laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ruth Haav

Ruth Haav (sündinud 4. juunil 1971) on eesti viiuldaja. Ta lõpetas 1989. aastal Tallinna Muusikakeskkooli Harry Rikandi viiuliklassis ja 1995. aastal Eesti Muusikaakadeemia cum laude, kus õppis algul Jüri Gerretzi ja hiljem Mari Tampere juures. 1995. aasta sügisest jätkas õpinguid Helsingis Sibeliuse Akadeemias professor Igor Bezrodny viiuliklassis, kus sai ka magistrikraadi (musiikin maisteri). Ruth on esinenud solistina sümfoonia- ja kammerkontsertidel Eestis ning mujal Euroopas (Igor Bezrodny ja ERSO, Olari Elts ja NYYD Ensemble, Tõnu Kaljuste ja Tallinna Kammerorkester, Soome Rahvusooperi orkester jpt), osalenud kammermuusikakonkurssidel 1992. aastal Austrias Grazis ja 1994. aastal Itaalias Firenzes (trio MARUKA – M. Gerretz-Traksmann, Ruth Haav ja Kaido Kelder, duo Ruth ja Andrus Haav).1993. aasta suvel valiti ta maailma noorte solistide kammerorkestrisse Fiori Rari, mis tegutses Šveitsis Luganos. 1996. aastal saavutas Ruth Haav II Heino Elleri nimelisel rahvusvahelisel viiuldajate konkursil 3. preemia. 1999. aasta aprillis võitis konkursi Soome rahvusooperi orkestri 1. viiuli mängija kohale, kus töötab tänaseni. Ruth Haav BBC Music
Mulga akaatsia

Mulga akaatsia (Acacia aneura) on liblikõieliste sugukonda akaatsia perekonda kuuluv puu või põõsas. On kirjeldatud ka kümmekond teisendit, mis erinevad võra ja lehtede kujult ja värvuselt. Annab hübriide Acacia ramulosa ja Acacia craspedocarpa'ga. Levinud kogu Austraalias, välja arvatud Victoria osariik, lisaks introdutseeritud USA lääneosariikidesse. Väga varieeruv liik. Madalalt harunev või mitmetüveline sihvakas puu, noorena põõsas, kõrgus tavaliselt kuni 7 m, harva kuni 18 m. Võra laius tavaliselt kuni 7 m. Koor tume. Fülloodid keskmiselt 7 cm pikad, hallikad. Õied kuldkollased, kaunad lamedad, pruunikad, noorena sageli vaigused. Puit väga tugev. Eelistab õhulisi kergemaid muldi. Suhteliselt külma- ja põuakindel. Õitseb talvel ja kevadel. Austraalia farmerite poolt kasutusel loomasööda ja tarbepuiduna, pärismaalased valmistavad tast kaevekeppe ja bumerange. Kõrbetes elavad hõimud kasutavad mahla janu kustutamiseks. Kasvatatakse ka ilupuuna, eriti USAs. On oluline paljude Austraalia rahvaste elus, kõva puidu tõttu hinnatud materjal puunikerdusteks.
Eesti Loodusfoto

Eesti Loodusfoto on aastal 1993 loodud Eesti kirjastus. Eesti Loodusfoto juhataja on Peeter Veromann. Kirjastus asub Tartus. Kirjastus annab välja Eesti loodusega seotud raamatuid – monograafiaid, erialaajakirju, teatmeteoseid (määrajad ja käsiraamatud), fotoalbumeid ning populaarteaduslikke trükiseid (kalendrid, plakatid, voldikud ja brošüürid jms). Omaette valdkonnaks oli õppekirjanduse kirjastamine – bioloogia ja geograafia õpikud ning töövihikud gümnaasiumile. 1994 – Tiit Leito. "Vaikuse värvid" 1998 – Hendrik Relve. "Puude juurde. Puud ja põõsad looduses, pärimustes ja nüüdses kasutuses" 2000 – Tiina Alamäe, Kalevi Kull, Urmas Kõljalg jt. "Bioloogia gümnaasiumile. 2. osa. Viirused. Bakterid. Protistid. Seened" 2007 – Arne Ader, Kai Kimmel ja Tiit Leito. "Eesti kaitsealad" 2008 – Rein Kuresoo, Richard B. Primack jt. "Sissejuhatus looduskaitsebioloogiasse" 2012 – "Mullateadus. Õpik kõrgkoolidele". Koostaja Alar Astover 2014 – "Üldmaateadus. Õpik kõrgkoolidele". Koostanud Ülo Mander ja Ülle Liiber "Geograafia gümnaasiumile. I, II ja III kursus 2018 – "Kalade haigused. Õpik kõrgkoolidele". Koostaja Priit Päkk 2020 – "Siseveekogud. Õpik kõrgkoolidele". Koostanud Ingmar Ott ja Henn Timm 2020 – "Praktiline kalakasvatus". Koostanud Priit Päkk ja Tiit Paaver 2022 – "Kiilid. The order Odonata in Estonia". Mati Martin 2022 – "Eesti kalad". Toomas Saat Maaülikooli teadlane: loodusesse tasub rohkem uskuda. maaelu.postimees.ee, 14. november 2015 Eesti Loodusfoto OÜ. inforegister.ru Kirjastuse Eesti Loodusfoto trükiseid Raamatukoi kodulehel
Hispaaniakeelne kirjandus

Hispaaniakeelne kirjandus on hispaania keeles kirjutatud kirjandus. "La Celestina" "Laul minu Cidist" Hispaania kirjanike loend Ladina-Ameerika kirjanike loend
Metameeria

Metameeria (ehk lülistus, segmentatsioon, segmenteerumine, (rivi)lülisus) on zooloogias loomorganismi keha nähtavateks lülideks (segmentideks) jaotumine. Enamasti on lülid morfoloogiliselt ja talitluselt väga sarnased, sisaldades samu struktuurikomponente. Metameeriat esineb rõngussidel (näiteks vihmaussil), lülijalgsetel ja teistel selgrootutel.
Rita Kühne

Rita Kühne (sündinud 5. jaanuaril 1947 Dresdenis) on endine Saksa DV kergejõustiklane. 1972. aastal kuulus ta Müncheni olümpiamängudel Ida-Saksa võidukasse teatenelikusse 4×400 m teatejooksus. Finaalis jooksid veel Dagmar Käsling, Helga Seidler ja 400 m jooksu võitja Monika Zehrt.
Ilmari Salminen

Ilmari R. Salminen (21. september 1902 Elimäki – 5. jaanuar 1986 Kouvola) oli Soome kergejõustiklane, kes tuli 10 000 m jooksu olümpiavõitjaks Berliinis 1936. Lisaks olümpiakullale tuli ta ka kahel korral (1934 ja 1938) samal distantsil Euroopa meistriks ning võitis 5000 m jooksus 1934. aasta Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali. Samuti püstitas ta 1937. aastal ka 10 000 m jooksu maailmarekordi ajaga 30.05,6.
Murasaki Shikibu

Murasaki Shikibu (jaapani keeles 紫式部; umbes 973 – umbes 1014) oli jaapani naiskirjanik. Tema tuntuim teos on "Genji monogatari", mis on kirjutatud jaapani keeles umbes aastatel 1000–1008. See on üks vanemaid ja tuntumaid romaane maailmas. Murasaki Shikibu õiget nime ei teata. Murasaki oli tema hüüdnimi õukonnas, kus ta teenis. Tema tütar oli õukondlane ja luuletaja, kes on tuntud nime all Daini no Sanmi.
Sisinnius

Sisinnius oli paavst 708. Ta oli 87. paavst. Sisinnius oli süürlane ja Johannese poeg. Ta ordineeriti paavst Johannes VII ajal diakoniks (kardinaldiakon). Ta põdes podagrat ega saanud iseseisvalt süüa. "Liber Pontificalis" iseloomustab teda kui vankumatu tahtega vaimulikku, kes abistas Rooma elanikke. Ta valiti paavstiks arvatavasti oktoobris 707 ja pühitseti paavstiks 15. jaanuaril 708, kui Bütsantsi eksarh oli teda tunnustanud. Sisinnius valitses 20 päeva, mis oli seni lühim valitsemisaeg paavstluses. Hiljem on veel vähem valitsenud Bonifatius VI, Coelestinus IV ja Urbanus VII. Ta kavatses taastada Rooma linnamüüri ja ordineeris Korsika piiskopi. Sisinnius suri 4. veebruaril 708 Roomas podagra tagajärjel tekkinud tüsistustesse ja maeti Rooma Peetri kirikusse. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Sisinniuse kohta. (inglise keeles) Artikkel Sisinniuse kohta. (inglise keeles)
Walter Davis

Walter Davis on mitme tuntud inimese nimi. Walter Francis Davis (1931–2020) oli USA kõrgushüppaja (olümpiavõitja 1952) ja NBA korvpallur. Walter Pearl Davis (1954–2023) on USA korvpallur, olümpiavõitja 1976. Baron Walter Louis Davis (sündinud 1979) on USA korvpallur. Walter Davis (sündinud 1979) on USA kolmikhüppaja, 2005. aasta maailmameister.
Baruch Spinoza

Baruch või Benedict de Spinoza (24. november 1632 Amsterdam – 21. veebruar 1677 Haag) oli juudi päritolu Hollandi filosoof. Spinoza tööde tegelik suurus ja tähtsus sai selgeks alles pärast tema surma. Tänapäeval peetakse teda üheks suurimaks ratsionalistlikuks filosoofiks 17. sajandil, kes pani aluse 18. sajandi valgustusajastule ning tänapäevasele piiblikriitikale. Oma peateoses "Eetika" astus ta vastu Descartes'i keha ja vaimu dualismile. Spinozat peetakse Lääne filosoofia üheks tähtsaimaks filosoofiks. Georg Wilhelm Friedrich Hegel ütles, et kõik kaasaegsed filosoofid on "kas spinozistid või üldse mitte filosoofid." Tema poliitilistest teostest tuntuimad on "Tractatus Theologico-Politicus" (1670) ja "Tractatus Politicus" (kirjutatud 1675, ilmunud postuumselt 1677). Spinoza elas rahulikku elu prilliklaaside tegijana ning keeldus kõrgetest kohtadest ja ametitest, mida talle pakuti, nagu näiteks prestiižsed õpetajakohad. Perekonnalt saadud päranduse andis ta oma õele. Spinoza suri 1677. aasta veebruaris kopsuhaigusse, mille oli põhjustanud klaasitolm, mida ta oma tööd tehes sisse hingas. "Eetika: geomeetrilise korra järgi tõestatud ja viide ossa jagatud". Ladina keelest tõlkinud ja järelsõna: Margus Ott. Sari Avatud Eesti raamat, Ilmamaa, Tartu 2016, 392 lk; ISBN 9789985775370 Viktor Viilup, "Noore Spinoza jumalaõpetus". Magistritöö, Tartu Ülikool, Tartu 1932, 146 lehte masinakirja, asub Tartu Ülikooli Raamatukogus Leopold (= Leo) Anvelt, "Jumalamõiste Spinoza õpetuses". Magistritöö, Tartu Ülikool, Tartu 1936, 204 lehte masinakirja, asub Tartu Ülikooli Raamatukogus Will Durant, "Lood filosoofia ajaloost II. Filosoofia uuestisünd: Bacon ja Spinoza". Tõlkinud Leo Anvelt. Sari Elav Teadus, nr 61, EKS, Tartu 1937, 112 lk; 2. trükk (ühes köites): Olion, Tallinn 1998 Vassili Sokolov, "Spinoza". Vene keelest tõlkinud M. Lumi. Lisa lk 135–136: katkendeid teosest "Traktaat mõistuse täiustamisest ja teest, mida mööda jõuab kõige paremini asjade tõese tunnetamiseni". Sari Suuri mõtlejaid, Eesti Raamat, Tallinn 1978, 144 lk Roger Scruton, "Spinoza". Inglise keelest tõlkinud Märt Väljataga. Sari Suured filosoofid, nr 8, Varrak, Tallinn 2001, 60 lk; ISBN 9985304810 "Spinoza tarkuseraamat: tee sisemise vabaduse juurde" (originaalpealkiri: The Ethics of Spinoza). Koostanud Dagobert D. Runes; inglise keelest tõlkinud Marja Liidja. Ersen, Tallinn 2004, 216 lk; ISBN 9985768450 Toomas Paul, "Paratamatud ehk igavesed tõed" (Roger Scrutoni raamatu "Spinoza" arvustus) – Sirp 8. märts 2002, lk 2; ilmunud ka T. Pauli kogumikus "Kirik keset küla", Ilmamaa, Tartu 2003, lk 389–392
Johannes Veerus

Johannes Veerus (23. august 1897 – 11. juuli 1972 Buenos Aires) oli eesti insener, Rahvusliku Jõukomitee direktor. Eesti Üliõpilaste Selts Põhjala vilistlane. "J. Veerus suri Argentinas". Eesti Päevaleht nr 60, 9. august 1972. Lk 8
Jüri Ots

Jüri Ots VR I/3 (18. veebruar 1889 Laiuse – 8. august 1972 Enköping, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kapten), lendur ja lennundustegelane. Ta oli rätsep Karl Otsa ainuke laps, isa surma tõttu jäi varakult ema kasvatada. Ema pidas Vaimastvere vallas Sarapuu kõrtsi ning püüdis pojale anda võimalikult hea hariduse. Jüri Ots lõpetas 1907. aastal Tartu Reaalkooli ning õppis seejärel kaks aastat Tartu ülikooli keemiateaduskonnas. 1909. aastal asus õppima Peterburi Polütehnilises Instituudis mehaanikat. Esimese maailmasõja puhkedes läbis samas instituudis toimunud lennunduse teoreetilise kursuse ja 1915. aastal asus vabatahtlikult sõjaväeteenistusse. valides teenistuskohaks merelennuväe. Õppis Bakuu merelennukoolis ning sooritas merelenduri eksami 1917. aastal Petrogradis. 1918. aasta algul naasis Eestisse. Asus teenima 1. Eesti jalaväediviisis, määrati alul Eestimaa Päästekomitee adjutandiks, hiljem diviisi staabiülema adjutandiks. Kuigi Saksa okupatsioonivõim saatis diviisi laiali, jäi ta Eestisse. Vabadussõja puhkedes asus Ots uuesti tegevteenistusse ning ta määrati 1918. aasta novembris lennuväeroodu ülemaks. Seejärel oli ta erinevaid nimetusi kandnud lennuüksuse ülem kogu Vabadussõja jooksul. Eesti lennuväe loomisel ülesnäidatud teenete eest autasustati teda Vabadusristi I liigi 3. järguga. Jüri Ots vabastati lennuväeroodu ülema kohustest 1920. aasta septembris. Teenis seejärel veel kuni 1922. aastani merelennusalgas lendurina. Lahkus sõjaväeteenistusest 1922. aasta aprillis, kui ta palgati aasta varem loodud Eesti Õhusõidu Aktsiaseltsi Aeronaut tegevdirektoriks. Töötas sel ametikohal kuni firma tegevuse lõpetamiseni 1927. aastal. Seejärel elas Vabadussõja ajal ülesnäidatud vapruse eest autasuks saadud talus ja tegeles põllumajanduse, sealhulgas ka kalkunikasvatusega. Eesti lennuliinide aktsiaseltsi Ago loomisel 1939. aastal võeti Jüri Ots seltsi tööle, kus ta korraldas lennutegevust. Pärast Nõukogude Liidu korraldatud juunipööret Eestis vallandati ta teenistusest, uus võim likvideeris aktsiaseltsi 1940. aastal. Põgenes sõja ajal 1944. aastal Saksamaale, kust hiljem õnnestus edasi siirduda Rootsi. Ohvitseride andmekogu Eesti lennuväe esimene ülem Jüri Ots suri Enköpingis. Kuidas sündis meie lennuvägi. Eesti Päevaleht (Stockholm), 19. august 1972, nr. 63, lk. 6. Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Lennart Vercamer (koostajad). Põhjakotkad. Eesti lendurid ja lendurvaatlejad tsaariajast kuni 1940. aastani. Tallinn, 2011. Tõnis Erilaid. Kuidas armuvalus mees revolvri haaras, ohtuleht.ee, 28. juuli 2018.
Tihhon Šišov

Tihhon Šišov (sündinud 11. veebruaril 1983 Tallinnas) on Eesti jalgpallur, kes mängib Eesti Esiliiga klubis Maardu Linnameeskond. Levadia teatas 5. jaanuaril 2009 Šišovi siirdumisest Ungari kõrgliiga klubisse Győri ETO. Győr omakorda andis juba 15. jaanuaril teada, et loobub tema teenetest. Kolm poolt jõudsid märtsis kokkuleppele, mille kohaselt pöördub Šišov Levadiasse tagasi, makstes talle "valuraha, kuid kompromissi täpsemaid asjaolusid ei paljastata". On mänginud Eestit jalgpallikoondises 42 mängu. Koondisedebüüdi tegi Šišov 30. novembril 2004, kui Kuningate turniiril Tais oldi vastamisi Tai jalgpallikoondisega. Šišov viibis platsil kõik 90 minutit. Mängu normaalaeg lõppes 0:0, aga penaltiseerias kaotas Eesti 4:3. Lisaks temale tegi oma debüüdi koondises ka veel Mati Lember. Meistriliiga Eesti meister 2000, 2004, 2006, 2007, 2008, 2009 Karikavõistlused Eesti karikavõitja 2000, 2002, 2004, 2005, 2007 Eesti jalgpallikoondislaste loend "Tarmo Kink ja Tihhon Šišov siirduvad Györi ETO FC ridadesse", FC Levadia, 5. jaanuar 2009 "Šišov treenib koos Levadiaga", Soccernet.ee, 23. jaanuar 2009 Andres Vaher, "Ungarlased tahavad ühtäkki Šišovi koju saata", Õhtuleht 16. jaanuar 2009 Gunnar Leheste, "Tihhon Šišov jätkab FC Levadias", Sportnet.ee, 6. märts 2009
Anton Eilart

Anton Eilart (3. veebruar 1892 Särevere vald, Järvamaa – 16. detsember 1972 Tallinn) oli eesti vaimulik. Anton Eilart lõpetas Tallinna Aleksandri gümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikoolis, 1912–1913 filosoofiateaduskonnas, 1913–1920 usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Laiuse koguduses. Ordineeriti 11. juunil 1922, Nõmme Rahu koguduse õpetaja. Ta oli EELK Konsistooriumi vaimulik assessor ja Eesti Kiriku viimane okupatsioonieelne peatoimetaja ajavahemikul 29.2.1940–22.8.1940. 1944. aastal oli ta Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku piiskopi asetäitja. Novembrist 1944 elas koos abikaasa Aliidega illegaalselt. Mõlemad arreteeriti NKVD poolt 1948 ja saadeti Siberi vangilaagritesse. 1956–1970 EELK Rannamõisa koguduse õpetaja. Anton Eilart on maetud Hiiu kalmistule. Looduskaitsja Jaan Eilart oli Anton Eilarti vennapoeg. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. märts 2012. Vaadatud 5. juunil 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Konrad Veem, Eesti Vaba Rahvakirik: Dokumentatsioon ja leksikon, Stockholm: EVR, 1988 http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=anton&filter_maetud_perenimi=eilart&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink]
Erich Kalmar

Erich Kalmar (6. november 1916 Tsooru, Võrumaa – 1. jaanuar 1973 Toronto) oli eesti notar ja maletaja. Ta õppis aastail 1938–1944 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, EÜS Ühendus vilistlane. Tegutses notarina. 1944. aastal põgenes Rootsi ning siirdus sealt edasi Kanadasse. Kalmar oli Välis-Eesti Maleliidu ja Toronto Eesti Maleklubi esimees. Bernhard Mäelo. Erich Kalmarit mälestades. Eesti Päevaleht, 24. jaanuar 1973, nr. 6, lk. 7. TÜ üliõpilased
Hilltop Hoods

Hilltop Hoods on Austraalia hiphopansambel Adelaide'ist. Grupi liikmed on MC Pressure (Daniel Smith), MC Suffe (Matt Lambert) ja DJ Debris (Barry Francis). DJ Next on endine liige. 1990. aastate alguses kohtusid Suffa ja Pressure kohalikus keskkoolis Adelaide'is, ühise tuttava kaudu saadi hiljem tuttavaks ka DJ Debriga. Otsustanud kirjutada oma peatüki hiphopi ajalukku, asutasid nad ansambli Hilltop Hoods. Algul oli ansambli kandev jõud DJ Next, kes aga lahkus esimese LP valmimise järel. Pärast seda tõusis peamiseks DJ-ks DJ Debris. Ansambli nimi pärineb kohast, kus Suffa ja Pressure üles kasvasid. Nime pakkus välja kohalik räppar Flak. Läbimurde saavutas ansambel oma kolmanda LP-ga "The Calling". Nad naudivad edu ka tänapäeval ning neil on isegi oma saapadisain, mida spondeerib DC. Albumid: Back Once Again (EP – 1997) A Matter of Time (LP – 1999) Left Foot, Right Foot (LP – 2001) The Calling (LP – 2003) The Hard Road (LP – 2006) The Hard Road Restrung (LP – 2007) DVD-d: The Calling Live (2005) The City of Light (2007)
SIMATIC

SIMATIC on Siemens AG kaubamärk, millel on ühendanud tootmis- ja automaatikavahendid. PLC SIMATIC SIMATIC NET SIMATIC PCS 7 SIMATIC IPC SIMATIC HMI HMI (Human – Machine Interface) on inimese-masina kasutamise vahendid, mis lihtsustavad suurte tööpinkide kasutamist. HMI liigid on järgmised: operaatori tööpink SIMATIC Protool SIMATIC WinCC SIMATIC WinCC flexible WinCC (Windows Control Center) on Human-Machine Interface tarkvara Windows NT baasil ja kasutab Microsoft SQL Server. WinCC-l on järgmised võimalused: Graphic Designer (graafiline kujutamine) Tag Management (kontrollerite seadistamine ja sidumine) Trend Logging (muutujatega töötamine) C script ja VBA töötamine Report Designer (tehtud töö aruanded) Local Area Network (LAN-i integreerimine) OLE for Process Control (avatud tööprotsesside juhtimine) STEP 7  Pikemalt artiklis OPC Tootmisprotsesside juhtimise tarkvara. OPC standardid on: DA (Data Access) AE (Alarms & Events) Batch DX (Data eXchange) HDA (Historical Data Access) Security XML-DA (XML-Data Access) UA (Unified Architecture) Siemens AG tarkvara automaatika projekteerimiseks. SIMATIC STEP 7 SIMATIC STEP 7 Professional SIMATIC STEP 7 Lite LAD – relee- ja kontaktloogika FBD – diagrammid STL – juhendid SCL – juhtimine GRAPH 7 – järjekorra protsesside kontroll HiGraph 7 – süsteemi seisuolek CFC – alalised funktsioonid 1955 – Siemens-Schukertwerke AG projekteeris transistoridega kontrollerid. 2.04.1958 – SIMATIC registreerimine. 1959 – Simatic G on esimene transistor-takisti loogikaga kontroller. 1964 – Simatic N ja Simatic H diood-transistori loogikaga kontroller. 1971 – Simatic C1, C2 ja C3 ilmumine. C3 oli transistor-transistori loogika baasil SIMATIC (saksa keeles) WinCC (inglise keeles) STEP7 (saksa keeles)
Energiakriis

Energiakriis on olukord, kus energiakandjate pakkumine mingis piirkonnas või kogu maailmas jääb nende nõudlusele tunduvalt alla. See toob kaasa energiakandjate kõrge hinna või nende ratsioneeritud jaotamise. Energiakriisi võib põhjustada energeetiliste toorainete nappus või (poliitilistest või muudest põhjustest tingitud) häired energiakandjate tootmises või kaubanduses. Naftatootmise tipp ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioon
Substraat (biokeemia)

Substraat on biokeemias keemiline ühend, millega toimuvat reaktsiooni ensüüm katalüüsib. Üksik substraadimolekul seondub ensüümi aktiivtsentriga ja moodustub substraadi ja ensüümi kompleks. Pärast ühe või mitme saaduse sünteesimist ja eraldumist saab aktiivtsenter siduda uue substraadimolekuli. Mitme substraadi puhul võib ensüümi aktiivtsenter saaduse sünteesimiseks siduda neid kindlas järjekorras.
Charles Dumas

Charles Everett Dumas (12. veebruar 1937 – 5. jaanuar 2004) oli Ameerika Ühendriikide kõrgushüppaja, Melbourne'i olümpiavõitja 1956. 29. juunil 1956 olümpiamängude katsevõistlusel sai temast esimene inimene, kes ületas kõrgushüppes 7 jalga (2,1336 m). Seda kõrgust peeti tollal inimvõimetele kättesaamatuks. Tema tulemus oli 2.15. Too hüpe tegi temast kohe ka peafavoriidi olümpiamängudel. Võit tuligi tulemusega 2.12, mis oli olümpiarekord. Rooma olümpiamängudel 1960 võistles ta põlvevigastusega. Ta pidi leppima kuuenda kohaga. Kergejõustik 1956. aasta suveolümpiamängudel Sissekanne USA kergejõustiku kuulsuse halli saidil
Jakov Dolgorukov

Jakov Fjodorovitš Dolgorukov (Dolgoruki; Яков Фёдорович Долгоруков; 1659–1720) oli Vene bojaar, vürst. Ta sai poolakast õpetaja käe all väga hea hariduse, valdas vabalt ladina keelt. 1682. aasta streletside mässu ajal asus ta avalikult tsareevitš Pjotr Aleksejevitši poolele. Viimane tegi ta oma toastolnikuks. Tsaaritar Sofja Aleksejevna, kes kartis tema mõju vennale, saatis ta 1687 saadikuks Prantsusmaale ja Hispaaniale paluma neilt riikidelt abi eelseisvas sõjas Türgiga. Missioon ei olnud edukas. Aastal 1689, kui tsareevitši ja tsaaritari tüli oli haripunktis, ilmus Dolgorukov ühena esimestest Peetri juurde Troitse-Sergi suurkloostrisse. Selle eest määras Peeter ta Moskva kohtuprikaasi kohtunikuks. Aastatel 1695 ja 1696 oli ta kaasas mõlemal Azovi sõjakäigul. Ta ülendati lähedaseks bojaariks. Kui Peeter I 1697 välismaale sõitis, jättis ta Dolgorukovi lõunapiiri valvama ja Väike-Venet jälgima. Kui 1700 asutati Sõjaprikaas, allutati Dolgorukovile komissariaadi- ja proviandiosakond. Narva lahingus 1700 võeti ta sõjavangi. Vangis oli ta kümme aastat, algul Stockholmis, hiljem Jakobstadis. Sealt saadeti ta kuunaril Umeå poole. Laeval oli 44 Vene vangi ja 20 rootslast. Koos kaaslastega tegi Dolgorukov rootslased relvituks ning käskis kipparil sõita Tallinna, mis oli juba Vene valduses. Peeter I määras Dolgorukovi senaatoriks, käskides tal jätkata kindral-sõjakomissari ülesannete täitmist. Rootsis vangis olles oli Dolgorukov saanud lähedalt tutvuda Rootsi riigikorraldusega, mistõttu ta sai Peetrile kasulikuks nõuandjaks, eriti kolleegiumivalitsemise alal. Aastal 1717 määras Peeter I Dolgorukovi Revisjonikolleegiumi esimeheks. Ta oli riigikassa tulude ja kulude range ja äraostmatu kontrolör. Ühe asja arutamisel ütles ta senatis: "Tsaarile on tõde parim teener. Kui teenida, siis mitte petta; kui petta, siis mitte teenida." (Царю правда лучший слуга. Служить — так не картавить; картавить — так не служить.) Pärimuses on palju jutte tema otsekohesusest ja äraostmatusest. Samuti paistis ta silma selle poolest, et seisis vastu Peeter I despootlikele otsustele. Pärimuse järgi on Dolgorukov maetud Peterburi Andrease kiriku kalmistule. Selle artikli kirjutamisel on kasutatud vene- ja prantsuskeelse Vikipeedia artiklit seisuga 7.1.2009.
Silva Tomingas

Silva Tomingas (sündinud 20. novembril 1952 Tapal) on eesti kirjastaja. Ta oli 2018. aastal pankrotistunud TEA Kirjastuse juhatuse esimees (alates 1995. aastast). Lõpetas Loksa Keskkooli 1971 ja Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse erialal 1978. Silva Tomingas kuulus 1994–2012 Keskerakonda. 1992. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eesti Ettevõtjate Erakonna nimekirjas, sai 371 häält, kuid valituks ei osutunud. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. veebruar 2019. Vaadatud 15. veebruaril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Elulugu portaalis "Eesti Majanduslugu"". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. mai 2010. Vaadatud 12. mail 2010. "Äriregister". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. veebruar 2015. Vaadatud 14. märtsil 2011. http://vvk.ee/varasemad/?v=r92 Kristel Kirss. "Keeleõpetajast ettevõtjaks" Eesti Päevaleht 22.12.1997. Nelli Pello. "Silva Tomingas töötab "Mõtleva inimesega"" Postimees 22.01.2008.
Candice Swanepoel

Candice Susan Swanepoel (sündinud 20. oktoobril 1988) on Lõuna-Aafrika Vabariigi modell. Swanepoel sündis KwaZulu-Natali provintsis Mooi Riveri linnakeses. Ta avastati 15-aastaselt Durbani linna turul modelliagendi poolt. 16. eluaastaks teenis Swanepoel juba 5000 eurot päevas. Candice Swanepoelist tehtud fotod on ilmunud Kreeka Vogue'i esikaanel ning Nike ja Stimoroli reklaamides. Ta on kõndinud Tommy Hilfigeri, Victoria's Secreti, Fornarina, Moschino, Diane von Fürstenbergi ja paljude teiste moebrändide moelavadel. Koduleht
Avtomon Golovin

Avtomon Mihhailovitš Golovin (1667–1720; Автомон Михайлович Головин) oli Vene sõjaväelane, jalaväekindral. Peeter I lapsepõlves oli Avtomon Golovin tema toastolnik. Hiljem aitas ta Peetril regulaararmeed luua. Peeter autasustas teda Preobraženski polgu kaardiväepolkovniku auastmega. Golovin osales Azovi vallutamises. Aastal 1700 formeeris ta 8. jalaväepolgu ja ühe tragunipolgu, mis moodustasid ühe diviisi. Narva lahingus Golovini diviis, mis koosnes ainult nekrutitest, põgenes. Golovin võeti sõjavangi ja viidi Stockholmi. Aastal 1718 vahetati ta välja. Aastatel 1719 ja 1720 osales ta armee korraldamises. Püha Andreas Esmakutsutu orden (1. jaanuar 1719) Golovin Biograafia saidil rulex.ru
Roy Cochran

Roy Cochran (õieti LeRoy Braxton Cochran; 6. jaanuar 1919 Richton, Mississippi osariik – 26. september 1981, Gig Harbor, Washingtoni osariik) oli Ameerika Ühendriikide kergejõustiklane, kes võitis kaks kuldmedalit 1948. aasta Londoni olümpiamängudelt nii 400 m tõkkejooksus kui ka 4×400 m teatejooksus.