Vagellest

Vagellest (Demodex) ehk nääpsulest on imetajate karvafolliikulites ja rasunäärmetes elavate lestaliste perekond. Vagellestad on tavaliselt kahjutud kommensaalid, kuid peremeesorganismi nõrgestudes võivad olla ka parasiitideks ja tekitada demodikoosi. Vagellestad elavad peamiselt imetajatest peremehe karvafollikulites ja rasunäärmetes. Hamstrikul (Onychomys leucogaster) elab vagellest suuõõne, keele ja söögitoru epiteelis ja nahkhiirtel ning leemuritel suuõõnes. Vagellestad on sigarja kehakujuga, 0,2–0,5 mm pikkused, helehallid, keha eesosas asuvate, natuke üle keha servade ulatuvate, nelja paari väga lühikeste, koonusjate, kahe küünisega lõppevate jalgadega. Poolkaarjad haukasmissuised on hästi arenenud. Neil on lülistumata pearindmik. Silinderja keha tagaosa on tihedalt kaetud triipudega, mis asetsevad keha telje suhtes risti. Demodikoosi tekitajad erinevatel imetajate liikidel: Demodex aurati – hamstril Demodex brevis – inimesel Demodex bovis – veisel Demodex caballi – hobusel Demodex canis – koeral Demodex caprae – kodukitsel Demodex cati – kassil Demodex criceti – hamstril Demodex equi – hobusel Demodex folliculorum – inimesel Demodex gatoi – kassil Demodex injai – koeral Demodex ovis – lambal Demodex phylloides – seal Demodex tauri – veisel Koeral on kirjeldatud kahte liiki vagellesti, D. canis ja D. injai . D. canis on osa koera normaalsest nahafaunast ja esineb vähesel arvul enamikul tervetel loomadel. Kutsikad saavad nakkuse otsese kontakti teel juba 2.–3. elupäeval emalt, loodete nakatumist vagellestaga emakasiseselt ei toimu (keisrilõike abil sündinud kutsikatelt, kes on emast kohe eraldatud, vagellesti leitud ei ole). Vagellesti ei ole leitud ka surnult sündinud kutsikatel. Koera vagellest parasiteerib peamiselt karvafolliikulis, harvemini rasunäärmes. Lümfisõlmedest, sooleseinast, põrnast, maksast, neerust, põiest, kopsust, kilpnäärmest, verest, uriinist ja roojast on leitud enamasti surnud ja degenereerunud erinevas arenguastmes koera vagellesti. Kassil esineb demodikoosi väga harva. Kassil parasiteerib kahte liiki demodikoositekitajaid (D. cati ja D. gatoi). D. gatoi on keha tagaosaga on lühem ja tömbilt lõppev võrreldes D. catiga. D. gatoi parasiteerib naha epidermise kõige pindmises kihis (Stratum corneum).. D. cati arvatakse olevat osa kassi normaalsest nahafaunast. D. cati parasiteerib erinevalt D. gatoi'st kassi karvafolliikulis. Veistel parasiteerib kahte liiki vagellesti D. bovis ja D. tauri. Veisel rasunäärmetes ja karvafolliikulites parasiteeriv D. bovis on 0,3–0,4 mm pikk. D. tauri esinemist veisel on kirjeldatud silmalaugude karvafolliikulites ja rasunäärmete juhades. Seal põhjustab demodikoosi Demodex phylloides. Täiskasvanud isased sea vagellestad on 0,24–0,27 mm ja emased 0,23–0,26 mm pikad. Arengutsükkel munast kuni suguküpse valmikuni kestab 2–4 nädalat. Sead nakatuvad otsese kokkupuute kaudu. Kitsel põhjustab demodikoosi kitse vagellest Demodex carpae. Sagedamini haigestuvad noored, tiined ja lakteerivad loomad. Nahamuutused esinevad sagedamini näo, kaela ja õla piirkonnas ning udaral. Tekkivad noodulid on kuni 4 cm läbimõõduga. Sarnaselt koeraga esineb kitsel sageli generaliseerunud demodikoosi. Kuldhamstril (Mesocricetus auratus) parasiteerib kahte liiki vagellesti: D criceti ja D aurati. D. criceti on lühikese kehaga, emasel keskmiselt 107 μm ja isasel 88,9 μm, millest keha tagaosa moodustab vastavalt 49,4 μm ja 41,8 μm. D. aurati on aga pikema kehaehitusega, emane on keskmiselt 190,2 μm ja isane 177,8 μm, millest tagakeha moodustab vastavalt 126,2 μm ja 121,3 μm. Vagellesta arenemistsükkel kestab üheksast päevast kuni nelja nädalani. Emaste vagellestade poolt karva folliikulisse ja rasunäärmetesse munetud värtnakujulistest munadest kooruvad välja arenemata suguelundite ja kolme paari kühmjate jalgadega vastsed. Koertel on standardseks diagnoosimise meetodiks naha süvakaabete võtmine kahjustunud kollete ja normaalse naha piiril. Kaaped tuleks võtta karva kasvu suunas kuni kapillaarse veritsuse tekkeni. Enne kaabete võtmist ja selle ajal tuleb kahjustunud kohta hoida sõrmede vahele pigistatult. Saadud materjal segada alusklaasil väikese koguse mineraal- või immersioonõliga. Proove vaadata mikroskoobiga, kasutades 10x objektiivi. Mõnelt patsiendilt, sh osadelt koeratõugudelt (vana inglise lambakoer, shar pei, šoti terjer) võib diagnoosi kinnituseks osutuda vajalikuks nahabiopsia võtmine. D. gatoi leidmiseks soovitatakse võtta naha pindmisi kaapeid kohtadest, kust kass ei saa ennast lakkuda, näiteks kaela dorsaalosast ja küünarvarre lateraalpinnalt. D. cati leidmiseks tuleb võtta naha süvakaapeid.  Pikemalt artiklis Demodikoos Naha parasitoosid loomadel Naha parasitoosid inimesel Mullen, G., OConnor, B., Mites in Medical And Veterinary Entomology. Elsevier Science. 2002 Nutting, W., Satterfield, L., Cosgrove, G. Demodex sp. Infesting Tongue, Esophagus, and Oral Cavity of Onychomys leucogaster, the Grasshopper Mouse. The Journal of Parasitology:59, 5, 893–896(1973) Parre, J. Demodikoosid. Veterinaarparasitoloogia. Tallinn, Valgus, 1985 Järvis, T. Demodikoos. Koerte parasitoosid. Tartu, EPMÜ Kirjastus, 1998 Ghubash, R. Parasitic Miticidal Therapy. Clin Tech Small Anim Pract 21:135–144. Elsevier. 2006 Mange in Merck Veterinary Manual 9th ed Merck & Co., Inc Sarashina, R. and Sato, K. Demodicosis in the Golden Hamster. Jpn. J. Vet. Sci 48(3) 1986 Canine Demodicosis in Muller & Kirk's Small Animal Dermatology 5th ed. Saunders. 1995 Parre, J. Sigade parasitoosid. 1990 Tallinn. Valgus. Mueller, R. Treatment protocols for demodicosis: an evidence-based review. Veterinary Dermatology 15. 75–89. 2004 Bettenay, S., Mueller, R. Skin scrapings and skin biopsies. In: Ettinger, S., Feldman, E. eds. Textbook of Small Animal Internal Medicine 6th. Ed. Elsevier. 2005