Luteri usu kogudus 1949-1984: EELK Toronto Vana-Andrese kogudus 35 aastat :[kogumik]/ toimetanud Udo Petersoo, Albert Roost,... [jt.] Toronto: Toronto Esimene Eesti Ev.-Luteri usu kogudus, 1984 Toronto Esimese Eesti Luteri Usu Koguduse 25. aastapäeva juubelialbum/ toimetanud Karl Arro, Albert Roost,... [jt.] Toronto: Toronto Esimene Eesti Evangeeliumi Luteri Usu Kogudus, 1974 Eesti-inglise sõnastik: noortele vähemtuntud sõnu dr. Martin Lutheri väikeses katekismuses ja Luuka evangeeliumis/ koostanud Albert Roost. Toronto: EELK Kanada praostkond, 1986 Apostel Paulus: tema teoloogia peajooni ja juhiseid kristlikuks eluks/ Albert Roost. Toronto : EELK Usuteaduslik Instituut, 1991 Jutlustamine ja jutlus/ Albert Roost. Toronto: EELK Usuteaduslik Instituut, 1988 Raamatute raamat: Piibli usaldusväärsus ja selle tähendus kristuse kirikule/ Albert Roost; [toimetanud Marika Kusnets]. Tallinn: Logos, 1995. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
Kuressaare Vanalinna Kool

Kuressaare Vanalinna Kool on Eesti põhikool, mis asub Kuressaares aadressil Pikk tänav 31. Kooli sünniaasta on 1995, kui kool sai Kuressaare Vanalinna Keskkoolist Kuressaare Vanalinna Kooliks. Kool oli alates aastast 1996 kuueklassiline, aastal 1999 sai üheksaklassiliseks. Praeguse nime sai kool 1995. aastal. 1811 – valmis kooli uus hoone (praegu Pikk tänav 31 Kuressaare Vanalinna Kool). Hoones asus kolmeklassiline Kuressaare Kreiskool, mis moodustati 15. septembril 1804. aastal asutatud Kuressaare linnakooli kolmest kõrgemast klassist. 1839 – Kuressaare kreiskool reorganiseeriti Kõrgemaks Aadli Kreiskooliks, õppetöö toimus saksa keeles. Aastatel 1842/1943 toimus koolihoone ümberehitus 1861 – Venemaa keisririigi määrusega reorganiseeriti kool neljaklassiliseks progümnaasiumiks 1865, 12. mail – Kuressaare Poeglaste Gümnaasium reorganiseeriti 7-klassiliseks gümnaasiumiks 1887 – gümnaasium muudeti venekeelseks kooliks, sajandivahetusel lubati eesti keelt õpetada fakultatiivselt. Venestusajal, aastail 1887–1892 mindi koolides kõikides ainetundides (v.a usuõpetus) järk-järgult üle venekeelsele õpetusele. 1893. aastast keelati emakeel linnas mitte ainult õppekeelena, vaid ka õpilaste suhtlemiskeelena koolis. 1891 – gümnaasium reorganiseeriti 8-klassiliseks gümnaasiumiks 1907–1910 – koolihoone restaureeriti juugendstiilis 1910 – gümnaasium nimetati Venemaa keisri Nikolai II poja auks Aleksei Nikolajevitši nimeliseks – Aleksei Gümnaasium 1915–1917 õppetöö katkes I maailmasõja tõttu, kooli evakueerimine Danilovisse 1919 – Saaremaa Eesti Segagümnaasium (esmakordselt eestikeelne) 1922–1937 – Saaremaa Ühisgümnaasium 1934 – gümnaasiumi juurde asutati 5-aastane Saaremaa Keskkool 1937 – Saaremaa Gümnaasium 1940 – Kuressaare Keskkool 1941–1944 – Kuressaare Gümnaasium 1944 – sõja käigus hävines koolihoone peaaegu täielikult 1960 – Kingissepa 8-klassiline kool 1978/1979 – vene õppekeelega V. Gumanenko nimeline Kingissepa 3. Keskkool 1993/1994 – Kuressaare 3. Keskkool (vene ja eesti õppekeelega) Kooli juurde tulid osaliselt I–IV klass Kuressaare 1. Keskkooli juurest. Nii kaotati Kuressaare koolides õhtupoolne vahetus. Seda aastat loeme Kuressaare Vanalinna Kooli algusaastaks. 1994/1995 – Kuressaare Vanalinna Keskkool 1995/1996 – Kuressaare Vanalinna Kool 1999/2000 – kool muudeti ainult eesti õppekeelega kooliks