laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Roheline elamisviis

Roheline elamisviis (ehk roheline eluviis ehk ökoloogiline elamisviis) on niisugune elamisviis, mis ei muuda elutingimusi pöördumatult. See on elamine viisil, mis ei hävita oma elutingimusi, seega võib olla keskkonnaga tasakaaluline ja põhimõtteliselt seetõttu igikestev (silmas on peetud lühemat kui evolutsioonilist ajamastaapi, st kümneid või sadu tuhandeid, mitte aga miljoneid aastaid). Teisisõnu, see on tasakaalustatud elamisviis, mis võtab aluseks ökosüsteemi protsesside (aineringete ja liikide kooselu) tasakaalu ja elurikkuse hoidmise ning saaks olla püsikestev. Pöördumatud muutused oleksid liikide kadu, ökoloogilises ringes mitteosalevate materjalide (ainete) tekitamine ja kogunemine, ressursside kaotamine. Vastavalt tähendab roheline elamisviis biodiversiteedi ehk elurikkuse püsimist, lagunematute jäätmete puudumist, taastuvate ressursside kasutamist. Majanduses tähendab roheline elamisviis tarbimise püsimist või vähenemist (mitte selle kasvamist). Järsud kõrvalekalded rohelisest elamisviisist on olnud seotud uusaegse teaduslik-tehnilise progressiga, mis viis laialdasele pöördumatuid muutusi tekitavate tehnoloogiate kasutuselevõtu ja ökoloogiliste kriisideni. Alates 20. sajandi teisest poolest on aga välja töötatud ökoloogilisi tehnoloogiaid, mis võimaldavad üleminekut roheliselt elamisviisile. Rohelise eluviisi rakendamist taotleb roheline ideoloogia. Rohelise elamisviisi poole liikumist taotlevad ka säästlik eluviis ja jätkusuutlik areng. Kiire laiaulatuslik üleminek rohelisele eluviisile ei ole reaalne. Järjekindlat rohelist elamisviisi rakendatakse mitmetes alates 1970. aastaist rajatud kommuunides (ökokülades). keskkonnaeetika mittekasv roheline ideoloogia Roheline Värav säästev eluviis süvaökoloogia taaskasutus The Ecologist ökoloogiline tasakaal ökotehnoloogia Annist, Aet; Jüssi, Mari; Post, Ruuben; Oja, Ahto (koost.) 2000. Säästva arengu sõnaseletusi. Tallinn: SEI. Kurg, Kalle 2001. Loodusvabariigi idee – kas utoopia? – Postimees 28.04.2001 Vissak, Peeter (toim.) 2003. Harmoonia võimalikkus süsteemis inimene–keskkond–ühiskond. Tallinn: Ü. Siinmaa Grupp. Kull, Kalevi 2005. Looduse taastamine kui pöörduvuse kultuur. Eesti Loodusuurijate Seltsi aastaraamat 83: 37-48. Petrone, Epp 2007. Roheliseks kasvamine. Tartu: Petrone Print. Roosaare, Jüri 1985. Ökoloogilisest elamisviisist. Eesti Loodus (6): 398–399; (7): 424–434. Kalle Kurg "Loodusvabariigi idee – kas utoopia?" – Postimees 28. aprill 2001 Kalevi Kull "Tasakaaluülesanne ja Eesti maa ülikool" – Roheline Värav, nr. 26, 12. juuni 2009 Kalevi Kull "Roheline olla" – Eesti Loodus, november 2006
Kolme riigi ajastu

Kolme riigi ajastu oli periood Hiina ajaloos, osa killustatuse ajastust, mil pärast Hani dünastia kokkuvarisemist jagunes keisririik kolmeks rivaalitsevaks riigiks. Rangelt võttes kestis kolme riigi ajastu Wei riigi rajamisest aastal 220 kuni aastani 280, kui langes Wu riik, kuid paljud hiina ajaloolased peavad ajastu alguseks erinevaid varasemaid aastaid Hani dünastia lagunemise perioodil. Kolm riiki olid Wei riik (220–264), Wu riik (222–280) ja Shu Hani riik (221–263). Eesti keeles ilmunud raamat Kolmevalitsus kirjeldab selle perioodi sündmusi.
Narviki vald

Narviki vald on vald Norras Nordlandi maakonnas Ofoteni ringkonnas. Peale Narviki valla hõlmab vald ka endise Ankenesi valla ala. Vallad liideti 1. jaanuarist 1974. 1. jaanuarist 1999 läks osa Narviki valla territooriumist 9 elanikuga üle Evenesi vallale. 2020. aastal liideti Narviki vallaga Ballangeni vald ja osa Tysfjordi vallast. Valla pindala on alates 2020. aastast 3432,17 km². Elanike arvu dünaamika: Enne Ankenesi vallaga liitmist: 1951: 11 158 (1. jaanuar) 1973: 12 839 (1. jaanuar) Pärast Ankenesi vallaga liitmist: 1974: 19 780 (1. jaanuar) 1998: 18 498 (1. jaanuar) Pärast osa territooriumi üleminekut Evenesi vallale: 1999: 18 499 (1. jaanuar) 2002: 18 495 (1. jaanuar) 2008: 18 384 (1. jaanuar) 2008: 18 368 (1. aprill) Valla keskus on Narvik. Teised suuremad asulad on Bjerkvik, Beisfjord ja Håkvik. Vallavanem on alates 17. oktoobrist 2007 Karen Margrethe Kuvaas (Norra Tööpartei). Vallas kasutatav keelevorm on bokmål. Vallanumber on 1805. Arealstatistikk for Norge 07459: Alders- og kjønnsfordeling i kommuner, fylker og hele landets befolkning (K) 1986 - 2023 Demograafilised andmed Narviki valla kohta aastate kaupa Area (km²), by region, contents and year Population and population changes, by region, contents and year Valla koduleht
Viie dünastia ajastu

Viie dünastia ja kümne kuningriigi ajastu (hiina keele lihtsustatud kirjaviisis 五代十國, traditsioonilises 五代十国, Wǔdài Shíguó) oli Hiina ajaloos 907–960/979 pKr aset leidnud poliitiliste muutuste periood, mis jäi Tangi dünastia languse ja Songi dünastia rajamise vahele. Sel ajastul vahetusid Põhja-Hiinas kiiresti viis dünastiat ja loodi enam kui tosin sõltumatut riiki, enamik neist Lõuna-Hiinas. Traditsiooniliselt loetletakse neist siiski vaid kümme, millest tuleneb ajastu nimi. Mõned ajaloolased nagu Bo Yang loetlevad 11 riiki, lisades Yani ja Qi, kuid mitte Põhja-Hani, pidades seda vaid hilise Hani dünastia jätkuks. Sel ajastul rajati ka Liao dünastia. Viis dünastiat: Hiline Liangi dünastia (1. juuni 907–923) Hiline Tangi dünastia (923–936) Hiline Jini dünastia (936–947) Hiline Hani dünastia (947–951 või 979, sõltuvalt sellest, kas Põhja-Hani peetakse selle dünastia osaks) Hiline Zhou dünastia (951–960) Kümme kuningriiki: Wu (907–937), Wuyue (907–978), Min (909–945), Chu (907–951), Lõuna-Han (917–971), Varane Shu (907–925), Hiline Shu (934–965), Jingnan (924–963), Lõuna-Tang (937–975), Põhja-Han (951–979). Muud riigid: Yan, Qi, Zhao, Yiwu Jiedushi, Dingnan Jiedushi, Wuping Jiedushi, Qingyuan Jiedushi, Yin, Ganzhou, Shazhou ja Liangzhou.
Ofotfjorden

Ofotfjorden on fjord Norras Nordlandi maakonnas, Vestfjordeni kirdepoolne jätk, Nordlandi suurim fjord. Vestfjordenit ja Ofotfjordenit eraldab 13,3 ruutkilomeetri suurune Barøya saar. Fjordi pikkus Barøy meremärgist Rombaksbotnini on 78 km. See on Nordlandi pikim fjord, mis Norras on pikkuselt 12. kohal. Suurim sügavus on 554 m (18. koht Skandinaavias). Tähtsamad harud on Herjangsfjorden, Rombaken, Beisfjorden ja Skjomen. Fjordi ümbritsevad mäed, mille kõrgus ulatub 1700 meetrini. Kuni 500 m kõrgusel kasvavad kased. Fjord on kalarikas. Seal elavad tursk, makrell (suvel ja talvel) ja heeringas (talvel). Fjordil elavad ka merikotkad ja saarmad. Nimi pärineb vanapõhja kohanimest Ófóti või Ófótr. See nimi on moodustatud sõnast fótr ('jalg'), mis võib-olla viitab fjordi kujule. Fjordi järgi on nime saanud Ofoten (algselt oli see fjordi enda nimi). Tähtsaim sadam on fjordi idaosa lõunarannikul paiknev Narvik. Ofotfjordeni-äärsete valdade seas on Narviki, Tjeldsundi, Evenesi ja Ballangeni vald. Teise maailmasõja ajal toimusid Ofotsfjordenil aprillis 1940 rängad lahingud. Pärast Saksamaa sissetungi Norrasse püüdis Briti sõjalaevastik (sealhulgas HMS Warspite) edutult maabuda Narvikis. Merelahingute käigus uppusid kõik kümme Saksa ja kaks Briti hävitajat. Mõned vrakid on Norra valitsus kuulutanud merehaudadeks ja need on kaitse all. 5. märtsil 2008 avastati kajaloodi abil tol ajal uppunud hävitaja HMS Hunter (H35) asukoht.
Ricardo Quaresma

Ricardo Andrade Quaresma Bernardo (sündinud 26. septembril 1983 Lissabonis) on Portugali jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Portugali kõrgliiga klubis Vitória Guimarães ja Portugali jalgpallikoondises. Quaresma alustas oma karjääri 2001. aastal Lissaboni Sportingu rivistuses. Sportinguga tuli ta 2001–02 hooajal Portugali meistriks ja võitis ka karikavõistlused. 2003. aastal siirdus ta kuue miljoni euro eest Hispaania kõrgliiga klubisse Barcelona. Quaresma ei suutnud Kataloonia klubis läbimurret teha ning suundus järgmisel aastal tagasi Portugali kõrgliiga klubisse Porto. 1. septembril 2008 liitus ta 18,6 miljoni euro eest Itaalia kõrgliiga klubiga Internazionale. Interiga võitis ta 2009–10 hooajal nii Serie A, Coppa Italia kui ka UEFA Meistrite Liiga. Hiljem on ta mänginud sellistes klubides nagu Londoni Chelsea, Beşiktaş, Al-Ahli ja Porto. Portugali rahvuskoondises debüteeris Quaresma 26. septembril 2003 sõprusmängus Boliiviaga. 2016. aastal tuli ta Portugali koondisega Euroopa meistriks. Quaresma on 30. juuni 2018 seisuga esindanud Portugali jalgpallikoondise 80 mängus ja löönud 10 väravat. Seisuga 26. juuni 2017 Sporting Primeira Liga: 2001–02 Taça de Portugal: 2002 Supertaça Cândido de Oliveira: 2002 Porto Primeira Liga: 2005–06, 2006–07, 2007–08 Taça de Portugal: 2006 Supertaça Cândido de Oliveira: 2004, 2006 Interkontinentaalne karikas: 2004 Chelsea FA Cup: 2008–09 Milano Inter Serie A: 2008–09, 2009–10 Coppa Italia: 2009–10 UEFA Meistrite Liiga: 2009–10 Beşiktaş Süper Lig: 2015–16, 2016–17 Türgi karikas: 2010–11 Al Ahli UAE President's Cup: 2012–13 Portugal Euroopa meistrivõistlused: 2016 Ricardo Quaresma on 175 cm pikk ja kaalub 75 kg. "Ricardo Quaresma". National Football Teams. Vaadatud 21.06.2017. Ricardo Quaresma Soccerway kodulehel Ricardo Quaresma Football Database.eu kodulehel
Mari Jüssi

Mari Jüssi (sündinud 28. mail 1971) on eesti keskkonnakaitse spetsialist. Ta on põhjendanud ja aidanud arendada tervislikumat liikuvuse ja transpordi korraldust Eestis. Ta on õppinud Helsingi Ülikoolis keskkonnakaitset. Töötab alates 1998. aastast keskkonnakaitse ja säästva transpordi eksperdina Stockholmi Keskkonnainstituudi Tallinna Keskuses (SEI Tallinn) ning on olnud tegev ka Eesti Rohelises Liikumises. Mari Jüssi on Facebooki gruppide "Linnad ja liikuvus" ning "Eesti rattarikkaks" algataja. Annist, Aet; Jüssi, Mari 2004. Tööajal reohunt, vabal ajal ökolammas? Eesti Päevaleht 13. august. vt Jüssi, Mari 2005. Pealinna "edu" ja elutus. Eesti Loodus 6. vt Annist, Aet; Jüssi, Mari; Post, Ruuben; Oja, Ahto (koost.) 2000. Säästva arengu sõnaseletusi. Tallinn: SEI. 2005 ajakirja Eesti Loodus aasta autor Tema ema on Helju Jüssi ja isa Fred Jüssi ning vennad Mart Jüssi ja Ivar Jüssi. Ta osales talulast mängides mängufilmis "Nukitsamees". Profiil Stockholm Environment Institute'i (SEI) kodulehel Profiil Stockholmi Keskkonnainstituudi Tallinna Keskuse (SEI Tallinn) kodulehel Mari Jüssi ETIS-es Intervjuu Mari Jüssiga
Tartu ja kogu Lõuna-Eesti piiskop

Tartu ja kogu Lõuna-Eesti piiskop on fiktiivne kiriklik tiitel, mida on alates 1999. aastast omal algatusel kasutanud ilma vastava pühitsuseta õigeusu vaimulik Samuel Puusaar. Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik ja Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirik sellist tiitlit ei tunnista ning vastavat piiskopkonda nende struktuuris ei ole. Samuti ei ole ajalooliselt üheski Eestis tegutsenud piiskopliku korraldusega kirikus olnud taolist tiitlit, ametikohta ega piiskopkonda. Tiitlit ei tohiks segi ajada 2008. aastal Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikus sisse seatud Tartu piiskopi tiitliga. Samuel Puusaar Püha Platoni ja Püha Issidori Õigeusu Vennaskond
Yin ja yang

Yin ja yang (hiina keeles yīn 陰 või 阴; yáng 陽 või 阳) on Vana-Hiina filosoofias olemist iseloomustavad vastandlikud, kuid samas vältimatult kooseksisteerivad poolused. Ikonograafiline tähendus: must (või sinine) sümboliseerib yin'i, valge (või punane) sümboliseerib yang'i; vastandvärviga ringid sümboliseerivad kummagi sees sisalduvat vastandpoolust (miski pole täielikult yin ega yang). Sinusoidne eraldusjoon märgitseb nende sujuvat üleminekut. Sümbol on kasutusel nii vasak-parempoolse jaotusega kui ka ülal-all jaotusega ning samuti peegelpildis. Algselt tähendasid yin ja yang vastavalt mäe varju- ja päikesepoolset külge, kuid filosoofilises mõttes on nende tähendus laienenud. Taoismis on yin ja yang universumi (kõiksuse) negatiivne ja positiivne printsiip (alge). Üks ei saa eksisteerida ilma teiseta ning omavahelistes suhetes esindavad nad sageli oma vastandit. Seda, mis näib olevat yin, toetab sageli yang ning vastupidi. Näiteks selleks, et mõista headust, peab tundma ka kurja. Ilma headuseta ei saaks olla kurjust. Selleks, et midagi saada, tuleb sel lasta minna. Yin'i ja yang'i kahesuse printsiibi teooriast on kirjalikke tõendeid juba 4. sajandist eKr Hiina klassikalises teoses "Zhou Yi". Taoistlikus mütoloogias on yin-printsiibi personifikatsioon surematuse jumalanna Xi-wangmu ning yang-printsiibil surematuse jumal Mu-gong. Sageli esindavad yin ja yang järgmisi paare. Yin-yang sümbol on kasutusel Lõuna-Korea ja Mongoolia lipul.
Ofoten

Ofoteni ringkond (norra Ofoten, põhjasaami Ufuohttá) on ringkond Norra põhjaosas. Ta hõlmab Nordlandi maakonna mandriosa põhjaosa (Tysfjordi, Ballangeni, Evenesi, Tjeldsundi, Narviki ja Lødingeni valla). 1. oktoobril 2007 oli elanike arv 28 037. Ofoteni pindala on 5512 ruutkilomeetrit. Ringkonna keskus on Narvik. Ofoten on nime saanud Ofotfjordeni järgi, mis moodustab Ofoteni keskme (algselt nimetati Ofoteniks fjordi ennast). Ofotenit iseloomustavad fjordid, mida ümbritsevad kuni 1700 m kõrgused mäed (Rootsi piiri ääres küünivad mäed ligi 1900 meetrini). Ofotenist läände jäävad Lofoodid, idasse Rootsi. Põhja pool on Tromsi maakond, lõuna pool Salteni ringkond. Ofoteni ringkond langeb kokku Ofoteni majanduspiirkonnaga. Kõik ringkonna vallad peale Lødingeni valla teevad koostööd piirkonnanõukogu Ofotsamvirket raames. Lødingeni vald osaleb Vesteråleni piirkonnanõukogus. Ofoteni ringkond kuulub Ofoteni tingikohtu ja Hålogalandi lagmannikohtu alluvusse. Ofoteni ringkond kuulub Lõuna-Hålogalandi piiskopkonna Ofoteni piiskopkonda. Ofoten kuulus Salteni foogtkonda.
Ofoteni vald

Ofoteni vald on endine vald (formannsskapsdistrikt) Norras. See loodi 1837. Ta kattis praeguse Narviki valla ning suurema osa praegusest Evenesi ja Ballangeni vallast. 1. jaanuarist 1887 jagati see Ankenesi vallaks (vastab praegusele Narviki vallale) ja Evenesi vallaks (Evindnæs). Viimane jagati 1. juulil 1925 Evenesi ja Ballangeni vallaks. Ofoten
Almería

Almería on linn Hispaanias Vahemere rannikul, Almería provintsi keskus. Linna asutas 955. aastal ‘Abd ar-Raḩmān III. Linna Al-Meraya kindlus oli Alhambra järel suurim mauride kindlus Vahemere rannikul. 1489. aastal läks linn kristlaste valdusse. 16. sajandil tabas linna vähemalt neli maavärinat, neist 1522. aasta oma jättis kogu linna varemetesse. 1568 aeti linnast välja viimased muslimid. 17. sajandil kimbutasid linna berberi mereröövlid. 1950. aastatel algas majanduslik tõus turismi arengust toetatuna. Linna jalgpalliklubi UD Almería mängib Hispaania kõrgliigas. Municipal Register of Spain of 2023
Barøya

Barøya on saar Norras Nordlandi maakonnas Ballangeni vallas Vestfjordeni otsas Ofotfjordeni ja Efjordeni alguse juures. Saare pindala on 13,3 km². Saare kõrgeim tipp on Sørfjellet (299 m üle merepinnast). Barøyast kagus on Barøy meremärk. Barøyast põhja pool on Tjeldøya ja Hinnøya saar.
Aprelevka

Aprelevka on linn Venemaal Moskva oblastis Naro-Fominski rajoonis. Asub 25 km Moskvast edelas. Asundus tekkis 1899. aastal raudteejaama juurde, linnaõigused sai 1961. aastal. Linnas asus 1910. aastast vinüülplaaditehas, millest sai Venemaa ja Nõukogude Liidu suurim, kuid nüüdseks on see tegevuse lõpetanud. "Rahvaloenduse andmed". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. august 2011. Vaadatud 20. augustil 2011. Aprelevka koduleht
Banditism

Banditism (gooti bandwjan) on termin, mis pärineb Vene SFNV kriminaalkoodeksist, kus "isikute relvastatud gruppi, mille tegevus on suunatud asutuste ja organisatsioonide vara hävitamiseks ja omastamiseks", nimetati bandeks. Soovides varjata poliitilist ja relvastatud vastupanu nõukogude korra kehtestamisel hõivatud territooriumil, kasutasid NSV Liidu võimud Eesti, Läti, Leedu, Ukraina, Poola ja varem ka Kesk-Aasia vastupanuliikumiste ning selles osalejate kohta seda terminit ning kohtulikul karistamisel VNSFV Kriminaalkoodeksi paragrahvi § 59-3. NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi koosseisus moodustati pärast Teise maailmasõja lõppu Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi Banditismivastase võitluse jaoskond ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi 2-N osakond (venekeelne lühend 2-Н), mille ülesandeks oli nn "poliitbanditismi" ehk metsavendluse/vabadusvõitluse vastane võitlus. Allüksused tegelesid banditismivastase võitluse nime all nii metsavendluse vastase võitlusega, kuid ka sõjajärgses segaduses tavakuritegevusena levinud relvastatud röövimistega tegelevate gruppide likvideerimisega. Röövimistega tegelesid nii vene kui saksa sõjaväest pärit väejooksikud ning ka sõjast mahajäänud kriminaalne element, kes hankis elatist elanike röövimisega. Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi Banditismivastase võitluse osakond
Areomeeter

Areomeeter (ka densimeeter, tihedusmõõtur) on mõõteriist vedelike ja tahkiste tiheduse määramiseks. Tavalisim areomeeter koosneb kinnisest õhuga täidetud klaastorust, mille ühes otsas on elavhõbedast või tinast ballast. Toru külge on kinnitatud skaala. Vedelikku asetatud areomeetri sukeldumissügavus sõltub vedeliku tihedusest. Tavaliselt on areomeetri skaala gradueeritud tihedusühikutes (teatud kindlal temperatuuril), kuid kindla otstarbega mõõteriistade puhul võivad skaala jaotised olla ka konkreetse lahuse kontsentratsiooni protsentides. Näit loetakse skaalalt vedeliku pinna kõrguselt. Areomeetreid kasutatakse toiduainetetööstuses (näiteks veini alkoholi- või piima rasvasisalduse määramiseks), laborites lahuste kontsentratsiooni määramiseks, hapete (eelkõige akuhappe) kontsentratsiooni määramiseks. Akuhappe tiheduse mõõtmiseks mõeldud areomeetri ujuk on paigaldatud kinnisesse pipetti. Lisaks areomeetritele määratakse vedelike tihedusi ka mitmesuguste püknomeetritega, hüdrostaatiliste kaaludega ning piesoelektriliste ja radioisotoopmõõturitega. Hügromeeter Püknomeeter TEA entsüklopeedia 2. köide, 2009.
Snøhetta

Snøhetta on Dovrefjelli mäestiku kõrgeim mägi (2286 m), kõrguselt 24. ning suhteliselt kõrguselt kolmas mäetipp Norras. See on kõrgeim tipp Norras väljaspool Jotunheimenit. Asub Dovrefjell-Sunndalsfjella rahvuspargis Innlandeti maakonnas Dovre vallas. Esimesena vallutas mäe Jens Esmark 1798. aastal. Tollal peeti seda Norra kõrgeimaks, sest erinevalt Galdhøpiggenist ja Glittertindist on Snøhetta eraldiseisev. Mäel on neli tippu: Stortoppen, 2286 m Midttoppen, 2278 m, suhteline kõrgus 35 m Hettpiggen, 2261 m, suhteline kõrgus 50 m Vesttoppen, 2253 m, suhteline kõrgus 70 m Vesttoppen and Stortoppen on nii jalgsi kui suuskadel suhteliselt kergesti ligipääsetavad ning Stortoppenilt pääseb omakorda hästi Midttoppenile. Tee üle Midttoppeni Hettpiggenile ja sealt Vesttoppenile on läbitav ainult köie abil. Stortoppenil asub Norra sõjaväe ehitatud raadiojaam, mida tänapäeval kasutatakse eelkõige tsiviileesmärkidel, ning maandumisplats helikopteritele. Vesttoppeni tipu lähedale on püstitatud väike mälestussammas Norra filosoofile, humoristile, kirjanikule ja mägironijale Peter Wessel Zapffele. Skandinaavia 100 kõrgeimat mäge suhtelise kõrguse järgi "Norra üle 2000-meetrised mäetipud". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2007. Vaadatud 25. aprillil 2009.  Snøhetta – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Fotopanoraamid Ingliskeelne info Snøhetta kohta mägironijatele Selle artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Snøhetta ja saksakeelset artiklit de:Snøhetta.
Tallinna–Viimsi–Randvere tee

Tallinna–Viimsi–Randvere tee (registrinumbriga 11250) on kõrvalmaantee Tallinnas ja Viimsi vallas. Tee pikkus on 18,6 km. Tee saab alguse Tallinnas Vana-Narva maanteelt (Narva maantee ja Pirita tee ristmikult) ning lõpeb Metsakasti küla ja Tallinna linna piiril. Tee kulgeb läbi Tallinna Kesklinna ja Pirita linnaosa (läbib Pirita tee, Merivälja tee ja Ranna tee), Viimsi ja Haabneeme aleviku ning Miiduranna, Lubja, Tammneeme, Randvere ja Metsakasti küla (Viimsi vallas läbib ta Randvere tee lõigu kuni Tallinna linna piirini). Kuni 2023. aastani arvati maantee koosseisu vaid Viimsi vallas asuv osast teest (10,9 km) ning maantee kandis nime Viimsi–Randvere tee. Tee ületab Pirita silla. Viimsi vallas jääb teele 11 bussipeatust: Viimsi, Staadioni, Lubja, Krillimäe, Farmi, Leppneeme tee, Tammneeme, Randvere, Randvere aedlinn, Kirikaia ja Metsakasti. Teega ristub üheksandal kilomeetril Viimsi–Rohuneeme tee, 12. kilomeetril Leppneeme tee ja 18. kilomeetril Muuga teega. Tee on peamiselt asfaltkattega, kohati mustkattega. Viimsi vallas on kuni Viimsi–Rohuneeme teeni tee klass II, edasi klass III ja lõpuosas klass V. 2020. aasta liiklussageduseks hinnati maantee varasemal alguslõigul (0,0–0,8 km) 18 102 autot/ööpäevas. Siis oli selle maantee alguslõik suurima liikluskoormusega teelõik Eesti kõrvalmaanteedel. Viimsi vallas on kiiruspiirangud Viimsi ja Haabneeme alevikus (50 km/h), Lubja külas (70 km/h), Tammneeme külas (50 km/h) ning alates 16. kilomeetrist (50 km/h). Tee on valgustatud. Liiklusloenduse tulemused 2020. aastal Teede Tehnokeskus, 2021
Depressiivsed Eesti väikelinnad

"Depressiivsed Eesti väikelinnad" on ansambli HU? laul ja 2008. aastal ilmunud singel albumilt "Film". Sõnade autor Leslie Laasner tõdes, et tegu on autobiograafilise lauluga. Tekstiga soovis ta illustreerida Eestimaa väikseid maakohti. "Depressiivsete Eesti väikelinnade" valmimist inspireerisid nii autori elu Märjamaal kui ka puhkehetked Valgas. Laulu ühiskonnakriitiline tekst äratas palju tähelepanu. Postimees küsis 20. juuli 2008 lugejaküsitluses, kas lugejad peavad laulu sisu õiglaseks. Ligi 1500 lugejast vastas 71,4 protsenti jaatavalt ja 28,6 protsenti eitavalt. 1. koht – Raadio 2 saates "Edetabel R2 Top 20" 3. koht – "Numero Uuno 2008" (Raadio Uuno) laulude edetabelis 4. koht – Raadio 2 Aastahitt 2008 Eesti lugude edetabelis (Raadio 2 Eesti Lood 2008 Top 40). Laul kogus 957 häält, edestades suurelt muid albumi "Film" palu nagu "Absoluutselt" (23. koht, 219 häält) ja "UV Faktor 5" (24. koht, 211 häält) "Aastahitt 2008" galal klubis "Club von Überblingenis" esitas laulu Raadio 2 kuulajate koostatud Unistuste Bänd 2008. Kaire Vilgats esitas laulu TV3 saatesarjas "Eesti otsib lemmiklaulu". Eliisa Kõiv esitas laulu TV3 saatesarjas "Eesti otsib superstaari". Kristin Aasma. Kus idanesid sõnad laulule "Depressiivsed Eesti väikelinnad"? Õhtuleht, 13.06.2008 Mart Niineste.Leslie Laasneri elu on absoluutne looming. Eesti Päevaleht, 26.04.2008 Lugejad peavad laulu "Depressiivsed Eesti väikelinnad" õiglaseks. Postimees, 20.07.2008 Edetabel R2 Top 20. Raadio 2 Numero Uuno 2008. Raadio Uuno Raadio 2 "Aastahitt 2008". Õhtuleht, 05.01.2009 R2 EST. Raadio 2 Eesti Lood 2008 Top 40. 2008. aasta parimad lood! Party.ee, 04.01.2009 R2 Unistuste Bändi koosseis on teada - laulja on Kristjan Kasearu! Raadio 2 Unistuste bänd esitab loo "Depressiivsed Eesti väikelinnad". Õhtuleht, 05.01.2009 Nataly Koppel. Kaire Vilgats esitab hittloo "Depressiivsed Eesti väikelinnad". Õhtuleht, 30.04.2009 Online-intervjuu: küsimusi ootab Eliisa Kõiv. Õhtuleht, 02.11.2009 HU? laulu "Depressiivsed Eesti väikelinnad" sõnad Postimehe kirjad: Kellel on depressioon ja miks? Kirjad. Postimees, 13. juuni 2008 Jaanus Kulli. Hannaliisa Uusma: me ei tahtnud lauluga sugugi haiget teha!. Õhtuleht, 2. juuni 2008 Lauri Linnamäe. Depressiivseimas väikelinnas ümbritseb trööstitu miljöö rõõmsaid inimesi. Postimees, 19. juuli 2008 Skandaalne laul pahandab väikelinlasi. LõunaLeht, 7. juuli 2009 Laulu "Depressiivsed Eesti väikelinnad" video Youtube'is 2009 "Aastahitt – Unistuste Bänd – "Depressiivsed Eesti väikelinnad" (video)
Viimsi–Rohuneeme tee

Viimsi–Rohuneeme tee (registrinumbriga 11251) on kõrvalmaantee Viimsi vallas. Tee pikkus on 7,3 km. Tee saab alguse Viimsi–Randvere tee esimesel kilomeetril Viimsi ja Haabneeme alevike piiril ning lõpeb Viimsi poolsaare tipus Rohuneeme külas. Tee kulgeb läbi Pringi, Püünsi ja Rohuneeme küla ning Haabneeme aleviku. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 12 truupi. Teele jääb 13 bussipeatust: Viimsi, Kalatööstuse, Haabneeme, Metskonna, Lahe, Tamme, Ranna, Suurevälja, Liivaranna, Suureniidu, Rohuneeme kauplus, Püünsi ja Rohuneeme sadam. Tee on asfaltkattega. Tee klass on IV. Liiklussagedus on kuni viienda kilomeetrini üle 6000 auto ööpäevas, edasi 3000–6000 autot ööpäevas. Teel on kogu pikkuses kiiruspiirang 50 km/h. Tee on kogu pikkuses valgustatud.