laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Modica krahvide linnus

Modica krahvide linnus (Castello dei Conti di Modica) on linnus Sitsiilias Alcamos. Linnus on rombikujuline. Tal on neli torni: nurkades on kaks ruudukujulise põhiplaaniga torni ja kaks ringikujulise põhiplaaniga torni on müüridega ühendatud. Eri tornides asusid vangide piinamisruum, tunnimeeste valvekohad ja vahtkonnaülemate ruumid. Põhjafassaadil on säilinud kaks algset ühe kaarega akent ja siseõues kahe kaarega ning kolme kaarega aken. Linnuse paraadtrepp on tehtud Monte Bonifato koobastest pärinevast punasest marmorist. Linnuse laskis rajada Peralta suguvõsa ning selle ehitamise viisid lõpule lääniisandad Enrico Chiaramonte ja Federico Chiaramonte tõenäoliselt 1340ndatel. Ta oli 1410–1812 Modica krahvide omanduses. Hiljem oli ta kasutusel vanglana. Aastal 1535 peatus linnuses keiser Karl V. Linnus on vastu pidanud mitmele rünnakule, sealhulgas piraatide poolt. Linnust on hiljuti restaureeritud. Sissekanne Alcamo valla saidil
Koomika

Koomika (kr kromos 'lõbus, lärmitsev salk'), naljakus, lustlikkus. Koomika sünnib mingi vastuolu ja kokkusobimatuse pinnal, temas on alati peidus mingi üllatus. Me naerame, kui tegelikult toimub midagi vastupidist meie ootustele (peidetud ootuse efekt), näiteks lootsime kohtuda aukartustäratava vaimuhiiglasega, kuid selle asemel näeme kentsakat ja hajameelset, kokutavat veidrikku, keda ühtepuhku tabavad äpardused. nali huumor
Balti aadel

Balti aadel (ka: baltisaksa aadel) oli ühisnimetus Kuramaa hertsogiriigi, Liivimaa ja Eestimaa peamiselt baltisakslastest aadlike kohta[viide?]. Eestimaa rüütelkond Liivimaa rüütelkond Kuramaa rüütelkond Baltisakslased aadlisuguvõsad
Alcamo vapp

Alcamo vapp on Itaalia Sitsiilia maakonna Trapani provintsi Alcamo valla vapp. Vapil on hõbedane taust. Must väljasirutatud tiibadega kuldse krooniga kotkas seisab kuldsel mäel, mille kummalgi küljel on kuldne mägi, millel kasvab kuldne tamm. Sissekanne saidil araldicacicivica.it
Calatubo linnus

Calatubo linnus (itaalia Castello di Calatubo, ladina catrum Calathatubi, araabia Qal'at 'awbi või Kalata et tuf 'tufimaa') on varemetes linnus Itaalias Sitsiilia maakonnas Trapani provintsis Alcamo vallas kaljusel künkal mõne kilomeetri kaugusel Alcamost. Sellest möödub lähedalt maantee A29 (Palermo – Mazara del Vallo). See on punasest lubjakivist kompleks, mille mõõtmed on umbes 150 × 35 m. Selle koosseisus on residents, kabel ja laod. Linnuse juures on surnuaia jäänused. Linnus rajati 9.–10. sajandil. Pole selge, kas see rajati Bütsantsi või araabia võimu ajal. Sellest on teateid aastast 1093, kui Sitsiilia krahv Roger I määras kindlaks Mazara piiskopkonna piirid. Aastal 1340 andis Sitsiilia kuningas Pietro II linnuse Caltabellotta krahvile Raimondo Peraltale. Alcamo vald ostis 2007. aastal linnuse 60 000 euro eest Papè di Valdina perekonnalt. Sissekanne Alcamo valla saidil
Ventimiglia (suguvõsa)

Ventimiglia on Liguuriast pärinev tõenäoliselt frangi päritolu Sitsiilia aadlisuguvõsa, mis oli Sitsiilia ja ka teiste piirkondade kultuuri-, poliitilises ja majandusajaloos 13.–19. sajandil väga vägev ja mõjukas. 14. sajandi teisel poolel, Sitsiilia kuningriigi nelja vikaari perioodil, oli neil suur sõltumatu valdus, mida tunnustas teiste seas Kirikuriik. Ventimigliade linnus Alcamos
Kõrgõzstani lipp

Kõrgõzstani lipp on Kõrgõzstani Vabariigi ametlik lipp. Riigi- ja rahvuslippu kasutati esmakordselt 3. märtsil 1992. See juhtus Helsingis Euroopa julgeoleku- ja koostöönõupidamise (OSCE) järelkonverentsil, millel Kõrgõzstan võeti NSV Liidu järglasena OSCE liikmeks. Kõrgõzstani plagu on punane. Algselt tähendab sõna 'kirgis' punast ja ka pärimuse järgi oli rahvuskangelasel Manasil, kes ühendas nelikümmend kirgiisi hõimu, punane lipp. Lipu keskel olev sümbol kujutab karjuse telgi (jurta) punutud lage, mille kaudu pääseb telki valgus ja väljub suits. See viitab kirgiisi karjakasvatajate igivanale eluviisile, aja ja ruumi ühtsusele, elu allikale ja kodule. Stiliseeritud jurta on lipul kujutatud päikesena, millel on nelikümmend kiirt, mis tähistavad neljakümmet hõimu. Päike on valguse ja igavese elu sümbol. Presidendi lipp on punane plagu, mis on ääristatud neljast küljest kollase kitsa ribaga. Punase välja keskel on kuldse ja valgega kujundatud Kõrgõzstani vapp, vapi ümber on kollaste äärtega punane sõõr, millel on kiri "КЫРГЫЗ РЕСПУБЛИКАСЫНЫН ПРЕЗИДЕНТИ". Lipu proportsioonid on 3:5. Aastatel 1937–1991 eksisteeris praeguse Kõrgõzstani territooriumil Kirgiisi NSV ning kasutusel oli Kirgiisi NSV lipp. Aastatel 1991–1992 kasutas Kõrgõzstani Vabariik Kirgiisi NSV lippu ilma sirbi ja vasara ning viisnurgata. Kõrgõzstani vapp Kirgiisi NSV lipp Kõrgõzstani lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Ventimiglia

Ventimiglia (itaalia keeles Ventimiglia, liguuria keeles Vintimiggia, Ventimiglia murdes Ventemjia, prantsuse keeles Vintimille) on asula (linn) Itaalias Liguuria maakonnas Imperia provintsis, Ventimiglia valla keskus. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it
Batrahholoogia

Batrahholoogia on zooloogia üks allharudest, mille uurimisobjektideks on kahepaiksed (Amphibia). Herpetoloogia Ofioloogia Eduard Vääri, Richard Kleis, Johannes Silvet, Võõrsõnade leksikon, Seitsmes, parandatud ja täiendatud trükk, Valgus, lk 118, 2006, ISBN 9985 68 181 9
Ofioloogia

Ofioloogia (ophiology) on zooloogia üks allharudest, mille uurimisobjektideks on maod (Ophidia). Batrahholoogia Herpetoloogia Edward Nicholson, Indian Snakes, An elementary Treatise on ophiology with a descriptive catalogue of the snakes found in India and the adjoining countries, 2nd ed, Higginbotham and Co., 1874, Veebiversioon (vaadatud 14.10.2013) (inglise keeles)
Tallinna FC Pokkeriprod

Tallinna FC Pokkeriprod oli Eesti jalgpalliklubi, mis tegutses aastatel 2010–2014.
Kolmnurga afäär

"Kolmnurga afäär" on Eesti 2012. aasta lühianimafilm, mille lavastas Andres Tenusaar. Film on mitmel animafilmifestivalil ära märgitud. Kolmnurga afäär andmekogus IMDb (inglise)
Raven OÜ

Raven OÜ on Arukülas asuv vee- ja kanalisatsiooniteenust osutav ettevõte. Raven OÜ on moodustatud 5. novembril 1992 munitsipaalettevõttena Raven, mis kujundati 31. oktoobril 1997 ümber Raven OÜ-ks. Ettevõte osutab Aruküla ja Raasiku alevikus ning Perila, Peningi ja Härma külas vee- ja kanalisatsiooniteenust. Raven OÜ tegeleb Aruküla alevikus soojuse tootmise ja jaotamisega, teeb heakorratöid ja sanitaartehnilisi remonditöid. Raven OÜ põhikirja (mis on kinnitatud 9. septembril 1997) kohaselt on osaühingu ainuomanik Raasiku vallavalitsus. Raven OÜ koduleht
Saare mõis (Noarootsi)

Saare mõis oli rüütlimõis Noarootsi kihelkonnas. Praegu asub see Lääne-Nigula vallas Lääne maakonnas Saare külas. Mõis rajati aastal 1662. See jõudis kuuluda mitmele suguvõsale, enne kui pärast Põhjasõda aastal 1773 selle ostis Friedrich Adolf von Rosen, seejärel anti mõisa edasi isalt pojale kuue põlvkonna jooksul. 1919. aasta maareformiga eraldati mõisast 9 uut asunikukohta. Mõisa keskosa haris Friedrich von Rosen koos oma abikaasa Hedwigiga (sünd. Normann) kuni ümberasumiseni 1939. aastal. Praegune Saare mõisa kompleks taastati aastatel 1995–2001. Taastatud on 18. sajandi hobusetalli varemed esialgses stiilis, kus nüüd asub Lyckholmi muuseum. Mõisa peahoone varemed, park, tõllakuur, tall ja kaev on ehitismälestistena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse. Eesti kohanimede leksikon Maa-ameti kaardiserver Saare mõisa ja küla ajalugu  Saare mõis (Noarootsi) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Traagika

Traagika (kreeka keeles tragike technē 'tragöödiakunst') on vapustav, kannatuslik, kurb; esteetika, kirjandusteaduse, filosoofia uurimisobjekt; tähistab mingi suure ja üleva väärtuse, eriti inimelu vältimatut hukkumist, lootusetut võitlust kõikvõimsa vastasega, mis põhjustavad kannatusi ja hingelisi vapustusi. Kirjanduses kutsub tegelase kangelasmeelne võitlus ja saatusele allajäämine retsipiendis esile valu, kaastunde, ühtlasi imetluse jt üllad tunded. Eristatakse: saatuslikku e objektiivset traagikat – kannatamise põhjus ei peitu tegelases endas, vaid tuleneb väljastpoolt (nt Sophoklese "Kuningas Oidipus"), ja subjektiivset traagikat – kannatamise põhjus peitub tegelases endas (Shakespeare'i "Kuningas Lear"). Tegelane peab olema väljapaistev, hingelt suur isiksus, ebatavaline, ometi küllalt lähedane keskmisele inimesele, et olla mõistetav ning äratada vaatajas kaastunnet ja hirmu.
Vana-Gulbene mõis

"Gulbene mõis" suunab siia. Läti teise mõisa kohta vaata artiklit Jaungulbene mõis. Vana-Gulbene mõis ehk Vecgulbene mõis (saksa keeles Alt-Schwanenburg, läti keeles Vecgulbenes muiža) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Valga kreisis Gulbene kihelkonnas. Praegu asub Lätis Gulbene piirkonnas Gulbene linna lõunaosas. Mõisa territooriumil on vana linnamägi, millel asub Gulbene luteri kirik, mis rajati Kulna piiskopilinnuse asukohale. Selle koha peal on juba ammusest ajast mõis, esimesed ülestähendused mõisast pärinevad 1224. aastast, aga hooned ehitati sinna 1340. aastal. Varajasemate omanike hulka kuuluvad Rootsi kindral Gustaf Horn ja Burchard Christoph von Münnich. 1872. aastast oli Vana-Gulbene Vietinghoffide omand. Mõisast kujunes tähtsam koht 1802. aastal, mil Vana-Gulbene läks von Wolffide perekonna valdusse. Mõisas sündinud Isabella Freiin von Wolff abiellus 1861. aastal krahv Ferdinand von Zeppeliniiga. Wolffid rajasid 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul uhke mõisakompleksi, kus toodeti nii õlut, viina kui ka juustu. Mõisal on kaks härrastemaja. Esimene neist, Sarkanā pils ehk Punane loss, on uusgooti stiilis. Teine ja suurem Rooma villa stiilis häärber kannab nime Balta pils ehk Valge loss, see on ehitatud 1763. aastal. Mõisa juures on ka rohkesti kõrvalhooneid, mis pärinevad samuti 19. sajandi lõpust. Säilinud on näiteks aiamajake, kasvuhooned, juustumeistri töökoda, tallid, maneež. Punases lossis asub Gulbene põhikool, Valge loss on praegu avariilises seisukorras ja kuulub Malta ordule. Mõisas korraldatakse ekskursioone. Pargi rajasid von Wolffid 1840. ja 1850. aastatel. Pargi suurus oli 500 hektarit. Selles eristatakse eraldi osadena näiteks Rudolfi parki ja Maria parki. Park on vabakujundusega, kasutatud on romantismile omaseid elemente: sildu, tiike, eksootiliste lillede rühmi. Tänapäeval on pargi pindala Gulbene linna kasvu tõttu vähenenud 179 hektarini. Bienenstammi andmetel oli Vana-Gulbene mõisa ja selle kõrvalmõisate (Litene, Blome, Valme ja Stāmeriena mõisa) kogusuurus 1816. aastal 22 adramaad, neile mõisatele allus kokku 1474 mees- ja 1538 naishinge. 1816. aastal allus sellele mõisale kaks karjamõisat: Schwellberg ja Luzzemuische. Punane loss, kus asub Gulbene põhikool Reljeef Valge lossi peasissepääsul Avariilises seisukorras olev Valge loss 2013. aastal Maakivist mõisa abihooned Endine mõisahoone, kus nüüd asub hotell Detail ühel Vana-Gulbene mõisa hoonel Fideikomiss Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 279. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Laktaamid

Laktaamid on amiidi tsüklid. Laktaamide puhul nende eesliited näitavad, kui palju süsiniku aatomeid tsüklis leidub (peale karbonüülrühma). Beetalaktaamidel (β-laktaam) on kaks süsiniku aatomit lisaks karbonüülile ja neli aatomit tsüklis. Gammalaktaamidel (γ-laktaam) on kolm süsiniku aatomit lisaks karbonüülile ja viis aatomit tsüklis. Deltalaktaamidel (δ-laktaam) on neli süsiniku aatomit lisakas karbonüülile ja kuus aatomit tsüklis.
Tallinna TopSec LiVal Sport

Tallinna TopSec LiVal Sport on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tallinnas.
Raoul Kurvitz

Raoul Kurvitz (kodanikunimega Raoul Kurvits; sündinud 3. veebruaril 1961) on eesti kunstnik. Ta lõpetas 1984. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi arhitektina. Nõukogude ajal töötas riiklikus projekteerimisinstituudis Eesti Tööstusprojekt. Koos kursusevend Urmas Muruga moodustasid nad 1986. aastal rühmituse Rühm T, peagi liitus nendega arhitekt Peeter Pere ning veel kunstnikke ja loomeinimesi. Rühm T nimetas oma maaliloomingut külmaks ekspressionismiks, milles puudus kirg, mis oli distantseeritud, kuid ometi sekkuv. Toonane kriitika sidus Rühm T tegevust peamiselt postmodernismi ning transavangardi ja „ekspressionistliku dekadentsi" mõistetega. Rühm T tegutses 1990. aastate algusaastateni. Tema loomingusse kuulub installatsioone, performance'eid, maale ja objekte. Hinnatud on ka Kurvitza video- ja muusikalooming. Raoul Kurvitza loomingut on näidatud paljudes mainekates Euroopa ja Ameerika muuseumides ja institutsioonides. 1997. aastal esindas ta koos Jaan Toomiku ja Siim Tanel Annusega Eestit esimest korda Veneetsia biennaalil. 1999. aastal oli Tallinna Kunstihoones ja selle esisel Vabaduse väljakul Raoul Kurvitza mastaapne isikunäitus "Sümfoonia si-bemoll minoor. Postapokalüptika". Pärast seda sõitis ta kaheks aastaks New Yorki. 2013. aastal toimus tema loomingu ülevaatenäitus Kumu Kunstimuuseumis. 1986, 1987, 1988, 1990, 1991 Rühm T näitused Tallinnas 1988 "Struktuur/Metafüüsika" Pori Kunstimuuseum, Helsinki Taidehalli, Stadtgalerie Kiel, Kulturhuset Stockholm 1988 "15 kunstnikku Tallinnast" Galerie GKM, Malmö, Rootsi 1989 isikunäitus galeriis Nyte, Pori, Soome 1989 Balti Noortenäitus 1990 Balti maalitriennaal, Vilnius 1991 isikunäitus Intermedia Keskuses Fyckingen, Stockholm, Rootsi 1992 isikunäitus Gallerie Marius Projekt, Kopenhaagen, Taani 1999 isikunäitus "Sümfoonia Si-bemoll. Postapokalüptika“, Tallinna Kunstihoone 2004 näitus Viinistu Kunstimuuseumi tünnigaleriis 1999 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti aastapreemia (isikunäitus "Sümfoonia si-bemoll minoor. Postapokalüptika" Tallinna Kunstihoones ja Kunstihoone galeriis) 2011 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti aastapreemia (silmapaistva loomingulise tegevuse eest 2011. aastal – isikunäitus „VOOL/tööd“ Tallinna Kultuurikatlas, performance'i-tegevus kunstifestivalil „Seanahk 3“ ja kontseptuaalne sound art album „Forbidden to Sing“) Raoul Kurvitza vend oli luuletaja Andres Allan ja vennatütar on luuletaja Joanna Ellmann. Raoul Kurvitza ja maalikunstnik Lilian Mosolaineni poeg on muusik ja stsenarist Robert Kurvitz. Margit Mutso (16. juuni 2023). "Elu juhused ja valikud". Sirp. Vaadatud 12. märtsil 2024. Berit-Helena Lamp (18.01.2013). "Galerii: Kumus avati Raoul Kurvitza personaalnäitus". Postimees. Vaadatud 21.01.2021. Mark Raidpere (11.04.2013). "Raoul Kurvitz elus. Ja ilmselt ka klassik". Kes-Kus. Vaadatud 21.01.2021. Ants Juske (15.07.2004). "Kurvitz Viinistu kontekstis". Eesti Ekspress. Näituste loend Raoul Kurvitz 18. jaanuar – 21. aprill 2013, Kumu kunstimuuseum
Järskrannik

Järskrannik on järsult sügavneva merepõhjaga rannik. Järskrannikut eristatakse laugrannikust. Kogu Eesti rannik on laugrannik. Järskranniku näiteks on fjordrannik. Laugrannik Lauskrannik
Tallinna Depoo

Tallinna Depoo on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tallinnas.
Merike Phillips

Merike Komendant Phillips, ka Merike Phillips (sündinud 17. juunil 1939 Eestis) on eesti päritolu USA arhitekt. Ta elas Eestis kuni Saksamaale põgenemiseni 1944. aastal. 1950. aastal emigreerus koos perega Ameerika Ühendriikidesse. Pärast abiellumist elab Wisconsini osariigis Kenoshas. Ta lõpetas 1957. aastal Syracuse'i Ülikooli bakalaureusekraadiga cum laude arhitekti kutsega. Ta on töötanud koos tuntud arhitektide Louis I. Kahni, Moshe Safdie ja Harry Weese'iga. Merike Komendant Phillips on August Komendandi tütar ja Aado Kommendanti nõbu. 1989. aastal külastas ta koos vend Jüriga isakodu Nurmsis Järvamaal. Hea joonistajana on ta jäädvustanud isa portree (vaata [1]) Ta oli abielus arhitekt Bill Phillipsiga, kes suri 2007. aastal. Arnika Tegelman "Kojutulek võis musta märgi külge jätta“ – Järva Teataja, 29. september 2002 Foto Merike Komendant Phillips (inglise keeles) William Linton "Bill" Phillips, II (inglise keeles)
Pirita JK Reliikvia

Pirita JK Reliikvia on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tallinnas. Meeskond jalgpall.ee Pirita JK Reliikvia pürgib kolmandasse liigasse jalgpall.ee, 3. juuni 2014
Gustav Ränk

Gustav Ränk (18. veebruar (ukj) 1902 Nõmme küla, Karja kihelkond, Saaremaa – 5. aprill 1998 Stockholm) oli eesti etnoloog ja Tartu Ülikooli esimene etnograafiaprofessor. Gustav Ränk sündis Saaremaal Karja kihelkonna Nõmme küla Orga talus. Alustanud 17-aastaselt kodukihelkonnas tööd külakoolmeistrina, jätkas ta heitlike aegade ja olude kiuste edasiõppimist. 1921. aastal sai ta Kuressaares toimunud kursustel algkooliõpetaja kutse. Sõjaväeteenistusele järgnenud üleajateenimise ühendas Gustav Ränk õpingutega Tallinna Õhtukeskkooli Kolledžis, mille lõpetamine 1925. aastal andis talle õiguse astuda Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda. Õpingute kõrvalt töötas ta alates 1926. aastast Eesti Rahva Muuseumis. Tartu Ülikooli lõpetas Gustav Ränk 1930. aastal juba tuntud teadlasena. 1931. aastal kaitses ta magistritöö ning temast sai muuseumi rahvateaduse osakonna juhataja. 1935. aastal ilmus tema töö "Vana-Eesti rahvakultuur", mis oli esimene ülevaade eestlaste ainelisest kultuurist. 1938. aastal sai Gustav Ränk doktorikraadi väitekirjaga "Saaremaa taluehitused". Seejärel valiti ta Tartu Ülikooli esimeseks etnograafiaprofessoriks. Järgnenud sõja-aastate muutlikes oludes tuli tal täita ka Eesti Rahva Muuseumi direktori ülesandeid. 1944. aastal oli ta Tartu Ülikooli, Eesti Rahva Muuseumi ja teiste Tartu teadusasutuste kogude evakueerimise üldjuht. Tema juhatusel päästeti eesti teadusele hulk hindamatu väärtusega materjale.[viide?] Gustav Ränk jõudis 1944. aasta hilissügisel põgeneda Rootsi. Võõrsil jätkas ta tööd oma erialal: algul Stockholmi Rahvateaduslikus Instituudis ning 1955. aastast kuni pensionile jäämiseni 1969. aastal Stockholmi Ülikooli etnoloogiadotsendina. Juba Eestis alustatud ehitiste uurimise viis Gustav Ränk lõpule monograafiaga Põhja-Euraasia rahvaste eluruumi traditsioonilisest sisejaotusest ja selle põhjustest. Õnnelike arhiivileidude najal valmisid ülevaated Baltikumi 17. sajandi mõisa- ja kõrtsiarhitektuurist. Baltimaade talupoegliku piimamajanduse idaeuroopalike iseärasuste uurimise tulemusena valmis 1971. aastal monograafia "Piimast juustuni", millest 1987. aastal avaldati uustrükk. Lisaks monograafiatele ilmus Gustav Ränga sulest ligi 200 lühemat artiklit ja uurimust. Trükki jõudsid ka tema kaks kultuurilooliselt olulist mälestusteraamatut, "Sest ümmargusest maailmast" (1979) ja "Laiemasse maailma" (1988). Tunnustusena teadustegevuse eest valiti Gustav Ränk Euroopa etnoloogide ajakirja Ethnologia Europaea toimetuskolleegiumi liikmeks. 1980 Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlane 1982 Arthur Puksovi Fondi auhind 1990 Tartu Ülikooli audoktor 1998 Riigivapi IV klassi teenetemärk Saaremaa taluehitised: etnograafiline uurimus, Õpetatud Eesti Selts, Tartu 1939. 380 lk Auvilistlased Eesti Üliõpilaste Selts "Tartu Ülikooli audoktorid". Tartu Ülikool. Vaadatud 13. detsembril 2022. Gustav Ränk Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Lühifilm Audoktor. Professor Gustav Ränk (Rež: Margot Sepp, ERR 1991), kus Ränk jutustab oma teadlasetee algusest Tartus ning uurimistöödest Stockholmi Ülikoolis.
Ventimigliade linnus

Ventimigliade linnus (Castello dei Ventimiglia) on varemetes linnus Itaalia Sitsiilias Alcamo vallas Monte Bonifato mäel. Sellest on säilinud üks torn, mida on ekslikult nimetatud ka saratseenide torniks. Kõik peale torni on lagunenud. Torni kirdeküljel on näha koht, kust algas põhjapoolne kaitsemüür. Linnuse põhiplaan oli täisnurkne trapets (neljas külg on tugevasti kaldu). Säilinud torn asetses linnuse loodenurgas, kus kohtusid põhja- ja läänemüür. Linnus oli võrdlemisi väike. Arvatakse, et ta oli mõeldud vastu panema lühikestele piiramistele ja merelt lähenevatest vaenlastest teadaandmiseks. Linnust on esimest korda mainitud 1337. aastast pärinevas ürikus, milles Sitsiilia kuningas Pietro II loovutas selle Peraltale. Linnuse valmimisest teatab alles 1397 Guarniero Ventimiglia poeg Enrico Ventimiglia. Sissekanne Alcamo valla saidil
Peridotiit

Peridotiit on ultraaluseline süvakivim. Peridotiidi peamised koostisosad on oliviin ning pürokseen. Kui eeldada, et peridotiit koosneb vaid pürokseenist ja oliviinist, peab viimase sisaldus olema vähemalt 40% kivimi koostisest. Väiksema oliviini sisaldusega ultramafiidiline süvakivim on pürokseniit. Ülejäänud koostismineraalidest on tavalisemad vilgud, granaadid, spinell, amfiboolid jne. Termin "peridotiit" hõlmab mitmeid kitsamalt defineeritud kivimeid. Näiteks verliit, hartsburgiit, duniit ning lertsoliit kuuluvad peridotiitide hulka. Värvuselt on peridotiit must või rohekas. Peridotiidi värviindeks on üle 90. Peridotiidid on tüüpilised vahevöö kivimid, seetõttu leidub neid maapinnal suhteliselt harva. Maapinnal võivad nad esineda ksenoliitidena basaltses laavas. Hüdrotermaalsete lahuste mõjul muutub peridotiit serpentiniidiks.
Põhjatirk

Põhjatirk (Uria lomvia) on alklaste sugukonda kuuluv linnuliik. Põhjatirk klassifitseeritakse järgmisteks alamliikideks: Uria lomvia arra Pallas 1811; Uria lomvia eleonorae Portenko 1937; Uria lomvia heckeri Portenko 1944; Uria lomvia lomvia Linnaeus 1758. Põhjatirgud toituvad lisaks kaladele ka kalmaaridest, vähilaadsetest. Nende kolooniaid leidub Arktikas ja subarktikas. Põhjatirkudel on nokk jämedam kui lõunatirkudel. Ülanokal paikneb neil valge lahutriip. Dominic Couzens, "Linnud Euroopa linnuliikide täielik käsiraamat", tõlkinud Olav Renno, lk 179, 2005,Varrak, ISBN 978 9985 3 1459 3 Dominic Couzens, "Linnud. Euroopa linnuliikide täielik käsiraamat", tõlkinud Olav Renno, lk 179, 2005,Varrak, ISBN 978 9985 3 1459 3 Avibase: 49B01ED1FF7455E2, Uria lomvia, Veebiversioon (vaadatud 14.10.013) (ka inglise keeles)
Bonifato mägi

Bonifato mägi (monte Bonifato) on kõrgendik Itaalias Sitsiilia saarel Alcamo vallas. Geograafilised koordinaadid on 37°57′39″ N, 12°57′22″ E. Kõrgus merepinnast on 825 m. Mäel on männimets ja Bosco di Alcamo looduskaitseala. Kõrgendiku nõlvadel on esiaegse kalmistu jäänused ja antiikaegse asunduse jäljed. Näha on jäänused suurest mahutist (Funtanazza) ja väravast (Porta della Regina), mille põhjal võib oletada linnamüüri olemasolu. Bonifatot mainitakse viljakasvatuskülana 1182. Aastal 1332 andis Sitsiilia kuningas Federico III küla elanikele ühe privileegi. Tipul on jäänused nelja torniga Ventimigliade linnusest, mille laskis 14. sajandi lõpus ehitada Ventimigliad, kes olid tollal ka praeguse Alcamo valla ala lääniisandad. Kõrgendiku jalamil on Alcamo. 20. sajandi esimeste kümnendini kasvas ainult mäe tipus iilekstammede ja karvaste tammede mets. 1930. aastail hakati istutama metsa, eriti süüria mändi, mis praegu domineerib. Mäe tippu ja looduskaitsealale viib vallatee Via per il Monte Bonifato. Tee ääres on arvukalt elamuid. Tee on valgustatud, välja arvatud viimased poolteist kilomeetrit enne looduskaitseala. Mäelt paistavad muu hulgas Palermo mäed idas ja Marettimo saar läänes, selge ilmaga ka Ustica põhjas ja Monte Cammarata kagus. Mäest Alcamoni ulatub peaaegu lõpuni ammutatud travertiini leiukoht. Ühest Monte Bonifato koopast on travertiini seest leitud kääbuselevandi Elephas falconeri jäänused (tagapurihambad) ning suure maismaakilpkonna kivistunud sfäärilised munad ja kilp. Viimaseid säilitatakse Gaetano Giorgio Gemmellaro muuseumis Palermos. See leiukoht on võimaldanud ka korrigeerida perekonna Elephas stratigraafiat Sitsiilias, sest ühest travertiinitükist, mis on täidetud sellest travertiinist palju noorema paleomullaga, leiti keskmise suurusega elevandi Elephas mnaidriensis jäänused (varem peeti teda ekslikult kääbuselevandi eellaseks).
SK Imavere

SK Imavere (varem SK Imavere Forss) on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Imaveres. Andmed EJL-i kodulehel
Kevin Young

Kevin Curtis Young (sündinud 16. septembril 1966 Los Angeleses) on USA endine kergejõustiklane (400 m tõkkejooksja). Olümpiavõitja (1992), maailmameister (1993) ja kehtiva maailmarekordi 46,78 valdaja. 1992 olümpiavõitja 46,78 1993 maailmameister 47,18 Kevin Young on 193 cm pikk ja kaalub 81 kg. Kevin Young Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
FC Vastseliina

Võrumaa FC Aspen on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Missos. FC Vastseliina jalgpall.ee Vastseliina FC Aspen (2008–2014) jalgpall.ee
Pakri SK Alexela

Pakri SK Alexela on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Paldiskis.