laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jutaza rajoon

Jutaza rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Urussu alev. Rajoonis on 1 alev ja 10 külaasundust. 2016. aastal oli rajooni elanike arv 20 965. 2010. aasta seisuga olid elanikest 74,6% tatarlased ja 21,3% venelased. Q126684906  Jutaza rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Jutaza rajooni koduleht (vene ja tatari keeles)
Ferdinand Albrecht I (Braunschweig-Wolfenbüttel-Bevern)

Ferdinand Albrecht (22. mai 1636 Braunschweig – 25. aprill 1687 Bevern) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog, Braunschweig-Wolfenbütteli vürstide sugulane. Ferdinand Albrecht oli August Noorema kolmas poeg. Pärast isa surma aastal 1666 kaklesid kolm poega pärandi eest ja Ferdinand Albrecht sai palee Bevernis, mõned feodaalõigused ja kindla summa raha vastutasuks nõuetele valitseda Wolfenbüttelit, mida asusid üheskoos valitsema tema vanemad vennad. Ferdinand Albrecht muutus üha ekstsentrilisemaks ja mingil ajal saatsid tema vennad sõjaväe paleesse korda taastama. Ta kogus palju kunstiteoseid, mis said hiljem Hertsog Anton Ulrichi muuseumi osaks. Ta suri aastal 1687; tema poeg Ferdinand Albrecht II päris vürstkonna aastakümneid hiljem. Ferdinand Albrecht abiellus aastal 1667 Hessen-Eschwege maakrahvi Friedrichi tütre Christinega (30. oktoober 1648 – 18. märts 1702). Täisikka jõudsid nende lastest järgmised: Sophie Eleonore (1674–1711), suri lastetuna August Ferdinand (1677–1704), suri lastetuna Ferdinand Albrecht II (1680–1735) Ferdinand Christian (1682–1706), suri lastetuna Ernst Ferdinand (1682–1746) Heinrich Ferdinand (1684–1706), suri lastetuna
Arski rajoon

Arski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstanis. Rajooni keskus on Arski linn. Rajoonis on 1 linn ja 16 külaasundust, kus on kokku 69 asulat. 2016. aastal oli rajooni elanike arv 52 530. 2010. aasta seisuga olid elanikest 92,7% tatarlased, 6,3% venelased ja 0,5% marid. Q126684906  Arski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Arski rajooni koduleht (vene ja tatari keeles)
Kanada kabe

Kanada kabe on 144-ruudulisel laual mängitav kabeliik. Mängu algseisus on mõlemal mängijal 30 kabendit. Mängureeglid on samad mis rahvusvahelises kabes ning partiide kasutatakse samuti numbrilist notatsiooni. Mäng on levinud Kanadas Québecis ja Ontarios ning USA-s Uus-Inglismaal. Mängu leiutasid arvatavasti prantsuse asunikud Québecis. Mängu leiutamise aeg pole teada, kuid on teada, et juba 1805. aastal müüdi 144-ruudulist kabelauda Londonis. Kanada kabes on peetud ka maailmameistrivõistlusi ja Ameerika meistrivõistlusi (1904–1968). Nii mõnedki Kanada kabetajad on edu saavutanud ka rahvusvahelise kabe maailmameistrivõistlustel: näiteks Raoul Dagenais tuli 1952. aastal hõbedale ja Marcel Deslauriers 1956. aastal maailmameistriks. Association Québécoise des joueurs de dames (AQJD) - Québeci kabeassotsiatsioon (prantsuse keeles)
Thomas Salumets

Thomas Salumets (sündinud 1956) on eesti päritolu Kanada kirjandusteadlane. Salumets sündis Saksamaal, Emajõe lahingus osalenud ja raskelt haavata saanud rindemehe perekonnas. Gümnaasiumi lõpetas ta Heidelbergis, germanistika bakalaureuseõppe summa cum laude Toronto Ülikoolis Kanadas (1976–1980). Magistri- ja doktorikraadi sai ta Princetoni Ülikoolis USAs, kus kaitses 1985 doktoriväitekirja "Zur Interpretation und Edition der Werke F. M. Klingers". Alustanud õppejõutööd Lääne-Ontario ja Toronto ülikoolides, töötab ta 1987. aastast Briti Columbia Ülikoolis Vancouveris. Ta on juhatanud sealset võrdleva kirjandusteaduse õppetooli ja germanistikaosakonda, aastail 2006–2011 oli ta Kesk-, Ida- ja Põhja-Euroopa osakonna juhataja. Ta on olnud organisatsiooni Association for the Advancement of Baltic Studies (AABS) president (2002–2006) ja ajakirja Journal of Baltic Studies peatoimetaja (1998–2001). Salumets on Eesti Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsiooni liige ning mitme raamatusarja ja ajakirja toimetuskolleegiumi liige. "Unforced Flourishing: Understanding Jaan Kaplinski" (McGill-Queen's University Press, 2014), eesti keeles "Kujuneda sunnita: mõtestades Jaan Kaplinskit" (Varrak, 2016). "Mõju mõnu" (Tartu Ülikooli Kirjastus, 2014; sari "Studia litteraria Estonica", 14). 2015 Tartu Ülikooli audoktor Thomas Salumetsa vanaisa Karl Aleksander Busch-Toomiste (16.12.1896–07.11.1968) oli Eesti Vabadussõja veteran ja Vara vallavanem, kes arreteeriti 1945. aastal ja viidi Vorkuta vangilaagrisse. Naasis Siberist Eestisse 1956. aastal. Lea Kreinin, "Thomas Salumets räägib Pärdist, Kaplinskist ja Richterist", Eesti Elu 26/2015, 11. september 2015. Arne Merilai, "Tooma rõõmusõnumid", Methis 12, lk. 194. "Tartu Ülikooli audoktorid". Tartu Ülikool. Vaadatud 13. detsembril 2022. "Otsing · Eesti Kommunismiohvrid 1940–1991". www.memoriaal.ee. Vaadatud 15. augustil 2024. Thomas Salumetsa koduleht Briti Columbia Ülikooli saidil
Fritzlar

Fritzlar on rikkaliku ajalooga väike Saksa linn (15 000 elanikku) Schwalm-Ederi kreisis Põhja-Hessenis, 160 km Frankfurdist põhjas. Linnal on keskaegne linnasüda, mis ümbritsetud paljude vahitornidega linnamüüriga. 38 meetrit kõrge Hall torn (Grauer Turm) on kõrgeim säilinud linnakaitsetorn Saksamaal. 1109. aastal esmamainitud linna kaitsepühaku Püha Martini kivireljeefiga raekoda on vanim Saksamaal ikka veel esialgsel otstarbel kasutatav hoone. Gooti stiilis vana frantsiskaani kloostri kirik on tänapäeval protestantlik kihelkonnakirik ja kloostri teised hooned on muudetud nüüdisaegseks haiglaks. Paljud hooned linnakeskmes, peamiselt turuplatsi ümber, pärinevad 15.–17. sajandist ning on hoolikalt säilitatud või taastatud. Linnas domineerib imposantne romaani-gooti Püha Peetruse kirik 12.–14. sajandist. 1974. aastal võõrustas linn 14. Hessentagi festivali.
Valgussammas

Valgussammas on optiline atmosfäärinähtus. See kujutab endast vertikaalset valgusriba, mis näib ulatuvat valgusallikast üles- või allapoole. Nähtust tekitab valguse peegeldumine rohketelt väikestelt jääkristallidelt, mis atmosfääris hõljuvad. Valgus võib olla pärit Päikeselt (tavaliselt siis, kui see on horisondi lähedal või isegi horisondist allpool). Sel juhul nimetatakse nähtust päikesesambaks. Valgussambaid tekitav valgus võib olla pärit ka Kuult või maistest valgusallikatest, näiteks tänavavalgustitelt. Kuna valgussambad tekivad valguse ja jääkristallide koosmõjul, kuuluvad need halode hulka. Valgussambaid tekitavad kristallid on tavaliselt tasapinnalised ja kuusnurksed ning paiknevad õhus langedes enam-vähem paralleelselt maapinnaga. Need kristallid on lumehelvestest palju väiksemad. Peegeldused eri kõrgustel ja vaatlejast eri kaugustel hõljuvatelt kristallidelt tekitavad kujutise valgusallika all või kohal kõrguvast valgussambast. Mida suuremad on kristallid, seda paremini on see efekt näha. Harvemini võivad valgussambaid põhjustada ka sambakujulised kristallid. Nähtus on olemuselt väga sarnane kergelt lainetaval veepinnal nähtava Päikese või Kuu "teega". Päikesesammas USA Arizona osariigis Valgussambad USA Wyomingi osariigis Päikesesammas Antarktikas Mis on päikese sammas? "Astronomy Picture of the Day". nasa.gov (18.12.2013). Vaadatud 28.03.2016. Crystal Pillars". www.atoptics.co.uk. Vaadatud 28.03.2016. Kikas, Jaak;(06.01.2016). "Lugeja küsib: Kuidas tekivad valgussambad?" novaator.err.ee. Vaadatud 28.03.2016. "Light Pillars". www.atoptics.co.uk. Vaadatud 28.03.2016.
Cambridge University Press

Cambridge University Press (lühend CUP) on Cambridge'i Ülikooli juures tegutsev kirjastus. Kirjastus sai raamatute trükkimise õiguse 1534. aastal kuningas Henry VIII-lt ja on seega maailma vanim katkestusteta tegutsenud kirjastus. Oxford University Pressi järel on see maailma suuruselt teine ülikoolikirjastus. Kirjastuse peakorter on Cambridge'is, harukontorid aga rohkem kui 40 riigis. Michael Black, Cambridge University Press 1584–1984. Cambridge: Cambridge University Press, 2000, ISBN 0-521-66497-7. David McKitterick, A History of Cambridge University Press: Volume 1, Printing and the Book Trade in Cambridge. Cambridge: Cambridge University Press, 1992, ISBN 0-521-30801-1. Kirjastuse koduleht
Helme kirikumõis

Helme kirikumõis (saksa keeles Pastorat Helmet) oli kirikumõis Helme kihelkonnas Viljandimaal. http://www.mois.ee/pikknimh.shtml (vaadatud 29.03.2016)
Suure-Jaani kirikumõis

Suure-Jaani kirikumõis (saksa keeles Pastorat Groß-St. Johannis) oli kirikumõis Suure-Jaani kihelkonnas Viljandimaal. http://www.mois.ee/pikknimh.shtml (vaadatud 29.03.2016)
Paistu kirikumõis

Paistu kirikumõis (saksa keeles Pastorat Paistel) oli kirikumõis Paistu kihelkonnas Viljandimaal. http://www.mois.ee/pikknimh.shtml (vaadatud 29.03.2016)
Põltsamaa kirikumõis

Põltsamaa kirikumõis (saksa keeles Pastorat Oberpahlen) oli kirikumõis Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal. http://www.mois.ee/pikknimp.shtml (vaadatud 29.03.2016)
Kolga-Jaani kirikumõis

Kolga-Jaani kirikumõis (saksa keeles Pastorat Klein-St. Johannis) oli kirikumõis Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal. http://www.mois.ee/pikknimk.shtml (vaadatud 29.03.2016)
Lindau

Lindau on linn Saksamaal Baieri liidumaal. Lindau vanalinn asub Bodeni järves oleval 68 hektari suurusel Lindau saarel. Järvest voolab läbi Reini jõgi. Järv asub 395 meetrit üle merepinna. Linna lähedal on 1064 meetri kõrgune Pfänderi mägi, millelt avaneb hea vaade linnale. Lindau asub kohas, kus saavad kokku Saksamaa, Austria ja Šveitsi piirid. Kauni looduse ja hästi säilinud keskaegse linnasüdame tõttu on Lindau turismisihtpunkt. Igal aastal toimuvad Lindaus Nobeli auhinna laureaatide kokkusaamine ja psühhoterapeutide kongress. Inimtegevuse jälgi on Lindaust leitud juba 1. sajandist. Lindau nime on esmamaininud 882. aastal üks Sankt Galleni munk seoses sellega, et Reetia krahv Adalbert olevat saarele asutanud nunnakloostri. 1180 rajati saarele Püha Stephani kirik ja 1224 frantsiskaani klooster. Reformatsiooni ajal pöördus klooster 1528 luteri usku. Linn asus Nürnbergist Itaaliasse viival kaubateel ja oli kalapüügikeskus. Kolmekümneaastase sõja (1618–1648) ajal rüüstasid Rootsi väed 1646 linna ja sõja mälestuseks korraldatakse Lindaus alates 1655 lastefestivali. 1220. (teistel andmetel 1274.) aastal sai vaba riigilinna staatuse, mis likvideeriti 1802. Vürst Karl August von Bretzenheim andis 1804 linna Austriale, kuid 1805 tagastati see Baierile. 1853. aastal ehitati saarele raudteetamm ja 1856 rajati uus sadam koos tuletorni ja lõviskulptuuriga. 19. sajandil sai Lindau tekstiili tootmise keskuseks. 1922 ühendati linnaga ümberkaudsed Aeschachi, Hoyreni ja Reutini alad. 30. aprillist 1945 kuni 1. septembrini 1955 kontrollisid linna Prantsuse väed, linn kuulus Württemberg-Hohenzollerni liidumaa alla, mis 1952. aastal sai Baden-Württembergi liidumaa osaks. 1955. aastal tagastati Lindau Baierile. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Lindau koduleht
José Maria Eça de Queiroz

José Maria Eça de Queiroz, ka José Maria de Eça de Queiroz (uuema ortograafia järgi Queirós; Euroopa portugali hääldus: [ʒuˈzɛ mɐˈɾiɐ dɨ ˈɛsɐ dɨ kejˈɾɔʃ]; 25. november 1845 Póvoa de Varzim, Portugal – 16. august 1900 Pariis, Prantsusmaa) oli portugali kirjanik, kuulsamaid Portugali realiste. "Reliikvia" (originaalis "A Relíquia"), tõlkinud Aita Kurfeldt. Tallinn: Eesti Raamat, 1968. "Isa Amaro kuritegu" (originaalis "O Crime do Padre Amaro"), tõlkinud Mart Aru. [Saku]: BPE, 2013.
Pimeaia tänav

Pimeaia tänav on tänav Narva vanalinnas. See algab Koidula tänava jätkuna, ristub Kraavi ja Hariduse tänavaga ning lõpeb Sepa tänavaga ristudes. 1905. aasta linnaplaanil oli selle tänava nimi улица Садовая, 1912. aasta linnaplaanil Aia tänav. 1927. aasta linnaplaanil kandis selle tänava põhjaosa nime Pimeaia tänav ja lõunaosa Koidula puiestee. Pärast Teist maailmasõda kasutatakse Pimeaia tänava nime praeguse tänava kohta. Pimeaia tänav on nime saanud Victoria bastionil paikneva Pimeaia järgi. Svetlana Andrejeva. Narva tänavad 17.-21. sajandi linnakaartidel. – Narva Muuseumi Toimetised, nr 7, 2007, lk 108-127.
Daniel Meijel

Daniel Meijel (sündinud 26. detsembril 1974) on Eesti jalgpallitreener. Aastatel 2011–2014 oli ta klubi JK Tallinna Kalev abitreener. Ühtlasi on ta aastast 2011 klubi JK Tallinna Kalev II peatreener. Tema isa on sporditegelane Rein Meijel. https://web.archive.org/web/20160329080456/http://www.transfermarkt.com/daniel-meijel/profil/trainer/11827 (vaadatud 29.03.2016) Lühibiograafia Transfermarkti andmebaasis
Terje Luik

Terje Luik (sündinud 13. aprillil 1941) on eesti filminäitleja, telerežissöör ja pedagoog. Ta lõpetas 1959. aastal Tallinna 7. Keskkooli. Koolitüdrukuna õppis ta balletti ja muusikat ning oli tubli sportlane. 1959. aastal mängis ta kaksikõdede Mareti ja Vaike peaosi suure populaarsuse saavutanud mängufilmis „Vallatud kurvid“. See film tõi talle 1960. aasta Baltimaade ja Valgevene filmifestivalil parima naisnäitleja auhinna. „Vallatutele kurvidele“ järgnesid veel osatäitmised filmides „Perekond Männard“ ja „Ohtlikud kurvid“, kuid näitlejat temast siiski ei saanud, ta alustas hoopis tööd ETV-s režissööri abina. Kahekümne ühe aastaselt Terje Luik abiellus ja kolis Moskvasse. Moskvas lõpetas ta pedagoogilise instituudi ja töötas kolm aastat õpetajana. Seejärel astus ta kaugõppesse Leningradi Riiklikus Muusika- ja Kinematograafiainstituudis. Peale instituudi lõpetamist asus ta tööle Kesktelevisioonis, kus töötas seitseteist aastat telerežissöörina. Ta kolis Eestisse tagasi 1990. aastal. Ta oli pedagoog Rapla maakonnas Juuru gümnaasiumis ja Hagudi põhikoolis. Luik on olnud Juuru vallavolikogu liige aastatel 1996–1999, samuti Mahtra külavanem ning kohaliku kultuurielu aktivist. Tema ema oli kunstnik Laine Lepp (1918–2007) ja abikaasa Moskvast pärit Lev Maksimov. Abielu kestis seitseteist aastat ja sellest on sündinud kaks poega, Aleksandr ja Martin. 1959 "Vallatud kurvid" – Vaike ja Maret 1960 "Perekond Männard" – Helmi Neider 1961 "Ohtlikud kurvid" – Marika ja Ellen. 1961 "Maizes ducis" - reisija Tallinna 7. Keskkooli vilistlased 1945–1996 "Vallatute kurvide" Terje Luik elab nüüd aedvabariigis Eesti Filmi andmebaas- Terje Luik http://www.kino-teatr.ru/kino/acter/w/sov/2552/works/ Kommentaare Eesti filmile: Perekond Männard
Arbo Tammiksaar

Arbo Tammiksaar (sündinud 21. juulil 1971 Vändras Pärnu maakonnas) on eesti filmirežissöör. Arbo Tammiksaar on õppinud Tartu Ülikoolis bioloogiat ja Eesti Kunstiakadeemias keraamikat. Ta on lõpetanud 2001. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli filmi ja video õppetooli. Alates 1993. aastast kuulub Arbo Tammiksaar Eesti Üliõpilaste Seltsi. 1999 "Anton" (tudengifilm; oli režissöör) 2000 "Verehapnik" (tudengifilm; oli operaator) 2001 "Magusad unelmad" (tudengifilm; oli produtsent ja režissöör) 2002 "Teine Arnold" (dokumentaalfilm; oli helirežissöör) 2004 "Kurat tuleb sauna" (mängufilm; mängis kuradi rollis) 2006 "Tabamata ime" (mängufilm; oli režissöör) 2008 "Fritsud ja blondiinid" (dokumentaalfilm; oli režissöör, stsenarist ja monteerija) 2011 "Kormoranid ehk nahkpükse ei pesta" (mängufilm; mängis lavatöölist suvetuuril) 2011 "Täitsa lõpp" (mängufilm; oli režissöör ja juhendaja) 2015 "Kristus elab Siberis" (dokumentaalfilm; oli režissöör ja operaator) Arbo Tammiksaare ja teleajakirjanik Tuuli Roosma peres kasvavad kaksikud pojad Andres ja Kristjan, kes on sündinud 23. jaanuaril 2009. Arbo Tammiksaare vend on Erki Tammiksaar. Arbo Tammiksaar andmekogus IMDb (inglise) (vaadatud 28.03.2016) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. juuni 2007. Vaadatud 29. märtsil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. aprill 2016. Vaadatud 29. märtsil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Arbo Tammiksaar Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 28.03.2016) Arbo Tammiksaar Eesti filmi andmebaasis Arbo Tammiksaar andmekogus IMDb (inglise)
Kupiškise rajoon

Kupiškise rajoon on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Panevėžysi maakonna aladel. Rajooni pindala on 1080 km². 2014. aasta seisuga elas seal 19 067 inimest. Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Alizava, Kupiškise, Noriūnai, Skapiškise, Subačiuse ja Šimonysi vald. Halduskeskus on Kupiškise linn. Teised tähtsamad asulad on Subačiuse linn ning Alizava, Antašava, Palėvenė, Salamiestise, Skapiškise, Senasis Subačiuse ja Šimonysi alev. 2011. aasta seisuga olid elanikest 97,17% leedulased, 1,7% venelased, 0,27% poolakad, 0,19% ukrainlased, 0,13% valgevenelased ja 0,54% oli teistest rahvustest. Rajooni suurimad jõed on Lielupe jõgikonda kuuluvad Pyvesa ja Lėvuo ning Nemunase jõgikonda kuuluv Šetekšna. Kõrgeim koht (137 meetrit) jääb Kinderiai külla. Adomynė rahvamaja Puožas Buivėnai tamm Nuolatinių gyventojų skaičius metų pradžioje, vaadatud 12.02.2023. Rajooni koduleht (leedu keeles)
Gaižaičiai vald

Gaižaičiai vald (leedu keeles Gaižaičių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Joniškise rajoonis. Vald piirneb põhjas Lätiga. Valla pindala on 108 km². 2011. aasta seisuga elas seal 527 inimest. Valla keskus on Gaižaičiai küla. Vallamaja asub aadressil Vilties g. 9. Vallavanem on Stanislava Andrulaitienė. Vallamaja Žukančiai kirik Raistai pärn Buivydai (Juodeikiai) tamm Juodeikiai kirik [1]. Joniškio rajono savivaldybė, vaadatud 28.03.2016. [2]. Lietuvos statistikos departamento, vaadatud 28.3.2016.
Puistevill

Puistevill (inglise blown wool) on villatehase tootmisliinil toodetud eriline vill. Puistevilla koostise tüübid: klaasvill tselluvill kivivill Enne puistevilla paigaldust peavad olema tehtud vajalikud eeltööd, sest pärast puistevilla paigaldamist ei tohi paigaldatud villa peal liikuda. Käiguteed erinevateks otstarveteks nagu tehnoseadmete, katuseluukide, korstende juurde peavad olema paigas. Käigutee kõrgus peab olema planeeritavast puistevilla kõrgusest kõrgemal vähemalt 50 mm. Kohad, kuhu puistevill ei pääse, peavad olema isoleeritud enne puistevilla paigaldamist. Laeluukide ümber peab olema ehitatud piisava kõrgusega raam, mis ulatub puistevilla tasemest vähemalt 50 mm kõrgemale. Kõik eritööd nagu ventilatsioon, elektri, vee- ja küttetööd peavad olema valmis ja vajadusel isoleeritud. Puistevilla paigaldamiseks peab olema piisav valgustus. Ehitusmaterjali jäägid ja ehituspraht peavad olema koristatud. Villakihi all olevasse konstruktsiooni peab olema paigaldatud aurutõkkekiht. Korstende ümber peab olema paigaldatud vähemalt 100 mm paksune tulekindel isolatsioon. Katuse räästastesse peab paigaldama tuulesuunajad. Majade soojustamine Mineraalvill Rein Kala (01.04.2018). "Puistevilla paigaldus". Evari.ee. https://web.archive.org/web/20170609031538/http://www.ecostock.ee/tooted/puistevill/ (arhiiviversioon)
Supercalifragilisticexpialidocious

"Supercalifragilisticexpialidocious" (eesti keeles pealkirjaga "Supernalivägalustlikekstraülivõrdes") on laul Disney 1964. aasta muusikalfilmist "Mary Poppins". Laulu autorid on vennad Robert ja Richard Sherman. Filmis esitavad seda Julie Andrews ja Dick Van Dyke. Laulu 34-täheline originaalpealkiri "Supercalifragilisticexpialidocious" ('midagi eriti head ja ilusat') on üks pikemaid ingliskeelseid sõnu, mida võib leida sõnaraamatutest. See neologism jõudis Oxfordi inglise keele sõnaraamatusse 1986. aastal ning selle sõnaraamatu järgi on seda kasutatud 1940. aastatest. Pealkirja eestikeelset vastet "supernalivägalustlikekstraülivõrdes" on kasutatud Noorsooteatri 1970. aasta muusikalis ja hilisemates lavateostes. Kukul külas. Marje Metsur. Kuku Raadio saade, 5. juuni 2016.
Uslar

Uslar on linn ja vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Northeimi kreisis. Linna pindala on 113,4 km². 31. detsembril 2017 elas seal 14 278 inimest. Uslar asub Sollingist lõunas, viimane on Weserberglandi osa. Uslar asub Hesseni ja Nordrhein-Westfaleni piiride lähedal. Hannover on 110 km põhjas, Hesseni suurim linn Frankfurt am Main on 240 km lõunas ja Berliin on 350 km kirdes. Uslari valda kuulub 19 linna ja küla: Ahlbershausen, Allershausen, Bollensen, Delliehausen, Dinkelhausen, Eschershausen, Fürstenhagen, Gierswalde, Kammerborn, Offensen, Schlarpe, Schönhagen, Schöningen, Sohlingen, Uslar, Vahle, Verliehausen, Volpriehausen ja Wiensen. Uslarit on esmamainitud aastal 1006/1007. 12. sajandi teises pooles hakkasid Welfid Uslarit valitsema (kuni 19. sajandini). 1599. aastal ehitati Freudenthali loss, mis põles 1612. aastal maha. 1819. aastal põles suur osa Uslari linnast maha. Uslari tööstus kasutab piirkonna loodusvarasid puitu, liiva ja vett. 20. sajandil oli maailmakuulus Uslari mööblitööstus (Ilse-Möbel, 1950. aastatel umbes 2000 töötajat). Tänapäeval mängib Uslari piirkonnas (Uslarer Land) olulist rolli ainult turism. Seal on ka Privatbrauerei Haffner, mis pruulib Bergbräu perekonna õlut, mis on villitud pop-top pudelitesse, nagu Schleswig-Holsteini Flensburgeri õlu ja Hollandi Grolsch. Uslari vald on kaelani võlgades. Näiteks kohalik ujula tuli sulgeda 2011. aasta mais ja taasavati alles 2012. aasta novembris, kohaliku algatuse abil. 2005. aastast on elanikkond pidevalt vähenenud, keskmiselt 168 inimest aastas. Człuchów, Poola, aastast 1999. Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.uslar.de
Dransfeld

Dransfeld on linn ja vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Göttingeni kreisis. Valla pindala on 28 km². 31. detsembril 2016 elas seal 4327 inimest. Linn asub umbes 12 km Göttingenist läänes. Linnast lõunas on vabaõhu bassein ja telkimisala. Johannes Jeep, (1581/1582 – 1644), Saksa organist, kapellmeister ja helilooja Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.dransfeld.de
Heinaturu tänav

Heinaturu tänav on tänav Narva vanalinnas. Algab Suurest tänavast ning lõpeb tupiktänavana. Tänava pikkus on umbes 115 m. 1900. ja 1905. aasta linnaplaanidel oli selle tänava nimi Раздельная улица, 1912. ja 1929. aasta linnaplaanidel Vahe tänav.
Systembolaget

Systembolaget on Rootsi riiklik alkoholimonopol. See on ainuke kauplusekett, mis müüb Rootsis 3,5-protsendilisest kangemat õlut, veini ja destilleeritud alkohoolseid jooke. Systembolaget asutati 1955. aastal. Ketti kuulub üle 400 kaupluse. See vahetas Rootsis välja seni kasutatud Bratti süsteemi, millega tohtis alkohoolseid jooke osta kuu jooksul normi piires, Systembolagetist saab osta piiramatul hulgal. Kuna see suurendas alkoholitarbimist, tõsteti alkoholimaksu ja tehti ostmisel kohustuslikuks dokumendi näitamine. Algselt pidi Systembolagetist ostes soovitud jooke küsima kaupluse teenindajalt, nii loodeti vältida suurtes kogustes ostmist. Iseteenindamist hakati Systembolageti kauplustes lubama alles 1991. aastal. 2014. aastaks olid kõik kauplused läinud üle iseteenindamisele, kuid mõnedes kauplustes tuleb kangemaid jooke endiselt küsida kassas teenindajalt. Systembolageti president on Cecilia Schelin Seidegård (2008–) ja tegevdirektor Magdalena Gerger (2009–). Alko Vinmonopolet Vínbúðin Systembolaget.se (rootsi keeles)
Moringen

Moringen on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Northeimi kreisis. Linna pindala on 82,25 km². 31. detsembril 2019 elas seal 6955 inimest. Linn koosneb Moringeni keskusest ja kaheksast ümbritsevast külast, Fredelsloh on üks neist. Linn ja selle külad asutati üle tuhande aasta tagasi. Linnas on 19. sajandi lõpus asutatud psühhiaatriahaigla. Teise maailmasõja ajal haigla tühjendati ja natsid kasutasid seda koonduslaagrina. Tänapäeval tegutseb see taas psühhiaatriahaiglana. Kogukonna suuremate tööandjate hulgas on tööstuslikke ventilaatoreid tootev ettevõte Piller. Northeimi kreisi suur prügila on Moringenis. Lutterbeck Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Linna koduleht