Philipp II (Pommeri)

Philipp II (29. juuli 1573 – 3. veebruar 1618) oli aastatel 1606-1618 Pommeri-Stettini valitsev hertsog ja teda peetakse üheks kõige kunstilisemaks Pommeri hertsogiks. Ta abiellus 1607. aastal Schleswig-Holstein-Sonderburgi Sophiaga. Abielu jäi lastetuks. Philipp oli Pommeri-Barthi hertsogi Bogislaw XIII ja selle naise Clara vanim poeg. Ta kasvas üles isa väikeses residentsis Barthis. Kuigi isa oli Pommeri-Wolgasti hertsogi Philipp I teine poeg, kui Philipp I pärandit 1569. aastal Pommeri hertsogite vahel jaotati, loobus ta oma osast oma noorema venna Ernst Ludwigi kasuks. Hüvitiseks sai ta apanaaži, kuhu kuulusid Amt Barth ja sekulariseeritud tsistertslaste ordu Neuenkampi klooster. Lapse- ja noorukieas sai Philipp tavalise hariduse Saksa vürsti kohta hilis-renessanss ajastul. Peagi kasvasid tema kunstilised ja teaduslikud huvid üle tavapärase taseme. Juba kaheteistkümneaastaselt omas ta raamatute ja piltide kogu. Oma esimesed teadusartiklid kirjutas ta 17-aastaselt. Tema kunst ei olnud mitte ainult kuninga esindatuse väljendus, vaid tekkis sisemisest vajadusest. 18-aastaselt kirjutas ta: Võib-olla on hea koguda häid, valitud raamatuid, meistri käest portreesid ja igat liiki iidseid münte. Nendest õpin, kuidas ennast parandada ja kuidas saan olla laiemale avalikkusele kasulik. Oma aja tavade kohaselt tegi ta arvukalt grand toure, mis viisid ta paljudesse Euroopa riikidesse ja kohalikesse õukondadesse. Kaheaastane viibimine Itaalias tema viimase grand touri lõpus katkes 1598. aastal, kui ema raskelt haigestus. Viis aastat hiljem jõudsid valitsusasjad temani. 1603. aastal suri hertsog Barnim X ja Philippi isa Bogislaw XIII sai Pommeri-Stettini valitsevaks hertsogiks. Ilmselt tundis Bogislaw XIII, et ta on valitsemiseks liiga vana, mistõttu määras ta oma poja Philipp II Pommeri-Stettini kuberneriks. Kui Bogislaw XIII 1606. aastal suri, sai Philipp Stettini valitsevaks hertsogiks. Tema valitsemisaja iseloomulikud elemendid olid kunstide kaitse (mida on üksikasjalikumalt kirjeldatud allpool), aga ka 1616. aasta maaelu eeskirjad, millega loodi pärisorjuse õiguslik alus. 10. märtsil 1607 abiellus ta Schleswig-Holstein-Sonderburgi hertsogi Johann II tütre Sophiaga. Kuid abielu oli lastetu, nagu kõik viimase põlvkonna Pommeri hertsogite abielud, nii et pärast Philippi venna Bogislaw XIV surma hääbus Pommeri dünastia meesliinis. Philippi eriline kaldumine melanhooliasse ilmnes varakult ja seda tugevdas kindlasti tema haiglane põhiseadus. 17. sajandi esimesest kümnendist kannatas ta podagra all. See tegi elu raskemaks ja ta tõmbus üha enam avalikust elust tagasi. See ei võimaldanud tal osaleda isiklikult oma venna Franzi pulmas Saksimaa Sophiaga Dresdenis 1610. aastal ja keiser Matthiase ametisseseadmisel Regensburgi riigipäeval 1613. aastal. 1612. aastal külastas ta hiljuti avastatud Lüneburgi tervisevesi, kuid see ei leevendanud tema kannatusi. Ta suri 3. veebruaril 1618 enne 50-aastaseks saamist, nagu enamik Pommeri dünastia viimase põlvkonna meessoost liikmeid. Kõige olulisemad Philipp II tellitud kunstiteosed pärinevad ajavahemikust 1606–1618. Nende hulgas: epitaaf hertsog Barnim VI haual Kenz-Küstrowi kirikus Barthi ringkonnas niinimetatud külalisteraamat, koos arvukate Pommeri dünastia liikmete portreedega kunstigalerii Lubinsche Karte, esimene korralik Pommeri hertsogkonna kaart Meierhof tipphetkeks oli Pommerscher Kunstschrank, mis hävines tules Teise maailmasõja ajal Augsburgi kunstikaupmees Philipp Hainhofer vastutas paljude kunstiteoste hankimise eest. Philipp pidas temaga palju kirjavahetust. Hainhoferi visiidil Pommerisse 1617. aastal pidas ta päevikut. See päevik sisaldab kunstikogu üksikasjalikku kirjeldust Hertsogilossis Szczecinis. Kui Philipp 1618. aastal suri, ei olnud paljud tema tellitud tööd lõpetatud. Tema vend ja järglane hertsog Franz näitas vähest soovi jätkata kadunud venna kunstilisi ambitsioone. Ta maksis venna tellitud teoste valmimise eest, kuid pärast seda lõppes kunstiajastu Pommeri hertsogite õukonnas. Franzi ajal valminud tööde hulgas oli hertsogilossi uus tiib mündiplatsi lääneküljel. Enamik kunstiteoseid asus selles uues tiivas.