laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vehklemine 1976. aasta suveolümpiamängudel

Vehklemine 1976. aasta suveolümpiamängudel toimus Montréalis 20.–29. juulini Mount Royali mäe jalamil asuva Montréali Ülikooli talistaadionil. Olümpiavõitja 1972: Wytold Woyda (Poola) 56 võistlejat Järelvõistluses võitis dal Zotto Romankovi 5:1. Olümpiavõitja 1972: Poola (M. Dabrowski, J. Kaczmarek, L. Koziejowski, Wytold Woyda, A. Godel) 14 meeskonda Saksa FV: Matthias Behr, Thomas Bach, Harald Hein, Klaus Reichert, Erk Sens-Gorius. Itaalia: Fabio dal Zotto, Carlo Montano, Stefano Simoncelli, Giovanni Battista Coletti, Attilio Calatroni. Prantsusmaa: Christian Noël, Bernard Talvard, Didier Flament, Frédéric Pietruska, Daniel Revenu. NSV Liit: Vassili Stankovitš, Aleksandr Romankov, Vladimir Denissov, Sabiržan Ruzijev. Poola Suurbritannia 7.-8. Ameerika Ühendriigid 7.-8. Ungari Finaal: Saksa FV – Itaalia 9:6. Pronksimatš: Prantsusmaa – NSV Liit 9:4. 5. koha matš: Poola–Suurbritannia 9:1. Olümpiavõitja 1972: Viktor Sidjak (NSV Liit) 46 võistlejat Olümpiavõitja 1972: Itaalia (Michele Maffei, Mario Aldo Montano, Mario Tullio Montano, Rolando Rigoli, Cesare Salvadori). 14 meeskonda. NSV Liit: Viktor Krovopuskov, Eduard Vinokurov, Viktor Sidjak, Vladimir Nazlõmov, Mihhail Burtsev. Itaalia: Mario Aldo Montano, Michele Maffei, Angelo Arcidiacono, Tommaso Montano, Mario Tullio Montano. Rumeenia: Dan Irimiciuc, Ion Pop, Marin Mustatã, Corneliu Marin, Alexandru Nilca. Ungari Kuuba Poola 7.-8. Ameerika Ühendriigid 7.-8. Prantsusmaa Finaal: NSV Liit – Itaalia 9:4. Pronksimatš: Rumeenia–Ungari 9:4. 5. koha matš: Kuuba–Poola 9:6. Olümpiavõitja 1972: Csaba Fenyvesi (Ungari). 64 võistlejat Esikolmiku paremusjärjestuse selgitamiseks korraldati järelvõistlus. Olümpiavõitja 1972: Ungari (S. Erdös, Gyözö Kulcsár, Csaba Fenyvesi, Pál Schmitt, István Osztrics. 19 meeskonda Rootsi: Carl von Essen, Hans Jacobson, Rolf Edling, Leif Högström, Göran Flodström. Saksa FV: Alexander Pusch, Jürgen Hehn, Reinhold Behr, Volker Fischer, Hanns Jana. Šveits: François Suchanecki, Michel Poffet, Daniel Giger, Christian Kauter, Jean-Blaise Evequoz. Ungari: Győző Kulcsár, Csaba Fenyvesi, István Osztrics jt. NSV Liit: Aleksandr Abušahmetov, Boriss Lukomski, Aleksandr Bõkov, Viktor Modzolevski, Vassili Stankovitš. Rumeenia 7.-8. Itaalia 7.-8. Norra Finaal: Rootsi – Saksa FV 8:5. Pronksimatš: Šveits-Ungari 9:3. 5. koha matš: NSV Liit – Rumeenia 9:2. Olümpiavõitja 1972: A. Ragno-Lonzi (Itaalia). 48 võistlejat Järelvõistluses võitis Schwarczenberger Collino 5:4. Olümpiavõitja 1972: NSV Liit (Jelena Belova, Galina Gorohhova, Tatjana Samussenko, Aleksandra Zabelina, Svetlana Tširkova. 13 naiskonda. NSV Liit: Jelena Belova, Olga Knjazeva, Valentina Sidorova, Nailia Giljazova, Valentina Nikonova. Prantsusmaa: Brigitte Latrille, Brigitte Dumont, Christine Muzio, Veroniq Trinquet, Claudie Josland. Ungari: Ildikó Schwarczenberger, Edit Kovács, Magda Maros, Ildikó Rejtö, Ildikó Bóbis. Saksa FV Itaalia Poola 7.-8. Rumeenia 7.-8. Suurbritannia Finaal: NSV Liit – Prantsusmaa 9:2. Pronksimatš: Ungari – Saksa FV 9:4. 5. koha matš: Itaalia–Poola 9:7.
Akste oja

Akste oja on oja Põlva maakonnas Põlva vallas. Oja pikkus on 4,5 km ja valgla pindala 10,6 km². Oja suubub vasakult poolt Ahja jõkke. Akste oja keskkonnaportaalis Akste oja keskkonnaportaalis
Alopi oja

Alopi oja (ka Aalupi oja, Alopi kraav) on oja Põlva maakonnas Kanepi vallas. Oja on 3,3 km pikk, valgla pindala on 5,1 km². Oja suubub Suurjärve. Aalupi oja Alopi oja keskkonnaportaalis Alopi oja keskkonnaportaalis
Memento (ajaleht)

Memento on Eesti Õigusvastaselt Represseeritute Liidu ajaleht, mille esimene number ilmus 1989. aastal. Neljaleheküljelises ajalehes avaldati peamiselt represseeritud inimeste loomingut. Esimese kolme numbri toimetaja oli Sulev Muttik, kuid ta pidi töölt lahkuma teises numbris ilmunud J. Kuke mälestust solvava artikli pärast. 1990. aasta jaanuarist oli Memento toimetaja Viljar Ansko. Hiljem asus tehnilise toimetajana tööle Ülo Ojatalu. Finantsraskuste tõttu suleti ajaleht 1996. aastal pärast 84. numbri ilmumist. Aastatel 2006–2007 ilmus veel viis numbrit 16-leheküljelisena, kuid A4-formaadis. Tiraaž oli ligikaudu 2000 eksemplari. 2006. aastal hakkas ilmuma Teataja, mis ilmub ebaregulaarselt 2–3 korda aastas 16-leheküljelisena. www.memento.ee/memento_materjalid/memento_lisad/regkirjutisedjakoik231107.pdf www.memento.ee – Memento Liidu Teataja
Eriks Ādamsons

Eriks Ādamsons (22. juuni 1907 Riia – 28. veebruar 1946 Riia) oli läti luuletaja, proosakirjanik ja tõlkija. Ādamsons sündis Riias raamatupidaja peres. Keskkoolis oli ta kirjandusõpetaja Vilis Plūdons. Ta õppis 1924–1928 Läti Ülikoolis õigusteadust, kuid jättis õpingud pooleli ning pühendus kirjutamisele ja tõlkimisele. Ta debüteeris 1924. aastal komöödiaga "Amora apburtā lapene". Ādamsons on kirjutanud peamiselt luuletusi ja novelle. Saksa okupatsiooni ajal avaldas ta varjunime Ēriks Rīga all oma ainukese romaani "Sava ceļa gājējs" (Oma teed käija). 1944 pälvis ta Rainise ja Aspazija fondi auhinna. Eriks Ādamsons on maetud Rainise kalmistule. Ādamsons tõlkis läti keelde Shakespeare'i, Byroni, Oscar Wilde'i, Rudyard Kiplingu, William Butler Yeatsi ja teiste kirjanike teoseid. "Sudrabs ugunī" (1932) "Smalkās kaites" (1937) "Ģerboņi" (1937) "Saules pulkstenis" (1941) "Lielais spītnieks" (1942) "Sava ceļa gājējs" (1943–1944) "Sapņu pīpe" (1951) Foto
1112

1112. aasta Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand Aastakümned: 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad - 1110. aastad - 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad Aastad: 1107 1108 1109 1110 1111 - 1112 - 1113 1114 1115 1116 1117 ... ... ... Giorgi II, Gruusia kuningas Henry, Portugali krahv
Pfalz-Simmern-Sponheim

Pfalz-Simmern-Sponheim oli Saksa-Rooma riigi osastisriik Simmerni ja Sponheimi krahvkonna Pfalzi osa ümber tänapäeva Rheinland-Pfalzis Saksamaal. Pfalz-Simmern-Sponheim loodi aastal 1559, kui Pfalz-Simmerni Friedrich III päris Pfalzi ning andis nii Simmerni kui ka Sponheimi oma nooremale vennale Georgile. Georg suri aastal 1569 ja tema järglane oli teine noorem vend Reichard. Pärast Reichardi surma aastal 1598 läks Pfalz-Simmern-Sponheim tagasi Pfalzi kuurvürstkonnale. Reini pfaltskrahvide loend
Pfalz-Sulzbach-Hilpoltstein

Pfalz-Sulzbach-Hilpoltstein oli Saksa-Rooma riigi osariik Hilpoltsteini ümber tänapäeva Baieri keskosas, Saksamaal. Pfalz-Sulzbach-Hilpoltstein loodi aastal 1614 Pfalz-Neuburgi Philipp Ludwigi territooriumite jagamisel oma noorimale pojale Johann Friedrichile. Johann Friedrich suri aastal 1644 pärijateta, nii päris Sulzbach-Hilpoltsteini Pfalz-Sulzbach.
Värvitu Tazaki Tsukuru ja tema palverännaku aastad

"Värvitu Tazaki Tsukuru ja tema palverännaku aastad" (jaapani 色彩を持たない多崎つくると、彼の巡礼の年 Shikisai o motanai Tazaki Tsukuru to, kare no junrei no toshi) on jaapani kirjaniku Haruki Murakami romaan, mis ilmus 2013. aastal. Romaan jälgib raudteejaamade ehitusinsenerina töötava Tsukuru Tazaki püüdlusi mõistmaks, miks tema elu 16 aastat tagasi järsku muutus. Ta otsib üles oma vanad sõbrad, et minevikus selgust saada. Keskkooli ajal kuulus ta koos aega veetnud kaaslaste sõpruskonda, kuid ülikooli teisel kursusel heitsid teised liikmed ta järsku endi hulgast välja. Miks, seda Tsukuru ei teadnud, kuid ta ei hakanud ka vastu vaidlema. Eestikeelne tõlge (tõlkija Margit Juurikas) on ilmunud kirjastuses Varrak. Romaan kirjastuse Bungeishunjū kodulehel E-raamat Varraku kodulehel Mariliis Peterson, Haruki Murakami realistlik psühholoogiline analüüs, kultuur.err.ee, 29. august 2016 Marvel Riik, Jaapani põletav küsimus: kuidas aidata iseennast?, EPL, 20. september 2016
Džailõk

Džailõk (vene keeles Джайлык) on mäetipp Suur-Kaukasuses. Halduslikult asub mäetipp Kabardi-Balkaarias Venemaal. Džailõki kõrgus on 4537 m. Džailõki loodenõlvalt üle sadula algab Tju-Tju mäemassiiv. Vahemaa Džailõkist Tju-Tju peatipuni on 2,0 km. Ullu-Tau alpilaager jääb Džailõkist 3,5 km edelasse. Mäetipp esmavallutati 1912. aastal mööda kagunõlva (tänapäeval liigitatakse see marsruut Vene süsteemi järgi raskuskategooriasse 3B). 1930. aastatel tõusti tippu uutel marsruutidel mööda idaharja (4A), mööda lääneharja põhjanõlva (4A) ja mööda lääneharja (4B). 1950.–1960. aastatel läbiti 4 uut marsruuti raskuskategooriaga 5A, nende seas 1967. aastal Vatslav Ruževski esmatõus marsruudil mööda lõunaharja, seejuures tõusis ta sandarmi Monah juures mööda järsku kuluaari laiale riiulile. Marsruut nimetati esmaläbija auks "Ruževski marsruudiks (üle sandarmi Monah)". 1970.–1980. aastatel läbiti 5 uut marsruuti raskuskategooriaga 5B. Lisaks nendele on tänapäeval populaarsed Ruževski kaks marsruuti (mõlemad 5A). 2005 – Andres Hiiemäe, Tõnu Põld, Ruževski marsruut (üle sandarmi Monah) Топонимический словарь Кавказа. kavkaz_toponyms.academic.ru Джайлык, вершина. wiki.risk.ru Jailik, Russia. peakbagger.com Аальпинистские маршруты: Джайлык по южному гребню (через жандарм монах). ullutau.ru Ajalugu 2000–2009. ajaveeb.alpinism.ee Džailõk. Foto. ullutau.ru Džailõk, Tju-Tju ja teised mäed. Foto. caubasephotos1.narod.ru Вершина Джайлык. Fotogalerii. caucatalog.narod.ru
Macki õlletehas

Macki õlletehas (norra Macks Ølbryggeri) on Norras Tromsø linnas asuv õlletehas, mille asutas 1877. aastal Ludwig Markus Mack. See oli 2000. aastani maailma põhjapoolseim õlletehas. Mack pilsner Haakon - kange õlu Freeze Arctic Beer - pilsner Isbjørn - pilsner Ludwig Hvete - nisuõlu Lisaks õllele villitakse mineraalvett ja toodetakse karastusjooke.
Apuparra oja

Apuparra oja on oja Harju maakonnas Anija vallas. Oja on 2,3 km pikk, valgla pindala on 1,5 km². Oja suubub paremalt poolt Mustjõkke. Apuparra oja keskkonnaportaalis Apuparra oja keskkonnaportaalis
Samira Bensaïd

Samira Bensaïd (sündinud 10. jaanuaril 1958 Rabatis) on Maroko laulja. 1980. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Marokot araabiakeelse lauluga "Bitaqat Hub". Finaalkontserdil sai ta 7 punktiga eelviimase, 18. koha. See oli esimene ja ainus, kord mil Maroko Eurovisioonil osales, ning samuti esimene ja ainus kord, mil Eurovisioonil on esindatud araabiakeelne laul.
Hendrikhansu oja

Hendrikhansu oja (ka Sarja oja) on oja Sakala kõrgustiku lõunaosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas, Halliste jõe vasakpoolne lisajõgi. Oja pikkus on 20,5 km (koos lisaharudega 21,4 km), valgla pindala 39,6 km², langus 35,5 m ja lang 1,73 m/km. Oja saab alguse 73,5 m kõrgusel Läti piiri ligidal Laatre külas ja suubub 38 m kõrgusel Vana-Kariste ja Sarja küla piiril Veelikse – Vana-Kariste tee ligidal vasakult poolt Halliste jõkke 60 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Ojale on Veelikse küla keskuses paisutatud Veelikse järv, samuti asub Veeliksel oja kaldal kaitsealune Vaida paljand. Sarja külas on ojale paisutatud Hendrikhansu järv, mille kaldal asuvad kaitsealused Hendrikhansu paljandid ja koopad. Hendrikhansu oja / Sarja oja keskkonnaportaalis (vaadatud 01.04.2017) Hendrikhansu oja / Sarja oja Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 01.04.2017) Hendrikhansu oja / Sarja oja keskkonnaportaalis Hendrikhansu oja / Sarja oja Eesti looduse infosüsteemis
Toroni senjööria

Toroni senjööria (prantsuse keeles Seigneurie de Toron) oli ristisõdijate Jeruusalemma ladina kuningriigi läänivaldus. Selle senjöör oli Galilea vürsti vasall. Toroni kindluse lasi ehitada Galilea vürst Saint-Omeri Hugues 1105. aastal, et hõlbustada Tüürose vallutamist. Linnus oli edaspidi Jeruusalemma kuningriigi oluline tugipunkt. Toronist sai iseseisev senjööria ja see anti 1107. aastal ilmselt normanni päritolu Onfroy I-le lääniks. Tema järeltulijad valitsesid valdust kuni 12. sajandi lõpuni. 1148. aasta paiku liideti Toroniga Banyase senjööria, mis osaliselt müüdi juba 1157. aastal hospitaliitidele; Banyase vallutas aastal 1164 Nur ad-Din Zengi ja pärast tagasivallutamist oli see osa Edessa Joscelin III senjööriast. 1183. aastal sai Toronist Jeruusalemma kuningriigi domeen. 1187. aastal langes see Egiptuse sultani Salah ad-Dini kätte. Kuigi saksa ristisõdijad seda 1197. aastal piirasid, ei õnnestunud seda vallutada ja Toron jäi Egiptuse Aijubiidide valdusse kuni aastani 1229. Kümne aasta pärast langes see taas Egiptuse valdusse. 1241. aastal said ristisõdijad Toroni veel kord tagasi, kuid aastal 1266 läks lõplikult Egiptusele. Toroni senjöörid evisid 12. sajandil kuningriigis suurt mõju: Onfroy II oli Jeruusalemma kuningriigi konnetaabel ja Onfroy IV naitus kuningas Amaury I tütre Isabelle´iga. Onfroy IV oli ühtlasi Jordanitaguse senjöör. Chastel Neufi senjööria Maroni senjööria 1105–1106 Saint-Omeri Hugues (surn. 1106) 1107–u 1137 Onfroy I (enne 1194-u 1137) u 1137–1179 Onfroy II (1117-1179) 1179–1183 Onfroy IV (u 1166-1198) 1183–1187 Jeruusalemma kuningriigi valdus 1187–1229 Egptuse Aijubiidide valdus 1229–1236 Armeenia Alix (1182-pärast 1236) 1236–1239 Antiookia Marie (1215-1257) 1239–1241 Egptuse Aijubiidide valdus 1241–1257 Montfort´i Philippe (surn. 1270) 1257–1266 Montfort´i Jean (surn. 1283) 1266 Egptuse Mamelukkide valdus
24. juuni

24. juuni on Gregoriuse kalendri 175. (liigaastal 176.) päev. Juliuse kalendri järgi 11. juuni (1901–2099). 1841 – Nikolai I kinnitatud seadusega võeti kroonutalupojad ja kroonuvaldused Balti kubermangudes kroonu hoolduse alla kõigis üksikasjades. 1846 – Nikolai I kinnitas Liivimaa uue talurahvaseaduse printsiibid. 1917 – Tallinnas lõppesid Eestimaa kergejõustiku esivõistlused, kus esimest korda selgitati Eesti meistreid (küll mitteametlikult) kergejõustikus. 1923 – Kaunases toimus Eesti-Leedu maavõistlus jalgpallis, mille Eesti võitis 6:0. See oli ühtlasi Eesti esimene võit jalgpallimaavõistlustel; see oli Eesti 6. maavõistlusmäng. 1926 – Suure-Jaanis avati Vabadussõja mälestussammas "Lembit". 1933 – Läti president Alberts Kviesis külastas Lasnamäe lennuvälja, kus talle anti Eesti sõjaväelenduri märk. 1941 – Saksa armee hõivas Kaunase. 1945 – Moskvas Punasel Väljakul toimus võiduparaad. 1947 – piloot Kenneth Arnold jälgis Ameerika Ühendriikides Washingtoni osariigis üheksat ülikiiret tundmatut lendavat objekti, mille kohta ta võttis kasutusele mõiste "lendavad taldrikud" (flying saucers).  Pikemalt artiklis Sündinud 24. juunil 1898 – Armin Öpik, eesti geoloog 1904 – Lydia Aadre, eesti ooperilaulja 1908 – Alfons Rebane, Eesti ja Saksamaa sõjaväelane 1908 – Eerik Teentalu, eesti politseinik 1911 – Juan Manuel Fangio, Argentina vormelisõitja 1929 – Uno Puusaag, eesti balletitantsija 1932 – Heli Lääts, eesti laulja 1953 – Ivo Lill, eesti klaasikunstnik 1961 – Diomid (Dzjuban), ukraina päritolu õigeusu vaimulik 1962 – Jaanus Teppan, eesti suusataja 1969 – Sakarias Jaan Leppik, Eesti muusik, vaimulik ja poliitik 1970 – Andres Raag, eesti näitleja 1978 – Pantelís Kafés, kreeka jalgpallur 1987 – Lionel Andrés Messi, Argentina jalgpallur  Pikemalt artiklis Surnud 24. juunil 1932 – Ernst Põdder, kindralmajor (aastast 1918), 1917. aastal Vene armee koosseisus moodustatud eesti rahvusväeosade ja Omakaitse (1917) organiseerijaid, oli muu hulgas üldjuht sõjas Balti Maaväe (Landeswehr) vastu (1919). 1979 – István Örkény, ungari kirjanik 2004 – Milvi Koidu, eesti näitleja 2021 – Noynoy Aquino, Filipiinide poliitik, riigi president 2010–2016 jaanipäev kristlikus kirikus Ristija Johannese sünnipüha Eestis – Annes, Ants, Hannes, Hans, Jaan, Jan, Janek, Janno, Johan, Johannes, Juhan, Juho, Jukk, Juss ... Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 129 ESBL veebis (vaadatud 29.12.2014) Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 126 Kaunas The YIVO Encyclopedia of Jews in Eastern Europe Victory Parade took place on the Red Square Presidential Library The 1947 Kenneth Arnold UFO Sighting UFO Evidence
Akarnanos

Akarnanos oli vanakreeka mütoloogias Alkmaioni ja jõejumala Acheloosi tütre Kallirrhoe poeg, Akarnaania maakonna rajaja ning kuningas. Alkmaion oli abielus Arkaadia kuninga Phegeose tütre Alphesiboiaga. See abielu läks lõhki. Alkmaion leidis endale uue naise Kallirrhoe ja läks Arkaadiasse oma ema Eriphyle ehete järele. Phegeos laskis oma poegadel teda jälitada ja tappa, sest see oli väiksem häbi kui lahutus. Pärast Alkmaioni surma sünnitas Kallirrhoe kaksikud pojad Amphoterose ja Akarnanose. Ta palus Zeusilt, et pojad kiiremini suureks kasvaksid, et võiksid isa eest kätte maksta. Zeus täitis naise soovi. Vennad lõid maha nii Phegeose, tema naise kui ka kõik nende pojad, ja viisid Eriphyle ehted Acheloosile. Amphoteros asutas Arkaadias uue dünastia, millest väitis end põlvnevat Atika aristokraadisuguvõsa alkmaioniidid. Seevastu Akarnanos naasis Acheloosi jõe kallastele, mis tollal voolas läbi Aitoolia ja suubus seal ka merre. Ta eraldas Aitoolia maakonna vähearenenuma osa, mis jäi Acheloosist läände (jõgi oli piiriks), sai uue maakonna, mida tema järgi nimetati Akarnaaniaks, ja hakkas seda koos emaga valitsema. Pole teada, et tal naist või järglasi oleks olnud.
Pfalz-Zweibrücken-Vohenstrauss-Parkstein

Pfalz-Zweibrücken-Vohenstrauß-Parkstein oli Saksa-Rooma riigi osariik Vohenstraußi ja Parksteini ümber tänapäeva Saksamaal Baieri liidumaakirdeosas. Pfalz-Zweibrücken-Vohenstrauß-Parkstein loodi 1569. aastal Pfalz-Zweibrückeni Wolfgangi territooriumite jagamisel tema neljandale pojale Friedrichile. Friedrich suri 1597. aastal pärijateta, nii päris Vohenstrauß-Parksteini Pfalz-Neuburg.
Chevrolet

Chevrolet, kõnekeeles Chevy, on automark, mida toodab autoettevõtte General Motors Ameerika Ühendriikide osakond. Ettevõtte rajasid 3. novembril 1911 Chevrolet Motor Car Company nime all Louis Chevrolet ja General Motorsi endine juht William C. Durant. 1918. aastal liitis Durant Chevrolet GM-iga; ettevõtete liitumise järel muudeti Chevrolet GM-i laiatarbesõidukite margiks, mis pidi konkureerima Fordi mudeli T-ga. Alates 1919. aastast ongi pea igal aastal USA enimtoodetud autode esimesel kahel kohal olnud traditsiooniliselt sõltuvalt mudeliaastast Chevrolet ja Ford. Chevrolet tippaasta oli 1973, kui kokku toodeti 2 579 509 margi autot. Tänapäeval müüakse Chevrolet' marki sõidukeid üle kogu maailma, ainsaks erandiks Okeaania, kus GM-i esindab Austraalia tütarettevõte Holden. Põhja-Ameerikas müüb ettevõte laias valikus sõidukeid, alustades väikeautodest ja lõpetades kaubikute ja veoautodega. 2005. aastal alustas Chevrolet uuesti autode müüki Euroopas, turustades seal kuni 2016. aastani selle nime all Lõuna-Korea GM Daewoo toodangut. 2013. aastal teatas ettevõte, et Chevrolet'de müük Euroopas lõpetatakse (eranditeks sportmudelid Camaro ja Corvette); sõidukeid müüakse siiski endiselt SRÜ riikides. Chevrolet Corvette Chevrolet Camaro "Chevrolet 1911–1996". GM Heritage Center. 1996. Lk 97. Vaadatud 27.12.2016. "General Motors to withdraw Chevrolet brand from Europe". BBC News. Vaadatud 27.12.2016.
Kursi oja

Kursi oja (ka Hindriku oja) on oja Harjumaal Kuusalu vallas. Oja on 4,3 km pikk, valgla pindala on 10,1 km². Oja suubub paremalt Loo jõkke. Kursi oja keskkonnaportaalis Kursi oja keskkonnaportaalis
Kokasoon

Kokasoon (ka Hioni oja) on oja Harju maakonnas Saku vallas. Oja on 5,7 km pikk, valgla pindala on 8 km². Oja suubub paremalt Vääna jõkke. Kokasoon keskkonnaportaalis Kokasoon keskkonnaportaalis
Hurmi oja

Hurmi oja on oja Põlva maakonnas Kanepi vallas. Oja on 2,8 km pikk, valgla pindala on 7,6 km². Oja suubub vasakult poolt Ahja jõkke. Hurmi oja keskkonnaportaalis Hurmi oja keskkonnaportaalis
Ihamaru oja

Ihamaru oja on oja Põlva maakonnas Kanepi vallas Ihamaru külas. Oja pikkus on 3,8 km ja valgla pindala 4,8 km². Oja suubub vasakult poolt Ahja jõkke. Ihamaru oja keskkonnaportaalis Ihamaru oja keskkonnaportaalis
Imastu oja

Imastu oja on oja Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Oja on 0,8 km pikk, valgla pindala on alla 10 km². Oja suubub paremalt poolt Valgejõkke. Imastu oja keskkonnaportaalis Imastu oja keskkonnaportaalis
Imsi oja

Kokõ oja on oja Rapla maakonnas Kehtna vallas ja Järva maakonnas Türi vallas. Oja on 17,8 km pikk, valgla pindala on 61,6 km². Oja suubub paremalt poolt Vändra jõkke. Imsi oja keskkonnaportaalis Imsi oja keskkonnaportaalis
Jausa jõgi

Jausa jõgi (ka Jausa oja) on oja Hiiumaal. Jõgi on 18,7 km pikk, valgla pindala 36,8 km². Jõgi suubub loodest Jausa lahte. Jausa jõgi keskkonnaportaalis Jausa jõgi keskkonnaportaalis
Kaansoo oja

Kaansoo oja on oja Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas. Oja pikkus on 7,4 km ja valgla pindala 7,4 km². Oja suubub paremalt poolt Navesti jõkke. Kaansoo oja keskkonnaportaalis Kaansoo oja keskkonnaportaalis
Karaski jõgi

Karaski jõgi (ka Karaski oja) on jõgi Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas. Jõgi on 8,6 km pikk, valgla pindala on 28,6 km², suubub paremalt Pedja jõkke. Kohanimenõukogu 11.06.2014 koosoleku protokoll nr 53 Karaski jõgi keskkonnaportaalis Karaski jõgi keskkonnaportaalis
Kärsa oja

Kärsa oja (ka Kuriku oja) on oja Põlva maakonnas Põlva vallas. Oja pikkus on 4 km pikk ja valgla pindala on 3,2 km². Oja suubub vasakult poolt Ahja jõkke. Kärsa oja keskkonnaportaalis Kärsa oja keskkonnaportaalis
Lohja oja

Lohja oja on oja Harju maakonnas Kuusalu vallas. Oja on 2,6 km pikk, valgla pindala on 15,7 km². Oja saab alguse Lohja järvest ja suubub merre. Lohja oja keskkonnaportaalis Lohja oja keskkonnaportaalis
Lüütre oja

Lüütre oja on oja Sakala kõrgustiku lõunaosas Viljandi maakonnas Mulgi vallas. Oja pikkus on 22,5 km (koos lisajõgedega 23,2 km), valgla pindala 44,2 km², langus 36,5 m ja lang 1,71 m/km. Oja saab alguse 74 m kõrgusel Penuja külas Penuja soo serval ning suubub 37,5 m kõrgusel Sarja, Veskimäe ja Vana-Kariste küla piiril vasakult poolt Halliste jõkke 60,6 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Ojale on paisutatud Kille paisjärv. Sarja külas voolab oja läbi kaitsealuse Lüütre oru, kus oja kaldale jääb Lüütre oru paljand. Saadu paljand Lüütre ojal Pikamatsi paljand Lüütre ojal Lüütre oja keskkonnaportaalis Lüütre oja Eesti looduse infosüsteemis Lüütre oja Eesti looduse infosüsteemis Lüütre oja keskkonnaportaalis
Nava oja

Nava oja on oja Jõgeva maakonnas Jõgeva ja Tartu maakonnas Tartu vallas. Oja on 21 km pikk, valgla pindala on 65,6 km². Oja suubub Elistvere järve. Nava oja keskkonnaportaalis Nava oja keskkonnaportaalis
Oitme jõgi

Oitme jõgi (ka Oitme oja) on jõgi Saaremaa põhjaosas. Jõgi on 13,1 km pikk, valgla pindala 35,3 km². Jõgi algab Selja soost ja suubub edelast Triigi lahte. Oitme jõgi keskkonnaportaalis Oitme jõgi keskkonnaportaalis
Palgissaare oja

Palgissaare oja on oja Harju maakonnas Kose vallas. Oja pikkus on 2,2 km ja valgla pindala 3,5 km². Oja suubub Paunküla veehoidlasse. Palgissaare oja keskkonnaportaalis Palgissaare oja keskkonnaportaalis
Toolamaa oja

Toolamaa oja on oja Põlva maakonnas Räpina vallas. Oja on 4,4 km pikk, valgla pindala on 19,2 km². Oja suubub vasakult poolt Võhandu jõkke. Toolamaa oja keskkonnaportaalis Toolamaa oja keskkonnaportaalis
Konnaoja (Laeva jõgi)

Konnaoja (ka Visusti oja) on oja Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas. Oja voolab Ilmjärvest Laeva jõkke (suubub vasakult). Oja on 4,3 km pikk, valgla pindala on 6,6 km². Kohanimenõukogu 11.06.2014 koosoleku protokoll nr 53 Konnaoja keskkonnaportaalis
Voika oja

Voika oja on oja Tartu maakonnas Nõo vallas. Oja on 12,1 km pikk, valgla pindala on 27,1 km². Oja voolab läbi Viinamärdi ja Voika järvest. Oja suubub paremalt poolt Elva jõkke. Voika oja keskkonnaportaalis Voika oja keskkonnaportaalis
Võiba oja

Võiba oja (ka Võiba soon) on oja Harju ja Rapla maakonnas. Oja on 4,5 km pikk, valgla pindala on 10,6 km². Oja suubub paremalt poolt Keila jõkke. Võiba oja keskkonnaportaalis Võiba oja keskkonnaportaalis