laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Helgiheitja

Helgiheitja ehk prožektor on valgusti, mille tugev valgus on peeglite või läätsede abil suunatud kitsasse ruuminurka. Prožektor teisisõnu helgiheitja  (ing. stage lighting instrument/fixture) on valgusti, mida kasutatakse lava nähtavaks tegemisel. Komponendid: 1.      Kest – liidab kõik üheks valgustiks, koosneb enamjaolt metallist 2.      Lääts – koondab valguse kitsamaks, et see ei valguks laiali ja valgustit saaks paremini kasutada. 3.      Reflektor – peegeldab valguse läätsele, mis valgusallika ümber tekib.??? 4.      „Yoke“ – kinnitusvahend kesta külge kinnitatuna, et lihtsustada prožektori kinnitamist. Tüübid: Punk- ja „wash“ valgus on põhilised alused valgustite liigitamisel.  (Punktvalgus ja laialdane valgus on põhilised, mille järgi pannakse valgustid paika.) Punktvalgustid annavad täpsemini kontrollitavaid valguskiiri, neid tuntakse ka profiilidena. Wash tüüpi on kindlat fookusega, ehk võimalik muuta ainuld punkti suurust, punkti fookus vastavalt eesolevale klaasile, mida tuntakse kui lääts. Jaotatakse ka omakorda laiali: Laiali valguv (tulvar): PAR Kõige tuntum ja laialdasemalt kasutust leidev valgusti. Ehituselt samuti lihtne – koosneb metallist tehtud kestast, mille sees on lamp. Triipvalgus Näevad välja ristkülikulised ja tekitavad vastava valguspunkti, ruuduline punkt või ristkülikuline, kasutatakse suurte pindade valgustamiseks. Punktvalgus: On üldine nimetus teatrites kasutatavate valgustitele, tekitavad punkti lavale. Jaguneb kolmeks.   Fresnel spot Lääts on sakiline ja tänu sellel on valguskiir udune, millega on lihtne „pesta“ lava, ehk teha lava ühtlaselt valgusega kaetuks. Valguspunkti saab suurendada ja vähendada. Profiil Fookuse ja punktisuuruse muutmise võimalus. Laialdaselt kasutatav, väga tihti ka näitleja valguse nime all tuntud. PC (Pebble Convex) Läheldane fresnel spotile, aga lääts on sileda pinnaga ja kumer, valguse punkt konkreetsem kui fresnelil. Ajalugu „Prožektor“ kui valgusti tuli kasutusele alates 1580. aastatest.  Siis tutvustati küünlaid kindla eesmärgiga teatri rollis, mis täitsid valgusti rolli millega tehti ruum ühtlaselt valgeks, ennist tehti teatrid päevavalgusega, ehk päikese abil. Küünlaid hakati asendama õlilampidega kui need kasutusele hakti laialdaselt võtma – nimelt aastal 1780, kui Šveitsi keemik Aimé Argand oma leiutist tutvustas. Juba 1816. aastal võeti lisaks õlilampidele kasutusele ka gaasilambid. Alles 62 aastat hiljem, 1878. aastal tulid kasutusele elektrilised lambid. Need patenteeris Joseph Wilson Swan. Elektrilised lambid on püsinud kuni tänapäevani, kuid nende töömeetoid ja tüübid on erinenud läbi aastate.
Isikkoosseis

Isikkoosseis on kõik väeosa või väeüksuse koosseisu kuuluvad sõjaväelased ja ka seal teenivad eraisikud. Kaader
Kaadriohvitser

Kaadriohvitser on lepingulisel alusel sõjaväeteenistuses olev ohvitser. Reservohvitser Üleajateenija Mobilisatsioon Auraamat Eesti Vabariigi kaadriohvitseridele / koostanud Jaak Pihlau; [toimetanud Anu Seidla] Tallinn : Umara Kirjastus, 2007, ISBN 9789985895344 (köites), ISBN 9789949866120 (PDF) Eesti kaadriohvitseride elektrooniline mälestusmärk
Kaitselahing

Kaitselahing on lahing, mille eesmärk on tõrjuda tagasi vaenlase vägede pealetung ja hoida maa-ala või konkreetset positsiooni enda valduses. Kaitselahingut, mille käigus loovutatakse vaenlasele positsioone ja maa-alasid vahelduvalt organiseeritud vastupanuga, nimetatakse liikuvkaitselahinguks ehk viivituslahinguks.
Nõmmküla raudteejaam

Nõmmküla raudteejaam on raudteejaam Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Reisirongid Nõmmkülas ei peatu. Raudteejaam asub laiarööpmelise Tapa–Tartu raudtee ääres. Jaamahoone valmis 1960. aastatel tüüpprojekti järgi, teine sama projekti alusel Eestisse ehitatud jaamahoone asus Papiniidu raudteejaamas. 1936. aastal avati jaamas telefonikõnepunkt. 23. oktoobril 2006 kell 07.58 toimus Nõmmküla ja Tamsalu raudteejaama vahel paikneval Alupere tõkkepuuta ülesõidul II astme raudteeõnnetus, milles suuremõõtmelisi betoonkonstruktsioone vedav haagisega veoauto Scania sõitis ette reisirongile. Kokkupõrkega läks rööbastelt maha diiselrongi juht- ja haakevagun ning osaliselt rongi lõpus olnud mootorvagun. Vedurijuht ja 6 reisijat said kergemaid kehavigastusi. Nõmmküla Nõmmküla mõis (Ambla) 20. sajandi Eesti raudteejaamad. Alusuuring. Leelo Välja 2012 Postimees nr. 289, 5. oktoober 1936 2006. a. uuritud raudteeliiklusõnnetuste aastaaruanne, Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium Kriisireguleerimise osakond, raudteeõnnetuste uurimisüksus, Tallinn 2007 Infot jaama kohta; fotod (vene keeles) FOTO: Nõmmküla jaamahoone aastal 1998; Baltic Trains Picture Gallery
Otsa raudteepeatus

Otsa raudteepeatus oli raudteepeatus Võrumaal Otsa külas. Tänapäevase haldusjaotuse kohaselt jääb selle asukoht Võru valda. Läbi Otsa kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Peatus jäi enne 2017. aasta haldusreformi Lasva valda ja avamise ajal Pindi valda. Reisirongid sõitsid läbi Otsa liinil Valga-Veski kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed ainult kaubaveoks. Raudteepeatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon. Otsa raudteepeatusele eelnes Valga poolt tulles Husari raudteepeatus ja järgnes Lepassaare raudteejaam. Mis on saanud endistest raudteejaamadest ja -peatustest, Vagulast Otsani; Wõrumaa Teataja, nr. 84, 30 juuli 2009 (DIGAR) Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
Husari raudteepeatus

Husari raudteepeatus (algselt Γуссар; endise nimega ka Jänesemäe peatuskoht) oli raudteepeatus Võrumaal Lasva vallas Husari külas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb peatuse asukoht Võru valda. 2001. aastal suletud peatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon. Läbi Husari kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Algselt oli tegemist pooljaamaga, mis jäi avamise ajal Lasva valla aladele. 1920. aastate keskel võeti kasutusele nimi Jänesemäe, mis tuleneb raudtee juures asetseva mäe nimest, kus raudtee paikneb sügavas kaevandis. 1930. aastatel vahetati peatusenimi tagasi Husariks. 1980. aastate keskel oli Husari peatuse asemel plaanis rajada ühe kõrvaltee ning ET-postist jaamahoonega raudteejaam. Jaama ehitus jäi aga pooleli. Reisirongid peatusid ja sõitsid läbi Husari liinil Valga-Veski kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed vähesel määral ainult kaubaveoks. Algses puidust ühekorruselises jaamahoones asus aastast 1928 postiagentuur. Hoone lammutati tõenäoliselt 1970. aastate lõpus. 1980. aastatel jõuti seoses jaama rajamise plaaniga valmis ehitada silikaadist jaamahoone rolli täitev elektritsentralisatsiooni post, mis seisis aastakümneid ilma kasutuseta raudtee põhjaküljel ja lammutati 2020. aastal. Husari raudteepeatusele eelnes Valga poolt tulles Nõnova raudteepeatus ja järgnes Otsa raudteepeatus. Vastseliina 1926, fotod 2010: Liiklemisteed, veebiviide Mis on saanud endistest raudteejaamadest ja -peatustest, Vagulast Otsani; Wõrumaa Teataja, nr. 84, 30 juuli 2009 (DIGAR) Eesti kohanimeraamat; eki.ee Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles) EESTIMAA PÄEVIK: Husari. (vaadatud 26.06.2019) VALGA - PETSERI - IRBOSKA; Eesti Raudteeajaloo Selts
Laekeni Jumalaema kirik

Laekeni Jumalaema kirik (prantsuse keeles Église Notre-Dame de Laeken, hollandi keeles Onze-Lieve-Vrouwekerk van Laken) on uusgooti stiilis Rooma-Katoliku kirik Belgia pealinnas Brüsselis Laekeni linnaosas. Kiriku arhitekt on Joseph Poelaert, nurgakivi pani 1854. aastal kuningas Leopold I. Kiriku kuninglikus krüptis on Belgia kuningapere hauad, kus teiste hulgas on leidnud viimse puhkepaiga kõik Belgia Kuningriigi kuningad. Kõrvalasuvat Laekeni kalmistut nimetatakse mõnikord ka "Belgia Père-Lachaise'i kalmistuks". Interjöör Interjöör Kiriku krüpt Kiriku krüpt Laekeni kalmistu Laekeni kalmistu Laekeni kalmistu Laekeni kalmistu, Rodin, "Mõtleja"  Laekeni Jumalaema kirik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis  Laekeni kalmistu – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis www.trabel.com (inglise keeles)
Jaan Moks

Jaan Moks (sündinud 24. juunil 1938) on Eesti poliitik. Oli aastatel 2002–2004 Saue linnapea. Varem tegutses Tallinna abilinnapeana. Kuulub Eesti Keskerakonda. Moks on olnud Eesti Linnade Liidu juhatuse liige ning juhtinud Keskerakonna omavalitsuskogu. Eesti NSV ajal oli Jaan Moks Tallinna Linna Oktoobri Rajooni RSN Täitevkomitee esimees. Haldusreformi käigus tekkinud võimutüli tõi Saue linnavolikogu istungil kaasa viis umbusaldusavaldust, Reformierakonna ja IRL-i häältega avaldas volikogu umbusaldust ka Jaan Moksile. http://www.delfi.ee/news/paevauudised/eesti/jaan-moks-sai-saue-linnapeaks.d?id=4621697[alaline kõdulink] http://uudised.err.ee/index.php?0540156 Oktoobri Rajooni RSN Täitevkomitee esimees Jaak Moks., 02.1985 Linnapea tänab usalduse eest, Saue Sõna, INFOLEHT nr. 20 (146) 23. november 2002 Saue linnas loodi uus koalitsioon ja valiti uus linnapea, tallinncity.postimees.ee, 7. märts 2016 Portreefoto 1989. aastast
Nõnova raudteepeatus

Nõnova raudteepeatus oli raudteepeatus Võrumaal Nõnova külas raudtee kilomeetril 576. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb endise peatuse asukoht Võru valda. Läbi Nõnova kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Peatus jäi enne 2017. aasta haldusreformi Lasva valda ja avamise ajal Kasaritsa valla aladele. Reisirongid sõitsid läbi Nõnova liinil Valga–Veski kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed ainult kaubaveoks. Peatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon. Nõnova raudteepeatusele eelnes Valga poolt tulles Võru raudteejaam ja järgnes Husari raudteepeatus. Mis on saanud endistest raudteejaamadest ja -peatustest, Vagulast Otsani; Wõrumaa Teataja, nr. 84, 30 juuli 2009 (DIGAR) EESTIMAA PÄEVIK 2: Jälle Võru raudteest. (vaadatud 19.04.2019) Foto peatusest aastal 2001 (EVM N 406:294); muis.ee
Tuderna raudteepeatus

Tuderna raudteepeatus oli raudteepeatus Põlva maakonnas Orava vallas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb peatuse asupaik Võru maakonnas Võru vallas Tuderna külla. Läbi Tuderna kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Peatuskoht avati 1930. aastal. Reisirongid sõitsid läbi Tuderna liinil Valga-Veski kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed ainult kaubaveoks. Peatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon. Tuderna raudteepeatusele eelneb Valga poolt tulles Lepassaare raudteejaam ja järgneb Piusa raudteejaam. Tuderna raudteesild Uus peatuskoht Lepassaare ja Piusa jaama wahel., Postimees (1886-1944), nr. 160, 17 juuni 1930 (DIGAR) FOTO: Tuderna raudteepeatus aastal 2002; Baltic Trains Picture Gallery Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
Ivan Franko

Ivan Franko (ukraina keeles Іван Якович Франко; 27. august (vkj 15. august) 1856 Nagujevõtši – 28. mai (vkj 15. mai) 1916 Lviv) oli ukraina luuletaja, proosakirjanik, näitekirjanik, kriitik, teadlane, ajakirjanik, tõlkija, majandus- ja poliitikategelane ja etnograaf. Koos Tarass Ševtšenkoga avaldas ta väga suurt mõju Ukraina kirjanduse ja poliitilise mõtte arengule. Tema isa oli sepp. Ivan Franko õppis gümnaasiumis Drohobõtšis aastatel 1867–1875. Pärast gümnaasiumi lõpetamist õppis ta filosoofiat ja klassikalist filoloogiat Lvivi Ülikoolis ning Tšernivtsi Ülikoolis. Ta oli 1890. aastal Ukraina esimese poliitilise partei –. – üks asutajaid ning selle esimene esimees. 1893. aastal Viini Ülikoolis kaitses Ivan Franko dissertatsiooni. Ta tõlkis ukraina keelde palju väliskirjandust (Shakespeare, Byron, Pedro Calderón de la Barca, Dante, Victor Hugo, Adam Mickiewicz, Goethe, Schiller jms.). Ta oli esimene autor, kes kirjutas ukraina keeles detektiiviromaane. Ivan Franko nime kannab Lvivi Ülikool, samuti Ivan Franko nimeline Rahvuslik Akadeemiline Draamateater Kiievis. "Jutustused", ukraina keelest tõlkinud Bernhard Linde. Tallinn: Ilukirjandus ja Kunst, 1948 "Zahhar Berkut", vene keelest tõlkinud Jüri Piik. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1956 "Siis, kui loomad veel rääkisid: muinasjutte lastele", ukraina keelest tõlkinud Jüri Piik. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1959 (2. trükk Tallinn: Eesti Raamat, 1976) "Varastatud õnn" (jutustused, näidendid, poeem), ukraina keelest tõlkinud Harald Rajamets. Tallinn: Eesti Raamat, 1985 Mõhhailo Gruševskõi Lesja Ukrajinka Mõhhailo Kotsjubõnski Sergei Issakov, "Ivan Franko ja Eesti (Kirjaniku 125. sünniaastapäeva puhul)" – Keel ja Kirjandus 1981, nr 8, lk 487–490; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis КОЛОМИЙСЬКІ ПРИГОДИ КАМЕНЯРА Гуцульщина і гуцули в творах Івана Франка. Петро Арсенич. Нижній Березів у житті І. Франка
Väimela Alajärv

Väimela Alajärv on eutroofne paisjärv Turgi ürgorus Eestis Võru maakonnas Võru vallas. Alajärve suubub Võru–Põlva maantee aluse teetruubi kaudu välja Väimela Mäejärv ning Alajärv voolab läbi paisu välja Väiso peakraavi. Väimela Alajärve 18m paksune mudakiht on teadaolevalt Eesti pakseim. Ülle Pungits (2020). 100 aastat kutseharidust Võrumaal. Võrumaa: Võrumaa Kutsehariduskeskus. Lk 15. ISBN 978-9949-01-784-3. Hindrikson, Merike; Kruus, Urmas; Anijalg, Urmas; Kask, Meelis; Karus, Katrit; Piirsalu, Ervin R.; Napp, Peeter; Oras, Vello (2014). Väiso peakraavi, Väimela Mäejärve ja Alajärve uuringud (PDF). Originaali arhiivikoopia seisuga 14. jaanuar 2020. Vaadatud 11. oktoobril 2022.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) CS1 hooldus: robot: algse URL-i olek teadmata (link) Aare Mäemets (1977). Eesti NSV järved ja nende kaitse. Tallinn: "Valgus". Väimela Alajärv keskkonnaportaalis
Karl Püss

Karl Püss (13./ 26. juuni 1913 Tartu – 3. aprill 1988 Tartu) oli eesti õigusteadlane. Karl Püss oli voorimehe poeg. Lõpetas 1932. aastal Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumi ja 1937. aastal TÜ õigusteaduskonna. Õiguskandidaat (1953, TRÜ) väitekiri "Nõukogude kaubandushalduse organisatsiooni kujundamine Eesti NSV-s 1940/1941". Oli aastatel 1938–1941 Varangu, hiljem Jõhvi vallavalitsuse ametnik. Võttis aastatel 1941–1945 sõjast osa Punaarmees. Aastast 1945 TÜ haldusõiguse assistent, vanemõpetaja ja aastast 1956 dotsent, 1947–1948 ka õigusteaduskonna prodekaan ning 1950–1961 õigus- ja õigus-majandusteaduskonna dekaan, 1963–1977 TÜ õppeprorektor, 1977–1987 riigi- ja haldusõiguse kateedri professori kohusetäitja. Õpetas haldusõigust. Olnud ENSV Ülemnõukogu VII koosseisu saadik (oli seaduseelnõude komisjoni esimees) ja ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi juriidilise osakonna konsultant. Võttis osa maakoodeksi ja parandusliku töö koodeksi projektide ettevalmistamisest. Uurimisvaldkond: haldusõigus ja administratiivvastutus. Koostanud õppe-metoodilisi materjale. 20 teadustrükist. Nõukogude riigi ja õiguse osa sotsialistliku kaubandussektori loomisel Eesti NSV-s. // TÜ Toim 39 (1955) Kohalike töörahva saadikute nõukogude istungjärkude ettevalmistamisest ja läbiviimisest. Tallinn 1957 Kõrgemate juriidiliste õppeasutuste töö ümberkorraldamisest. // Nõukogude Õigus (1959) 1 Riigihaldusaparaat uue konstitutsiooni projektis, // Nõukogude Õigus (1977) 4 Ajakirjandus, televisioon ja raadio (kaasautor I. Trikkel). // Nõukogude Eesti. Tallinn 1978 1967 Orden "Austuse märk" 1977 Tööpunalipu orden 1982 Eesti NSV teeneline jurist Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944, III. Tartu 1994. Lk 113 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu 1987, 21 II, 140 EE 14, 395 Tartu ülikooli ajalugu, III. Tallinn 1982. Lk 187, 313, 315, 375 Edasi (1973) 26. VI Rahva Hääl (1988) 6. IV (nekroloog) Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Tiia Püss

Tiia Püss (aastani 1964 Luige, sündinud 4. oktoobril 1942 Tallinnas) on eesti majandusteadlane. Tiia Püss on teenistujate tütar. Lõpetas 1960 Tallinna 22. Keskkooli, 1965 Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehituse ökonoomika ja organiseerimise erialal, 1978 aspirantuuri Eesti NSV TA Majanduse Instituudis (MI), majanduskandidaat (1983, MI), väitekiri "Методы оценки экономической эффективности автоматизации управления (на примере предприятий Эстонской ССР". Täiendas end 1994 Kieli Maailmamajanduse Instituudis, 1996 Kölnis Saksa Majanduse Instituudis. Oli 1965–67 tehase "Ilmarine" ökonomist, 1967–78 NSVL Teaduste Akadeemia Majandusmatemaatika Keskinstituudi Eesti filiaali nooremteadur, 1978–80 juhtivinsener, 1980–83 MI nooremteadur, 1983–87 vanemteadur, 1987–98 teadussekretär, 1998–2005 TTÜ Eesti Majanduse Instituudi direktori kohusetäitja; 2005– TTÜ majandus-uuringute teaduskeskuse vanemteadur. Uurimisvaldkonnad: makroökonoomika teoreetilised ja rakenduslikud aspektid; avaliku sektori ökonoomika; sotsiaalpoliitika ja sotsiaalkaitse. Eesti Teadlaste Liidu liige (juhatuse liige 1992–94, aastast 2004 volikogus), Majandusteaduse Seltsi liige (juhatuse liige 1994–2000), International Atlantic Economic Society (aastast 1998) ja COPE liige (aastast 1999). Üle 40 teadustrükise. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Ekstensiivsete ja intensiivsete kasvutegurite hindamise meetodid. Tallinn, 1987 Economic and social changes in the Baltic States in 1992–94 (kaasautor). Tallinn, 1995 Estonian economy and role in the international division of labour. // Estonian economy and European integration. Helsingi, 1997 The impact of wage growth and rate of return on the choise of a pension system. // Factors of convergence. Tallinn, 2001 Economics – Estonia. // Three Social Science Disciplines in Central and Eastern Europe. Budapest, 2002 Convergence Analysis in Social Protection Expenditure in the European Union. // Essays in Estonian transformation Economics. Tallinn, 2003 Convergence Analysis of the Structure of Social Protection Financing (kaasautorid K. Kerem, M. Viies). // International Advances in Economic Res. 11 (2005) 1 Convergence of Health Care Expenditure in EU (kaasautorid K. Kerem, M. Viies). // The Business Review (Cambridge) 4 (2005) 1 Social Policy in the European Union and Pension Reform in Estonia (kaasautor M. Viies) // New World Order. Lodz – Santiago de Chile, 2005. EE 14, 395 Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 396–397. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Olev Püssa

Olev Püssa (17. detsember 1918 Elva – 16. jaanuar 1967 Tartu) oli eesti õigusteadlane. Olev Püssa oli vallasekretäri poeg ja Tõnu Püssa isa. Lõpetas 1936 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 1945 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, õiguskandidaat (1954, TRÜ), väitekiri "Eksperdi arvamus kohtuliku tõendina nõukogude kriminaalprotsessis". Oli 1945–1949 TRÜ kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri assistent, 1949–1955 vanemõpetaja, aastast 1955 dotsent, 1965–1967 juhataja. Lugenud kriminalistika- ja muid kursusi. Uurimisvaldkond: kriminaalõigus ja -protsess. Üle 30 teadustrükise ja aimeartikli. Eksperdile juriidiliste küsimuste esitamise lubamatusest. // TRÜ Toimetised 44 (1956) Первоначальные и производные судебные доказательства в советском уголовным процессе. // Изв. высш. учеб. заведений. Правоведение (1958) 3 Eesti NSV kriminaalprotsessi koodeks. Kommenteeritud väljaanne (kaasautor). Tallinn, 1965 Ekspertiisi määramine ja tegemine. Tallinn, 1966 Kriminalistikaliste meetodite abil. (Toimetuse nekroloogiga). // Nõukogude Õigus (1967) 2. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 278 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 442 EE 14, 395 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 314 Nõukogude Õigus (1967) 2, 94–96. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Tõnu Püssa

Tõnu Püssa (sündinud 27. septembril 1946 Nõo vallas Tartumaal) on eesti biokeemik. Tõnu Püssa on Olev Püssa poeg. Lõpetas 1964. aastal Tartu 2. Keskkooli ning 1969. aastal Tartu Riikliku Ülikooli, 1972 samas aspirantuuri. Keemiakandidaat (1973, TRÜ), väitekiri "Изучение кинетики гидролиза сложных эфиров в воде. Эффекты заместителей". Oli aastatel 1972–1975 TRÜ keemilise kineetika ja katalüüsi labori vanemteadur, 1975–1983 orgaanilise keemia kateedri vanemteadur, 1983–1991 assistent ja vanemõpetaja, 1990 ka analüütilise biokeemia labori juhataja, 1991–1992 orgaanilise keemia kateedri dotsent, 1993–1996 orgaanilise keemia instituudi dotsent. Aastatel 1996–2000 oli EPMÜ keskkonnakaitse instituudi laborijuhataja, 2000– EPMÜ/EMÜ veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi toiduhügieeni ja -kontrolli osakonna keemik-analüütik, aastast 2004 ka dotsent. Uurimisvaldkonnad: kõrgmolekulaarsete ühendite bioorgaaniline keemia, toidutoksikoloogia ja funktsionaaltoidud. Eesti NSV riiklik preemia (1987, kollektiivis). Üle 30 teadustrükise. Isolation of gelling polysacharides from different agar-conteining algae (kaasautorid A. Kollist, J. Paris). // Eesti TA Toim. Keemia 29 (1980) 2 Alkaline hydrolysis of O-OH-bensoate (kaasautor). // Organic Reactivity 19 (1982) 1 Hydrostyxtilbenes in the roots of Rheum rhaponticum (kaasautor). // Eesti TA Toim 52 (2003) 3 Purification of resveratrol from vine stems (kaasautor). // Eesti TA Toim. Keemia 52 (2003) 4 Inhibitory effects of human and procine alpha-amylase on CCK-8-stimulated lipase secretion of isolated rat pancreatic acini (kaasautor). // Pancreatology 3 (2003) Toidutoksikoloogia (õpik). Tartu, 2005. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 301 II, 140. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Veski raudteepeatus

Veski raudteepeatus oli raudteepeatus Põlvamaal Värska vallas Kolodavitsa küla lähedal. Tänapäevase haldusjaotuse kohaselt jääb selle asukoht Võru maakonna Setomaa valla Kolodavitsa külla. Läbi Veski kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Avamise ajal jäi peatus Orava valda. Küla oli 2001. aastal suletud Valga–Veski raudteeliini lõppjaam. Veski raudteepeatusele eelnes Valga poolt Piusa raudteejaam ja järgnes juba Venemaal Petseri. Veski raudteepeatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon. 2011. aastal valmis Veski külje all Koidula raudteejaam, tänu millele sai võimalikuks rongiliiklus nn Kagu-Eesti kolmnurgas (Tartu-Valga-Koidula-Tartu). Varem said Tartu-Petseri ja Valga-Petseri raudteeliin kokku alles Venemaal. Veski peatuskoht tariifijaamaks; Uus Eesti, nr. 79, 5. detsember 1935 (DIGAR) Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)