laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vana-Antsla mõisa kalmistu

Vana-Antsla mõisa kalmistu on kalmistu Urvaste kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vana-Antsla alevikus Antsla vallas Võru maakonnas. Kalmistu rajasid Vana-Antsla mõisa tollased omanikud Löwensternid tõenäoliselt ajavahemikul 19. sajandi algusest kuni Carl Otto von Löwensterni surmani 1833. aastal. Selle kamberhaudadesse on teadaolevalt maetud 4 lahkunut, ülejäänud maetute arvu pole teada. Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 850 meetri kaugusele lääneloodesse. Kalmistu on harvaesinevalt ringikujuline ning seda ümbritses kõrge telliskivimüür, mida kaunistasid poolringikujulised avaused. Praegu on see jäetud maha ja rüüstatud ning piirdemüürist on säilinud madal vall, mille edelaküljel on eristatav väravakoht. Kalmistu keskosas paikneb arvatavasti 19. sajandi alguses telliskividest ehitatud matusekabel. Praegu on sellest säilinud vähesed varemed. 1833 – Carl Otto von Löwenstern (1755–1833) Ketlin Sirge. "Eesti mõisakalmistud". // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013. Lk 79 Agaate Laurson. Ajalooline traditsioon Urvaste kihelkonnast. Kogutud 1927. a. suvel. Ajalooline pärimus Eesti Kultuuriloolise Arhiivi kogudest. Tartu 2007 Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Alo Särg. "Vana-Antsla (Schloß Alt-Anzen)". - Võrumaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2011. Lk 64 ja 67 Ketlin Sirge. "Eesti mõisakalmistud". Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013 Pärandkultuuri objekt: "Kabelimägi" (143:KBM:001) Eesti looduse infosüsteemis Vana-Antsla mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis
1922. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste A-klass

1923. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste A-klass oli Eesti jalgpalli meistrivõistluste 2. hooaeg. Eesti meistriks tuli Tallinna VS Sport. Hooaeg mängiti karikavõistluste formaadis. Eesti kõrgeim tase kandis nime A-klass, teine tase B-klass ning kolmas tase C-klass. A-klassi registreerus peale tiitlikaitsja Tallinna VS Spordi veel Tallinna Jalgpalli Klubi, Tallinna ESS Kalev ja Narva KS Võitleja. Kuna meistrivõistlused olid turniiri formaadis, siis toimus A-klassis vaid 3 mängu, kaks poolfinaali ja poolfinaali võitjad mängisid meistri selgitamiseks finaali. Sport ja TJK mängu algas üllatusega, kui kõigest kolm minutit oli mängitud ja Emmu Põder tegi seisuks 0:1 TJK kasuks. VS Sport'il kulus üle 20 minuti, et mängu tagasi tulla, kuid poolajaks juhtisid tiitlikaitsjad juba 3:1, väravad lõi Vladimir Tell, Arnold Kuulman ja Heinrich Paal. Teisel poolajal domineeris VS Sport täielikult ja Oskar Üpraus (kaks) ja Heinrich Paal lõid veel kolm väravat. Teises poolfinaalis oli Kalev raskustes KS Võitlejaga ning ei suutnud esimene poolaeg väravat lüüa. Kogenud Kalev lõi kaks väravat teisel poolajal ja kvalifitseerusid finaali Tallinna VS Spordi vastu. Finaal mängiti 29. oktoobril ja mängupaigaks oli Sport'i väljak. Kodu meeskond üllatas Kalevit, vahetades rahvuskoondise väravavahi Rudolf Paali vaid 16-aastase Evald Tipneri vastu, kuid algul tundus see olevat vale otsus. Kalevi staarründaja Eduard Ellmann-Eelma lõik kaks väravat viie minuti jooksul (25. ja 29.) ja poolajaks oli seis 0:2. Füüsiliselt tugev ja selgelt paremas vormis olevad Spordi mängijad hoidsid palli teisel poolajal enamus ajast Kalevi poolel, ning sisuliselt surusid 4 palli Lassi seljataha Kalevi väravasuul. Oskar Üpraus lõi kaks väravat ja tuli seega ka parimaks väravakütiks lüües meistrivõistlustel kokku neli väravat. Tallinna VS Sport v Tallinna ESS Kalev Märkus: 1 Kalevi väravalööja on teadmata. 1Viljandi Spordiring võitis algselt 4:3, kuid diskvalifitseeriti hiljem. 1Tallinna Jalgpalli Klubi C pääses otse poolfinaali. Luik, Margus, toim (2009). Estonian Football 100 years / Eesti Jalgpalliliit (31 cm) (inglise). Tallinn: ML Agency. Lk 600. ISBN 978-9949-18-257-2. {{cite book}}: |format= nõuab parameetrit |url= (juhend)
Ford Transit

Ford Transit on Fordi kaubik, mida on toodetud 4 põlvkonda. Transit on olnud Euroopas 40 aastat järjest suurima läbimüügiga kaubik. 1965. aastal esitletud Transit oli esimene Fordi Suurbritannia (Ford of Britain) ja Lääne-Saksamaa (Ford Deutschland) kontsernide ühisprojekt nende ühinemisel Ford of Europe kontserniks 1967. aastal. Transit vahetas Briti Fordidest välja Ford Thames 400E ning Saksa Fordidest Ford Taunus Transiti. 1. põlvkond (Mark I) Mark I (Mark II) 1. põlvkonna Londoni mikrobuss ehk väikebuss 1. põlvkond mudeliuuendus (Mark II) 1. põlvkond mudeliuuendus (Mark II) 2. põlvkonna esitlus toimus 1986. aasta jaanuaris. Esimene mudeliuuendus tehti Transitile 1992. aastal, mis oli üsna pinnapealne. Teine mudeliuuendus tehti 1995. aastal, mille käigus täiendati mootorivalikut ning Transit sai uue armatuurlaua. 2. põlvkond (Mk3) 2. põlvkond mudeliuuendus (Mk4) 2. põlvkond, 2. mudeliuuendus (Mk5) Esmakordselt oli Transit saadaval nii esi- kui ka tagarattaveoga. Kolmas põlvkond sai mudeliuuenduse 2006. aasta augustis. 3. põlvkond (Mk6) 3. põlvkonna tuletõrjeauto (Mk6) 3. põlvkond mudeliuuendus matkaauto (Mk7) 3. põlvkond mudeliuuendus tuletõrjeauto (Mk7) 4. põlvkond avalikustati 2013. aasta jaanuarikuus Põhja-Ameerika autonäitusel. Seda põlvkonda müüakse nüüd esmakordselt ka USAs, kus see vahetas välja alates 1961. aastast toodetud Ford E-seeria kaubiku ja väikebussi ning Põhja-Ameerika turul müüdavad Transitid on ainult taga- ja nelikveolised. 4. põlvkond taksobuss The Ford Transit Story Ford Transit review from a professional car mechanic
1923. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste A-klass

1923. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste A-klass oli Eesti jalgpalli meistrivõistluste 3. hooaeg. Eesti meistriks tuli Tallinna ESS Kalev. Hooaeg mängiti karikasüsteemis. Eesti kõrgeim tase oli A-klass, teine tase B-klass ja kolmas tase C-klass. Eesti Jalgpalli Liidu korraldusega tõsteti Tartu ASK ja Türi SR kui maakondade meistrid A-klassi. Määratud tähtajaks, 20. augustiks, polnud Türi SR end meistrivõistlusteks registreerinud. Loositi kokku järgmised paarid: Tallinna Jalgpalli Klubi – Narva KS Võitleja, Tallinna ESS Kalev – Tallinna VS Sport, Tartu ASK pidi mängima teise paari võitjaga, et selgitada finalist. Esimesena pidid mängima TJK ja Võitleja, kuid EJL-iga tekkinud erimeelsuste tõttu loobus TJK meistrivõistluste osavõtust ning Narva KS Võitleja oleks finaalis mänginud. Siiski peagi pärast TJK loobumist otsustas ka Narva Võitleja loobuda, kuna meeskond ei olnud koos. Seega toimus A-klassi meistrivõistlustel vaid kaks mängu. ESS Kalev ja VS Sport mängisid omavahel poolfinaali ning otse finaali pääses Tartu ASK. 9. septembril vilistas Soome kohtunik Gunnar Sund poolfinaalmängu alanuks üle 5000 pealtvaataja ees Kalevi spordiplatsil. 11. minutil viis Ernst Joll Kalevi juhtima löögiga karistusala piirilt, mis jäi ka mängu ainsaks väravaks ja ESS Kalev pääses finaali, kus mängiti Tartu ASK-ga. Finaal, mis toimus kaks nädalat hiljem, oli väga ühepoolne. Kalev läks juba esimesel poolajal juhtima 4:0 ning mängu lõpuks oli seis 6:0. Kalev krooniti esimest korda Eesti meistriks. 1Pärast kahetunnilist mängu oli seis endiselt 1:1, ning mäng lõpetati pimeduse tõttu, koduskohtumine toimus järgmisel reedel, 31. augustil, mille võitis Tartu NS. (tulemus teadmata) 2Kalev mängis peaaegu terve mängu kümnekesi, kuna kesktormaja Anier oli vigastada saanud. Pärast Kalev C ja Sport C mängu esitas Sport jalgpalliliidule protesti, kus palus mängu tulemuse tühistada, ning Kalevi eemaldamist, kuna Kalevi meeskonna keskpoolkaitsja Bolbatov olevat Venemaa kodakondsusega ega tohiks meistrivõistlustest osa võtta. EJL leidis protesti põhjendatud olevat ja otsustas Kalevi meeskonna võistlustelt eemaldada, ühtlasi leidis aga, et ka nii Tallinna VS Sport C kui ka Tallinna Jalgpalli Klubi C ja Nõmme SS Kalju B olid oma meeskonna kokkuseadmisel talitanud määrustevastaselt, ning tühistas kõik nendevaheliste mängude tulemused. Päewaleht nr.246, 16. september 1923. Luik, Margus, toim (2009). Estonian Football 100 years / Eesti Jalgpalliliit (31 cm) (inglise). Tallinn: ML Agency. Lk 600. ISBN 978-9949-18-257-2. {{cite book}}: |format= nõuab parameetrit |url= (juhend) Allikas: Eesti Spordileht nr. 14/15 (1923) Allikas: Eesti Spordileht nr. 14/15 (1923) Allikas: Päewaleht nr.229, 30. august 1923
1924. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste 1. klass

1924. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste 1. klass oli Eesti jalgpalli meistrivõistluste kõrgeima taseme 4. hooaeg. Eesti meistriks tuli Tallinna VS Sport. Esimest korda mängiti "kaks-miinus" karikasüsteemil, mis tähendab seda, et meeskond kes saab kaks kaotust langeb välja. Klasside nimed muudeti tähtede asemel numbriteks. Eesti kõrgeim tase kandis nime 1. klass (endine A-klass), teine tase 2. klass (endine B-klass), kolmas tase 3. klass (endine C-klass) ning esimest korda ka neljas tase 4. klass. VS Sport mängis 10-kesi, kuna Klaos oli haigestunud. Mõlemal poolajal lõi Sport 3 väravat, kokku Üpraus 5 ja Tell 1. Võitleja ei ilmunud kohale, EJL määras mängu uueks toimumisajaks 21. september. ‡ESS Kalevi mängijad lahkusid platsilt pärast 65. minuti penaltit, võit Spordile. Tallinna Jalgpalli Klubi sai loobumisvõidu. Narva Võitlejale on kahe kaotusega tsüklist eemaldatud. TJK jaoks oli tegu teise kaotusega, ning langesid tsüklist välja. Järelejäänud klubid Sport ja Kalev mängivad edasi kahe kaotuseni. ‡Kuna mäng peeti järjena eelnevale 1:1 viigile, siis ei tohtinud meeskonnad mängijaid vahetada ja seega pidi Sport mängima 10 mängijaga, kuna Vladimir Tell oli haigusega eemal. 2. klass 3. klass 4. klass
1925. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste 1. klass

1925. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste 1. klass oli Eesti jalgpalli meistrivõistluste 5. hooaeg. Eesti meistriks tuli Tallinna VS Sport. Hooaeg mängiti kahe miinuse karikasüsteemil, mis tähendeb, et meeskond kes saab kaks kaotust langeb meistrivõistlustelt välja. Eesti kõrgeim tase kandis nime 1. klass ja teine tase Ringkonnaklass. Eesti Jalgpalli Liit otsustas 1. klassi laiendada ja seeläbi tegid "kõrgliiga" (ametlikult ei olnud tegu liigaga, kuna mängiti karikasüsteemil) debüüdi Nõmme SS Kalju, Pärnu SS Tervis ja Tallinna SK Kalevipoeg. Mäng katkestati pimeduse tõttu, hoolimata sellest, et VS Sport oli võtnud 1:0 eduseisu lisaajal ja mäng kuulutati kordamisele. 4 väravat - Aleksander Gerassimov-Kalvet (Tallinna VS Sport) - Ervin Fischer (Tallinna VS Sport) Luik, Margus, toim (2009). Estonian Football 100 years / Eesti Jalgpalliliit (31 cm) (inglise). Tallinn: ML Agency. Lk 16. ISBN 978-9949-18-257-2. {{cite book}}: |format= nõuab parameetrit |url= (juhend); |pages= ja |page= dubleerivad üksteist (juhend)
1926. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste 1. klass

1926. aasta Eesti jalgpalli meistrivõistluste 1. klass oli Eesti jalgpalli meistrivõistluste 6. hooaeg. Eesti meistriks tuli Tallinna Jalgpalli Klubi. Hooaeg mängiti karikasüsteemil. Eesti kõrgeim tase kandis nime 1. klass, teine tase Ringkonnaklass SS Kalju mängija Mikker saadeti väljakult minema. SS Tervis loobus, mängu võit määrati VS Sport-ile. Eduard Ellman-Eelma (Tallinna Jalgpalli Klubi) - 6 väravat Arnold Pihlak (Tallinna Jalgpalli Klubi) - 6 väravat 1Tartu ASK loobus. Ringkonnaklassi võitja Tallinna SR Võitleja sai õiguse osaleda 1926. aasta 1. klassis.
Aul

Aul (Clangula hyemalis) on partlaste sugukonda kuuluv linnuliik. Aul on auli perekonna ainus liik. Liigi esmakirjeldaja oli Karl von Linné (1758). Aul pesitseb tundravöötmes, Põhja-Jäämere ning suurte järvede kaldal Põhja-Euroopas, Põhja-Aasias, Alaskal ja Kanadas. Talvituma lendab lõuna poole – Põhja-Ameerika ida- ja läänerannikule, Suure järvistu äärde ning Euroopa ja Aasia rannaaladele. Tähtsaim talvitusala on Läänemere rannik (umbes 4,5 miljonit lindu), Euroopas on neid palju talvitumas ka Briti saartel. Talvitumise ajal moodustavad aulid suuri parvi. Eestis on aul Lääne-Eesti rannikul ja saartel talvituv lind. Aulide koguarvu hinnatakse 7,2–7,8 miljonile. Aulide talvist arvukust Eestis hinnatakse 100 000–500 000 isendile. Auli arvukus on vähenenud seoses naftareostusega. 2006. aasta jaanuaris toimunud Lääne-Eesti naftareostuse ohvriks langesid põhiliselt aulid. Eestis langeb aulide kevadränne põhiliselt maikuu keskele. Aul on väiksemat sorti sukelpart. Sulestiku värvus sõltub linnu soost (sooline dimorfism) ja aastaajast. Täiskasvanud auli kõhualune on valge. Emane lind on pruunika sulestikuga. Talvel on emaslinnu pea ja kael valged, peas on tume kroon; suvel on pea tume. Isasel on talvel musta-valgekirju sulestik pikkade kitsaste sabasulgedega. Pea on enamasti valge, põsel on tume laik, rind on tume, keha suuremalt jaolt valge. Suvel on isaslinnu pea, kael ja selg tumedad ning põsel on valge laik. Isaslinnul on pikk terav saba, emaslinnul suhteliselt lühike terav saba. Nokk on suhteliselt lühike. Isaslinnu nokk on tume, otsast heledam. Aul on 38–60 cm pikk ja kaalub 500...1100 g (tavaliselt 600...700 g). Tiibade siruulatus on 75 cm. Isaslinnud on suuremad. Toitumiseks aulid sukelduvad ja ujuvad vee all. Tavaliselt toituvad nad pinna lähedal, kuid võivad sukelduda kuni 60 m sügavusele. Nad söövad peamiselt limuseid, vähilaadseid ja mõningaid väikesi kalu. Isaslinnud on häälekad. Nende kutsehüüd meenutab joodeldamist ning kostab nagu "au, au, aul, au". Aul ehitab pesa kaldale varjatud kohta. Pesamaterjalina kasutab ta taimset materjali, vooderdusena udusulgi. Kurnas on 5...12 (tavaliselt 6...10) muna. Munad on rohekad või kreemikad. Muna mõõtmed on 54×38 mm, mass umbes 43 g. Haub ainult emaslind. Haudeaeg on 23–24, teistel andmetel 24...29 päeva. Pojad on pärast koorumist kohe suutelised ise liikuma ja toituma. Aulil on aastas üks kurn. Aulid elavad veekogude kaldal. Lõuna pool eelistavad nad mägijärvi ja -jõgesid. Aul on väheohustatud. Mõnes riigis, näiteks Bulgaarias, on aul looduskaitse all. "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. Aul andmebaasis eElurikkus Aul YouTube'is Sissekanne saidil Eesti selgroogsed
Tihemetsa mõisa kalmistu

Tihemetsa mõisa kalmistu on kalmistu Saarde kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tihemetsa alevikus Saarde vallas Pärnu maakonnas. Kalmistu rajasid arvatavasti millalgi 19. sajandil Tihemetsa mõisa tollased omanikud Strykid. Kalmistule maetute üldarv pole teada. Kalmistu jääb kunagisest mõisa südamest linnulennult umbes 900 meetri kaugusele lõunaedelasse. See on praegu jäetud maha ja rüüstatud, kuid säilinud on mõned hauatähise osad ning mõlema värava postid. Valdo Praust. "Mõisakalmistud". - Pärnumaa mõisad. Tänapäev. Tallinn 2009. Lk 68 Valdo Praust. "Voltveti mõis (Tignitz)". - Pärnumaa mõisad. Tänapäev. Tallinn 2009. Lk 235 Alo Särg. "Voltveti (Tignitz)". - Pärnumaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2011. Lk 116-117 Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Tihemetsa mõisa kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Tihemetsa mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
Kuri kalmistu

Kuri kalmistu on kalmistu Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kuri külas. Kuri kalmistu rajamine jääb samasse perioodi kui Kuri õigeusu koguduse asutamine 1885. aastal ning Kuri kiriku ehitamine vahemik 1888–1891. Kalmistu jääb Kuri õigeusu kirikust 200 m kaugusele Hellamaa suunas. Kalmistu pindala on 0,97 ha. Kalmistu on piiratud suures osas puitlippaiaga (1,4–1,8 m) ning osaliselt kõrval asuvatel kruntidel paiknevate kuuride tagaseinte või nende vahelise plankaiaga. Kalmistul on kaks väravat. Peavärava moodustavad paepostid (0,6x0,6) avaga 2,2 m, mille vahel on sepisvõred. Kalmistu tagumisel küljel on puitpostidel jalgvärav (1,2 m). Muud ehitised ja rajatised peale kuuri kalmistul puuduvad. Kalmistul on uhke pühitsusrist otse kaseallee lõpus. Kalmistul on umbes 1200 kalmu. Vanemad kui 1945. aasta (II maailmasõja lõpp) hauatähised ja piirded: metallhauatähiseid 204, sealhulgas sepisriste 79 ja kivist hauatähiseid 37. Kalmistule on maetud üks Saksa okupatsiooni ajal (1917–1918) hukkunud kütiüksuse reamees Berthold Brauer. Säilinud on kaks plekkpärga. Kuri kalmistu on kasutusel ka tänapäeval. Kuri kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 22.09.2014) Kuri kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
2014. aasta Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlused

Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses 2014 peeti Usbekistanis Taškentis.
Vedu maa-alune kalmistu

Vedu maa-alune kalmistu on Tartu maakonnas Tartu vallas Vedu külas asuv muistne kalmistu. Kalmistut kasutati 11.–17. sajandini. Kalmistu lähedal asub ohvripärn (Vedu Riibaku pärn). Vedu maa-alune kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Vedu maa-alune kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Mohni tuletornivahtide kalmistu

Mohni tuletornivahtide kalmistu on Harju maakonnas Mohni saarel asuv kalmistu. Kalmistu lähedal asub Mohni tuletorn. Mohni tuletornivahtide kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Pühalepa kalmistu

Pühalepa kalmistu on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas asuv kalmistu. Pühalepa kalmistu asub Pühalepa külas Pühalepa kirikust umbes 1 km kaugusel. Kalmistu pindala 1,22 ha. Kalmistu rajati 19. sajanadi lõpus seoses Kummistu kalmistu ruumi puudusega. Rahvajuttude põhjal olevat Suuremõisa krahv pakkunud kogukonnale paremaid paiku, kui kalmistu praegune asukoht, kuid talumehed arvasid, et kiriku (Pühalepa kirik) suhtelises läheduses väljavalitud plats oma pinnase ja kivisuse tõttu on kasutu ja seega nende kallite surnute jaoks kõige kohasem. Kalmistu on ümbritsetud pinnasega toetatud kiviaiaga, mille püstitamiseks tõid kohalikud talupojad kolm koormat põllukive pere kohta. Kalmistu piirav kraav kaevati ühiskondlikus korras. Peavärava postidena on kasutatud piklikke graniitrahne, ava on suletav sepisvõrega. Kalmistul paikneb tööriistakuur ning tammepuust mälestusrist, mille taastas Kaljo Daum. Muinsuskaitse 2007. aasta inventuuri andmetel pärineb vanim daatumiga seostatav haud aastast 1903 (Artur Piht, surnud 13.11.1903, haud K IX 828). 2007. aasta seisuga on kalmistul peetud 1113 matust, säilinud on 947 hauatähisega kalmu. Kalmistu on praeguseni kasutuses. Pühalepa kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
SS-21 Skarabeus

SS-21 Skarabeus (ka OTR-21 Totška, 9K79 Totška) on Nõukogude Liidus valmistatud taktikaline maa-maa tüüpi ballistiline lühimaarakett. GRAU koodnimetus 9K79, NATO koodnimetus SS-21. Relva väljatöötamist alustati vastavalt NLKP KK ja NSVL Ministrite Nõukogu 1968. aasta 4. märtsi määrusele nr 148-56. OTR-21 on mobiilne raketi laskeseadmesüsteem. Kandursõiduk arendab maanteel kiirust kuni 60 km/h ja vees kuni 8 km/h. Süsteemi väljaarendamist alustati 1968. aastal. Loodud on kolm modifikatsiooni. Skarabeus A võeti Nõukogude armees kasutustele 1975. aastal. Raketile saab paigaldada kolme liiki lõhkepäid: 485 kg tavalise suurejõulise lõhkeainega lõhkepea kildlõhkepea (surmav raadius üle 200 m) tuumalõhkepea Vähim laskekaugus 15 km, suurim laskekaugus 70 km; võimalik kõrvalekalle sihtmärgist umbes 150 m. Täiustatud Skarabeus B (Totška-U) GRAU indeks 9K79-1, võeti kasutusele 1989. aastal. Parem raketikütus suurendas laskekaugust 120 kilomeetrini. Võimalik kõrvalekalle sihtmärgist 95 m. Skarabeus C töötati välja 1990. aastatel. Laskekaugus suurenes 185 kilomeetrini, võimalik kõrvalekalle sihtmärgist vähenes vähem kui 70 meetrile. Venemaa kasutas relva Teises Tšetšeenia sõjas. 2008. aasta Lõuna-Osseetia sõjas, vahemikus 8.–11. august, tulistasid VF relvajõud välja vähemalt 15 Totška raketti. Väidetavalt on relva kasutatud ka 2014. aasta Donbassi sõjas. 2022. aasta Vene-Ukraina sõjas tulistati 8. aprilli ennelõunal 2 Totška-U raketti Vene vägede poolt Kramatorski raudteejaama pihta. Sinna olid kogunenud sõja eest põgenevad tsiviilisikud (kuni 4000 inimest). Rakett tappis 50 isikut, nende hulgas 5 last, üle saja sai haavata.  Armeenia Vähemalt 8 raketiheitjat Totška-U  Aserbaidžaan 3 raketiheitjat Totška-U koos 4 raketiga  Valgevene 36  Bulgaaria 18  Kasahstan Teadmata arv  Venemaa 220 raketiheitjat. Raketisüsteeme on moderniseeritud alates 2004. aastast (automatiseeritud juhtimissüsteemide väljavahetus)  Ukraina 90  Süüria Teadmata arv  Jeemen 10  Põhja-Korea Teadmata arv KN-02 variandi raketiheitjaid Nimetus vastavalt 1987. aastal NSV Liidu ja USA vahel sõlmitud Kokkuleppele kesk- ja lühimaa rakettide likvideerimise kohta. OTR – 'operatiiv-taktikaline raketikompleks' (оперативно-тактический ракетный комплекс) Vene keeles точка 'punkt', valmistaja poolt antud nimetus. "It Was No Spontaneous, But Planned War". Novaya Gazeta. Originaali arhiivikoopia seisuga 30. september 2008. Vaadatud 23. septembril 2014. Fulghum, David A.; Douglas Barrie, Robert Wall and Andy Nativi (15. august 2008). "Georgian Military Folds Under Russian Attack". Aviation Week. Originaali arhiivikoopia seisuga 21.05.2011. Vaadatud 9.11.2008. Belarus Army Equipment Milev, Momchil (11. aprill 2014). "Da izkovem ot plugovete mechove". Economedia. Lk 2. Vaadatud 9. august 2014. http://warfare.be/db/catid/363/linkid/1704/title/ss-21-scarab-/-otr-21-tochka-u/ http://www.militaryparitet.com/ttp/data/ic_ttp/173/ The Military Balance 2010. — P. 223. Ground Forces Equipment - Ukraine Tochka-U Video SS-21 Scarab (9K79 Tochka) OTR Tochka MissileThreat.com SS-21 Jane's Defence news on North Korean SS-21 test, April 2006
Adramaa

Adramaa oli maakasutus-, maksustus- ja pindalaühik Eestis. Adramaa nime on kandnud Eesti alal sajandite jooksul veerandsada erinevat maakasutus- ja maksustusühikut. Varaseimad andmed Eesti ala asustusüksuste adramaade kohta pärinevad 13. sajandi esimesest poolest Taani hindamisraamatust. Mida sel ajal adramaa all täpselt mõeldi, pole aga selge. On arvatud, et adramaa märgib talu, mille põldu hariti ühe adrarakendiga. On välja pakutud nii seda, et see vastas ühele normaaltalule, kui ka seda, et see oli maksustamisühikuks, mis võis, aga ei pruukinud tähistada üht majapidamist. Samamoodi pole kindlalt teada, kas tegu oli ainult maakasutusmaksu ühikuga või hinnati sellega näiteks ka merendusest ja kaubandusest saadud sissetulekuid. 13. sajandi teisel poolel hakati adramaa all mõistma pinnamõõtühikut: adramaa suurust hinnati külvatud vilja pinna järgi. Alates 15. sajandist on kasutatud ka ruutmõõdus adramaad ehk ruutadramaad. Alates 16. sajandist kasutati kokkulepitud adramaid järgmiselt: põline taluadramaa – 24–36 Riia vakamaad ehk 8–12 hektarit põllumaad; suuradramaa – 72–90 Riia vakamaad; mõõtühikuna kasutati Lääne-Eestis; Poola ehk Plettenbergi adramaa – 120 vakamaad, mõõtühikuna kasutati peamiselt Lõuna-Eestis; Saksa adramaa – 60 vakamaad.  Pikemalt artiklis Adramaarevisjon Liivimaa kubermangus oli esimene adramaarevisjon 1586. ja Eestimaa kubermangus 1582. aastal. Liivimaa kubermangus kasutati 1688. aastal revisjoniadramaa mõõtühikuna põllumaa suurust, mis andis 60 speetsietaalrit puhastulu. Alates 1872. aastast mõeldi adramaa all sellist maakasutust, mille pealt tuli aastas maksta 300 rubla renti. Aastal 1901 asendati ka Liivimaal adramaa taalriarvestus puhaskasurublaarvestusega. armuadramaa vakamaa Eesti nõukogude entsüklopeedia, 1. köide. Tallinn, 1985. Lk 48 Adramaarevisjonid, Rahvusarhiiv Valter Lang (1996). Muistne Rävala. Muistised, kronoloogia ja maaviljelusliku asustuse kujunemine Loode-Eestis, eriti Pirita jõe alamjooksu piirkonnas, II. Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 360 Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 10–11. Enn Tarvel. Adramaad XIII sajandil, Eesti NSV Teaduste Akadeemia toimetised XV köide. Ühiskonnateaduste seeria 1966 nr 1 Enn Tarvel. Adramaa: Eesti talurahva maakasutuse ja maksustuse alused 13.–19. sajandil. Tallinn: Eesti Raamat, 1972
Väärtpaberiinspektsioon

Väärtpaberiinspektsioon (lühend VPI) oli Rahandusministeeriumi alluvuses tegutsenud üksus (inspektsioon). Aastal 2002 ühendati VPI Finantsinspektsiooniga. VPI eelkäija oli 1. jaanuaril 1994. aastal loodud Väärtpaberiamet, mis 1996. aastal korraldati ümber Väärtpaberiinspektsiooniks. Ühtse finantsjärelevalve loomise ajalugu (vaadatud 23.09.2014) VPIst Finantsinspektsiooni kodulehel