laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kačerginė

Kačerginė on alev (endine linn) Leedus Kaunase rajoonis, Kačerginė valla halduskeskus. Alev asub Nemunase jõe kaldal, merepinnast 49 meetri kõrgusel. Alevis on põhikool ja raamatukogu, kool tegutseb ka sanatooriumi juures. Tegemist on suvitusasulaga, kus tähtsamaks tööandjaks on sealne sanatoorium. Esimese aastatuhande lõpus ja teise aastatuhande alguses asus seal linnus (Pypliai linnamägi). Hiljem asus alevi läänepoolses osas Palankiai kaluriküla. Esimese maailmasõja eel rajati sinna suvitusasula, mis kandis algselt nime Pušilas.. Esimese Leedu vabariigi ajal suvitasid seal paljud Leedu õpetlased ja kirjanikud. Aastal 1941 asus alevi lähistel metsas Leedu vabadusvõitlejate staap, kust koordineeriti leedulaste koostööd Saksa vägedega. Pärast sõda küüditati 18 Kačerginė elanikku. Aastal 1945 rajati sinna ambulatoorium ja postkontor, järgmisel aastal sai asulast linn. Aastal 1962 rajati sinna sanatoorium Žibutė, mis tegutseb tänapäevani, selle juures hakkas tegutsema internaatkool. Selsamal aastal avati seal motoringrada Nemuno žiedas, mis on Leedu ainuke ringrada. Linnas oli ka arvukalt pioneerilaagreid: Fučiko, Žvaigždutė, Dobilėlis, Liepsnelė. Aastal 1997 muudeti linn aleviks. Aastal 1998 valmis sealne kabel. Kačerginė Sanatooriumi kool Põhikooli hoone Kačerginė kabel Pypliai linnamägi Pranas Mašiotas – Leedu kirjanik Gintaras Aleknonis – Leedu ajakirjanik Vincas Mykolaitis-Putinas – Leedu luuletaja ja näitekirjanik Jonas Biliūnas – Leedu kirjanik Liudas Gira – Leedu luuletaja ja näitekirjanik Juozas Zikaras – Leedu skulptor Vytautas Landsbergis-Žemkalnis – Leedu arhitekt "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 19. augustil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Nemuno vasarvietėse // XX amžius. 1939 a. 12. september, Nr. 209 (961), 2 lk. Kačerginė. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 111 lk. Alev portaalis vietoves.Lt
Palivere vald

Palivere vald (saksa keeles Pallifer) oli vald Läänemaal Lääne-Nigula kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1939. Vallamaja asus Palivere külas. Valla alal asus Palivere mõis. 1939. aasta vallareformiga liideti lõunapoolne osa valla territooriumist Taebla valla koosseisu. Põhjapoolne osa aga Piirsalu valla koosseisu. Palivere vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 19.08.2016) Maa-ameti kaardirakendused Palivere vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Patsu vald

Patsu vald (saksa keeles Patz) oli vald Läänemaal Martna kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Patsu vallaga Jõgisoo vallaga. Valla alal asus Patsu mõis. Patsu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 19.08.2016) Patsu vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Penijõe vald

Penijõe vald (saksa keeles Pennijöggi) oli vald Läänemaal Lihula kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891 ja siis liideti Penijõe vald Lihula vallaga. Valla alal asus Penijõe mõis. Penijõe vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 19.08.2016) Penijõe vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Kati Ong

Kati Ong (sündinud 21. mail 1986 Tartus) on eesti näitleja. 2009. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia näitleja eriala. Töötanud vabakutselise näitlejana ja improteatris Impeerium. 2014. aastast Endla teatri näitleja. 2019. aasta jaanuaris sündis tema ning Austraaliast pärit tsirkuse- ja teatrikunstniku Dan Renwicki peres poeg. "Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia teatrikunsti 7. lend". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. august 2016. Vaadatud 19. augustil 2016. Improteater Impeerium. Kati Ong "Endla Teater. Kati Ong". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. september 2016. Vaadatud 19. augustil 2016. Maarja Savi. Näitleja Kati Ong ajakirjas 9 KUUD | Tegelikult on hea, et see nii juhtus. Muidu jäädki mõtlema, kuni oled 40-aastane ja hakkad viljatusraviga tegelema. Delfi / Pere ja Kodu, 04.03.2019
Pindi kirik

Pindi Jaani kirik on kirik Võru maakonnas Võru vallas Lasval. Eelmise, 17. sajandil rajatud, kuid Põhjasõja ajal hävinud Rõuge abikiriku asemele valmis aastatel 1879–1881 arhitekt Johann Gottfried Mühlhauseni projekti järgi praegune kirik. Kirik pühitseti 22. septembril 1881. Kiriku lääneküljes on massiivne eenduv torn. Kõik kiriku uksed ja aknad on teravkaarsed. Kiriku pikihoone on lameda laudlaega, eraldi kooriruum puudub. Kirikus on uusgooti stiilis altar, kantsel ja oreliväär. Altarimaal on koopia Rudolf von zur Mühleni maalitud Rõuge kiriku altarimaalist. Kirikut kasutab Pindi Jaani kogudus. Eesti evangeeriumi luteriusu kirikud. Toimetanud Bruno Ederma, Asta Jaik. Konstantin Jaik'i kirjastus. Tartu 1939 Eesti kirikud läbi sajandite. Aivo Aia tekst ja fotod. Tammerraamat, 2015
Rõngu valla lipp

Rõngu valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Rõngu valla lipp. Lipp kinnitati 29. novembril 1996. Rõngu valla lipp on ruudukujuline vapilipp. Punasel kangal kollane viieharuline rist tipuga allapoole ning selle peal kollane rõngas, milles risti harude keskel punased sõõrid. Sõõride kohal rõngast väljuvad kollased kolmiklehed. Risti harud tähistavad Tartu, Valga, Otepää, Rannu ning Tõrva teeristi ning osutavad sellega Rõngu geograafilisele asendile. Sõõrid tähistavad valla suuri puuvilja- ja marjaaedu ning sellega ka peamist tootmisharu. Rõngas viitab kaudselt Rõngu nimele ning on valla ühtsuse sümboliks. Värvid sümboliseerivad küpsust ja viljakust. Lipu normaalmõõdud on 105×105 cm. Kande- ja seinalipuvarras on punane, nupp kuldne. Valla lipp heisatakse hoonel, kus töötab volikogu või vallavalitsus, hoonel või kohas, kus toimub volikogu või vallavalitsuse ametlik tseremoonia. Valla lippu võib heisata valla, kogukondlikul, perekondlikul või asutuse tähtpäeval, volikogu või vallavalitsuse esindusruumides. Valla lipp heisatakse hoone peasissekäigu juurde või mujale selleks sobivasse kohta kas lipuvardaga vastavasse hoidjasse või lipumasti. Maapinnalt tõusva lipumasti kõrgus on ligikaudu kuus korda suurem lipu laiusest, seinalipuvarda pikkus on ligikaudu 2,5 korda suurem lipu laiusest. Heisatud vallalipul jääb lipukanga alumine serv maapinnast vähemalt kolme meetri kõrgusele. Valla lipu heiskamisel koos teiste lippudega, paigutatakse lippuderivi poolt vaadatult paremalt äärest kõigepealt Eesti riigilipp siis teise riigi lipp, Eesti maakonna, linna, valla ning siis muu lipp. Lipud paigutatakse maakondade kaupa ning linnade ja valdade kaupa nimede järjekorras eesti tähestiku järgi. Lipud peavad olema heisatud samale kõrgusele, iga lipp eraldi lipuvardasse. Maakonna, linna, valla või muu lipu mõõtmed ei tohi ületada riigilipu mõõtmeid. Ettevõtete, asutuste ja organisatsioonide lipud ei tohi olla äravahetamiseni sarnased Rõngu valla lipuga. Kasutamiskõlbmatuks muutunud valla lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele. Rõngu valla vapp Tartu maakond Rõngu valla sümboolika Rõngu valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Pilkuse vald

Pilkuse vald (saksa keeles Bremenhof) oli vald Tartumaal Otepää kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Pilkuse küla aladel. Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. Valla alal asusid Pilkuse, Vidrike ja Väike-Pilkuse mõis. 1939. aasta vallareformiga moodustati Vana-Otepää, Päidla, Palupera, Pilkuse ja Valgjärve valla aladest Otepää vald (1939) ning Pühajärve, Palupera ja Pilkuse valla aladest moodustati Pühajärve vald (1939). Maa-ameti kaardirakendused Pilkuse vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 19.08.2016) Pilkuse vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Mira Potkonen

Mira Potkonen (neiuna Mira Miettinen; sündinud 17. novembril 1980 Heinävesi vallas) on soome poksija. Ta võitis naiste kuni 60 kg kaalukategoorias pronksmedali nii 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros kui ka 2020. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs. Sama aasta amatööride maailmameistrivõistlustel Astanas sai ta samuti pronksi. Ta on abielus ja kahe lapse ema. Nende pere elab Nokias. Soome naispoksija sai kaela pronksmedali. ERR Sport. 19. august 2016
Päidla vald

Päidla vald (saksa keeles Samhof) oli vald Tartumaal Otepää kihelkonnas. Vallamaja asus Neeruti külas. Vald eksisteeris aastatel 1866–1939[viide?]. Valla alal asusid Päidla ja Neeruti mõis. Maa-ameti kaardirakendused Päidla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 19.08.2016) Päidla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Rasina vald

Rasina vald (saksa keeles Rasin) oli vald Tartumaal Võnnu kihelkonnas. Vallamaja asus Rasina külas. Vald eksisteeris 1866–1939[viide?]. Valla alal asus Rasina ja Kõnnu mõis. Maa-ameti kaardirakendused Rasina vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 19.08.2016) Rasina vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Riguldi vald

Riguldi vald (saksa keeles Rickholtz) ehk Rikholdi vald oli vald Läänemaal Noarootsi kihelkonnas. Vallamaja asus Elbiku külas. Vald eksisteeris 1866–1939. Valla alal asus Riguldi ja Tuuru mõis. Maa-ameti kaardirakendused Riguldi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 19.08.2016) Riguldi vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Rääma vald

Rääma vald (saksa keeles Rawasaar) oli vald Pärnumaal Pärnu kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1920[viide?]. Valla alal asus Rääma mõis. Rääma vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 19.08.2016) Rääma vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Pala valla lipp

Pala valla lipp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Pala valla lipp. Lipp kinnitati 20. mail 1997. Pala valla lipp on ruudukujuline ning koosneb pikkupidi 2/3 osa suurusest rohelisest väljast ja 1/3 osa suurusest sinisest väljast lipu lehvivas otsas. Rohelise välja keskel on kollane kassikakk valgel oksal. Lipu normaalmõõdud on 105x105 cm. Pala vald on idapoolseim vald Peipsi järve kaldal ning ligi pool valla pindalast on suurte veekogude all, seda märgib ka lipul olev sinine värv. Roheline tähistab valla territooriumil paiknevaid suuri metsamassiive ning seda, et siit, Pala ümbrusest saab alguse ka põlduderikas Kagu-Eesti lavamaa. Kassikakk oma uhke välimuse ja väärika olemusega on saanud valla sümboliks. Eestlased on pidanud öökullilisi raamatute ja hariduse võrdkujuks. Kodaveres on olnud üks Eesti vanematest kihelkonnakoolidest, ning Kodavere kirikut on esimest korda mainitud 1342 a. Kollane (kuldne) toon seondub kuldsete viljaväljadega, samuti on õled, vaha ja mesi kuldkollased. Heisatav Pala valla lipp peab vastama riigisekretäri poolt 20. mail 1997 kinnitatud Pala valla lipu kirjeldusele. Pala valla lipu võivad heisata kõik Pala valla kodanikud eramajadel, ettevõtted ja organisatsioonid oma hoonetel vastavasse lipuhoidjasse või maapinnalt tõusvasse lipumasti. Maapinnalt tõusva lipumasti kõrgus peab olema vähemalt kuus korda suurem lipu laiusest, seinalipuvarda pikkus aga ligikaudu kolm korda suurem. Heisatud lippudel peab lipukanga alumine serv jääma maapinnast vähemalt kolme meetri kõrgusele. Pala valla lipp heisatakse riiklikel pühadel ning tähtpäevadel, rahvuspühadel (riigilipu heiskamise päevadel), 30. aprillil (omavalitsusliku staatuse saamise päev) ja valla päevadel, perekondlikel pidupäevadel ning muude sündmuste puhul annab sellekohase korralduse Pala Vallavalitsus. Pala valla lipu heiskamisel leinalipuna kinnitatakse lipu ülemisse otsa 100 millimeetri laiune must lint, mille mõlemad otsad ulatuvad kuni lipukanga alumise servani, või heisatakse lipp poolde lipumasti. Pala vallamaja tornis on Pala valla lipp heisatud ööpäevaringselt. Eri lippude koos heiskamisel on paigutuse järjekord lippude poolt vaadates paremalt äärelt alustades järgmine: Eesti riigilipp, teise riigi lipp, Eesti maakonna, linna, valla või muu lipp. Lipud paigutatakse maakondade kaupa ning linnade ja valdade kaupa nimede järjekorras eesti tähestiku järgi. Lipud peavad olema heisatud samale kõrgusele, iga lipp eraldi lipuvardasse. Maakonna, linna, valla või muu lipu mõõtmed ei tohi ületada riigilipu mõõtmeid. Kasutamiskõlbmatuks muutunud valla lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele. Pala valla vapp Jõgeva maakond Pala valla sümbolid valla kodulehel Pala valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Saaluse vald

Saaluse vald (saksa keeles Salishof) oli vald Võrumaal Rõuge kihelkonnas. Vallamaja asus Vana-Saaluse külas. Vald eksisteeris 1866–1937. Saaluse vald iseseisva omavalitsuse üksusena likvideerimisega alad liideti osadena, Haanja vallaga, Vastseliina vallaga. Valla alal asus Saaluse mõis. Maa-ameti kaardirakendused Saaluse vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 19.08.2016) Siseministri 2. märtsi 1937 otsus Saaluse valla likvideerimise ja Vastseliina ja Haanja valdade piirimuutmise asjas., RT, 1937, 20, 169 Saaluse vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Salajõe-Saunja vald

Salajõe-Saunja vald (saksa keeles Sallajöggi-Saunja) oli vald Läänemaal Lääne-Nigula kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Salajõe-Saunja vald Oru vallaga. Valla alal asus Salajõe ja Saunja mõis. Salajõe-Saunja vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 19.08.2016) Salajõe-Saunja vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Toolamaa vald

Toolamaa vald (saksa keeles Tolama; ka Ruusa vald) oli vald Võrumaal Räpina kihelkonnas. Vallamaja asus Leevaku külas. Vald eksisteeris 1866–1939. Valla alal asus Ruusa mõis. 1939. aasta vallareformiga jagati vald ja Mooste, Koiola ja Toolama valla aladest moodustati Mooste vald, Räpina, Kahkva ja Toolamaa valla aladest moodustati Räpina vald ning Veriora, Kahkva ja Toolamaa valla aladest moodustati Veriora vald. Maa-ameti kaardirakendused Toolamaa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 19.08.2016) 776. Vabariigi Presidendi otsus nr. 88., Riigi Teataja, nr. 87, 14 oktoober 1938 Toolamaa vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Uue-Lõve vald

Uue-Lõve vald (saksa keeles Neu-Löwel) oli vald Saaremaal Valjala kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1891. Valla alal asus Uue-Lõve mõis. Uue-Lõve vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 19.08.2016) Uue-Lõve vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Uugla vald

Uugla vald (saksa keeles Udenküll) oli vald Läänemaal Lääne-Nigula kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1890 ja siis liideti Uugla vald Oru vallaga. Valla alal asus Uugla mõis. Uugla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 19.08.2016) Uugla vald Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Kulautuva

Kulautuva on alev (endine linn) Leedus Kaunase rajoonis, Kulautuva valla halduskeskus. Alev asub Nemunase jõe kaldal, merepinnast 78 meetri kõrgusel. Alevis on keskkool ja raamatukogu, kool tegutseb ka tuberkuloosidispanseri juures. Tegemist on suvitusasulaga, kus tähtsamaks tööandjaks on sealne tuberkuloosidispanser. Alevi nimi tuleneb tõenäoliselt leedukeelsest sõnast kultuvė, mis tähendab tõlkes pesulauda. Alevis elab Leedu akvarellikunstnik Kazys Abromavičius. Asulat on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1364 Marburgi Wigandi kroonikas (Kalanten). Toona asus see leedulaste Paštuva muinasmaakonnas. Varasemad nimekujud on veel Galanten (1370) ja Golanten (1372). Arvatakse ka, et alevi all asuval Nemunase jõe saarel sõlmisid Vytautas ja ristisõdijad aastal 1398 rahulepingu. Aastast 1578 pärineb nimekuju Колотово. XV sajandil rajati Kulautuvasse karjamõis. Aastal 1610 kasutati asula kohta nimekuju Kolotovskis, mis oli kasutusel aastani 1854, mil võeti kasutusele tänapäevane nimekuju, XX sajandi alguses tekkis sinna suvitusasula. Alevi väljaehitamise kavandasid kolonelleitnant Vytautas Augustauskas ja arhitekt Jonas Kova-Kovalskis. Asula tänavad kavandati pärnadest ja robiiniatest alleedena. Aastal 1932 ehitati sinna kirik (algselt oli kabeli staatuses), mis aga aastal 1912 maha põles. 3. augustil 1946 sai Kulautuvast linn. Nõukogude ajal ehitati Kulautuvasse kultuurimaja, sanatoorium „Kregždutė“ ja tuberkuloosidispanser. Samuti peeti seal kaunase rajooni laulupidusid (aastast 2005 rajooni laulu- ja tantsupidusid). Aastail 1993–1996 leiti linna ümbrusest viis aaret. Aastal 2003 muudeti linn aleviks. Kulautuva Tuberkuloosidispanser Luigetiik Kulautuva kirik Kellatorn Kalmistu [1] Kulautuva. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 210 lk. Alev portaalis vietoves.Lt
Saara Nüganen

Saara Nüganen (sündinud 18. juunil 1992) on eesti näitleja. Ta lõpetas 2016. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (27.lend). Aastatel 2016–2020 töötas ta Pärnu teatri Endla näitlejana. Alates 2020. aasta sügisest on ta Tartu teatri Vanemuine näitleja. 2016 Mehis Pihla "Uhkus ja eelarve" (Rebecca ja Laima) 2016 Ray Cooney/John Chapman "Mitte praegu, kallis!" (Sue Lawson) 2016 Lewis Carroll "Alice Imedemaal" (Alice'i täditütar, Unihiir, Ärtu 2) 2017 Arvo Valton "Inimesed akendel" (Maire Look) 2017 Maria Lee Liivak/Mari-Liis Lill "Väljast väiksem kui seest" (Paula) 2017 Martin Algus "Mehed, meri, maa ja naised" (erinevad rollid) 2018 Andrus Kivirähk/A. H. Tammsaare "Elu ja armastus" (Irma Vainu) 2018 Andri Luup "Pulli kirves" (Saara Pärn) 2018 Krzysztof Bizio "Itk" (Anna) 2020 Sławomir Mrożek "Tango" (Ala) 2017 "Rohelised kassid" – kliiniku töötaja 2019 "Talve" – Selma 2023 "Kuulsuse narrid" – Gerda Tema isa on näitleja, teatri- ja filmilavastaja Elmo Nüganen ning ema on näitleja Anne Reemann. Saara Nüganeni elukaaslane on näitleja Ott-Henrik Raidmets. Neil on 2023. aasta veebruaris sündinud poeg. Lavakunstikooli lennud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikool Saara Nüganen: ma ei ole sellega kunagi kekanud, et mu vanemad näitlejad on Menu, 27. september 2023. Vaadatud 14. jaanuaril 2024 Palju õnne! Näitlejatepaar Saara Nüganen ja Ott Raidmets said lapse Kroonika, 1. märts 2023. Vaadatud 14. jaanuaril 2024 Saara Nüganen Endla teatri kodulehel Saara Nüganen Vanemuise teatri kodulehel Saara Nüganen andmekogus IMDb (inglise)
EYS Veljesto liikmete loend

Siin on loetletud üliõpilasseltsi EYS Veljesto liikmeid. Johannes Aavik Juhan Aavik Valmar Adams Rauno Alliksaar Loreida Allpere Robert Allpere (Alber) August Annist Paul Ariste Aleksander Aspel Evald Blumfeldt Vivian Bohl Voldemar Eller Pekka Erelt Voldemar Erm Karlo Funk Õie Haas Roopi Hallimäe Ott Heinapuu Tiit Hennoste Arnold Humal Ivar Ivask Boris Kabur Kaul Kadak Aleksander Kaelas Gustav Kahu Klaarika Kaldjärv Gea Kangilaski Jaak Kangilaski Jaan Kangilaski Ott Kangilaski Bernard Kangro Valdeko Kangro Doris Kareva Albert Kivikas Tõive Kivikas Jaan Kivistik Enn Koemets Jakob Koit Aavo Kokk Hans Kongas Alfred Koort Valter Kraner Janika Kronberg Hasso Krull Oskar Kruus Mart Kuldkepp Rudolf Kulpa Mihkel Kunnus Marin Laak Margo Laasberg Talvi Laev Eerik Laid Eduard Laugaste Marju Lauristin Mart Lepik Otto Liiv Toomas Liivamägi Harry Liivrand Siim Lill Liina Lindström Jüri Lipping Lembe Lokk Leida Loone Nigolas Loone Nikolai Maasing Jaan Malin Ilmari Manninen Iko Maran Timo Maran Aksel Mark Heinrich Mark Marju Mikiver Olev Mikiver Harri Moora Julius Mägiste Eeva Niinivaara Kaja Noodla Rein Nurkse Pent Nurmekund Neeme Näripä Edgar Oissar Indrek Ojam Ants Oras Mart Orav Karl Pajusalu Tiit Palu Priit-Kalev Parts Indrek Peedu Harald Peep Mirjam Peil Carolina Pihelgas Lauri Pilter Aare Pilv Linnar Priimägi Rudolf Põldmäe Silver Rattasepp Kaarina Rein Astrid Reinla Evald Rink Hildegard Rink Karl Ristikivi Maili Roio Evar Saar Karl Saaret August Sang Mari Sarv Johannes Silvet Fanny de Sivers Ene-Reet Soovik Piret Tali Ilmar Talve Heiti Talvik Maia Tammjärv Helmut Tarand Mari Tarand Enn Tarvel Peeter Tarvel Eerik Teder Tõnu Tender Jaak Tomberg Andres Tvauri Urmas Tõnisson Kadri Tüür Ilmar Udam Aino Undla-Põldmäe Debora Vaarandi Voldemar Vaga Berk Vaher Tarmo Vahter Lauri Vaska Vootele Vaska Ann Veismann Eva Velsker Mart Velsker Kerstin Vestel Linda Vilmre Paul Viiding
Maia Tammjärv

Maia Tammjärv (sündinud 20. augustil 1986) on eesti literaat, kirjanduskriitik ja toimetaja. Ta on lõpetanud 2009. aastal Tartu Ülikooli kirjanduse ja kultuuriteaduste erialal, magistrikraad 2012. aastal. 2014. aastal töötas ta Tartu Linnaraamatukogu spetsialistina, 2014.–2015. aastal kirjutas jalgpalliartikleid ajalehele Tartu Postimees. 2016. aasta seisuga töötas ta ajalehe Müürileht kirjandus- ja uudistetoimetajana. Ta on teinud kaastööd ka ajalehtedele Postimees, Eesti Päevaleht ja Sirp, ajakirjadele Vikerkaar, Keel ja Kirjandus ning Looming; ta on kogumiku "Eesti Novell 2018" kaaskoostaja. Maia Tammjärv on feminist, kes kirjutab aeg-ajalt artikleid ka feminismi kohta. Tema ema on bioloog Lee Põllumaa, onu arhitekt Uku Põllumaa ja vanaisa oli arst ning poliitik Rein Põllumaa. Kirjanik Ain Kaalep oli tema emapoolne vanaonu. "Puudulik naine puudulikus ühiskonnas" (arvustus: Elo Viiding. "Teised"). Keel ja Kirjandus 2/2014, 140-143. "Täitmatu tühjuse täitumisest" (arvustus: Mudlum. "Ilus Elviira"). Vikerkaar 12/2015, 113-114 "Kaine september: nädal üks". Müürileht, 7. september 2015. "Tartu Ülikooli magistriõppe lõpetanute nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. detsember 2016. Vaadatud 20. oktoobril 2017. Maia Tammjärv. Maia Tammjärv: igaüks teeb oma feminismi ise Postimees, 10.03.2016. Maia Tammjärve artiklid Eesti artiklite andmebaasis ISE. Vaadatud 18.06.2023.
André Gomes

André Filipe Tavares Gomes (sündinud 30. juulil 1993 Grijós) on Portugali jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Lille. André Gomes alustas oma profikarjääri Benficas 2012. aastal. Ta tuli 2013–14 hooajal klubiga Portugali meistriks ja võitis ka karikavõistlused ning liigakarika. 2013. ja 2014. aastal jäi ta Euroopa Liigas mõlemal korral hõbedale. Gomes mängis Benficas kahe hooaja peale 40 mängu ja lõi kolm väravat. 2014. aasta juulis liitus ta laenulepingu alusel Hispaania meeskonnaga Valencia. Järgmisel hooajal liitus ta klubiga juba püsivalt. 2016–17 hooaja eel siirdus Gomes Hispaania kõrgliiga klubisse Barcelona. Ta tegi oma klubidebüüdi 18. augustil Hispaania superkarika mängus Sevillaga, katalaanid võitsid 3:0. Debüütvärava lõi Gomes 19. märtsil 2017 Valencia vastu. André Gomes lõi 26. aprillil 2017 kaks väravat, kui Barcelona võitis kodus Osasuna meeskonda 7:1. 27. mail 2017 aitas ta Barcelonal alistada Copa del Rey finaalis Alavési 3:1. 2018. aasta augustis suundus ta üheks hooajaks laenule Inglismaa kõrgliigaklubisse Everton. 2019. aasta juunis sõlmis ta klubiga püsiva lepingu. Gomes mängis Portugali noortevõistkondades 37 korda, 6 korda U21 koondises. 2016. aastal tuli ta Portugali jalgpallikoondisega Euroopa meistriks. 2017. aastal jäi ta koondisega Konföderatsioonide karikavõistlustel kolmandaks. Benfica Primeira Liga: 2013–14 Taça de Portugal: 2013–14 Taça da Liga: 2013–14 Barcelona La Liga: 2017–18 Copa del Rey: 2016–17, 2017–18 Hispaania superkarikas: 2016 Portugali jalgpallikoondis Kuldmedalist UEFA Euroopa meistrivõistlused: 2016 UEFA Euroopa Liiga hooaja sümboolne meeskond: 2013–14 "Barcelona alistas suureskoorilises mängus Valencia". Postimees. 20. märts 2017. Vaadatud 27. aprill 2017. "Seitse aastat kuival olnud Mascherano leidis värava lõpuks üles". Postimees. 27. aprill 2017. Vaadatud 27. aprill 2017. "Iniesta ja Messi võitsid Barcelona mängijatena 30. trofee". DELFI. 28. mai 2017. Vaadatud 28. mai 2017. "Agreement with Everton for the loan of André Gomes". FC Barcelona. Vaadatud 14.8.2018 "Everton agree £22m fee with Barcelona for Andre Gomes". Sky Sports. 19.6.2019. Vaadatud 29.6.2019
Triatlon 2016. aasta suveolümpiamängudel

Triatlon 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros toimus 18. ja 20. augustil ning võistlused peeti Fort Copacabanas. Triatlonis võistles 110 sportlast 42 riigist ning välja jagati kaks komplekti medaleid. Finaal: 18. august Osavõtjaid: 55 Olümpiavõitja 2012: Alistair Brownlee, Suurbritannia Ametlikud tulemused Finaal: 20. august Osavõtjaid: 55 Olümpiavõitja 2012: Nicola Spirig, Šveits Ametlikud tulemused "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. august 2016. Vaadatud 20. augustil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)