laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
1924. aasta suveolümpiamängud

1924. aasta suveolümpiamängud olid VIII olümpiaadi nüüdisaegsed suveolümpiamängud. Need toimusid 1924. aastal 3. maist 27. juunini Prantsusmaa pealinnas Pariisis. Mängud pühendati ROK-i asutamiskongressi 30. aastapäevale. Pariis kinnitati olümpialinnaks ROK-i XIX istungjärgul Lausanne'is 1921. aastal. Teised kandideerinud linnad olid Amsterdam, Barcelona, Los Angeles, Praha ja Rooma. Olümpia peaareeniks oli Colombes'i staadion, mille staadionirada oli 500 meetri pikkune. Muud võistluspaigad oli Piscine de Tourelles (ujumine, veepall, vettehüpped), Vélodrome d'Hiver (raskejõustikualad), Vélodrome Municipal Vincennes'is (jalgrattasõit), Argenteuil Seine'i jõel (sõudmine), Meulan ja Le Havre (purjetamine), Reims, Versailles ja Chalons (laskmine). Korralduskomitee esimees oli krahv Justinien de Clery. Võistluste peasekretär oli Franz Reichel. Võistluste patroon oli Prantsusmaa president (1920–1924) Alexandre Millerand. Majutus oli esimest korda olümpiakülas, milleks kasutati suvilaid ja kasarmuid Bois Colombesi linnaosas. Olümpiamängudel osales 44 riiki ja 3092 sportlast, sealhulgas 136 naist. Suurim võistkond oli Prantsusmaal – 319 sportlast. Väikseim võistkond oli Filipiinidel – 1 sportlane. Esimest korda võtsid olümpiamängudest osa Ecuador, Filipiinid, Leedu, Läti, Mehhiko, Poola, Rumeenia, Uruguay ja iseseisva riigina ka Iirimaa. Olümpiamängudel oli kavas 20 spordiala ja võisteldi 126 võistlusalal: Jalgpall Jalgrattasõit Kergejõustik Laskmine Maadlus Moodne viievõistlus Poks Polo Purjetamine Ragbi Ratsutamine Sportvõimlemine Sõudmine Tennis Tõstmine Ujumine Veepall Vehklemine Vettehüpped Lisaks kunstikonkursi alad Näidisaladena olid kavas aerutamine, male, pelota, savate ehk prantsuse poks, korvpall ja võrkpall. Jagati välja 131 medalikomplekti. Olümpiamängud avas Prantsusmaa president Gaston Doumergue. Olümpiavande andis kergejõustiklane Georges André (olümpiahõbemedalist kõrgushüppes 1908 ja olümpiapronksmedalist 4 × 400 m teatejooksus 1920). Olümpiamedali kujundus: Aversil oli keskel kompositsioon mitmesugustest spordivahenditest – jalg- ja ragbipall, ketas, kuul, oda, aer, poksikinnas, vehklemismask, suusakepp ning suusk. Tekst: "VIIIeme/OLYMPIADE/PARIS/1924". Revers oli osaliselt helmesnööriga servatud tagaküljel langevate kiirte foonil kaks sportlase figuuri. Püstiseisja on ulatanud käe istuvale atleedile. Allservas olümpiarõngad. Diameeter 55 mm. Sign. A. Rivaud. Esimest korda kasutati spordialade sümbolitena piktogramme. Olümpiapostmargid anti välja neljast margist koosneva seeriana, mis oli jälle kavandatud klassikalises stiilis, kuid antiikfiguuride taustal näeme ka Pariisi staadioni, triumfikaart ja Notre-Dame'i katedraali. Uudne oli postkaart pealetrükitud olümpiamargiga, millel oli kujutatud kuulus antiik-kreeka maadleja Milon. Filmistuudio Rapid Films tegi olümpiamängudest dokumentaalfilmi "Jeux Olympiques, Paris 1924". See oli esimene olümpiamänge käsitlev pikem ülevaatefilm.  Pikemalt artiklis Eesti 1924. aasta suveolümpiamängudel
Jakob Kõrv

Jakob Kõrv (21. november (vkj)/ 3. detsember 1849 Kokora vald, Kodavere kihelkond, Tartumaa – 21. september 1916 Bern, Šveits) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik. Kõrv oli 1868–1874 Alatskivil koolmeister. 1874. aastal läks ta Tartusse, proovides sisse saada Tartu Ülikooli. Seal tutvus ta Mihkel Veske ja teiste eesti rahvuslastega ning sai impulsi oma kirjandusliku tegevuse alustamiseks. Samas sõbrunes ta ka vene professori Pavel Viskovatoviga, kes hakkas teda mõjutama venemeelsuse suunas. Hiljem oli ta Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi sekretär ja Sakala abitoimetaja (1881–1882), üks Carl Robert Jakobsoni lähemaid kaasvõitlejaid. 1882. aastal hakkas ta Tallinnas välja andma oma ajalehte Valgus. Ta oli ka aktiivne rahvustegelane: kuulus Eesti Kirjameeste Seltsi, kogus rahvaluulet, tegi kaastööd mitmele ajalehele ning kuulus mitmesse seltsi. Venestusajal loobus Kõrv aga rahvuslikest põhimõtetest ning hakkas 1880. aastate lõpul avalikult toetama venestamist. Kõrva ajaleht saavutas 1890. aastatel suure populaarsuse, sest ta avaldas seal põnevikke ja kirjutas ka ise kaasahaaravaid jutte. Võitluses konkurentidega kasutas ta isiklikke tutvusi Vene ametnike ja tsensoritega ning rikkus täielikult oma suhted rahvuslastega. 1899–1907 kuulus talle trükikoda, mille ta müüs 16. oktoobris 1907 Johannes ja Alma Paalmannile. 1892. aastal heideti Kõrv Eesti Kirjameeste Seltsist välja, misjärel selts Kõrvi kaebuse peale suleti. Tema mõju hakkas aga "Tartu renessansi" (rahvusluse taasaktiveerumise) mõjul kiiresti vähenema ning 1906. aastal müüs Kõrv oma ajalehe Karl August Hermannile. Ta loobus avalikus elus tegutsemisest ja siirdus 1912. aastast alates Šveitsi, kus ta oli varemgi olnud ravil. Kõrv suri Berni lähedal närvikliinikus 1916. aastal. Tema tuhastatud põrm maeti 1. märtsil 1981 koos tütar Alise põrmuga ümber Tallinna Rahumäe kalmistule.  Jakob Kõrv – alliktekstid Vikitekstides "Fondiloend - Jakob Kõrvi trükikoda - EAA.4442". AIS infosüsteem. Jakob Kõrv Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Pille-Riin Larm. Jakob Kõrv (1849-1916). // Kreutzwaldi sajand. Eesti kultuurilooline veeb Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Ritšerkaar

Ritšerkaar (itaalia keeles ricercare, otsima) on muusikas imitatsioonil põhinev mitmehäälne polüfooniline muusikažanr, mis omas olulist rolli fuuga kujunemisel.
Muusikaline kuulmine

Muusikaline kuulmine on inimese võime ja oskus tajuda helide vältus-, kõrgus-, valjus- ja tämbrisuhteid. Helikõrguste tajumisel eristatakse suhtelist ja absoluutset kuulmist. Muusikalist kuulmist uuritakse eelkõige kui kognitiivset taju, võimet pidada heli objektiivseks füüsikaliseks nähtuseks ja uurides selle muutumist närviimpulssideks. Kognitiivse lähenemise korral uuritakse, kuidas närviimpulsse konstrueeritakse helikeskkonna representatsioonina. Muusikalise kuulmise puhul tuleb arvestada, millist tähelepanu kuulaja helidele pöörab, sest kuulaja valib välja muusikalise struktuuri elemendid, mis talle tunduvad muusikasse kuuluvat, jättes tähelepanuta ümbritsevad mürad ja muud helid, millel tema mõttelise konstruktsiooni kohaselt muusikaline tähendus puudub. Näiteks võib laulu kuulaja jätta tähelepanuta sõnade tähenduse, kuid mitte nende prosoodia, alliteratsiooni või rütmi, sest need osalevad muusikas. Muusikalist kuulmisega on tegeldud nii filosoofias (Diderot, Husserl), muusikateaduses kui ka kognitiivteadustes. Muusikapedagoogikas tegeldakse muusikalise kuulmise arendamisega, kuulates tähelepanelikult helisalvestisi, harjutadades õpilasi eristama muusikalisi struktuure.
David Otto Wirkhaus

David Otto Wirkhaus (1. oktoober 1837 Vasula vald, Tartu-Maarja kihelkond – 29. juuli 1912 Sootaga vald, Äksi kihelkond) oli eesti seltsiliikumistegelane ja muusik. Ta oli David Wirkhausi poeg. Wirkhaus tegutses "Vanemuise" seltsis, Tartu Eesti Põllumeeste Seltsis, Aleksandrikooli liikumises ning juhatas Väägvere pasunakoori ning üldlaulupidude pasunakoore. Tema auks antakse välja Wirkhausi-nimelist puhkpillimuusika stipendiumi. Tema poeg oli muusikaõpetaja ja dirigent Adalbert Wirkhaus (1880–1961), kelle poeg oli dirigent Taavo Virkhaus (1934–2021). Helilooja ja koorijuht Leonhard Virkhaus (1910–1984) oli David Otto Wirkhausi pojapoeg. David Otto Wirkhausi poolvend oli koolmeister ja seltsiliikumise tegelane Joosep Heinrich Wirkhaus (1854–1934) ning Tartu ettevõtja Karl Aleksander Wirkhaus (sünd. 1844), Põllumajandustarvete kaubandusosaühisus C. A. Wirkhaus asutaja, kelle pojad olid majandustegelane ja Jaan Tõnissoni teise valitsuse Eesti kaubandus- ja tööstusminister 1920. aastal, AS Kauba Pank juhatuse esimees, Oscar Johannes Leonhard Wirkhaus (1870–1920) ja Adalbert August Alexander Wirkhaus (1875–1928). Põllumajandustarvete kaubandusosaühisus C. A. Wirkhaus, Eesti Ajalooarhiiv, EAA.2151 OÜ T. Virkhaus & Ko (29-30) / OÜ C. A. Wirkhaus (30) / AS C. A. Wirkhaus (asut. 1880), eag.vanatehnika.ee Kuulutused Veerg 1, Postimees (1886-1946), nr. 287, 13 november 1920 Adalbert Wirkhaus †, Postimees (1886-1946), nr. 321, 24 november 1928 Adalbert Wirkhaus (07.02.1875-22.11.1928), www.geni.com
Muusikaline materjal

Muusikaline materjal (saksa keeles musikalisches Material) on muusikavormi paarismõiste, mille all tänapäeval tavaliselt peetakse silmas helisid, millest muusika koosneb. Sarnaselt skulptuuriga, milles kivi on skulptori materjal, on muusikaline materjal "heli, millega helilooja töötab". Muusikalise materjali mõiste võttis esimesena kasutusele Adorno oma 1920. aastate ajaloofilosoofilistes kirjutistes. Carl Dahlhaus. Adornos Begriff des musikalischen Materials, in: Gesammelte Schriften, Bd. 8, hg. von Hermann Danuser, Laaber 2005, S. 277.
Kaivere

Kaivere oli küla Harjumaal, Kose kihelkonnas, Alavere mõisa maal. Küla jääks tänapäeval Anija valda, umbes Alavere, Rooküla ja Uuearu külade piiride kohtumispaika, Jõelähtme jõest põhja poole. Taani hindamisraamatus on kohta nimetatud kui Kaipiaveræ. 1871. aasta kaardil on koha nimeks olnud Kaëwer. Külas on ajalooliselt asunud kõrts. "X-GIS 2.0 [ajalooline]". xgis.maaamet.ee. Vaadatud 31. märtsil 2023. Tiina Laansalu: artikkel "Alavere" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Tiina Laansalu: artikkel "Rooküla" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Mõisaaseme (Kose)

Mõisaaseme oli küla Harjumaal Kose kihelkonnas Alavere mõisa maal (tänapäevase haldusjaotuse järgi Anija valla Rasivere küla keskosas). Külas asus karjamõis. Taani hindamisraamatus on arvatavasti kohta nimetatud kui Coriakiuæ, kuna 17. sajandist on teateid Kivikurgu talust Mõisaaseme külas. 1467. aastal kutsuti piirkonda aga Mäekülaks (Meckull). Küla maad liideti Rasiverega 1977. aastal. "X-GIS 2.0 [ajalooline]". xgis.maaamet.ee. Vaadatud 31. märtsil 2023. Tiina Laansalu: artikkel "Mõisaaseme2" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Tabloited

Tabloited on aastast 2016 tegutsev Eesti punkansambel. Bänd on tuntud DIY-suhtumise, ühiskonnakriitilise lüürika, muusikavideote ning erinevate külalissolistide kaasamise poolest. Tabloitedi tuntuimad lood on Helina Risti lauldud "Hipsterid öös" ja "Blondie" ning Laura Põldvere lauldud "Zeitgeist". Tabloitedi muusika remikse kasutas USA kunstnik Andrea Stanislav aastal 2022 Narva Kunstiresidentuuri näituse "“You Cant’t Get There On A Goat” helikujunduseks. Koosseis: Mart Niineste - vokaal ja kitarr Sander Päeren - kitarr ja vokaal Karl Lomp - bass ja vokaal Henrik Heinmets - trummid Diskograafia: Albumivälised videod/singlid: "Vabaduse puiestee" (2016, videosingel) Albumid: "Tee ise paremini" (2017) Singlid/videod: "Päikeseküllane maa" (laulab Mariann Lants), "Naerab paremini", "Pargid ja tänavad", "Väikelinnas" "Ekstaole" (2018) Singlid/videod: "Põlenud kivide maa" (instrumentaal), "Linnalapsed", "Kakskümmend üks", "Tema tantsib" (laulab Hanna Parman/Roll), "Suured hirmud" "Tühikargaja" (2019) Singlid/videod: "Mingid pungid", "Tolerantne pärdik", "Ekretiinide antiutoopia", "Hipsterid öös" (laulab Helina Risti) "Võõrad suled" (2021) Singlid/videod: "Blondie" (laulab Helina Risti), "Kassipoks" (instrumentaal), "Mida ma veel" (instrumentaal), "Klantspildi taga" (laulab Robin Juhkental), "Klaasist lagi" (laulab Helena Randlaht), "Zeitgeist" (laulab Laura Põldvere), "Alevilapsed" (laulab Janno Reim) "No 5" (2022) Täispika visuaaliga album, singlid/videod: "Karussell", "Uus Laine" (laulab Kristi Veeranddisko), "Uus Laine (Eesti 90ndate remix)" (laulab Kristi Veeranddisko), "Kalamaja Karen" "Lollus.Laiskus.Saamatus" (2023) EP-d: "Internatsionaal" (2017) "Kaua võib?" (2020, singlid/videod: "Narrilaul", "Tühi vaev") "Kontsert, mida polnud" (2020) Meedia: https://kultuur.err.ee/648968/arvustus-mart-niineste-autoriplaat-on-talendivaba-keskparasuse-musternaide https://ekspress.delfi.ee/artikkel/120139112/endine-ajakirjanik-mart-niineste-ravib-end-pungiga-me-vist-teeme-tabloitediga-tervisemuusikat
Rolandi laul

Rolandi laul (prantsuse keeles La Chanson de Roland) on prantsuse kangelaslaul, mida peetakse vanimaks prantsuse eeposeks. "Rolandi laulu" vanim käsikiri (nn Oxfordi käsikiri) pärineb 12. sajandi keskpaigast ning sisaldab 4004 kümnesilbilist värssi, mis moodustavad erineva värsiarvuga stroofe. Eepos võib olla sündinud 10. sajandi lõpul ja saanud lõpliku kuju esimese ristiretke (1096–1099) aegadel. "Rolandi laul" on ühe poeedi looming, mis põhineb muinasprantsuse luulepärimusel. Sündmustiku aluseks on 778. aasta 15. augustil Roncevaux' kuristikus Pürenee mäestikus toimunud Roncevaux' lahing, kus baskid ründasid frankide kuninga Karl Suure Hispaania sõjaretkelt tagasipöörduva armee järelväge. "Rolandi laulu" süžee esineb muu hulgas ka fääri traditsiooni kuuluvates lugulauludes kvæði'des.
Klondike (film)

"Klondike" (ukraina keeles Клондайк) on 2022. aasta Ukraina draamafilm, mille kirjutas, lavastas ja monteeris Marõna Er Gorbatš. Filmis mängib Oksana Tšerkašõna rasedat naist, kes elas Vene-Ukraina sõja ja Malaysia Airlinesi lend 17 alla tulistamise ajal Ukraina-Vene piiri lähedal. "Klondike" esilinastus 21. jaanuaril 2022 Sundance'i filmifestivalil, kus see võitis Maailma kinodraama Režissööri auhinna. Berliini rahvusvahelisel filmifestivalil saavutas see Panorama publikuauhinna kategoorias teise koha. See film valiti esindama Ukrainat 95. Oscarite jagamisel parima rahvusvahelise mängufilmi kategoorias. Film keskendub loole kohalikust Ukraina perekonnast, kes on lõksus MH17 epitsentris. Tegevused arenesid 17. juulil 2014 Venemaa piiri lähedal Donetski oblastis Hrabove külas. Peategelased Irina ja Anatoli ootavad oma esimest last, kuna nende ellu tungib jõhkralt sõda koos allatulistatud Boeingu rusudega. Naine keeldub evakueerumast, isegi kui küla on relvastatud rühma poolt hõivatud. Oksana Tšerkašina – Irka Sergio Shadrin – Tolikina Oleg Štšerbõna – Jurik (Irkas Jungeri vend) Režissöör – Marõna Er Gorbatš Stsenarist – Marõna Er Gorbatš Operaator – Svjatoslav Bulakovskõi Kunstijuhid – Maria Denisenko, Vitali Sudarkov, Andrew Gretšiškin Helilooja – Zviad Mgebrishvili Helirežissöör – Sergeant Kurpiel Kostüümikunstnik – Victoria Filipova Meigikunstnik – Ksenia Galtšenko Produtsendid – Marõna Er Gorbatš, Svjatoslav Bulakovski, Mehmet Bahadir Er Film võitis Ukraina riikliku filmiagentuuri korraldatud 11. riikliku kinokonkursi. Lisaks toetas 2021. aasta mais Türgi kultuuri- ja turismiministeerium filmitootmist. Eelarve moodustas 25,9 miljonit grivnat. Castingut juhendas Tanja Simon. Projekti olid kaasatud ka Bosnia helirežissöör Serjan Kurpiel ja Gruusia helilooja Zviad Mgebrishvili. Koostöötingimuste kohaselt toimus 90% järeltootmisest Türgis. "Клондайк. Тизер" [Klondike]. Dzyga MDB (vene). 26. veebruar 2022. Vaadatud 26. veebruaril 2022. Lodge, Guy (29. jaanuar 2022). "'Klondike' Review: Harrowing Drama Braids Marital and Political Warfare on the Russian-Ukrainian Border". Variety.com. Vaadatud 25. veebruaril 2022. Frost, Caroline (19. veebruar 2022). "Berlinale: 'Baqyt' and 'Aşk, Mark ve Ölüm' Win Panorama Audience Prizes". Deadline. Vaadatud 25. veebruaril 2022. Klondike (inglise), vaadatud 13. märtsil 2022 "Клондайк". dzygamdb.com (ukraina). Vaadatud 13. märtsil 2022. Петренко, Галина (17. juuli 2021). "Марина Ер Горбач, режисерка "Клондайку": Все авторське українське кіно про війну на Донбасі – це артхаусний десант, який прагне зацікавити нашим болем міжнародну аудиторію". detector.media (ukraina). Vaadatud 13. märtsil 2022. "2022 SUNDANCE FILM FESTIVAL AWARDS ANNOUNCED – sundance.org" (Ameerika inglise). 28. jaanuar 2022. Vaadatud 26. veebruaril 2022. "2022 41.Istanbul Film Festivali Ödülleri Sahiplerini Buldu – www.iksv.org" (türgi). 20. aprill 2022. Vaadatud 23. aprillil 2022. Klondike andmekogus IMDb (inglise)
Väike noon

Väike noon on intervall, mille astmeline suurus on 9 ja tooniline suurus 6½ tooni. Väikese nooni enharmooniline intervall on suurendatud oktav. Väike noon on dissoneeriv intervall. noon
Suur noon

Suur noon on intervall, mille astmeline suurus on 9 ja tooniline suurus 7 tooni. Suur noon on dissoneeriv intervall. noon
Pikolotrompet

Pikolotrompet on muusikas trompeti perekonna väikseim liige, mille tessituur on oktavi võrra kõrgem kui tavalisel B- või A-trompetil.
Pikoloklarnet

Pikoloklarnet kuulub klarneti perekonda. Transponeeriva instrumendina kõlab see tavaliselt väike sekst kõrgemalt kui kirjutatud (pikoloklarnet in As).
Sopransaksofon

Sopransaksofon on saksofoni perekonda kuuluv suuruselt kolmas puupuhkpill. Transponeeriva muusikainstrumendina kõlab sopransaksofon in B kirjutatust suur sekund madalamal.
Rumcajs

Rumcajs on tšehhi lastekirjaniku Václav Čtvrteki väljamõeldud tegelane, kingsepp-röövel. Rumcajsi näidati Tšehhoslovakkia lasteekraani-programmil Vecernicek aastatel 1967-1984, kokku 52 jagu. 1970. aastal kirjutas Ctvrtek Rumcajsist ka raamatu. Legendi kohaselt oli Rumcajs Jicini linna kingsepp, kes pidi tegema kord jalavarjud linnapea Humpalile, kes oli uhke oma suurte jalgade üle. Kuid kui Rumcajs ütles, et oli kord Hradecis näinud veelgi suuremat jalga, sai Humpal vihaseks ning pagendas ta Raholeci metsa. Nõnda sai Rumcajsist Robin Hoodi taoline röövel. Rumcajs elas metsas koopas, tal oli habe metsmesilaste sülemiga ja tammetõrudega laetud püstol. Tema vaenlasteks on linnapea, vürstiisand, vürstinna ja isegi ka Austria keiser. Rumcajsi lugude tegevusaega ei ole teada, kuid on arvatud, et see toimub umbes 19. sajandi keskel, sest raamatus mainitakse "kral (kuningas) Fricek"it, kelleks on Preisi kuningas Friedrich Wilhelm IV (valitses 1840-1861), lisaks on mainitud keisrinna Betkat, kelleks on ilmselt Austria keisrinna Elisabeth. Lisaks on mainitud äsjast raudtee jõudmist Jicinisse.
Järgnevus (muusika)

Järgnevus ehk suktsessiivsus (ladina keeles successio) on muusikas objektide omadus paikneda või toimuda üksteise järel. Näiteks pulsi eeldus on löökide järgnevus, rütmi eeldus on helivältuste järgnevus, meloodia eeldus on helide järgnevus, harmoonia eeldus on akordijärgnevus. Järgnevuse vastandmõiste on üheaegsus.
Üheaegsus (muusika)

Üheaegsus ehk samaaegsus ehk simultaansus (ladina keeles simul, koos, üheskoos) on muusikas objekti omadus toimuda samal ajahetkel. Näiteks akordi eelduseks on helide üheaegsus. Muusikas üheaegsuse vastandmõiste on järgnevus.
Hans Wühner

Hans Wühner (sünninimi Hans Vanakubja; 13. november (30. oktoober) 1836 Aidu vald (Paistu kihelkond) – 13. august (30. juuli) 1911 Karula vald) oli kihelkonnakooliõpetaja ja eesti rahvusliku liikumise tegelane. Wühner õppis Aidu vallakoolis ja aastail 1849–1854 Viljandi elementaarkoolis ja Viljandi kreiskoolis. Sooritas 1854. aastal kihelkonnakooliõpetaja kutseeksami ja töötas seejärel Paistu kihelkonnakoolis (1854–1858), Tarvastu kihelkonnakoolis (1858–1880) ja Tarvastu köstrina. Koolmeistrina kasvatas Wühner õpilastes rahvustunnet ja isamaalisust. Tema käe all on haridust omandanud Mihkel Veske, Ado Grenzstein, Martin Lipp. Oli aktiivne rahvusliku liikumise tegelane, edendades Tarvastu kultuuri- ja hariduselu ning korraldades ühiskondlikke üritusi. Asutas kohaliku laulukoori ning 1860. aastal ühe esimestest eesti rahvaraamatukogudest. Wühner oli koos Jaan Adamsoniga Eesti Aleksandrikooli mõtte algatajaid ning Eesti Aleksandrikooli peakomitee liige. Oli Eesti Kirjameeste Seltsi praktiline asutaja ning liige aastail 1972–1881 ja Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi esimees (1895–1897). Tegi kaastööd kõikidele rahvuslikele ajalehtedele. Wühner oli üks väheseid rahvuslasi, kes osales kõigis olulisemates ärkamisaja ettevõtmistes. Ostis 1880. aastal Keeri mõisa Nõo kihelkonnas ning oli Nõo kiriku eestseisja. Tema pojad olid Karula koguduse pastor Theodor Hans Wühner ja Valga Peetri koguduse märterpastor Richard Alexander Georg Wühner. Tema vend oli Martin Wühner. Hans Wühner Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Janek Vadi

Janek Vadi (sündinud 15. veebruaril 1979) on eesti näitleja. Lõpetas Kiviõli 1. Keskkooli 49. lennus. Aastal 1997 astus TTÜ energeetikateaduskonda, kuid pärast aastast õppimist lahkus. Aastal 2003 lõpetas ta Viljandi Kultuurikolledži teatrikateedri 4. lennu. Aastatel 2003–2005 oli vabakutseline näitleja, aastast 2005 töötab Ugala teatris. "Suvi" (Arno Tali) lavastaja Peeter Tammearu "Niskamäe kired" (Lammentausta Santeri) lavastaja Peeter Tammearu "Aarete saar" (Harry Aggot) lavastaja Peeter Tammearu "Onnetunne" (Eddy) lavastaja Jaak Allik "Püha Susanna ehk Meistrite kool" (Goga, Gago) lavastaja Leila Säälik "Saateviga" (Imrus) lavastaja Marko Matvere "Väike Tjorven Soolavareselt" (Niklas) lavastaja Peeter Tammearu "Kolm klaasikest kirsiviina" (Alfons) lavastaja Peeter Tammearu "Keisri hull" (doktor Robst) lavastajad Peeter Tammearu ja Jaak Allik "Marilyn" (Robert Kennedy) lavastaja Kalju Komissarov "Krabat" (Michal) lavastaja Oleg Titov "Nora/Maja" (Torvald Helmer) lavastaja Helen Rekkor "Naabri Mari" (perepoeg Mart) lavastaja Margus Vaher "Tulge kõik, kes te..." (ohvitser) lavastaja Gümrah Omar "Haldjakuninga kingitus" (Aaro) lavastaja Peeter Tammearu "Põhjas" (Vaska Pepel) lavastaja Oleg Titov 2023 Eesti Teatriliidu meeskõrvalosatäitja auhind (kardinal Richelieu lavastuses "Kolm musketäri" (Ugala Teater)) Janek Vadi Ugala teatri kodulehel
Kordus (muusika)

Kordus on muusikas vormi kujundav kompositsioonimeetod. Korduda võib üksik heli (repetitsioon), meloodia, akord või muu muusikaline struktuur. Kordus võib olla regulaarne või mitteregulaarne. Kordus võib olla täpne või varieeritud. Korduse tähistamiseks noodikirjas kasutatakse noodikirja märke: repetitsioon vormilõigu kordus
Kontrast (muusika)

Kontrast on muusikas vormi kujundav kompositsioonimeetod, mis seisneb vastandlike omadustega muusikalise materjali kõrvutamises. Kontrast võib olla näiteks rütmiline, meloodiline, harmooniline või tämbriline.
1908. aasta suveolümpiamängud

1908. aasta suveolümpiamängud olid IV kaasaegsed suveolümpiamängud. Need toimusid 27. aprill – 29. oktoober 1908 Londonis. ROK-i 6. ametlikul istungil Londonis 1904. aastal, usaldati neljandate olümpiamängude korraldamine Roomale, kuid itaallased loobusid olümpiamängude läbiviimisest 1906. aastal majanduslike raskuste tõttu. Olümpiamängude korraldamisest olid aga huvitatud inglased. ROK kinnitas Londoni olümpialinnaks 1907. aastal Haagis oma 9. istungil. Teadaolevalt osales esimene Eesti päritolu sportlane olümpiamängudel 1908. aasta Londoni mängudel, kui Venemaa Keisririigi võistkonna koosseisus osales Londonis elav Georg Lind, kes saavutas maratonijooksus ajaga 3:26.38,8 27 lõpetaja seas 19. koha. kergejõustik jalgpall sõudmine vehklemine ujumine vettehüpped veepall poks maadlus purjetamine jalgrattasport võimlemine laskmine jeau de paume lacrosse polo vibulaskmine ragbi maahoki rackets veemotosport tennis (sisehallis ja muruväljakuil) iluuisutamine.
John Forbes Nash

John Forbes Nash Jr. (13. juuni 1928 Bluefield, Lääne-Virginia – 23. mai 2015) oli USA matemaatik. Ta töötas põhiliselt mänguteooria ja diferentsiaalgeomeetria alal. Aastal 1994 pälvis ta koos Reinhard Selteni ja John Harsanyiga Nobeli majandusauhinna panuse eest mänguteooria vallas. Ta on üks väheseid matemaatikuid, kes on Nobeli auhinna pälvinud, sest matemaatikaauhinda välja ei anta. Nashi kui majandusauhinna saaja kandidatuur oli kaalumisel juba 1980. aastate keskel, kuid tema haigus ning uurimisasutustega ametlike sidemete puudumine tegi auhinna määrajad ettevaatlikuks. Otsustavaks sai haiguse taandumine ja Princetoni ülikooli otsus anda talle külalisteadlase nimetus, mis andis Nashile n-ö akadeemilise kodu. 1994 – Nobeli majandusauhind 2006 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks 2015 – Abeli auhind John Nash oli noorena väga lootustandev matemaatik. Kui ta oli 30-aastane, diagnoositi tal skisofreenia, millest ta paranes alles 1990. aastatel. Nashi elust valmis 2001. aastal mängufilm "Piinatud geenius", mis pälvis neli Oscarit. USAs hukkus autoõnnetuses Nobeli preemia laureaat Postimees.ee. 25.05.2015. Swedin, E. G. (2005). Science in the Contemporary World: An Encyclopedia. Santa Barbara, California: ABC-CLIO. Lk 195–196. John Nash, Princetoni Ülikool