laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hiina Rahvavabariigi põhiseadus

"Hiina põhiseadus" suunab siia. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Hiina põhiseadus (täpsustus). Hiina Rahvavabariigi põhiseadus on Hiina Rahvavabariigi alusdokument. Selle võttis vastu V Riiklik Rahvakongress 4. detsembril 1982 ning seda on muudetud umbes iga viie aasta tagant. Tegu on Hiina Rahvavabariigi ajaloo neljanda põhiseadusega, varasemad võeti vastu aastatel 1954, 1975 ja 1978. Kuigi tegu on de jure "kõrgeima juriidilise võimu" ja "riigi alusseadusega", on riigi võimupartei, Hiina Kommunistlik Partei (HKP), selle sätetest korduvalt üle astunud ning vaigistanud üleskutseid põhiseaduse järgimiseks. Lisaks ei saa põhiseaduse rikkumisi Hiina kohtutes vaidlustada ja Riikliku Rahvakongressi põhiseadus- ja õiguskomitee, mis peaks tegelema põhiseaduslikkuse järelevalvega, kunagi ühtegi seadust ega akti põhiseadusevastaseks kuulutanud. Konstitutsiooniline majandus Hiina Rahvavabariigi konstitutsioonilugu Riigiõigus Konstitutsionalism Hiina Rahvavabariigi õigussüsteem Hiina Kommunistliku Partei põhiseadus "Constitution of the People's Republic of China" (PDF). Purdue University. Originaali arhiivikoopia (PDF) seisuga 23. mai 2018. Vaadatud 14. november 2019. Estes, Adam Clark (3. veebruar 2013). "China's Still Having a Hard Time Obeying Its Own Constitution". The Atlantic. Vaadatud 14. november 2019. Allen-Ebrahimian, Bethany (5. detsember 2014). "On First Annual Constitution Day, China's Most Censored Word Was 'Constitution'". Foreign Policy. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. september 2018. Vaadatud 14. november 2019. Matthieu, Burnay (november 2018). Global Constitutionalism from European and East Asian Perspectives. Cambridge University Press. Lk 225–244. ISBN 9781108264877. Keith J., Hand (2006). "Using Law for a Righteous Purpose: The Sun Zhigang Incident and Evolving Forms of Citizen Action in the People's Republic of China". Columbia Journal of Transnational Law. 45. Praegune põhiseadus + muud dokumendid (inglise keeles) Hiina Rahvavabariigi põhiseaduse ametlik ingliskeelne tõlge Hiina Rahvavabariigi põhiseaduse hiinakeelne tekst Hiina Rahvavabariigi põhiseaduse ingliskeelne tõlge koos 2018. aasta muudatustega Hiina Rahvavabariigi põhiseaduse ingliskeelne tõlge koos 2004. aasta muudatustega Hiina Rahvavabariigi Riiklik Rahvakongress: Hiina Rahvavabariigi põhiseadus (ingliskeelne tekst pärast 2004. aasta 14. märtsi muudatust)
Moon Lovers: Scarlet Heart Ryeo

Moon Lovers: Scarlet Heart Ryeo on Lõuna-Korea telesari, mille peaosades on Lee Joon-gi, IU ja Kang Ha-neul. See oli SBS-is eetris 29. augustist 1. novembrini 2016. Lee Joon-gi - Wang So IU - Go Ha-jin / Hae Soo Kang Ha-neul - Wang Wook Koduleht
Stelian Ion

Stelian-Cristian Ion (sündinud 24. juunil 1977) on Rumeenia advokaat ja poliitik (Päästke Rumeenia). Stelian Ion lõpetas 2001. aastal Bukaresti ülikooli õigusteaduskonna. Seejärel tegutses ta advokaadina Constanțas. 2016–2020 oli ta Rumeenia parlamendi liige ja erakonna Päästke Rumeenia fraktsiooni asejuhataja. Alates 23. detsembrist 2020 kuni 1. septembrini 2021 oli ta Rumeenia justiitsminister. Stelian-Cristian Ion, propus ministru al Justiției (fișă biografică) Agenția Națională de Presă AGERPRES Romanian PM sacks justice minister over reform response Reuters, 1. september 2021
Otto Hahn

Otto Emil Hahn (8. märts 1879 – 28. juuli 1968) oli saksa keemik ning tuumakeemia ja radioaktiivsuse uurimise teerajaja. Hahn ja Lise Meitner avastasid raadiumi, tooriumi, protaktiiniumi ja uraani radioaktiivsed isotoobid. Ta avastas ka tuumaisomeeria. 1938. aastal avastasid Hahn, Meitner ja Fritz Strassmann tuumalõhustumise, mille eest sai Hahn 1944. aastal Nobeli keemiaauhinna. Tuumalõhustumise avastamine sai aluseks tuumareaktorite ja tuumarelva loomisele. Hahn sai 1901. aastal Marburgi Ülikoolist keemia doktorikraadi. Pärast ülikooli lõpetamist õppis ta University College Londonis sir William Ramsay juures ja McGilli Ülikoolis Ernest Rutherfordi juures, kus ta avastas mitmeid uusi radioaktiivseid isotoope. 1906. aastal naasis ta Saksamaale ja asus tööle Berliini Ülikooli. 1912. aastal asus ta tööle Kaiser Wilhelmi Keemiainstituuti, kus ta oli radioaktiivsuse osakonna direktor. I maailmasõjas teenis ta läänerindel ning sai Ypresi lahingus Raudristi II klassi autasu. Aastatel 1934-1938 uuris ta koos Lise Meitneri ja Fritz Strassmanniga isotoope, mis tekkisid uraani ja tooriumi neutronidega pommitamisel. Uurimistöö tulemusel avastasid nad tuumalõhustumise. Hahn oli natsismi ja juutide tagakiusamise vastu. Natside võimuletuleku järel arreteeriti mitmed Hahni kaastöölised või olid nad sunnitud riigist põgenema. 1938. aastal lahkus Saksamaalt ka Meitner. II maailmasõja ajal töötas Hahn natside tuumarelvaprogrammis, mistõttu viibis ta juulist 1945 kuni jaanuarini 1946 vangistuses. Hahn oli Kaiser Wilhelmi Seltsi viimane president ja selle järglase Max Plancki Ühingu esimene president. Hahn oli Lääne-Saksamaa mõjukaim teadlane ning osales sõjajärgse Saksamaa teaduse ülesehitamises. 1958 – Wilhelm Exneri medal "Otto Hahn". Atomic Heritage Foundation. Vaadatud 21. märts 2021. "Otto Hahn". Max-Planck-Gesellschaft. Vaadatud 21. märts 2021. "Otto Hahn Biographical". The Nobel Prize. Vaadatud 21. märts 2021.
Callum McGregor

Callum William McGregor (sündinud 14. juunil 1993 Glasgow's) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Šotimaa kõrgliiga klubis Celtic ja Šotimaa jalgpallikoondises. Ta liitus Celticu noorteakadeemiaga 2001. aastal. Profidebüüdi tegi ta hooajal 2013–14 Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Notts County, kus ta mängis Celticust laenul, ja lõi sel hooajal liigas 12 väravat. Alates hooajast 2014–15 on McGregor kuulunud Celticu põhikoosseisu. Celticu meeskonnas tegi ta debüüdi 2014. aasta juulis UEFA Meistrite Liiga eelringi mängus Islandi klubi KR Reykjavíki vastu ja lõi selles mängus ka värava. 13. augustil 2014 debüteeris ta Šotimaa kõrgliigas mängus St Johnstone'i vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. Celticuga on McGregor tulnud Šotimaa meistriks kokku kuus korda, lisaks on ta neli korda võitnud Šotimaa karika ja neli korda Šotimaa liigakarika. Hooajal 2018–19 valiti ta Šotimaa kõrgliiga sümboolsesse koosseisu ja Celticu hooaja parimaks mängijaks. Šotimaa jalgpallikoondises tegi McGregor debüüdi 9. novembril 2017 sõprusmängus Hollandi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 22. juunil 2021 Euroopa meistrivõistluste viimases alagrupimängus Horvaatia vastu. Celtic Scottish Premiership: 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20 Scottish Cup: 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20 Scottish League Cup: 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20, 2021–22  Callum McGregor – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Rahva Ülemkohus

See artikkel räägib Hiina Rahvavabariigi ülemkohtust. Teiste tähenduste kohta vaata artiklit Rahva Ülemkohus (täpsustus). Taiwani ülemkohtu kohta vaata artiklit Hiina Vabariigi Ülemkohus. Rahva Ülemkohus (hiina keeles 最高人民法院, pinyinis Zuìgāo Rénmín Fǎyuàn), ametlikult Hiina Rahvavabariigi Rahva Ülemkohus on Hiina Rahvavabariigi mandriosa kõrgeim kohtuaste. Kui välja arvata kaasused, mida menetleb Hiina Rahva Keskvalitsuse Riikliku Julgeoleku Tagamise Amet Hongkongi Erihalduspiirkonnas, on erihalduspiirkondades Hongkongis ja Macaus eraldiseisvad õigussüsteemid, mis on ülesehitatud vastavalt Briti ja Portugali süsteemidele ning Rahvavabariigi ülemkohtu jurisdiktsioon sinna ei ulatu. Rahva Ülemkohus on Hiina kõrgeim kassatsioonikohus, mis teostab järelevalvet kõikide alamate eri- ja kohalike kohtute üle. Ülemkohtus töötab kokku 340 kohtunikku, kes arutavad asju väiksemates koosseisudes. Kohtuprotsess koosneb neljast astmest, millest kaks on ülekuulamised. Hiina kohtusüsteem Rahva Ülemprokuratuur "Kolm ülimat" Kand, M. (2014). Ideoloogia rollist Hiina õigussüsteemi kujunemisel. Magistritöö. Tartu Ülikool, õigusteaduskond. http://www.ecns.cn/news/politics/2020-07-01/detail-ifzxrvxc0874078.shtml Hiina Rahvavabariigi Rahva Ülemkohus Ametlik leht. Chinacourt Rahva Ülemkohtu hallatav ingliskeelne leht. HRV uudised Ingliskeelsed lingid Rahva Ülemkohus Ingliskeelne kohtuinfo. Hiina Rahvavabariigi Rahva Ülemkohus Ingliskeelne leht. [1]
Kristoffer Ajer

Kristoffer Vassbakk Ajer (sündinud 17. aprillil 1998 Rælingenis) on Norra jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või kaitsva poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Brentford ja Norra jalgpallikoondises. 2014. aastal debüteeris Ajer Norra kõrgliigas IK Starti ridades. 2016. aasta veebruaris sõlmis Ajer lepingu Šotimaa kõrgliiga klubiga Celtic. Hooaja 2016–17 teises pooles mängis ta Celticust laenul Šotimaa kõrgliiga klubis Kilmarnock. Alates hooajast 2017–18 on Ajer kuulunud Celticu põhikoosseisu. Aastatel 2018–2020 tuli ta Celticuga kolmel hooajal järjest Šotimaa meistriks. Hooaegadel 2018–19 ja 2020–21 valiti ta Šotimaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2021. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Brentfordiga. Norra jalgpallikoondises tegi Ajer debüüdi 23. märtsil 2018 sõprusmängus Austraalia vastu. Celtic Scottish Premiership: 2017–18, 2018–19, 2019–20 Scottish Cup: 2017–18, 2018–19, 2019–20 Scottish League Cup: 2017–18, 2018–19, 2019–20 "Brentford complete signing of Kristoffer Ajer from Celtic". www.brentfordfc.com. 21.7.2021. Vaadatud 21.2.2022
Krisztina Tóth

Krisztina Tóth (sündinud 5. detsembril 1967 Budapestis) on ungari luuletaja, proosakirjanik, tõlkija ja kunstnik. Teda peetakse kaasaegse Ungari luule suurkujuks. Tema ema oli kullassepp ja vanaisa graafik. Kohe algkoolist peale hakkas ta õppima võõrkeelena prantsuse keelt, 1986. aastal lõpetas rakenduskunsti kallakuga keskkooli skulptuuri erialal. Pärast keskkooli võttis ta õppimisest vaheaasta ja töötas rahvusmuuseumis. Seejärel õppis Budapestis Loránd Eötvösi Ülikoolis kunstiteadust, kuid katkestas 1990. aastal õpingud ning veetis paar aastat (sh teise aasta kirjandusstipendiaadina) Pariisis. Ülikooli lõpetas ta 1992. aastal, siis omandas ka õpetajakutse. Aastatel 1994–1998 korraldas ta Budapesti Prantsuse Instituudi töötajana kaasaegse kunsti näitusi. Tema esimene luulekogu "Őszi kabátlobogás" ilmus 1986. aastal ja pälvis kohe Miklós Radnóti medali. Esimene täiskasvanutele mõeldud lühiproosakogu "Vonalkód" (eesti keeles "Vöötkood") ilmus 2006. aastal. Pariisi-perioodil tutvus ta lähemalt prantsuse luule ja luuletajatega ning 1996. aastal ilmus tema koostatud ungarikeelne prantsuse luule antoloogia. Pärast esimese lapse sündi 1998. aastal hakkas ta vabakutseliseks kirjanikuks ning kirjutas järjest mitu lasteraamatut. 2022. aasta seisuga oli Krisztina Tóthil ilmunud 22 luulekogu, 14 jutukogu ja novelliraamatut, 2 romaani ("Akvárium" (2013) ja "A majom szeme" (2022)), 12 tõlkeraamatut ning kümmekond kirjandusõpikut ja lugemikku põhikoolile. Tema luuletusi on viisistatud ja plaadistatud. Krisztina Tóthi teoseid on tõlgitud bulgaaria, eesti, horvaadi, inglise, itaalia, hispaania, makedoonia, poola, prantsuse, rootsi, saksa, serbia, slovaki, sloveeni, soome, tšehhi ja türgi keelde. Lasteraamat "Emmele tehti operatsioon" (Ungari Kultuuri Instituut, 2021; tõlkinud Mirja Jõgi) Lühiproosat kogumikus "Lakutud mees" (Ungari Kultuuri Instituut, 2021; sh jutud "Kakskümmend viis trepiastet", "Inglismaa", "Lakutud mees", "Vana koer", "Separee", "Preeriakoerad" – tõlkinud Lea Kreinin) "Piksel". Loomingu Raamatukogu 19-20/2023. Ungari keelest tõlkinud ja saatesõna kirjutanud Lea Kreinin. Vahelduseks kirjandusloomingule viljeleb ta klaasikunsti ja loob meelsasti vitraaže. 1996 Tibor Déry auhind 2000 Attila Józsefi kirjandusauhind 2007 Sándor Márai auhind TÓTH, Krisztina. "Krisztina Tóth". Originaali arhiivikoopia seisuga 13.05.2021. Vaadatud 21.03.2021.
Niko Peleshi

Niko Aleks Peleshi (sündinud 11. novembril 1970) on Albaania poliitik. Ta kuulub Albaania Sotsialistlikku Parteisse. Niko Peleshi lõpetas Tirana Polütehnilise Ülikooli elektriinsenerina. Seejärel töötas ta Korçës erasektoris ja oli aastatel 2001–2004 Korçë Kaubandus-Tööstuskoja juhataja. 2004. aasta oktoobris sai ta Korçë maakonna prefektiks. 2005. aastal valiti ta Albaania Sotsialistliku Partei Korçë piirkonna esimeheks. 2007–2013 oli ta Korçë linnapea. Alates 2012. aastast kuulub ta Albaania Sotsialistliku Partei eestseisusse. 2013. aasta septembrist kuni 2017. aasta maini oli ta Albaania asepeaminister. 2017. aasta mais valiti ta Albaania parlamenti. 2017. aasta septembrist kuni 2019. aasta jaanuarini oli ta Albaania põllumajandusminister. Alates 4. jaanuarist 2021 on ta Albaania kaitseminister. Niko Peleshi : Defence Minister of Republic of Albania 2021- Republic of Albania. Ministry of Defence
Kristen Iversen

Kristen Iversen (sündinud 5. märtsil 1958 Des Moinesis Iowa osariigis) on Ameerika Ühendriikide kirjanik, kes kirjutab aimekirjandust, ilukirjandust ja memuaare. Koduleht
Bea Palya

Bea Palya (sünninimi Beáta Palya; sündinud 11. novembril 1976 Makós) on ungari folkmuusika laulja ja laulukirjutaja, vahel esineb ta ka filmides näitleja või lauljana. Ta lõpetas Loránd Eötvösi Ülikoolis etnograafia eriala 2002. aastal.
Adelaida Avagjan

Adelaida Avagjan (armeenia keeles: Ադելաիդա Հովսեփի Ավագյան; 6. aprill 1924 Jerevan – 12. mai 2000 Williamsburg, Virginia) oli armeenia hügieenik, arst ja arstiteadlane. 1969–1994 oli ta Armeenia üldhügieeni ja kutsehaiguste instituudi toitumishügieeni labori juht. 1998. aastal kolis ta tütre juurde Ameerika Ühendriikidesse, 2000. aastal diagnoositi tal vähk ja kolm kuud hiljem ta suri.
Heranuš Aršakjan

Heranuš Aršakjan (armeenia keeles Հերանուշ Արշակյան; 28. juuli 1887 Konstantinoopol – 27. märts 1905 Konstantinoopol) oli armeenia luuletaja. Ta sündis Konstantinoopolis Beşiktaşi linnaosas. Ta oli kolmeaastane, kui suri tema isa, kes oli sealse armeenia kogukonna eestvedaja. Haridusteed alustas kümneaastaselt Bakırköy prantsuse koolis, hiljem õppis Beşiktaşis armeenia koolis. Õpetajad tema koolis vaimustusid Heranuš Aršakjani loovkirjutamisoskusest ja toetasid tema arengut, kuid arsti soovitusel pidi ta terviseprobleemide tõttu kolima tööstuspiirkonnast puhtama õhuga looduslikku keskkonda. Ta asus elama Yedikule naabruskonda ning sealne kaunis loodus mõjutas tugevalt tema loomingut. Heranuš Aršakjan suri 18-aastaselt tuberkuloosi. Trükis (ajalehes) ilmusid tema luuletused alles pärast tema surma. Heranuš Aršakjani loomingut ja elu Konstantinoopolis tutvustava raamatu avaldas 1910. aastal armeenia tõlkija ja luuletaja Hrant Nazareantsh.
Vietka rajoon

Vietka rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1559 km². 2018. aasta seisuga elas seal 17 838 inimest. Rajoon piirneb idas Venemaaga. Rajoon moodustati 1926. aastal, aastast 1938 Homieli oblasti koosseisus. Aastal 1962 liideti rajoon Homieli rajooniga; see moodustati taas tänapäevastes piirides aastal 1965. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Chalči, Daniłavičy, Janova, Małyja Niamki, Niehlubka, Prysno, Raduha, Staŭbuni, Śviaciłavičy, Šarscini ja Vialikija Niamki külanõukogu. Lisaks moodustab omaette haldusüksuse veel Vietka linn, mis on ka rajooni halduskeskus. Teisi asulaid: Šarscin, Kazackija Bałsuny, Raduha, Chalč. Žalezniki kirik Saastatud tsoon Rajooni keskmine kõrgus on 118 meetrit, kõrgeim koht ulatub 188,9 meetrit üle merepinna (endise Staroje Zakružža küla juures). Tähtsaimaks jõeks on Sož, teine suurem jõgi on selle lisajõgi Biesiedź. Rajoonis leidub turvast ja kriiti. 2009. aasta seisuga oli elanikest 88,79% valgevenelasi, 8,5% venelasi, 1,53% ukrainlased ja 1,18% muust rahvusest inimesi. 60,31% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 38,55% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 33,25% elanikke, vene keelt aga 65,45%. Tšornobõli katastroofi järel saastus suur osa rajoonist, mistõttu 59 asulat ja kaheksa külanõukogu likvideeriti ning elanikud asustati ümber. Численность населения на 1 января 2018 г. и среднегодовая численность населения за 2017 год по Республике Беларусь в разрезе областей, районов, городов и посёлков городского типа. // Национальный статистический комитет Республики Беларусь. — Мн., 2018. «Дзяржаўны зямельны кадастр Рэспублікі Беларусь»  Vietka rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (valgevene keeles) Rajooni kaart
Kazackija Bałsuny

Kazackija Bałsuny (transkribeerituna Kazatskija Balsunõ) on küla Valgevenes Homieli oblasti Vietka rajooni Vialikija Niamki külanõukogus. Asula asub oblasti keskusest Homielist 68 ja rajooni keskusest Vietkast 45 kilomeetri kaugusel Vene piiri ääres Biesiedźi jõe kaldal. Külas on klubihoone. Küla kohta on esimesed teated aastast 1640, mil see kuulus Smolenski vojevoodkonda. Hiljem hakkas kuuluma Hetmaniriiki, kus jäi Starodubi polku ja algselt Polgusotnja, hiljem Novoje Mesto sotnja aladele. Tegemist oli paigaga, kus kasakad sõjaväeteenistuse eest maid said ja see aitas asula kasvule kaasa. Aastast 1782 kuulus küla Tšernigovi kubermangu Suraži maakonda. Aastal 1901 mainiti külas asuvat pühakoda. Hiljem hakkas küla kuuluma Gomeli kubermangu, kus jäi Klintsõ maakonda. 8. detsembrist 1926 16. juulini 1954 oli küla samanimelise külanõukogu halduskeskuseks. Aastal 1926 olid külas postkontor ja kool. Aastal 1930 moodustati seal kolhoos. Toona töötas külas neli tuulikut, seal oli ka sepikoda. Teise maailmasõja ajal asus külas Saksa vägede tugipunkt. 27. jaanuaril 1943 lasid karistussalklased sidemete eest partisanidega maha 18 küla elanikku. Sõjas hukkus 149 küla elanikku. Aastast 1959 kuulus küla Niamki sovhoosi. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2020. Vaadatud 21. märtsil 2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Гарады і вёскі Беларусі: Энцыклапедыя. Kd.1, 1. raamat Гомельская вобласць/С. В. Марцэлеў; Рэдкалегія: Г. П. Пашкоў (галоўны рэдактар) і інш. — Мн.: БелЭн, 2004. 632 lk. ISBN 985-11-0303-9 ISBN 985-11-0302-0
Rotaator

Rotaator on riputi ja haaratsi vahel olev pöördseade, mis võimaldab tööpead pöörata.
Diviisikindral

Diviisikindral on sõjaväeline auaste, kõrgem ohvitser, mis vastab paljudes riikides kindralmajori auastmele. Diviisikindrali auaste on kasutusel mitmes riigis, sealhulgas Prantsusmaal, Hispaanias, Itaalias ja Poolas. Diviisikindral on korpusekindralist madalam ja brigaadikindralist kõrgem. Vastab NATO koodile OF-7. Diviisikindrali auaste (prantsuse keeles général de division) võeti Prantsusmaal kasutusele 1790. aastatel, asendades sellega kuningriigiaegse kindralleitnandi auastme. Napoleoni armees oli diviiskindralist kõrgem vaid keisririigi marssali auaste (korpusekindrali ja armeekindrali auastmed võeti kasutusele hiljem).
Maria Bakalova

Maria Bakalova (bulgaaria keeles Мария Вълчева Бакалова; sündinud 4. juunil 1996 Burgases) on bulgaaria näitleja. Ta sai tuntuks filmis "Borat 2" Tutar Sagdiyevi rollis.
Euroopa Liidu delegatsioon Ameerika Ühendriikides

Euroopa Liidu delegatsioon Ameerika Ühendriikides (inglise keeles Delegation of the European Union to the United States) on Washingtonis asuv Euroopa Liidu diplomaatiline missioon Ameerika Ühendriikides. Ka Euroopa Liidu eelkäijatel Euroopa Söe- ja Teraseühendusel ning Euroopa Majandusühendusel olid Washingtonis omad esindused (alates 1954. aastast). Septembris 2010 valmis Washingtonis West Endis Euroopa Liidu delegatsiooni Ameerika Ühendriikides uus 11-korruseline esindushoone. Seda käis avamas Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja ja Euroopa Komisjoni esimene asepresident Catherine Ashton. Euroopa Liidu delegatsiooni Ameerika Ühendriikides juht on 2019. aastast Euroopa Liidu suursaadik Stáyros Lamprinídis. 1974–1977 Jens Otto Krag, Taani endine peaminister 1989–1995 Dries van Agt, Hollandi endine peaminister ja diplomaat 2004–2009 John Bruton, Iirimaa endine peaminister ja diplomaat 2010–2014 João Vale de Almeida, Portugali diplomaat 2014–2019 David O'Sullivan, Iirimaa diplomaat alates 2019 Stáyros Lamprinídis, Kreeka endine välisminister Euroopa Liidu suursaadik Euroopa Liidu diplomaatiline missioon
Šarscin

Šarscin (transkribeerituna Šarstsin) on agrolinnake (endine küla ja alev) Valgevenes Homieli oblasti Vietka rajoonis, Šarscini külanõukogu halduskeskus. Asula asub oblasti keskusest Homielist 25 ja rajooni keskusest Vietkast 18 kilomeetri kaugusel Soži jõe luha serval. Asulas on kultuurimaja, raamatukogu, kool ja sidejaoskond. Asula ümbrus on ammuse asustusega. Küla juures asub linnamägi, mis oli kasutusel VII–III sajandi eKr, asulakoht, mis oli asustatud VI–VIII sajandil ja Vana-Vene riigi ajal, kaks varase rauaaja asulakohta ja neoliitikumi asulakoht. Asulat on esmamainitud XV sajandil. Toona kuulus see Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda. Aastal 1560 oli selle omanik Homieli linnuse rittmeister K. Lenski. Seoses Poola jagamisega läks Šarscin aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu ja Rogatšovi maakonda. Aastal 1784 sai asula alevi staatuse. Aastal 1785 oli see Dernolovitšite valduses. Aastal 1797 avati seal klaasnõusid valmistav vabrik. Aastal 1848 läks asula krahv Mellini valdusse. Aastal 1881 oli Šarscinis magasiait ja kool. Aastal 1897 asusid praeguse asula kohal lisaks alevile ka samanimeline küla ja mõis. Alevis asusid jõesadam, tellisevabrik, kool ja kõrts, külas asusid kool, kirik, magasiait, kruubiveski, kaks tuulikut ja kolm sepikoda, mõisas aga kabel, tuulik ja sepikoda. Aastal 1899 avati asulas viinaköök. Aastal 1911 põles suur osa Šarscinist maha. Samal aastal avati seal postkontor. Aastal 1926 oli asulas sidejaoskond, lugemissaal ja tarbijate ühistu teeninduspunkt. Samal aastal sai külast samanimelise külanõukogu halduskeskuseks. Aastal 1929 moodustati seal kolhoos, järgmisel aastal avati seal tellisetehas. Oktoobris 1943 lasid karistussalklased maha 17 küla elanikku ja põletasid maha 281 maja (enne sõda oli külas 293 maja). Nõukogude väed vabastasid küla 15. novembril 1943. Sõjas hukkus 149 küla elanikku. Jakaŭ Minin – Nõukogude lendur Michaił Haškievič – Valgevene vaimulik "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. oktoober 2020. Vaadatud 21. märtsil 2021.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "ГОСКАРТГЕОЦЕНТР". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. september 2018. Vaadatud 21. märtsil 2021. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, Tom XI Гарады і вёскі Беларусі: Энцыклапедыя. Kd.1, 1. raamat Гомельская вобласць/С. В. Марцэлеў; Рэдкалегія: Г. П. Пашкоў (галоўны рэдактар) і інш. — Мн.: БелЭн, 2004. 632 lk. ISBN 985-11-0303-9 ISBN 985-11-0302-0
Nyon

Nyon (prantsuse hääldus: [njɔ̃]; vananenud saksa keeles Neuis või Neuss; vananenud itaalia keeles Nione, [ˈnjone]) on vald Šveitsi Vaud' kantonis Nyoni ringkonnas. See asub Genfi kesklinnast umbes 25 kilomeetrit kirdes ja alates 1970. aastatest on sellest saanud osa Genfi suurlinnast. See asub Genfi järve kaldal ja on Nyoni ringkonna halduskeskus. Linnas elab 2019. aasta detsembri seisuga 21 452 elanikku Nyonis asub Euroopa Jalgpalliliidu (UEFA) ja Euroopa Klubide Liidu (ECA) peakorter. See on ühendatud ülejäänud Šveitsiga maantee A1 ja Arc Lémanique'i raudtee kaudu. https://www.pxweb.bfs.admin.ch/pxweb/fr/px-x-0102020000_201/-/px-x-0102020000_201.px/table/tableViewLayout2/?rxid=56bd81e2-58bd-44d3-8c6f-0ab58b997afc
Antonee Robinson

Antonee Robinson (sündinud 8. augustil 1997 Milton Keynesis) on Inglismaal sündinud USA jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Fulham ja USA jalgpallikoondises. 2008. aastal liitus ta Inglismaa klubi Evertoni noorteakadeemiaga. Evertoni põhimeeskonnas ei mänginud ta kordagi. Profidebüüdi tegi Robinson hooajal 2017–18 Inglismaa esiliiga klubis Bolton Wanderers, kus ta mängis Evertonist laenul. 2018. aastal läks ta laenule samuti Inglismaa esiliigasse kuuluvasse Wigan Athleticu, kellega sõlmis 2019. aasta juulis püsiva lepingu. 26. novembril 2019 lõi ta mängus Millwalli vastu oma profikarjääri esimese värava. 2020. aasta augustis siirdus ta kahe miljoni naelsterlingi eest Fulhami. USA jalgpallikoondises tegi Robinson debüüdi 28. mail 2018 sõprusmängus Boliivia vastu. Tema isa on pärit USA-st New Yorgi osariigist. "Robinson Signs". Fulham FC. 20.8.2020. Vaadatud 22.3.2021 "Antonee Robinson Making Most of Loan to Bolton". American Soccer Now. Vaadatud 22.3.2021