laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aleksander Ansberg

Aleksander Ansberg (27. veebruar 1909 Gattšina – 20. veebruar 1975 Tallinn) oli Eesti NSV riigitegelane. Ta oli lõpetanud Leningradi Juriidilise Instituudi. 1938. aastast töötas ta Leningradi Riiklikus Arbitraažis. Ta oli Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja aastatel 1950–1952, Tallinna Oblastinõukogu Täitevkomitee esimees 1952–1953, kultuuriminister (17. aprill 1953 – 19. aprill 1963), Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe asetäitja, Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe kohusetäitja (7. oktoober 1970 – 22. detsember 1970). 1950 Lenini orden 1969 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane Aleksander Ansberg, Vello Tarmisto. "Eesti NSV. Majandus ja kultuur". Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1960
Kilomeeter tunnis

Kilomeeter tunnis (km/h) on kiiruse mõõtühik, mis näitab, mitu pikkusühikut (kilomeetrit) läbitakse ajaühikus (tunnis). Tähis on km/h. Miil tunnis Meeter sekundis Sõlm Jalg sekundis Keskmine kiirus Kiirendus
Charles Bukowski

Henry Charles Bukowski (16. august 1920 – 9. märts 1994) oli USA luuletaja ja proosakirjanik. Post Office (1971), "Postkontor", tõlkinud Kaur Kender, Hotger 2001, ISBN 9985839714 Factotum (1975), "Faktootum", tõlkinud Mihkel Mõisnik, Hotger 2016, ISBN 9789949457205 Women (1978), "Naised", tõlkinud Peeter Sauter, Hotger 2001, ISBN 9985839722; 2. trükk: sari Eesti Päevalehe raamat, 2006, ISBN 8498196094 (38. raamat) Ham on Rye (1982), "Sink leiva vahel", tõlkinud Peeter Sauter, Hotger 2016, ISBN 9789949457212 Hollywood (1989), "Hollywood", tõlkinud Mihkel Mõisnik, Hotger 2007, ISBN 9789985970799 Pulp (1994), "Pulp", tõlkinud Mihkel Mõisnik, Hotger 2003, ISBN 9985949404 Erections, Ejaculations, Exhibitions, and General Tales of Ordinary Madness (1972), "Tavalised ogarused", tõlkinud Peeter Sauter, Elmatar 2005, ISBN 9949406528 South of No North (1973), "Põhjatuse piiril", tõlkinud Joonas Kiik, Hotger 2001, ISBN 9985839862 "Ikkagi on tore olla Bukowski", valikkogu, koostanud Hasso Krull, Carolina Pihelgas ja Anna-Magdaleena Kangro, Kaksikhammas 2017, ISBN 9789949999118 Howard Sounes, "Charles Bukowski: pöörase elu rüpes" (Charles Bukowski: locked in the arms of a crazy life; biograafia). Inglise keelest tõlkinud Katrin Kiik ja Tuuli Seinberg; Charles Bukowski joonistused. Tänapäev, Tallinn 2003, 330 lk, ISBN 998562162X Lauri Sommer, "Mees pudeli, totsi ja kirjutusmasinaga" (Howard Sounesi Bukowski-biograafia arvustus) – Postimees 12. 12. 2003, lk 21 Vaapo Vaher, "Oma lõbuks hulludes" (Howard Sounesi Bukowski-biograafia arvustus) – Eesti Päevaleht/Arkaadia, 24. 12. 2003, lk 9
Kaija Vahtra

Kaija Vahtra (neiupõlvenimi Kaija Udras; sündinud 4. detsembril 1986 Võrus) on Eesti endine murdmaasuusataja. 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis osales Vahtra esimest korda täiskasvanute tippvõistlusel. Ta võistles kahel individuaalsel ja kahel võistkondlikul alal. Individuaalselt sai ta parima koha 1,3 km sprindi vabasõidus, kui lõpetas 22. kohaga. Kvalifikatsioonisõidu lõpetas Udras 16. kohal. 10 km klassikasõidus sai ta 54. koha. Paarissprindis oli ta koos Kaili Sirgega 12. kohal. Vahtra osales esimest korda maailma karikasarjas 8. jaanuaril 2005 Otepää etapil 10 km klassikasõidus ja sai viimase ehk 45. koha. Ta on osalenud 34 MK-etapil ja jõudnud 30 parema hulka ehk punktikohale kuuel korral. Esimese punktikoha sai Udras 3. märtsil 2009 Lahtis, kui oli 1,2 km sprindi vabasõidus 26. kohal. 2010 Vancouveris 31. koht klassikasprindis 2011 Oslos 65. koht vabatehnikasprindis 2007 Otepääl hõbemedal sprindi vabasõidus 2008 Jõulumäel hõbemedal 10 km klassikasõidus 2009 Otepääl Eesti meister suusavahetusega sõidus (5+5 km) Eesti meister 3×5 km teatesõidus pronksmedal 10 km ühisstardiga klassikasõidus 2010 Otepääl Eesti meister sprindi vabasõidus Lahti MK-etapp 3. märts 2009[alaline kõdulink] Kaija Udras Eesti Suusaliidu kodulehel Kaija Vahtra FIS-i kodulehel (inglise) Kaija Udras Facebooki lehel Biograafia ESBL-is
Võru–Räpina tee

Võru–Räpina tee (registrinumbriga 65) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Võru linnas Võru–Põlva tee ja Võru–Verijärve tee alguses (Võru linnas Tartu tänava ja Jüri tänava ristmikul). Tee pikkus on 44 km. Tee lõpeb Räpina linnas Tartu–Räpina–Värska tee 64. kilomeetril (Räpina linnas Võru maantee ja Võõpsu maantee ristmikul). Võru linna tänavatena kannab nimesid Jüri tänav ja Räpina maantee. Võrumõisa külas kannab nime Räpina maantee. Räpina linna tänavana kannab nime Võru maantee. Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Võru linn, Võrumõisa küla, Puusepa küla, Kääpa küla, Listaku küla, Pindi küla, Paidra küla, Leevi küla, Jõeveere küla, Vinso küla, Viluste küla, Veriora alevik, Pahtpää küla, Kirmsi küla, Rahumäe küla, Sillapää küla, Räpina linn. 2020. aastal rekonstrueeritakse Vinso–Kirmsi teelõiku (maantee km 26–35,1). Ehitustööde maksumus on 3,9 miljonit eurot. "INTERAKTIIVNE TEEKAART | Vaata täpselt järele, kus ja kui kaua sellel suvel teid ehitatakse" Delfi, 19. juuni 2020
Võru–Verijärve tee

Võru–Verijärve tee (registrinumber 66) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Võru linnas Võru–Põlva tee ja Võru–Räpina tee alguses (Võru linnas Tartu tänava ja Jüri tänava ristmikul). Tee pikkus on 6,5 km. Tee lõpeb Verijärve külas Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa tee 260. kilomeetril. Võru linna tänavatena kannab nimesid Tartu tänav, F. R. Kreutzwaldi tänav, Kose tee. Maanteel on Võru linnas F. R. Kreutzwaldi tänaval ühisosa Võru–Mõniste–Valga teega. Võru linn, Meegomäe küla, Kose alevik, Verijärve küla. Teeregister.
ZIL-131

ZIL-131 (ЗиЛ-131) on Nõukogude Liidus (Venemaal) Lihhatšovi-nimelises tehases (ZiL) valmistatud keskmine (5 t kandejõuga) taktikaline veoauto. Tootmine on lõpetatud, kuid auto mudel on veel laialt kasutuses. Zil-131 puurauto ZIL-131 ZIL-131 sidesõlm ZIL-131 kütuseveok ZIL-131 õhutõrjeraketi vedukina (1983) ZIL-131 raketiheitja BM-21B Grad-1 Täismass: 11 925 kg Kandejõud: 5000 kg / maastikusõidul 3500 kg Haagise maksimaalne mass: 6500 kg / maastikusõidul 4000 kg Pikkus: 7040 mm Laius: 2500 mm Kõrgus kabiini katuseni: 2510 mm Kõrgus presentraamiga: 2970 mm Jäljelaius: 1820 mm Kliirens: 330 mm Veokasti pind: 3600 × 2322 mm Tüüp: bensiinimootor ZIL-5081 Silindreid: V8 Töömaht: 6,0 l (5969 cm³) Võimsus: 110 kW (150 hj) Pöördemoment: 410 Nm Silindrite tööjärjekord: 1-5-4-2-6-3-7-8 Käigukast: 5 edasi + 1 tagasi Jahutusvedelik: 29 l Mootoriõli: 9 l Kütusepaak: 2 × 170 l Kütusekulu: 50 l / 100 km Sõidukaugus maanteel: 650 km Kiirus: 80 km/h Rattavalem: 6×4, lülitatav 6×6 Veljed: 12.00-20 Rehvid: 305R20 Vedrustus: lehtvedrustus, esiteljel hüdroamortisaatorid Teljekoormus täismassiga: esitelg: 3060 kg tagateljed 2 × 3535 kg Pidurdusteekond 50 km/h korral: 29 m Pöörderaadius: 10,8 m Tõusunurk koormatult: 31° Veetõkke sügavus: 0,9 m, eriettevalmistuse korral kuni 1,4 m Pealesõidunurk: 36° Mahasõidunurk: 40° Vints tõmbejõud: 5 t trossi pikkus: 65 m Isikkoosseis: kabiinis 3 + kastis pinkidel 16 ZIL-131 on mudeli 130 militaarversioon. Masin on lihtne ja robustne ning üsna hea maastikuläbivusega, kuid kasutatuna mitte eriti töökindel. Bensiinimootor on erivõimsuselt (u 12,5 hj/t) pisut nõrgavõitu, kuid siiski rahuldav. Tagateljed on ühendatud vankriga ja ilma amortisaatoriteta. Rehvide rõhku on võimalik reguleerida otse kabiinist, mille abil on võimalik suurendada läbivust. ZIL-131 ja sarnaste tehniliste sõlmedega tsiviilvariant (rahvamajanduslik variant) ZIL-130 töötati Nõukogude Liidus välja 1950.–1960. aastail. Kasutusse võeti mõlemad 1967. ZIL-131 vahetas välja vanemad masinad ZIL-157. Toodeti põhiliselt madelautot vintsiga/vintsita, furgoonautot ja sadulautot, lisaks eriotstarbelisi sõidukeid. 1986. aastal masinat moderniseeriti (ZIL-131N) ja tootmisse läks ka diiselmootoriga versioon. Tootmine lõpetati 2002. Lisaks armeeversioonile valmistati ka tuletõrjeautosid, millest levinumad olid ka Eestis laialdaselt kasutuses olnud paakauto AC-40 (АЦ-40) ja redelauto AL-30 (АЛ-30). AC 3,0-40 (ZiL-131) АЛ-30 (131) ПМ-506 ZIL-130 – tsiviilvariant ZIL-157 – eelkäija GAZ-66 ja Ural 375 – paralleelselt toodetud ja kasutatud armeemasinad АМУР-531340: analogue ЗиЛ-131 ZIL-131 vene k ZIL-131N vene k ZIL-131 furgoon maastikusõidul
Tatjana Buhhenskaja

Tatjana Buhhenskaja (sündinud 31. juulil 1949) on eesti kunstnik. Õppinud 1971–1977 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis klaasi erialal. Eesti Kunstnike Liidu liige 1977. aastast. 1978 II tarbekunstikvadriennaal, Erfurt, Saksamaa 1979 üleliiduline tarbekunstinäitus, Moskva 1983 ja 1989 eesti klaasi ülevaatenäitus, Tallinn 1983 II Baltimaade tarbekunstitriennaal, Tallinn 1994 tarbekunstinäitus, Köln, Saksamaa 1995 Baltimaade vitraažinäitus, Leedu Rahvusgalerii, Vilnius 1985 Tallinna Linnamuuseum (T. Buhhenskaja, R. Ohna, A. Papp) 1996 galerii “Rosa Azora”, Moskva [1]
GAZ-66

GAZ-66 (vene ГАЗ-66) on Nõukogude Liidus ja hiljem Venemaal Gorki Autotehases 1964. aastast toodetud kerge kahetonnise kandejõuga taktikaline veoauto. Auto tootmine lõpetati 1999. aastal kui selle asemel jõudis tootmisesse GAZ-3308. GAZ-66 on kasutusel Venemaa relvajõududes, endistes NSV Liidu vabariikides ja vähemal määral mujal. Masin on kerge ja hea maastikuläbivusega. Varasemad versioonid on bensiinimootoriga, hilisemad diiselmootoriga. Toodetud on ka tsiviilversiooni. Peamine ebamugavus juhile on väga taga asuv käigukang, mida on ebamugav käsitseda ja pikemaajalisel kasutamisel põhjustab see valu küünarliigeses. Masin on valmistatud GAZ-63 järeltulijana. Seeriatootmine toimus 1964–1999 ja kokku valmistati eri modifikatsioone pea miljon tükki (965 941 tk). GAZ-63 – eelkäija ZIL-131 ja Ural-375 – paralleelselt toodetud armeeveokid IFA H3 ja IFA L60 Vene GAZ-66 entusiastide klubi-foorum GAZ-66, veneraud.ee Mootorile pääseb ligi kabiini tõstes Mootorile pääseb ligi kabiini tõstes GAZ-66 GAZ-66 tuletõrjeauto
Jääkaart

Jääkaart on mere kontuurkaart, millele kantakse jääluure abil saadud teave jääolude kohta. Operatiivseid jääkaarte kasutatakse laevaliikluses, pikemaid ajavahemikke hõlmavaid kaarte jääolude prognoosimiseks ja teaduslikuks uurimiseks. Kaartidel eristatakse kinnisjääd, paakjääd, ajujääd, rüsijääd jt jää liike ning märgitakse jää paksuse vahemik erinevates piirkondades. Baltice.org jääkaart EMHI jääkaart FIMR/FMI iganädaladane jääkaart (Soome), võrdlus normaalse talve ja eelmise aastaga FIMR jääkaart jää liikumise prognoosiga SMHI jääkaart (Rootsi)
Tikopia

Tikopia on saar Melaneesias. Pindala on 5 km². Kuulub Saalomoni Saarte Temotu provintsi ja on riigi lõunapoolseim saar. Saar on kustunud vulkaan, mille kõrgeim tipp Reani ulatub 380 m üle merepinna. Vulkaani kraatris asub Te Roto järv, mis on kuni 80 m sügav. Saarel elab umbes 1200 inimest 20 külas. Nad räägivad Polüneesia keelte Samoa rühma kuuluvat tikopia keelt.
Võru–Mõniste–Valga tee

Võru–Mõniste–Valga tee (registrinumbriga 67) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Võru linnas Tartu tänava ja F. R. Kreutzwaldi tänava ristmikul. Tee pikkus on 83,3 km. Tee lõpeb Valga linnas Raja tänaval, Pedeli paisjärve lähedal. Võru linna tänavatena kannab nimesid F. R. Kreutzwaldi tänav, Kubja tänav. Maanteel on Võru linnas F. R. Kreutzwaldi tänaval ühisosa Võru–Verijärve teega. Valga linna tänavatena kannab nimesid Võru tänav, Vabaduse tänav, Kesk tänav, Riia tänav, Raja tänav. Koiva küla ja Valga linna vahel kulgeb tee vahetult Eesti-Läti piiri ääres. Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Võru linn, Võlsi küla, Käätso küla, Juba küla, Lompka küla, Vana-Nursi küla, Kaku küla, Nursi küla, Nilbõ küla, Simmuli küla, Järvepalu küla, Ahitsa küla, Sänna (Sännä) küla, Riitsilla küla, Haabsilla küla, Sadramõtsa küla, Kangsti küla, Matsi küla, Varstu alevik, Punsa küla, Parmupalu küla, Mõniste küla, Hürova küla, Kallaste küla, Saru küla, Kalliküla, Hargla küla, Sooblase küla, Taheva küla, Korkuna küla, Laanemetsa küla, Koikküla, Lepa küla, Koiva küla, Pugritsa küla, Londi küla, Valga linn.
Sääri

Sääri (harvem ka Sääre) on 5,7 hektari suurune väikesaar Muhust läänes, Aneninast 300 meetrit loodes. Saar asub Muhu valla Rannaküla territooriumil. Saare rannajoone pikkus on 1,26 kilomeetrit. Saare geograafilised koordinaadid on 58° 39′ N, 23° 8′ E. Saar on madal ja kivise pinnamoega, seal ei kasva ühtegi suuremat puud ega põõsast. Valdavalt on see kaetud pillirooga. Saare ümber on madal meri, väga palju leidub üle veepinna ulatuvad või napilt veepinna alla jäävaid kive. Saar kuulub Väinamere hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all. Sääri saarest 0,8 km edelas asub Leenilaid. Sääri Eesti looduse infosüsteemis
Tähtpäevakurss

Tähtpäevakurss (ka tärmin(i)kurss, tulevikukurss, tähtajaline vahetuskurss, ettemääratud vahetuskurss, tärminvahetuskurss, forward-kurss) on vahetuskurss välisvaluutatehingutes, mis näevad ette makseid üks, kolm või kuus kuud pärast lepingu sõlmimist. U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide I (A–M).
Lalli sadam

Lalli sadam on väikesadam Muhu vallas Lalli külas. Sadamat kasutatakse Kesselaiule sõiduks.
Valge ristik

Valge ristik (Trifolium repens) on mitmeaastane ühekojaline rohttaim liblikõieliste sugukonnast ristiku perekonnast. Valge ristik kasvab Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Lääne-Aasias. Eestis on ta tavaline. Lisaks sellele on ta sisse viidud paljudesse kohtadesse mujal maailmas karjamaataimena, eriti levinud on ta Põhja-Ameerikas ja Uus-Meremaal. Valge ristik kasvab niitudel ja teeservadel. Valge ristik on madal taim. Tema varred on roomavad, kasvavad kuni 18 cm aastas ja toimivad võsunditena, see tähendab, et kui varre sõlmekoht vastu maad puutub, võib ta selles punktis endale juured alla võtta. Mitme taime varred võivad üksteisega läbi põimuda ja niimoodi mati moodustada. Ristiku nutid on valkjad, vananedes võivad omandada roosaka või kreemika varjundi. Nutid on 1,5–2 cm laiad ja asuvad 7 cm pikkuse õierao otsas. Taime lehed moodustavad tuntud ristikheinalehekujundi. Nad kasvavad kolmekaupa leherootsu otsas, on sileda servaga, elliptilised kuni munajad. Nagu teisedki ristikud, on ka valge ristik putuktolmleja. Tavaliselt tolmeldavad teda mesilased. Valge ristik suudab kasvada väga mitmesugustel maastikel, sealhulgas muru sees ja põllul, ta talub söömist ja maapinna lähedalt niitmist. Ta talub mitmesuguse pH-ga pinnast, kuid eelistab savipinnast. Enne umbrohumürkide kasutuselevõtmist sisaldasid müüdavad muruseemnesegud valget ristikut sagedamini kui tänapäeval, sest ta suudab hästi kasvada ja maapinnale rohelise katte tekitada ka toitainevaesemal pinnasel, kus teised murutaimed hästi kasvada ei taha. Valge ristik suudab siduda lämmastikku. Lämmastiku sidumine vähendab pinnase leetumist ja takistab mõne muruhaiguse levikut, mida väetised muidu soodustavad. Selletõttu peetakse teda kasulikuks murutaimeks. Ta suudab koguni teisi umbrohtusid välja tõrjuda. Seetõttu vaesestab valge ristik maastiku bioloogilist mitmekesisust, eriti viljakal pinnasel. Ja vastupidi: valge ristiku puudumist peetakse bioloogilise mitmekesisuse tunnuseks. Ristikuõied meelitavad ligi mesilasi. Paljajalu võib niimoodi mesilasele peale astuda, misjärel mesilane astujat jalatalda nõelab. Seetõttu ei peeta mõnel pool valget ristikut (nagu teisigi ristikuid) murus soovitavaks. Valge ristik on suurepärane toit mitmesugustele kariloomadele. Kevadel tuleb loomade karjatamisega ristikupõllul olla ettevaatlik, sest värske ristik paisub kõhus pisut ja loomad võivad end mahlakast ristikust lõhki süüa. Häda korral võivad valget ristikut süüa ka inimesed: see sisaldab palju proteiine, on laia levilaga ja teda kasvab tavaliselt suurtes kogustes koos. Inimesed on ristikut kasutanud sajandite viisi salatina ja teiste toitude juurde, mis sisaldavad lehttaimi. Siiski ei ole inimesel lihtne värsket ristikut seedida. Sellepärast tuleb värskeid ristikutaimi 5–10 minutit keeta. Juured on samuti söödavad, aga neid tuleb juba rohkem küpsetada. Õied kõlbavad ka süüa. Neid võib peenestada ja puistata taimetee sisse või näiteks keedetud riisile. Valge ristik andmebaasis eElurikkus
Mägiristik

Mägiristik (Trifolium montanum) on liblikõieliste sugukonda ristiku perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Mägiristik kasvab Kesk- ja Lõuna-Euroopas. Ida poole ulatub tema levila Lääne-Siberi, Kaukaasia ja Iraanini. Eestis on ta tavaline. Mägiristik kasvab kuivadel niitudel. Ta õitseb juunist augustini. Õied on tugeva meelõhnaga. Ta kasvab 15–40 cm kõrgeks. Mägiristik on Oslo tunnuslill. Mägiristik andmebaasis eElurikkus
Keskmine ristik

Keskmine ristik (Trifolium medium) on liblikõieliste sugukonda ristiku perekonda kuuluv mitmeaastane ühekojaline rohttaim. Keskmine ristik kasvab kõikjal Euroopas. Ida poole on ta levinud kuni Siberi ja Ees-Aasiani. Eestis on ta tavaline. Keskmine ristik kasvab tee- ja metsaservadel. Ta kasvab 30–50 cm kõrgeks. Lehed kasvavad kolmekaupa nagu ristikutel ikka, on 1,5–5 cm pikad ja 0,8–2 cm laiad. Keskmine ristik õitseb juunist augustini. Ristikunutt on läbimõõduga 15–18 mm ja punane, harva valge. Keskmine ristik andmebaasis eElurikkus
Abstraktne ekspressionism

Abstraktne ekspressionism on 1940. aastatel Ameerika Ühendriikides abstraktsionismist väljakasvanud kunstivool. Uue kunstivoolu alusepanijateks ja viljelejateks olid 1930–1940. aastatel Euroopast Ameerika Ühendriikidesse siirdunud kunstnikud. Sarnast voolu Euroopas nimetatakse informalismiks. Abstraktse ekspressionismi esindajateks on Janet Sobel, Mark Rothko, Jackson Pollock, Franz Kline, Willem de Kooning, Arshile Gorky, Helen Frankenthaler. Eestis on abstraktset ekspressionismi viljelenud näiteks Lola Liivat. Abstraktsest ekspressionismist arenes välja maalilisejärgne abstraktsionism. Ekspressionism Ekspressiivne abstraktsionism
Vene Föderatsioon

Vene Föderatsioon on NSV Liidu haldusüksuse Vene Nõukogude Föderatiivse Sotsialistliku Vabariigi lühendnimetus. Ekslikult kasutatakse seda nimetust mõnikord ka praeguse riigi Venemaa Föderatsiooni kohta. Naaberriigi nime eesti kirjakeele normi eirav nimekuju on väga levinud Eesti välislepingutes: ajavahemikus detsember 1991 – oktoober 2006 sõlmitud välislepingutest on õiget nimekuju kasutatud ainult ühes. Ka mais 2005 sõlmitud Eesti-Venemaa piirilepingus on kasutusel eesti kirjakeele normi eirav nimekuju. Kuid Eesti-Venemaa 2014. aastal sõlmitud piirilepingus on juba kasutatud Venemaa Föderatsiooni nimetust, seega on ka Venemaa seda nimekuju aktsepteerinud. "Eesti välislepingud". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. oktoober 2006. Vaadatud 22. oktoobril 2006. "Piirilepped Venemaaga". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. mai 2005. Vaadatud 22. oktoobril 2006. Keeleseadus Eesti kirjakeele normi kehtestamise kord, Vabariigi Valitsuse 7. septembri 2006. a määrus nr 196 Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2006. Kohanimevalimik Päring "Venemaa" kohanimeandmebaasist
Keskväljak (täpsustus)

Keskväljak on asula keskosas olev ala (väljak). Keskväljak on ka kohanimi või aadressikoht mitmes Eesti asulas: Keskväljak (Kärdla) Keskväljak (Keila) Keskväljak (Jõhvi) Keskväljak (Paide) Keskväljak (Pärnu) Keskväljak (Kuressaare) Keskväljak (Suure-Jaani) Keskväljak (Viljandi) Aastatel 1960–1970 kandis Keskväljaku nime Viru väljak Tallinnas
Informalism

Informalism (prantsuse keeles art informel) on 1945.–1946. aastal Pariisis tekkinud maalikunstisuund. Sarnast ja samal ajal Ameerika Ühendriikides alguse saanud kunstisuunda nimetatakse abstraktseks ekspressionismiks. Informalismi tähtsamaks esindajaks on Jean Dubuffet. ekspressiivne abstraktsionism
Ratsutamine 1952. aasta suveolümpiamängudel

Ratsutamine 1952. aasta suveolümpiamängudel 27 võistlejat 8 võistkonda 59 võistlejat 19 võistkonda 51 võistlejat 15 võistkonda
Võšhorod

Võšhorod (ukraina keeles Вишгород) on linn Ukrainas Kiievi oblastis, Võšhorodi rajooni keskus. Asub Kiievi kesklinnast 20 kilomeetrit põhja pool, Kiievi veehoidla lõunakaldal. Võšhorodis asub Kiievi hüdroelektrijaam. Võšhorodil on seitse sõpruslinna: Delčevo, Põhja-Makedoonia Eichenau, Saksamaa Kaniv, Ukraina Lörrach, Saksamaa Rakvere, Eesti Sens, Prantsusmaa Wyszków, Poola Чисельність наявного населення України на 1 січня 2019 року, vaadatud 1.07.2019.
Logaritmiline diferentseerimine

Logaritmiline diferentseerimine on funktsiooni diferentseerimise meetod, mille puhul kasutatakse funktsiooni ƒ logaritmilist tuletist [ ln ⁡ ( f ) ] ′ = 1 f ⋅ f ′ {\displaystyle [\ln(f)]'={\frac {1}{f}}\cdot f'} . Sellist võtet kasutatakse sageli juhul, kui lihtsam on diferentseerida funktsiooni logaritmi kui funktsiooni ennast. Seejuures kasutatakse logaritmi (eelkõige naturaallogaritmi) omadusi, mis teisendavad korrutist liitmiseks, jagatist lahutamiseks ja astendamist korrutiseks. Kui tegemist on funktsiooniga, kus argument on nii astme aluses kui ka astendajas, on logaritmilise diferentseerimise võte möödapääsmatu. Funktsiooni y = f ( x ) {\displaystyle y=f(x)\,} logaritmilist diferentseerimist alustatakse funktsioonist naturaallogaritmi võtmisega ln ⁡ y = ln ⁡ [ f ( x ) ] {\displaystyle \ln y=\ln[f(x)]\,} . Siin kasutatakse funktsiooni avaldise f ( x ) {\displaystyle f(x)} lihtsustamiseks logaritmi omadusi log ⁡ ( a b ) = log ⁡ a + log ⁡ b   , log ⁡ a b = log ⁡ a − log ⁡ b   , log ⁡ a n = n log ⁡ a   . {\displaystyle \log(ab)=\log a+\log b\ ,\qquad \log {\frac {a}{b}}=\log a-\log b\ ,\qquad \log a^{n}=n\log a\ .} Seejärel võetakse tuletis: 1 y ⋅ y ′ = 1 f ( x ) ⋅ f ′ ( x ) {\displaystyle {\frac {1}{y}}\cdot y'={\frac {1}{f(x)}}\cdot f'(x)} Lõpuks avaldatakse funktsiooni tuletis y', korrutades võrrandi mõlemad pooled avaldisega y, et vabaneda avaldisest 1/y :   y ′ = f ′ ( x ) f ( x ) × y = f ′ ( x ) . {\displaystyle \ y'={\frac {f'(x)}{f(x)}}\times y=f'(x).} Funktsiooni y = x x {\displaystyle y=x^{x}} logaritmiliseks diferentseerimiseks tuleb võtta funktsioonist naturaallogaritm.   ln ⁡ y = ln ⁡ x x = x ln ⁡ x {\displaystyle \ \ln y=\ln x^{x}=x\ln x} Seejärel võtta võrrandi mõlemast poolest tuletis. 1 y ⋅ y ′ = ( x ln ⁡ x ) ′ = ( x ) ′ ⋅ ln ⁡ x + x ⋅ ( ln ⁡ x ) ′ = 1 ⋅ ln ⁡ x + x ⋅ 1 x = ln ⁡ x + 1 {\displaystyle {\frac {1}{y}}\cdot y'=(x\ln x)'=(x)'\cdot \ln x+x\cdot (\ln x)'=1\cdot \ln x+x\cdot {\frac {1}{x}}=\ln x+1} Tuletis   y ′ {\displaystyle \ y'} avaldub järgmiselt: y ′ = ( ln ⁡ x + 1 ) ⋅ y = ( ln ⁡ x + 1 ) ⋅ x x {\displaystyle y'=(\ln x+1)\cdot y=(\ln x+1)\cdot x^{x}} Funktsiooni y = x x {\displaystyle y=x^{x}} tuletis on y ′ = ( ln ⁡ x + 1 ) x x {\displaystyle y'=(\ln x+1)x^{x}} . Logaritmiline resiid Tuletis (matemaatika) Naturaallogaritm
Alko

Alko on Soome riiklik alkoholimonopol. See on ainuke kauplusekett, mis müüb Soomes 5,5-protsendilisest kangemat õlut, veini ja destilleeritud alkohoolseid jooke. Alko müüb ka väikese alkoholisisaldusega jooke, aga piiratud sortiment ja kallimad hinnad jätavad Alko konkurentsiraskustesse supermarketitega. Alkohoolseid jooke võivad müüa ka litsentseeritud restoranid ja baarid. Põhjamaades peale Taani oli 20. sajandi alguses tugev karskusliikumine, ka Soomes kehtestati peale Vene tsaaririigi võimu alt iseseisvumist 1. juunil 1919 kuiv seadus. Kuid aja jooksul pöördus avalik arvamus kuiva seaduse vastu, eriti kuna see tõi Soomes kaasa sarnaselt USAga, kus toona samuti kehtis kuiv seadus, kuritegevuse kasvu (1922–1926 sooritati Soomes isikuvastaseid kuritegusid 10 korda rohkem kui Rootsis ja Suurbritannias). Seepeale korraldati detsembris 1931 referendum, kus rahvas hääletas 70,5% kuiva seaduse jätkamise vastu. Referendumijärgselt lõpetati veebruaris 1932 Eduskunda hääletusega kuiv seadus ja loodi riiklik kauplusekett Alko, millele kuulus alkohoolsete jookide impordi, ekspordi, tootmise ja müügi ainuõigus. Alko kauplused avati 5. aprillil 1932 kell 10, pannes nii aluse Soome ajalukku läinud kuulsale numbrikombinatsioonile "543210". Systembolaget Vinmonopolet Vínbúðin Koduleht (soome, rootsi ja inglise keeles) Isokaato.com, mitteametlik alkoholi hinnanimekiri (soome keeles)
Folia Cryptogamica Estonica

Folia Cryptogamica Estonica on Tartu Ülikooli ja Eesti Looduseuurijate Seltsi poolt Eestis väljaantav teadusajakiri. Ajakirjas avaldatakse ingliskeelseid artikleid mükoloogia, lihhenoloogia, brüoloogia ja algoloogia alal. Ajakirja peatoimetaja on Polina Degtjarenko. Koduleht