laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rein Saluri

Rein Saluri (22. september 1939 Salla vald – 13. oktoober 2023) oli eesti kirjanik ja tõlkija. Ta elas 1946–1951 küüditatuna Tobolskis. Koolis käis Saluri Tobolskis, Otepääl ja Tartus. Ta lõpetas 1964 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina ning õppis Leningradi Ülikooli geneetika aspirantuuris. Saluri töötas ajakirjade Horisont, Noorus ja Looming toimetuses ja Draamateatris. Saluri oli aastast 1982 vabakutseline literaat. 1962–1989 NLKP liige Saluri debüteeris trükisõnas (koolialmanahhis ja ajalehes Edasi) 1958. aastal. Ta kirjutas psühholoogilisi novelle, jutustusi, lühiproosat, filmistsenaariume, näidendeid ning lastele aimeraamatuid loomadest. Saluri loomingut on tõlgitud inglise, saksa, prantsuse ja mitmesse teise keelde. Ta eestindas inglise (John le Carré, Gerald Durrell jt.), kanada (Farley Mowat) ja vene kirjanike (Fjodor Dostojevski, Daniil Harms, Vladimir Nabokov jt.) loomingut. "Külalised" (1974) "Poiste sõidud" (1976) "Minek" (1989) "Kodukäijad/Kodus käijad" (1993) "Tobukesed: kolm nukrat janti" (1995) "Mälu" (1972) "Kõnelused" (1976) "Rebane räästa all" (1979) "Uksed lahti, uksed kinni" (1981) "Üks, kaks ja korraga" (1983) "Puusõda" (1985) "Vaikne elu" (1988) "Koguja: valik tekste, 1967-1987" (1990) "Naised ja loomad" (1996) "Katked: (1958-1999)" (1999) 2010 "Kolm Kartulit", tudengifilm, kirjandusliku alusteose autor 1991 "Noorelt õpitud", mängufilm, stsenarist 1989 "Äratus", mängufilm, stsenarist 1970 "Orelimõtisklus", dokumentaalfilm, tudengifilm, stsenarist 1974 Eesti Kirjanike Liit 1973 – Friedebert Tuglase novelliauhind ("Mälu") 1977 – Juhan Smuuli nimeline kirjanduse aastapreemia ("Poiste sõidud") 1981 – Friedebert Tuglase novelliauhind ("Lõimetishoole") 1982 – Juhan Smuuli nimeline kirjanduse aastapreemia ("Kala metsas", "Uksed lahti, uksed kinni") 1988 – Eesti NSV teeneline kirjanik 1988 – Friedebert Tuglase novelliauhind ("5.3.53") 1989 – Juhan Smuuli nimeline kirjanduse aastapreemia ("Minek") 2001 – Valgetähe V klassi teenetemärk Rein Saluri oli abielus Piret Saluriga. Neil on kaks tütart. Vaikimise valus väärikus. Postimees, 20. septemebr 2019. vaadatud 14. oktoober 2023 Rein Saluri. Eesti Teatriliit. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Veendunud loomakaitsja: ketikoerad on Eesti häbiplekk! epl.delfi.ee, 29. november 2019. vaadatud 14. oktoober 2023 Irina Belobrovtseva. "Rein Saluri looming tõlkija ja kriitiku pilgu läbi". Keel ja Kirjandus 1984, nr 6, lk 321–326 Arno Oja. "Kaks müüti Rein Salurist" (50. sünnipäevaks) – Looming 1989, nr 9, lk 1276–81 Eesti kirjanduse ajalugu, V köide, 2. raamat. Eesti Raamat. Tallinn 1991, lk 588–596 (autor Pärt Lias) ja bibliograafia lk 607–608 Kirjanik Rein Saluri mäletab ja küsib. epl.delfi.ee, 22. september 1999 Teet Kallas. "Saladuslik Saluri: XX sajand" (70. sünnipäevaks). Looming 2009, nr 9, lk 1251–59 Vaikimise valus väärikus. leht.postimees.ee, 20. september 2019 Haud Simuna kalmistul
Nanorobot

Nanorobot (ka nanobot) on seni hüpoteetiline[küsitav] nanotehnoloogia abil valmistatud robot, mille mõõtmed on nanomeetri suurusjärgus ja mis suudab sooritada ülitäpseid mikroskoopilisi operatsioone (näiteks parandada inimese organismis vigastusi ja hälbeid raku kuni molekuli tasandil). Teooria kohaselt on makroskoopilise tasandi ülesannete täitmiseks vaja suurt hulka nanoroboteid. Tänaseni on nanorobotid veel ulmekirjanike pärusmaa; laborites on loodud alles üsna primitiivseid nanotehnoloogilisi seadmeid. Nanorobootika Oliver Laas: "Nanorobotite laiem levik võib päästa elusid, kuid tuua ka uue võidurelvastumise" ERR Novaator, 29. november 2019
Pontšo

Pontšo (hispaania keeles poncho) on Kesk- ja Ladina-Ameerika indiaanlaste traditsiooniline ülerõivas, nelinurkne riidetükk, mille keskel on peaauk. Hiljem on seda kantud mitmel pool ka moerõivana. Tänapäeval valmistatakse ka pontšolõikelisi vihmakeepe, millel on erinevalt traditsioonilisest pontšost kapuuts. Samuti on vihmakeep-pontšol esikülg pikem kui tagumine, et kaitsta põlvi märgumise eest. Selliseid vihmakeepe valmistatakse enamasti polüvinüülkloriidist (PVC), aga ka hingavatest materjalidest. Vahel nimetatakse pontšoks ka ruudukujulisest siidist või muust õhukesest ja/või õhulisest materjalist õmmeldud suvehõlste. Eestis on levinud eeskätt soojad, villasest lõngast tiheda koega kootud pontšod. Pontšosid kootakse käsitsi või masinaga ning kaunistatakse tavaliselt sarnaselt teiste villaste kudumitega sissekootud mustri, eristuvas koes kantide, narmaste või tikanditega. Heegeldatud pontšod on kootud pontšodest enamasti õhemad ja sageli pitsilised. Õmmeldud pontšod on sageli kas elegantsest villasest mantli- või kostüümiriidest või efektse mustriga dekoratiivriidest. Lihtne on ise õmmelda mugav kodupontšo näiteks villasest suurrätist või pleedist. Pontšot kannavad Eestis rohkem naised, kuid saadaval on ka meeste ja laste pontšod. Populaarsed on väikelaste pontšo-vannilinad ja pontšo-rannalinad, mis on tavaliselt kapuutsiga ja õmmeldud pehmest froteest. Eestis kootud villane kapuutsiga ja rahvusmustris pontšo Lõnga-Liisu käsitööpoes Eiris Teeveere. Tähelepanu, on pontšohooaeg! Õhtuleht, Ilu ja Mood, 19. september 2015
SSC Napoli

SSC Napoli (itaalia Società Sportiva Calcio Napoli) on Itaalias Napolis tegutsev jalgpalliklubi, mis asutati 1926. aastal. Klubi mängib Itaalia kõrgliigas Serie A. Klubi kodustaadion on San Paolo staadion. Klubi on tulnud kaks korda Itaalia meistriks (hooajad 1986–87 ja 1989–90). Klubi president on filmiprodutsent Aurelio De Laurentiis. Seisuga 25. jaanuar 2023 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Itaalia meister (3): 1986–87, 1989–90, 2022-23 UEFA karikas (1): 1989 Coppa Italia (6): 1961–62, 1975–76, 1986–87, 2011–12, 2013–14, 2019–20 Supercoppa Italiana (2): 1990, 2014 Serie B (1): 1949–50 Serie C1 (1): 2005–06 "Rosa 2022/23" (itaalia). S.S.C. Napoli. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. aprill 2023. Vaadatud 5. veebruaril 2023. Koduleht Statistika
Need for Speed: ProStreet

"Need for Speed: ProStreet" (NFS:PS) on üheteistkümnes arvutimäng Electronic Arts rallimängude sarjast "Need For Speed". Ametlikult kuulutati mäng välja 31. mail 2007, ülemaailmselt ilmus see sama aasta novembris. "Need for Speed: ProStreet" alustas seerias "Need for Speed" uut suunda. Senise arkaadmängu asemele tuli arvutitarkvara, mis võimaldas rallisõitu imiteerida. Erinevalt eelkäijatest olid "ProStreetis" kõik sõidud suletud teeradadel, mistõttu pole selles mängus ka politseid. Tuunimine võtab mängust suure osa, kui iga väike muudetud autoosa mõjutab selle kasutamist. Auto modifitseermismehaanika nimega Autosculpt võeti tagasi sama seeria teiselt mängult Carbon, kuid muudeti detailsemaks. "ProStreet" kasutas uut generatsioonigraafikat, sihtides realistlikule tundele ja rohkem arenenud füüsikale. See oli ka esimene mäng "Need for Speed" seerias, mis sisaldas autoosade kahjustamist peale 2000. aasta väljaannet "Need for Speed: Porsche Unleashed". Uus süsteem pidi olema väga täpne, puududates igat objekti mängumaailmas ning muutes auto kasutuks või kahjustavaks. Mäng sisaldab online-moodust. Siiski erinevalt eelmistest "Need for Speed" sarjadest on selles mängus olev moodus rohkem integreeritud: niikaua kui mängija on internetis ja sisse logitud, hakatakse tema mänguprotsessi esikoha eesmärgil lindistama. Mängija putitatud autosid sai veebis ka skeemide kaudu avalikult jagada, samas auto looja ise mainiti iga esivõidu eest ära. Ametlik pealkiri lekkis mitu kuud enne mängu väljakuulutamist. Mängu levitaja Soft Club teatas pealkirja ja väljalaskekuupäeva juba veebruaris 2007. Teine levitaja Electronic Arts ei andnud mingeid vihjeid pealkirja kohta kuni ametliku väljakuulutamiseni 31. mail 2007. Mängus on umbes 26. tootjalt üle 60 auto ja ainult 8 superautot, mis teeb need suhteliselt haruldaseks. "ProStreet" tõstab esile tüdrukud, kellel on mõne tegelaskuju roll. Mängus näitlevad Krystal Forscutt, endine Big Brother Austraalia võistleja, ja Sayoko Ohashi. Need for Speed EA Shifts Gears with Need for Speed ProStreet. Electronic Arts (2007-05-31). Need for Speed ProStreet Dated. Electronic Arts. GameSpot Video: Need for Speed ProStreet Ametlik Video 10. Gamespot.com (08-10-2007). Soft Club leaks about EA releases(Vene). AG (2007-02-07). Nissan GT-R PROTO Headlines Need for Speed ProStreet's Car List. Electronic Arts (06-07-2007). The Cars of Need for Speed ProStreet Part 1. IGN.com (15-08-2007). NFS:PS NFS:PSi foorum
Helsingi Vantaa lennujaam

Helsingi Vantaa lennujaam (IATA: HEL, ICAO: EFHK; Soome keeles: Helsinki-Vantaan lentoasema, rootsi keeles: Helsingfors-Vanda flygplats ) on Soome peamine rahvusvaheline lennujaam. Lennujaam asub Vantaa linnas, Helsingi südalinnast 17 kilomeetrit põhja pool. Lennujaama opereerib Finavia. Lennujaam on Soome rahvusliku lennufirma Finnairi ja selle tütarettevõtte Nordic Regional Airlines kodulennujaam. Lennujaam on kodulennujaamaks ka CityJetile (SAS-i nimel), Jet Time'ile, TUI Fly Nordicule ja lennujaam on ka Norwegian Air Shuttle'i ja Primera Airi lennuoperatsioonide baas. Lennujaam on ka Thomas Cook Airlines Scandinavia fookuslennujaam. Helsingi lennujaamas on umbes 50 regulaarselt opereerivat lennufirmat. Lennujaamal on umbes 80 sihtkohta Euroopas ja 21 kauglennuliini Aasiasse, Lähis-Itta ja Põhja-Ameerikasse. Lennujaamal on 35 tšarterlennuliini (sh kauglennuliinid). Lennujaamas on praegu kaks terminali, 29 väravat ja 80 lennukiparkimiskohta. Lennujaam rajati 1952. aasta Helsingi suveolümpiamängudeks, praegu töötab lennujaamas 25 000 inimest ja lennujaamas osutab teenuseid 1500 ettevõtet. Terminal 1 (väravad 5–15; 2020. aastast 1–15) reisiterminal Helsingi lennujaamas, kus on 11 väravat, millest neli on varustatud reisijatesildadega. Terminal avati 1952. aastal ja see oli lennujaama esimene terminal. Praeguseks on vana terminal lammutatud ja ehitatud uus (praegune terminal). Terminali kasutatakse 2009. aasta seisuga riigisisesteks lendudeks, kuid ka rahvusvahelisteks lendudeks. Terminali 1 kasutavad Star Alliance'i lennufirmad, näiteks Aegean Airlines, Croatia Airlines, Lufthansa ja TAP Air Portugal. Lisaks Star Alliance'i lennufirmadele kasutavad ka terminali airBaltic ja Vueling. Icelandair kasutas 1. terminali, kuni ta paigutati ümber 2. terminali 13. aprillil 2015. Praegu ei lenda mitte ühtegi kauglennuliini 1. terminali. Terminalil on ühendus Helsingi rongijaamaga Terminalis 1 on reisijate mugavused: tax-free poed, tasuta Wi-Fi, laadimiskohad ja kapid. Lisaks nendele on 1. terminalis ka mitu restorani, kohvikut ja SAS Business Lounge. Lennujaamal on kolm 60 meetri laiust asfaltkattega maandumis- ja hoovõturada: kaks paralleelset rada 04R/22L – 3440 meetrit (RWY 1), 04L/22R – 3060 meetrit (RWY 3) ning 15/33 – 2901 meetrit (RWY 2). Ideaaloludes kasutatakse rada 22R hoovõturajana ja 15 maandumisrajana (nn Open-V konfiguratsioon). 22 suunaga radade paralleelkasutuses on 22R hoovõtu- ja 22L maandumisrada. 04 suunaga radade paralleelkasutuses on 04L maandumis- ja 04R hoovõturada. Loodesuunalist rada 33 kasutatakse harva, eriti maandumiseks, kuna sel puudub automaatne ILS-maandumissüsteem. Lennujaama sõidavad taksod, mitu bussiliini ja Finnairi bussid Helsingi kesklinnast. 2015. aasta suvel avati rongiühendus lennujaama. Rongisõit Helsingi kesklinnast lennujaama kestab u 30 minutit. Sinna sõidavad lähirongide liinid I ja P. https://www.finavia.fi/en/about-finavia/about-air-traffic/traffic-statistics/traffic-statistics-year finavia.fi vaadatud 26.3.2011 yle.fi vaadatud 8.07.2015 Lennujaama koduleht
Helsingi lennujaam

Helsingis on kaks lennujaama: Helsingi Vantaa lennujaam Helsingi Malmi lennujaam
Reamees Ryani päästmine

"Reamees Ryani päästmine" (inglise keeles "Saving Private Ryan") on Oscariga pärjatud 1998. aasta sõjafilm, mille lavastas Steven Spielberg. Filmi tegevus areneb Normandia dessantoperatsiooni esimestel päevadel. Ühest perest pärinevast neljast vennast hukkub kolm. Ameerika sõjaväe ülemjuhatus otsustab ainukese ellujäänud venna Ryani tuua koju. Ainuke häda on selles, et Ryani asukoht pole täpselt teada. Teada on vaid see, et ta kuulub 101 õhudessantdiivisi, mis sooritas dessandi Caeni linna juures. Ryanit saadetakse päästma rühm sõdureid. Filmi muusika kirjutas John Williams. Tom Hanks – kapten John H. Miller Tom Sizemore – seersant Michael Horvath Edward Burns – esimese klassi reamees Richard Reiben Barry Pepper – reamees Daniel Jackson Adam Goldberg – reamees Stanley Mellish Vin Diesel – esimese klassi reamees Adrian Caparzo Giovanni Ribisi – tehnik Irwin Wade Jeremy Davies – kapral Timothy E. Upham Matt Damon – esimese klassi reamees James Francis Ryan http://quicksilverscreen.com/ipb/index.php?showtopic=26694
Stockholmi Arlanda lennujaam

Stockholmi Arlanda lennujaam (IATA: ARN, ICAO: ESSA) on Rootsi peamine ja suurim rahvusvaheline lennujaam. See on Põhjamaade suuruselt kolmas lennujaam ja rahvusliku lennufirma SAS-i kodulennujaam. Lennujaam asub Sigtuna vallas 42 km Stockholmist põhjas. Lennujaamal on kolm maandumis-hoovõturada: 01L/19R – asfalt-betoonkattega lennurada pikkusega 3301 meetrit (10 830 jalga) ja laiusega 45 meetrit. 70% õhkutõusudest tehakse kasutades seda lennurada. 01R/19L – asfaltkattega lennurada pikkusega 2500 meetrit (8 201 jalga) ja laiusega 45 meetrit. Ehitati 2003. aastal ja see on kasutusel peamiselt maandumisteks. 08/26 – asfalt-betoonkattega lennurada pikkusega 2500 meetrit ja laiusega 45 meetrit. 40% maandumistest tehakse kasutades seda lennurada. Lennujaama hakati ehitama 1959. aastal ja see avati 1960. aastal. Lennujaamas on 4 terminali. Terminalid 2 ja 5 on mõeldud rahvusvahelistele lendudele, terminalid 3 ja 4 riigisisestele lendudele.
Taavi Pedriks

Taavi Pedriks (2. november 1971 – 21. detsember 2000) oli eesti näitleja ja laulja. Nukuteatris tegutses ta näitlejana. Ta oli esimene laulja ansamblis Kosmikud (1999–2000). Ta läks 2000. aastal vabasurma. "Teatrileksikon".
Andres Vana

Andres Vana ehk Aleksander Vana (sündinud 10. septembril 1971) on ansambli Kosmikud kitarrist. Ta oli ka ansambli Metro Luminal kitarrist. Päring andmebaasis inforegister.ee[alaline kõdulink] "Ansamblite andmebaas". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. juuni 2007. Vaadatud 19. veebruaril 2012. "Kosmikud tulevad!" Õhtuleht, 26. mai 2000
Raivo Rätte

Raivo Rätte (hüüdnimi Kõmmari; 14. juuni 1970 – 19. juuli 2018) oli ansambli Kosmikud basskitarrist. Ta suri auto ja aia vahele jäämisel saadud vigastustesse. "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. juuli 2018. Vaadatud 18. märtsil 2016. Tarmo Vahter, Küsimus Kõmmari tapmisprotsessil, Eesti Ekspress, 20.11.2019, lk 30 Haud Rapla kalmistul
Kristo Rajasaare

Kristo Rajasaare (sündinud 21. oktoobril 1972) on ansamblite Kosmikud ja Metro Luminal trummar. Muusikuteed alustas ta Järvakandis kooliansamblis Velled. Hiljem on ta mänginud ansamblites Jaxy ja No-Big-Silence (kuni 2007. aasta lõpuni). Kristo Rajasaare on muu hulgas korraldanud festivali Rabarock ja Tallinn Music Weeki. Aastatel 2014–2023 oli ta Raadio 2 peatoimetaja. Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] Trummar Kristo Rajasaare lahkus No-Big-Silence'ist, 4. jaanuar 2008. Kristo Rajasaare saab Raadio 2 peatoimetajaks Raadio 2 peatoimetajaks saab Margus Kamlat ERR Uudised, 30.05.2023. Kristo Rajasaare andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles)
Meelis Hainsoo

Meelis Hainsoo (ehk Hainz; sündinud 14. juulil 1972) on ansambli Kosmikud laulja (alates 2003. aastast). Samuti laulab Hainz RAM-i koosseisus ja mängib kitarri bändis Jahimehed. Lisaks mängis ta viiulit kollektiivis Eriti Kurva Muusika Ansambel. Ta mängis Elo Seliranna filmis "Kutsar koputab kolm korda". Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] Verni Leivak: Kosmikud tulevad tagasi
Madridi Barajase Adolfo Suáreze lennujaam

Madridi Barajase Adolfo Suáreze lennujaam (hispaania Aeropuerto Adolfo Suárez Madrid-Barajas; IATA: MAD, ICAO: LEMD) on Hispaania peamine rahvusvaheline lennujaam ja rahvusliku lennuliini Iberia baasjaam. Pärast Hispaania endise peaministri Adolfo Suáreze surma anti lennujaamale tema nimi. Lennujaam avati 1933. aastal. Lennujaam asub Barajases 13 km Madridi ajaloolisest keskusest Puerta del Solist kirdes. Lennujaamal on kaks paari paralleelseid 60 meetri laiusi asfaltkattega lennuradasid – 18R/36L – 4350 meetrit 15R/33L – 4100 meetrit 5. veebruaril 2006 avati uus terminalihoone T4 ja kaks uut hoovõtu- ja maandumisrada: 15L/33R – 3500 meetrit 18L/36R – 3500 meetrit Uute radade ja terminali avamisega suurenes lennujaama läbilaskevõime 120 stardi ja maandumiseni tunnis. 2006. aastal oli Barajase lennujaam liikluse aktiivsuselt Euroopa viies lennujaam. Madridi Torrejóni lennujaam Madridi Cuatro Vientose lennujaam (Nelja Tuule lennujaam) Ciudad Reali Kesklennujaam (varem Don Quijote lennujaam)
Sass

Sass võib tähendada järgmist: Sass (stiililehe keel) sass ehk sasku, kaardimäng Sass (eesnimi) Sass (aadlisuguvõsa), Rootsi, Soome ja Liivimaa aadlisuguvõsa
Maniche

Maniche (õieti Nuno Ricardo Oliveira Ribeiro; sündinud 11. novembril 1977 Lissabonis) on Portugali endine jalgpallur, poolkaitsja. Hüüdnime on ta saanud legendaarse Taani ründemängija Michael Manniche järgi. Maniche on 173 cm pikk. Ka ta noorem vend Jorge Ribeiro on jalgpallur ning on samuti jõudnud Portugali koondisse.
Rosa Liksom

Rosa Liksom (kodanikunimega Anni Ylävaara; sündinud 7. jaanuaril 1958 Ylitornios) on soome kirjanik ja maalikunstnik. Ta on õppinud Helsingi ja Kopenhaageni ülikoolis antropoloogiat ning Moskva Riiklikus Ülikoolis sotsiaalteadusi. Liksom esineb harva avalikkuse ees. 2011 – Finlandia kirjandusauhind. "Kreisland" (Helsingi, 1996) "Reitari" (Helsingi, 2002) "Hytti nro 6" (Helsingi, 2011) "Väliaikainen". Helsinki: Like, 2014. ISBN 978-952-01-1096-3. "Burka". Helsinki: Like, 2014. ISBN 978-952-01-1127-4. "Everstinna". Helsinki: Like, 2017. ISBN 978-952-01-1656-9. "Ühe öö ekstaas" ("Yhden yön pysäkki"; 1985) "Unohdettu vartti" (1986) "Väliasema Gagarin" (1987) "Go Moskova go" (1988) "Tyhjän tien paratiisit" (1989) "Bamalama" (1993) "Perhe" (2000) "Maa" (2006) "Ühe öö peatuspaik"; "Unustatud veerandtund" (lühijutud). Tõlkinud ja järelmärkus: Piret Saluri – Vikerkaar 1991, nr 7, lk 7–18. "Tühja tee paradiisid"; "Bamalama" (lühijutud). Tõlkinud ja autorist: Anu Merila – Vikerkaar 1995, nr 7, lk 24–33, 36. "Ühe öö ekstaas: novellid". Tõlkinud Anu Merila. Huma, Tallinn 1997, 160 lk. "Kupee nr 6" (romaan). Tõlkinud Kadri Jaanits. Kirjastus Koolibri 2013, 174 lk. "Koloneliproua" (romaan). Tõlkinud Kadri Jaanits. Kirjastus Koolibri 2018, 176 lk. Imbi Paju, ["Kupee nr 6 aknast näed minevikku" Sirp, 16.05.2013 Eve Annuk, ""Väikeste inimeste" groteskne maailm" (raamatu "Ühe öö ekstaas" arvustus) – Vikerkaar 1998, nr 3, lk 90–92 Rosa Liksomi koduleht Vesta Reest, "Voi perrrjantai, mikä kirrrja" (raamatu "Ühe öö ekstaas" arvustus) – Eesti Ekspress 4. aprill 1997, lk B4 Aita Kivi, "Rosa säilitab salapära" – Sõnumileht 9. aprill 1997, lk 14 Elo Lindsalu, "Vasakpoolse Pipi külaskäik" (raamatu "Ühe öö ekstaas" arvustus) – Eesti Päevaleht 6. mai 1997, lk 7 Jaak Kärdi, "Vinge üllatusdebüüt" (raamatu "Ühe öö ekstaas" arvustus) – Postimees 17. oktoober 1997, lk 15
Berliini Tegeli lennujaam

Berliini Tegeli lennujaam (IATA: TXL, ICAO: EDDT, ametlik nimi Berlin International Airport, ka Otto Lilienthali nimeline lennujaam) oli Berliini peamine rahvusvaheline lennujaam kuni Berliini Brandenburgi lennujaama avamiseni 31. oktoobril 2020. Tegeli lennujaam suleti 8. novembril 2020. Viimane Lufthansa lend Tegelisse (lend 1954 Münchenist) maandus lennujaamas 7. novembril 2020 kell 20:17: tavapärase Airbus A319 asemel lendas seekord Airbus A350-900. Tagasilend (lend 1955) startis lennujaamast kell 21.44. Kõige viimane lend lennuväljalt (Air France'i lend 1235 Pariisi) väljus lennujaamast 8. novembril 2020 kell 15.10. Air France oli ka esimene lennufirma, mis alustas lende Tegelisse 2. jaanuaril 1960. See asub Berliini põhjaosas Reinickendorfi linnarajoonis Tegeli linnaosas. 2010. aastal teenindas lennujaam enam kui 15 miljonit reisijat ning 2014. aastal ületas reisijate arv 20 miljonit. See oli reisijate arvu poolest Berliini suurim ja Saksamaa suuruselt neljas lennujaam. Lennujaam avati 1948. aastal ühe, Euroopa pikima lennurajaga (2400 m). 1960. aastal sai Tegel Lääne-Berliini pealennujaamaks, kui linna toonase põhilennujaama – Tempelhofi lennujaama lennurajad hakkasid jääma liiga lühikeseks uutele reaktiivreisilennukitele nagu Boeing 707, Douglas DC-8 ja Aerospatiale Caravelle. Esimese lennufirmana hakkas Tegelisse lendama Air France 2. jaanuaril 1960. Tallinnast Berliini Tegeli lennujaama hakkas esimesena lendama Estonian Air 19. augustil 2003. Liin suleti 8. jaanuaril 2007 kaheks aastaks ning seejärel avati uuesti 8. juunil 2009. Teist korda suleti liin 22. septembril 2010. Estonian Air alustas liini teenindamist veel 1. mail 2011, kuid sulges selle samal aastal. 2014. aastal avati liin uuesti, 8. novembrist 2015 jätkas liini teenindamist Nordica. 2015. aastast teenindas liini ka airBaltic. Pärast lennujaama sulgemist 2020. aastal hakati sealses piirkonnas arendama uut linnajagu, mis on mõeldud umbes kümnele tuhandele inimesele. Lennujaamahoone on ajaloomuistisena kaitse all ning seal hakkab tegutsema Berliini Beuthi Rakenduskõrgkooli linnaarenduskeskus. "LH1954 (DLH1954) Lufthansa Flight Tracking and History 07-Nov-2020 (MUC / EDDM-TXL / EDDT)". Flightaware. 7. november 2020. Vaadatud 08.11.2020. "LH1955 (DLH1955) Lufthansa Flight Tracking and History 07-Nov-2020 (TXL / EDDT-MUC / EDDM)"". Flightaware. 7. november 2020. Vaadatud 08.11.2020. "AF1235 (AFR1235) Air France Flight Tracking and History 08-Nov-2020 (TXL / EDDT-CDG / LFPG)". Flightaware. 8. november 2020. Vaadatud 08.11.2020. "Berliini külma sõja aegne Tegeli lennuväli suleti lõplikult" ERR, 8. november 2020 Lennujaama koduleht
Kärt Tomingas

Kärt Tomingas (sündinud 5. aprillil 1967 Tallinnas) on eesti laulja, näitleja ja teatripedagoog. Kärt Tomingas elas kooliajal Keilas ning lõpetas 1985. aastal Keila 1. Keskkooli. 1990. aastal lõpetas Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri näitlejana (14.lend). Hiljem omandas samas magistrikraadi ja töötab Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis näitlejameisterlikkuse õppejõuna. Aastatel 1990–1992 töötas Vanemuises, aastast 1992 vabakutseline näitleja. 1994. aastast on ta mänginud ka Soome teatrites (Helsingi Linnateater, Lilla Teatern) ning saavutanud märkimisväärse tuntuse ja tunnustuse. Üks suuremaid ja rohket tähelepanu pälvinud roll on olnud Maria osa muusikalis "Helisev muusika", aga ka peaosa draamalavastuses "Daam koerakesega" (lavastaja Kama Ginkas) jm. Kärt Tominga üks esimesi filmirolle oli Siiri kõrvalosa Tõnu Virve mängufilmis "Surmatants" (1991). Kärt Tomingal oli keskne Raimond Valgret imetleva ja toetava baaridaami Lily roll filmis "Need vanad armastuskirjad" (1992). Soomes on Tomingas osalenud filmis "Lomalla" (2000) ning mänginud aastatel 2005–2007 Soome telesarjas "Kotikatu", kehastades Eestist saabunud juuksurit Heili Reeki. Ilmar Raagi telesarjas "Klass: elu pärast" (ETV, 2010) mängis ta Andersi ema Katariinat. Teleseriaalis "Alpimaja" (2012, stsenarist Indrek Hargla) mängis ta üht peategelast Evelin Eriksoni. Ta mängis ka Mihkel Ulki mängufilmis (2014) ja telesarjas "Nullpunkt" rootsi keele õpetajat. Aastatel 1990–1992 toodetud joonisfilmis "Muumioru lood" luges Kärt Tomingas tegelaste teksti. Frederic Loewe, "Minu veetlev leedi" (Eliza) Valter Ojakäär, "Winnetou" (indiaanlane Kaunispäev) Richard Rodgers, "Helisev muusika" (Maria) Anton Tšehhov, "Daam koerakesega" (daam) muusikal "Irma" (Irma) Kärt Tomingas hakkas lauljana esinema juba 1980. aastate keskel, koondades enda ümber ansambli Park. Hiljem on ta avaldanud neli sooloalbumit. Tema tuntumad laulud on "Korallid Emajõel", "Käed", "Vihm", "Aeg", "Lapsed", "Sinisilmselt" jm. 1999 – Eesti Näitlejate Liidu auraha Kärt Tominga elukaaslane on arhitekt Ülar Mark, kellega neil on ühine tütar. Varasemast kooselust muusik Are Jaamaga on Tomingal samuti tütar. Kärt Tomingas andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles)