laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Asta Põldma

Asta Põldma (sündinud 20. märtsil 1951 Tallinnas) on eesti rahvastikuteadlane. Asta Põldma lõpetas 1972. aastal Tallinna Majandustehnikumi matemaatik-programmistina. Tal on magistrikraad (2000, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Rahvastikumõjune poliitika Eestis" (Tallinn, 2000). Ta täiendas end 1997. aastal Praha Karli Ülikoolis ning oli 1972–1989 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi tehnik ja insener, 1990–1994 Eesti Statistikaameti rahvastikustatistik, 1995–1997 Eesti Demograafia Assotsiatsiooni teadussekretär. Alates 1999. aastast on ta Eesti Demograafia Instituudi teadur. Asta Põldma uurimisvaldkond on Eesti rahvastikuareng sotsiaal- ja rahvastikupoliitika demograafilise arengu kontekstis. Ta on osalenud aastast 1994 paljude uurimisrühmade töös, olnud uurimisgrantide hoidja ja täitja, konverentside ja seminaride korraldaja. Ta on Eesti Demograafia Assotsiatsiooni (aastast 1994) ja European Association for Population Studies liige (aastast 1999) ning sai Eesti Vabariigi teaduspreemia (2000, 2003, kollektiivis). Asta Põldma on välja andnud umbes 70 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Rahvastiku ühtlusarvutatud sündmus- ja loendusstatistika. Harjumaa–Võrumaa (sari, kaasautor). Tallinn, 1996–2005 Rahvastikuvananemine Eestis (kaasautor). Tallinn, 1999 Eesti põlvkondlik rahvastikuareng (kaasautor). Tallinn, 2002 Population ageing and socio-economic status of older persons in Estonia (kaasautor). New York – Geneva, 2003 Population-related policy in Estonia in the 20th century: Stages and turning points (kaasautor). // Yb Population Res. in Finland. 40 (2004) Population-related attitudes: evidence from Estonian FFS. Tallinn, 2005 Eesti rahvastikuarengu raamat (kaasautor). Tallinn, 2006 Fertility and family formation and dissolution: comparing Estonia and Poland 1989–2005 (kaasautor). // Polish Population Rev. 27 (2007) Work-familiy orientation and women's participitation in the labour market (kaasautor). // People, Population Change and Policies: Lessons from the population policy acceptance study (kaasautor). Berlin, Heidelberg, New York, 2007. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Asta Põldma Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Priit Põldma

Priit Põldma (sündinud 6. oktoobril 1969 Tartus) on eesti aiandusteadlane. Priit Põldma on inseneri poeg. Lõpetas 1988 Räpina Sovhoostehnikumi aiandusagronoomina, 1994 EPMÜ aianduse erialal, põllumajandusmagister (1997, EPMÜ), väitekiri "Talirõika saak ja säilivus sõltuvalt külviajast ja külvitihedusest". Täiendas end 1993 ja 1999 Saksamaal, 1994 ja 1995 Soomes, 1997, 2000 ja 2001 Taanis, 1998 Iisraelis, 1999 Lätis, 2000 Norras, 2001 Kanadas. Oli 1988 Alatskivi sovhoosi agronoom, 1994–97 EPMÜ aianduse instituudi assistent, 1997–2005 lektor, 2005 EMÜ aianduse osakonna lektor. Loengukursused: köögiviljandus ja eriköögiviljandus, aiasaaduste tootmine ja turustamine, aia- ja põllusaaduste kvaliteet ning standardid, infotehnoloogia põllumajanduse erialade õpetamisel; koostanud õppevahendeid. Uurimisvaldkond: köögiviljakasvatus, väetussüsteemid, kasvatustehnoloogiad. Olnud 1995–2005 mitme grandi ning 1999 EPMÜ ja Rootsi Põllumajandusülikooli ühisprojekti täitja, mitme sihtfinantseeritud köögiviljandusalase uurimistöö vastutav täitja. Eesti Aiandusliidu juhatuse liige (2002–05), Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi (aastast 2000), kvaliteedimärgi "Tunnustatud eesti maitse" eksperdikomisjoni, International Society of Horticultural Scientistsi liige (aastast 2005). Üle 30 teadustrükise, aimeartikleid. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Mullaseene Trichoderma viride toime kurgi kasvule ja saagikusele (kaasautor). // EPMÜ teadustööde kogumik 192 (1997) Lubiväetiste toimest avamaaköögiviljadele (kaasautor M. Järvan). // Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi Toimetised 6 (1998) Väetamise mõju valge peakapsa saagikusele ning saagi kvaliteedile (kaasautor A. Merivee). // EPMÜ teadustööde kogumik 208 (2000) Umbrohud ja nende tõrje. // Mahepõllunduse alused. Tartu, 2001 Kartuli ja kartuliproduktide turustamine. // Kartulikasvatus. Tartu, 2002 Content of plant nutrients in vegetable depending on various lime materials used for neutralising of bog peat (kaasautor M. Järvan). // Agronomy Res. 2 (2004) Onion bulb growing directly from seed (kaasautor). // Horticulture and Vegetable Growing 24 (2005) 3 "Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995" Tartu, 1996, lk<41 Eesti Maaülikooli Projekt, SIBULKÖÖGIVILJADE AGROTEHNIKA TÄIUSTAMINE TOODANGU KVALITEEDI, SÄILIVUSE JA KONKURENTSIVÕIME TÕSTMISE EESMÄRGIL, Projektijuht: pm. mag. Priit Põldma, Vastutav täitja: pm. mag Agnes Merivee, Tartu 2008 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Peeter Põldmaa

Peeter Põldmaa (11. märts 1929 Pärsti vald, Viljandimaa – 23. mai 1990 Tartu) oli eesti mükoloog. Ta lõpetas 1948 Olustvere Põllundustehnikumi, 1958 TÜ bioloogiaosakonna, 1961 aspirantuuri Zooloogia ja Botaanika Instituudis (ZBI), bioloogiakandidaat (1968, ENSV Teaduste Akadeemia), väitekiri "Фитопатогенные микромицеты Северной Естоний" (Scripta Botanica IV, 1967). Oli 1961–1986 ZBI nooremteadur, 1986–1989 teadur. Uuris taimehaigusi põhjustavate mikroseente ja neil kasvavate mükoparasiitsete seente liigilist koosseisu, ökoloogiat ja levikut Eestis. Avaldas andmeid 260 Eestile uue mikroseene liigi kohta ning mainis kirjanduses esimest korda 750 peremeestaime liiki. Osales ekspeditsioonidel Aserbaidžaanis, Kesk-Aasias ja Taimõri poolsaarel. Oli Looduseuurijate Seltsi ja Üleliidulise Botaanika Seltsi liige. 25 teadustrükist, sh 1 monograafia. Peeter Põldmaa oli talupidaja poeg ja Kadri Põldmaa isa. Lühike ülevaade Eesti NSV roosteseentest (Uredinales). // Botaanilised uurimused 2 (1962) Kirsipuude lehevarisemistõvest (kokkomükoos). // Juhendeid seente tundmaõppimiseks. Looduseuurijate Selts mükol. sektsioon. 1 (1964) Данные о некоторых Deuteromycetes, обитающих вместе с ржавчинными и мучнисто-росяными грибами. // Изв. АН Эст. ССР. Биол. 15 (1966) Новые данные о распространений мучнисто-росяных грибах Эстоний. // Scripta Mycologica 8 (1978) Распространение гриба Thanatephorus cucumeris в Эстонии и его изменчивость (kaasautorid E. ja I. Parmasto). // Изв. АН Эст. ССР. Биол. 31 (1982) Новые данные о распространении Ustilaginales в Эстонии. // Folia Cryptogamica Estonica 17 (1985) Новые данные о видах Albugo, Bremia, Phytophtora и Pseudoperonospora в Эстонии. // Folia Cryptogamica Estonica 19 (1985). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Zooloogia ja Botaanika Instituut (ZBI) 1947–1997, 68 EE 14, 388. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Juta Põldme

Juta Põldme (aastani 1962 Juta Soodla, 9. mai 1942 Sadala vald, Tartumaa – 23. oktoober 2010) oli eesti keemik. Põldme oli sepa tütar ja Meeme Põldme abikaasa. Lõpetas 1960. aastal Jõgeva Keskkooli, 1965. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) toiduainete tehnoloogia erialal, keemiakandidaat (1978, Kirovi-nimeline Tehnoloogia Instituut, Minsk), väitekiri "Исследование химизма фосфорнокислотно-термической переработки природых фосфатов". Täiendas end Budapesti Tehnikaülikoolis (1975, 1982), Leningradi Lensoveti-nimelises Tehnoloogia Instituudis (1980), Moskva Ülikoolis (1983), Helsingi Tehnikaülikoolis (1988). Oli 1967–85 TPI anorgaanilise keemia kateedri assistent, 1985–88 vanemõpetaja, 1988–92 dotsent, 1992–2000 TTÜ anorgaanilise ja üldkeemia õppetooli dotsent, 2000– Tallinna Saksa Gümnaasiumi keemiaõpetaja. Lugenud keemia, anorgaanilise keemia, analüütilise keemia ja materjaliõpetuse kursusi. Uurimisvaldkonnad: eksperimentaalanalüütiline anorgaaniline ja analüütiline keemia, anorgaaniliste ainete tehnoloogia; keemia õpetamise metoodika. Analüütilise keemia alal loonud uudse rasklahustuvate kondenseeritud fosfaatide kromatogr analüüsi metoodikate kompleksi, anorgaanilise keemia ja anorgaaniliste ainete tehnoloogias saanud uudseid tulemusi kaltsiumpolüfosfaatide reageerimise kohta Koola apatiidiga. Üleliidulise D. I. Mendelejevi Keemia Seltsi aukiri (1978). Üle 70 teadustrükise, 2 autoritunnistust. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Jõgeva Keskkooli vilistkaste nimekirjad. Jõgeva Põhikooli veebisait. Состав продуктов термической дегидратации монокальцийфосфата (kaasautor M. Veiderma). // Ж. неорг. xимии 21 (1976) 1 О взаимодействии фосфорита с конденсированными фосфатами кальция (kaasautorid M. Veiderma, M. Põldme). // Ж. неорг. химии 22 (1977) 1 The reaction between condensed phosphates and natural phosphates or fluorite by heating (kaasautorid M. Veiderma, M. Põldme). // Papers 1st International Congress on Phosphorus Compounds, IMPHOS, Rabat, 1977 Химизм фосфорнокислотно-термической переработки кольского апатитового концентрата (kaasautor M. Põldme). // Ж. неорг. химии 24 (1979) 7 О термической дегидратации смеси Ca(H2PO4)2·H2O с Mg(H2PO4)2·2H2O с добавками хлорида калия и кремневой кислоты (kaasautor). // Ж. неорг. химии 26 (1981) 1 Phase transformations in mixtures of calcite and dolomite with condensed phosphates of calcium on heating (kaasautorid M. Põldme, K. Utsal). // J. of Thermal Analysis and Calorimetry 53 (1998) Analysis of commercial polyphosphates by thin-layer chromatography (kaasautor M. Põldme). // Eesti TA Toim. Keemia 49 (2000) 2. Tallinna Polütehnilise Instituut (TPI) 1936–1986, 461, 499. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Mare Põldmäe

Mare Põldmäe (14. juuni 1955 Tšerlaki asula, Omski oblast – 19. juuni 2002 Tallinn) oli eesti muusikateadlane. Ta lõpetas 1974. aastal H. Elleri nimelise Tartu Muusikakooli, 1979. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsiooni ja 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal. Oli aastatel 1981–1991 ajakirja Teater. Muusika. Kino muusikatoimetaja, 1991–1994 Estonia dramaturg, 1995–1996 Eesti Muusikaakadeemia avalike suhete konsultant, 1996–2002 Eesti Muusika Infokeskuse (asutajaid) direktor. Ühtlasi oli ta festivali Eesti Muusika Päevad juhte ja 1999–2001 Kuressaare ooperipäevade kunstiline juht. Töid Eesti muusikaelust ja -teatrist, portreeartikleid eesti lauljatest. Tegutsenud muusikakriitikuna, teinud Eesti Raadios ja ETV-s muusikasaateid. Oli kogumiku "Eesti Teater" autoreid ja "Eesti teatri biograafilise leksikoni" (2000) toimetaja. Eesti Heliloojate Liidu (1983) ja Eesti Muusikanõukogu juhatuse liige, Muusikateaduse Seltsi liige. Nõukogude Eesti muusika-aastapreemia (1989). Üle 20 teadustrükise. 2001 Priit Põldroosi nimeline auhind 2001 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (Eesti Muusika Infokeskuse ülesehitamine ja Eesti Muusika Päevade korraldamine) Sajand kauget eelkäijat. // Teater. Muusika. Kino (1985) 7 Simm kriitikas ja kriitikuna. // Teater. Muusika. Kino (1985) 8 Estonia teatri subretipaar Katrin Karisma – Tõnu Kilgas. Tallinn 1995 Estonia Teater (kaasautorid L. Künnapuu, J. Maiste). Helsinki 1997 Laulujuhlien ja laululiikken merkitys Viron kansallisessa liikkessä. // Kaksi tietä nykyisyyten. Helsinki 1999 1990. aastad Eesti muusikute mõtetes. // Teater. Muusika. Kino (1999) 12 Aarne Viisimaa. Tallinn 2000 Piiride kadumine: duost orkestrini. // Teater. Muusika. Kino (2000) 5 Muusika. // Eesti uue aastatuhande lävel. Tallinn 2000 Meister ja tema aeg. Teo Maiste. // Muusika (2002) 1 Eesti Muusika Päevad – minevikust tulevikku. // Teater. Muusika. Kino (2002) 3 Persona grata. Timo Steiner. // Teater. Muusika. Kino (2002) 6 Who is who in Estonia: music (kaasautor P. Kuusk). Tallinn 2004 Tema isa oli Rudolf Põldmäe ja ema Aino Põldmäe. Tema vend on Alo Põldmäe[viide?] ja oli Jaak Põldmäe. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti entsüklopeedia. 14. köide, lk 389 Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn 1990, lk 190 Postimees. 24.06.2002 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Aino Põldmäe-Undla

Aino Põldmäe-Undla (ka: Undla-Põldmäe, aastani 1935 Krimm, aastast 1935 Undla, abielus Põldmäe, 9. mai (vkj 26. aprill) 1910 Undla vald, Virumaa – 16. veebruar 1992 Tartu) oli Eesti kirjandusloolane. Aino Põldmäe-Undla oli vallakirjutaja tütar ja Rudolf Põldmäe abikaasa, Jaak, Alo ja Mare Põldmäe ema Lõpetas 1929 Rakvere Ühisgümnaasiumi, 1936 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna, ühtlasi õppis 1931–1939 (vaheaegadega) Tartu Kõrgemas Muusikakoolis. Täiendas end 1939–1940 Budapestis Ungari Kuninglikus Péter Pázmány Ülikoolis ja F. Liszti Muusikaakadeemias. Oli 1937–1939 Akadeemilise Kirjandusühingu sekretär, 1941 Riikliku Kirjandusmuuseumi ja 1947–49 Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi (KKI) teadur. Küüditati 1949, oli 1949–1955 Omski oblastis Tšerlakis muusikaõpetaja. Naasis Eestisse 1955, töötas lühemat aega KKI-s, oli aastast 1961 vabakutseline kirjandusteadlane. Uurinud Eesti 19. sajandi naiskirjanikke, peamiselt Lilli Suburgi ja Lydia Koidula elu ja loomingut, sh lähemalt läbi töötanud Lydia Koidula Tartu-perioodi. Koostanud kogumikke Lydia Koidula luulest (1948, 1967), Lilli Suburgi kirjatöödest (ilmunud 2002), peatüki Lydia Koidulast "Eesti kirjanduse ajaloo" II köites (1966), kirjutanud Friedrich Reinhold Kreutzwaldi ja Koidula kirjavahetuse ainetel dokumentaalnäidendi "Viru laulik ja Koidula" (lavastatud 1967 Pärnu teatris, 1969 ja 1982 Tallinna Draamateatris). Eesti NSV Kirjanike Liidu liige (1987). Juhan Smuuli preemia (1982). Juhan Smuuli nimeline kirjanduse aastapreemia (1982, "Koidulauliku valgel") Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Koidula viimased Tartu aastad (1871–1873). // KK (1960) 9 100 aastat Elisabeth Aspe sünnist. // KK (1960) 12 Koidula suhted kodumaaga Kroonlinna aastail. // Looming (1961) 8 Koidula ja kirik. // KK (1961) 8 Prantsuskeelsetest luuletustest Koidula käsikirjade hulgas. // KK (1962) 8 Lilli Suburg ja tema ajakiri "Linda". // KK (1966) 8–9 Koidulauliku valgel. Uurimusi ja artikleid. Tallinn, 1981 Eesti muld ja eesti süda. 100 aastat L. Koidula surmast (koostaja, eessõna autor). Tallinn, 1986. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 544–545 Eesti kirjanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 1975, 421 EknL, 629–630 EE 14, 567. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Lesgid

Lesgid on rahvas Dagestanis ja Aserbaidžaani põhjaosas. Kõnelevad lesgi keelt, mis kuulub dagestani keelte lesgi-samuri ehk kagurühma. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 473 722 lesgit, neist Dagestanis 385 240 (8,1% elanikkonnast). Kõige arvukamalt on nad esindatud Dagestani pealinnas Mahhatškalas (üle 65 000), pisut vähem Aserbaidžaani piiri ääres Magaramkenti rajoonis (60 000, moodustades 95% rajooni rahvastikust) ja Suleiman-Stali rajoonis (55 000). Aserbaidžaanis elas 2009. aasta rahvaloenduse andmetel 180 300 lesgit. Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 113 lesgit. Andrus Mölder, Riigita rahvad: Kaukaasia (Tallinn: Loodusajakiri, 2012), lk 18. "Arhiivikoopia". Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. september 2018. Vaadatud 12. jaanuaril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 12. jaanuaril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Päring Statistikaameti andmebaasist
Gérard Genette

Gérard Genette [žer'aar žen'ett] (7. juuni 1930 Pariis – 11. mai 2018) oli prantsuse kirjandusteadlane, strukturalismi ja narratoloogia olulisi teoreetikuid. Genette õppis Pariisis Lycée Lakanalis ning École normale supérieure'is. Ta töötas aastail 1963–1967 Sorbonne'is Marie-Jeanne Durry assistendina, alates 1967. aastast prantsuse kirjanduse professorina. 1970. aastal asutas ta koos Tzvetan Todoroviga ajakirja Poétique. Genette tegeles peamiselt strukturalistliku tekstianalüüsi küsimustega. Ta avaldas mõjukaid käsitlusi, muu hulgas autori rolli, intertekstuaalsuse ja paratekstide kohta. Genette on "transtekstuaalsuse" ja mitme teise kirjandusteoreetilise mõiste kasutuselevõtja. "Figures", 1966–2002 "Figures I", 1966 "Figures II", 1969 "Figures III", 1972 "Figures IV", 1999 "Figures V", 2002 "Mimologiques: Voyage en Cratylie", 1976 "Introduction à l'architexte", 1979 (uus väljaanne 2004) "Palimpsestes: La Littérature au second degré", 1982 "Nouveau Discours du récit", 1983 "Seuils", 1987 "Fiction et diction", 1991 (uus väljaanne 2004) "L'Œuvre de l'art" (koondväljaanne 2010) 1: "Immanence et transcendance", 1994 2: "La Relation esthétique", 1997 "Métalepse", 2004 "Bardadrac", 2006 (uus väljaanne 2012) "Discours du récit", 2007 "Codicille", 2009 "Apostille", 2012 "Teosest tekstini: valik esseid". Tlk Anti Saar; Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2018, 325 lk. Gérard Genette, "Tõenäolisus ja motivatsioon", Methis 8, 2011, lk. 179–1999 (prantsuse keelest tõlkinud Anti Saar) Tiina Kirss, "Kultuuritõlge ruudus: Gérard Genette'i "Tõenäolisus ja motivatsioon" ("Vraisemblance et motivation")", Methis 8, 2011, lk. 200–207
Teet Koppel

Teet Koppel (kuni 1937 Eduard Koppel; 15. juuni (vkj)/ 28. juuni 1912 Tallinn – 20. jaanuar 2006 Montréal) oli eesti näitleja. Ta õppis Hilda Gleseri teatrikursustel ning tantsu Rahel Olbrei ja Helmi Tohvelmanni juures. Ta töötas aastatel 1928–1937 Tallinna Töölisteatris ja 1937–1944 teatris Estonia. Tema suurrolliks kujunes A. Ahase osatäitmine Albert Kivika lavastuses "Nimed marmortahvlil". Ta näitles ka Riigi Ringhäälingu kuuldemängudes. 1944. aastal põgenes ta Rootsi. Aastatel 1944–1946 kuulus ansamblisse Helisev 5. Aastatel 1947–1951 tantsis Stockholmi revüü- ja operetiteatris Oscars, lisaks oli ta lavastaja Stockholmi Eesti Gümnaasiumi teatriringis. Ta mängis Ingmar Bergmani filmis "Seda ei juhtu siin". 1951. aastal kolis ta Kanadasse, ta tegi kaasa Montréali ja Toronto eesti teatrites. Ta valdas kolme lavažanri. Eesti Teatriliidu auliige "TEET KOPPEL 28. VI 1912 – 20. I 2006". Sirp nr 6, 10. veebruar 2006. Lk 19 Vello Lään. Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Olion. 2011 Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Ferry Porsche

Ferdinand Anton Ernst Porsche (ka Ferry Porsche; 19. september 1909 – 27. märts 1998) oli Austria autokonstruktor ja ettevõtja. Tema konstrueeritud on muu hulgas esimene Porsche 356. 1979 – Wilhelm Exneri medal Tema isa Ferdinand Porsche ja poeg Ferdinand Alexander Porsche olid samuti autokonstruktorid.
Ferdinand Oliver Porsche

Ferdinand Oliver Porsche (sündinud 13. märtsil 1961) on saksa jurist ja ettevõtja. Ta on Ferdinand Porsche lapselaps.
Madis Ernits

Madis Ernits (sündinud 18. mail 1971) on eesti riigiõigusteadlane, Tartu Ringkonnakohtu kohtunik. 2007 Valgetähe IV klassi teenetemärk "Põhiõigused, demokraatia, õigusriik", Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2011 Madis Ernits Eesti Teadusinfosüsteemis
Juan Antonio Villacañas

Juan Antonio Villacañas (1922 Toledo, Hispaania – 21. august 2001 Toledo) oli hispaania luuletaja, esseist ja kriitik.
Anuradha Roy

Mitte segi ajada Arundhati Royga. Anuradha Roy (sündinud 1967) on India ajakirjanik, disainer ja romaanikirjanik. Ta sai tuntuks 2008. aastal ilmunud romaaniga "An Atlas of Impossible Longing" (eesti keeles "Lootusetu igatsuse atlas", tõlkinud Aet Varik; Tallinn: Varrak, 2010), mis on tõlgitud paljudesse keeltesse. Ta annab koos abikaasa Rukun Advaniga Indias välja sõltumatut ajalehte Permanent Black ning töötab sealsamas disainerina. Pere elab Indias Ranikhetis. "An Atlas of Impossible Longing" (2008) "The Folded Earth" (2011) Anuradha Roy kirjandusteemalisel veebilehel Bookbrowse.com.
Välisilm

"Välisilm" on Eesti Televisiooni saade, kus kommenteeritakse ja analüüsitakse maailmas toimuvat ja Eesti välispoliitikat. Pärast põhisaadet näitab "Välisilm" värskeid dokumentaalfilme kriisipiirkondadest, sealsete inimeste elust ja poliitilisest olukorrast. Praegused saatejuhid on Peeter Kaldre, Astrid Kannel ja Johannes Tralla. Varem juhtisid saadet ka Aarne Rannamäe, Neeme Raud ja Tarvo Maiberg. Saate režissöör on Krista Rannamäe. "Eesti Televisiooni saate "Välisilm" tutvustus Eesti Rahvusringhäälingu veebilehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. mai 2018. Vaadatud 4. mail 2018. Välisilm | Eesti Televisioon
Toomas Jõesaar

Toomas Jõesaar (23. juuli 1945 – 21. detsember 2012) oli eesti estraadilaulja. "Mul meeles veel" "Hästi" "Urjala jaaniöö" "On kusagil" "Mari-Ann" "Neeruti jenka" "Tiina" "Saanisõit" "Mul tihti nukker meel" "Meie naaber" Urmas Vahe. ""Meie peres maailmalõpp siiski tuli". – Suri omaaegne menulaulja Toomas Jõesaar". Õhtuleht, 27. detsember 2012 Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Marẕīyeh Vaḩīd-Dastjerdī

Marẕīyeh Vaḩīd-Dastjerdī (pärsia keeles مرضیه وحید دستجردی; sündinud 11. veebruaril 1959 Teheranis) on Iraani poliitik. Ta oli pärast Iraani islamirevolutsiooni esimene naissoost minister Iraanis. Ta sai 3. septembril 2009 tervishoiuministriks. 27. detsembril 2012 vallandas president Maḩmūd Aḩmadīnezhād ta, sest neil oli lahkarvamus ravimite hinnatõusu asjus. Iraani president vallandas ainsa naisministri
Tidib

Tidib on avaari küla (auul) Venemaal Dagestanis, Šamili rajooni keskus.
Subjektiivsus

Subjektiivsus on mõiste, mida negatiivse hinnanguna kasutatakse avalduste või tegevuste kohta, mis teostatakse juhusliku isiku (subjekti) poolt, kes ei hooli üldisest arvamusest ja tegutsemise aktsepteeritud kriteeriumitest. Positiivse hinnanguna tähistab subjektiivsus vaimse, emotsionaalse ja tahteakti mina- ja enesekesksust. Teaduses, eriti just reaalteadustes, kus kesksel kohal on ratsionaalne vaade, püütakse vältida subjektiivseid hoiakuid, et tagada teadmiste, teooriate võimalikult suur objektiivsus, universaalsus. Sellise sõltumatu arvamuse juurde juhatab katse, matemaatika ja täpselt, rangelt defineeritud teadusliku terminoloogia, teaduskeele kasutamine. Samuti teadusliku kogukonna üldise arvamuse, falsifitseeritavuse aktsepteerimine. Subjektiivne vaade võib olla ka positiivse sisuga. Isiklik, omapärane vaatenurk, arvamus, nägemus, hinnang on kesksel kohal, tihti määrava tähtsusega inimkultuuri humanitaarses osas, eriti näiteks kunstis, kirjanduses, muusikas jne. Seejuures tuleb hästi esile subjektiivsele vaatele sisemiselt omane emotsionaalne külg. Uusajal kujunenud filosoofiast alates mõisteti subjektiivsuse all üldiselt igasuguse inimliku tegevuse eripärasust. Lihtsalt lisakujundina: objektiivsuse ja subjektiivsuse vastandpaar on hiina ja jaapani keeles edasi antud kui külalise vaade ja peremehe vaade. Esimene pole sedavõrd palju isiklikult vaatlusobjektiga seotud ja suudab seetõttu maailma rohkem kõrvalt, neutraalsest vaatepunktist vaadata. Teine on mõjutatud oma emotsionaalselt seotud, individuaalsest, isiklikult seotud vaatepunktist. intersubjektiivsus objektiivsus Roland W. Henke. Subjektivität. Online-Wörterbuch Philosophie: Das Philosophielexikon im Internet
Jõulutunnel

"Jõulutunnel" on Eesti Televisiooni jõuluaegne heategevussaade, mis on pühendatud konkreetsele sotsiaal- või terviseteemale ja kogub televaatajate annetustega partnerorganisatsioonile sihtotstarbelist toetust. Telesaade on eetris päeva jooksul mitme osana ning sisaldab temaatilisi videolugusid, vestlusi otsestuudios ja muusikute-lauljate etteasteid. Esimene heategevussaade oli 1999. aasta sügishooaja sotsiaalkaitsesarja "Tunnel" jõuluaegne erisaade, selle initsiaatorid olid tolleaegne Eesti Televisiooni programmijuht Tiina Kangro, toimetaja Grete Lõbu ning esimesed saatejuhid Diana Lorents ja Margus Saar. Hiljem on saatejuhid on olnud Katrin Viirpalu, Maian Kärmas, Anu Välba, Margit Kilumets, Meelis Kompus (reporterina), Urmas Vaino, Anna Pihl, Kristjan Pihl jt. Algusaja meessaatejuht ja ühtlasi saate produtsent Margus Saar oli selle saatega seotud kuni 2012. aastani.