laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Pissiv poiss

"Pissiv poiss" (Manneken Pis) on purskkaev Brüsselis, üks Brüsseli tähtsamaid vaatamisväärsusi. Purskkaev asub tänavaristil, kus kohtuvad Rue de l'Étuve/Stoofstraat ja Rue du Chêne/Eikstraat. Selle leidmiseks tuleb keskväljakul mööduda vasakult raekojast ning minna mõnisada meetrit edela suunas piki Rue Charles Bulsi tänavat. Purskkaevuks olev 61 cm kõrgune pronkskuju kujutab alasti poissi, kes urineerib purskkaevubasseini. Kuju valmistas 1619. aastal Brüsseli skulptor Hieronimus Duquesnoy. Kuju on korduvalt varastatud, praegu nähtav on 1965. aastal valmistatud koopia. Originaali hoitakse keskväljakuäärses Maison du Roi/Broodhuisi hoones. Alates 16. oktoobrist 1975 on see kultuurimälestisena kaitse all. "Pissiva poisi" ja selle valmistamisega on seotud mitu legendi. Alates 1987. aastast on Brüsselis "Pissiva poisi" eeskujul ka purskkaev "Pissiv tüdruk". Skulptuuri riietatakse mitu korda nädalas erisugustesse kostüümidesse-rõivastesse kindla kava järgi, mis on välja pandud ka skulptuuri kõrvale. Garderoob koosneb mitmesajast kostüümist, paljusid neist on võimalik vaadata püsinäitusel linnamuuseumis. Vanim väljapandud kostüüm on pärit 17. sajandist. Riietamist korraldab mittetulundusühing The Friends of Manneken-Pis, mis võtab igal aastal vastu sadu ettepanekuid kuju rõivastamiseks ning valib neist välja vähesed, mis teostatakse. Riietamistseremoonia viiakse läbi pidulikult, tihti koos muusikaga. Paljud kostüümid kujutavad Brüsselit külastavate eri rahvusest turistide rahvarõivad, kuid on ka mitmete ametite ja elukutsete tööriietusi. 2006. aastal riietati skulptuur Eesti Vabariigi 88. sünnipäeva auks eesti rahvarõivastesse. Eesti rahvarõivaid kandis skulptuuri poiss ka 2008. aastal. 2010. aasta veebruaris riietati kuju setu rahvarõivastesse. Purskkaevu asukoht 1900. aasta paiku Esimese kostüümi (1697) koopia Ukraina rahvarõivastes Dracula kostüümis Inventaris van het bouwkundig erfgoed van het Brussels. Hollandi keeles "Brüsseli pissiv poiss pandi Eesti rahvariietesse"[alaline kõdulink] Postimees, 24. veebruar 2006 "Brüsseli Pissiv Poiss kandis Eesti rahvariideid" ERR Uudised, 24. veenruar 2008 "Brüsseli pissiv poiss sai selga setu rahvariided"[alaline kõdulink] Maaleht, 24. veebruar 2010
Belgia haldusringkonnad

Belgias on kokku 43 haldusringkonda. 22 ringkonda asub Flandria piirkonnas, 20 Valloonias, Pealinna Brüsseli ringkond on omaette haldusringkond. Aalsti ringkond Antwerpeni ringkond Arloni ringkond Athi ringkond Bastogne'i ringkond Brugge ringkond Charleroi ringkond Dendermonde ringkond Diksmuide ringkond Dinant'i ringkond Eeklo ringkond Genti ringkond Halle-Vilvoorde ringkond Hasselti ringkond Huy' ringkond Ieperi ringkond Kortrijki ringkond La Louvière'i ringkond Leuveni ringkond Liège'i ringkond Maaseiki ringkond Marche-en-Famenne'i ringkond Mecheleni ringkond Monsi ringkond Namuri ringkond Neufchâteau ringkond Nivelles'i ringkond Oostende ringkond Oudenaarde ringkond Pealinna Brüsseli ringkond Philippeville'i ringkond Roeselare ringkond Sint-Niklaasi ringkond Soignies' ringkond Thuini ringkond Tielti ringkond Tongereni ringkond Tournai-Mouscroni ringkond Turnhouti ringkond Verviers' ringkond Veurne ringkond Virtoni ringkond Waremme'i ringkond Haldusringkondade loend (inglise keeles) Haldus- ja kohturingkondade kaardid
Seinakell

Seinakell on kell, mis paigaldatakse ruumi seinale. Ühiskondlikes hoonetes kasutatavad seinakellad pole sageli iseseisvad kellad, vaid kellasüsteemi ajanäitajad, mis saavad aja elektrisignaalidega emakellalt. Lakk-kilpkell Kappkell Käokell Mart Voltri. Ühiskondlikes hoonetes kasutatavaid väikseid kellasid kooskõlastab emakell. Äripäev 08.08.2007 Tekst: Arvi Tragel, näituste meister, ja Ülle Jäe, koguhoidja, “Mis kell on?” ERM
Melody Klaver

Melody Zoë Klaver (sündinud 9. septembril 1990 Amsterdamis) on hollandi filminäitleja. Osatäitmise eest Martin Koolhoveni filmis "Oorlogswinter" sai ta 2009. aastal Rembrandti auhinna Hollandi parima naisfilminäitlejana. Diep (2005) - Heleen Langer Licht (2006) - Kiki Afblijven (2006) - Debby Doors (2007, lühifilm) - The girl Oorlogswinter (2008) - Erica Life is beautiful (2009) - tundmatu Schemer (2010) - Frauk Melody Klaver andmebaasis IMDb
Boom

Boom võib tähendada järgmist. Boom – vald ja asula Belgias Boom – Amsterdami raamatukirjastus Belgias Boom – Andrea Zaccariello film (1999) Boom – Kaizad Gustadi film (2003)
Charles Mingus

Charles Mingus Jr. (22. aprill 1922 – 5. jaanuar 1979) oli kõrgelt hinnatud ja oluliselt džässmuusikat mõjutanud mustanahaline USA džässmuusik, kontrabassimängija, helilooja, ansamblijuht, eksperimenteerija ja muusikaõpetaja. Ta õppis trombooni ja tšellot, kuid loobus tšellomängija karjäärist kontrabassi kasuks, kuna mustanahalistel polnud võimalust tol ajal klassikalises muusikas läbi lüüa. Mingus on saanud oma mitmekülgse loomingu eest nii eluajal kui ka pärast surma mitmeid mainekaid muusikaauhindu. 1993. aastal avaldas USA Kongressi raamatukogu soovi arhiivida kõik Mingusest säilinud dokumendid – noodid, salvestised, kirjavahetus ja fotod – mida asjaosalised kirjeldasid kui "kõige olulisemat džässiajaloo käsikirjakogu". Tema arendatud vormiga, tihti massiivseid sümfoonilisi kõlasid sisaldavat hardbop-stiilis muusikat peetakse free jazz'ile üheks teerajajaks. Mingus kirjutas heliloomingut, mis sisaldab kuumi ja hingestatud bebop'i ja hardbop'i meelolusid ja tugevat gospelmuusika vaimsust, mille ta ühendas third stream'i, free jazz'i ja klassikalise muusika elementidega. Ehkki Mingus ise vältis oma heliloomingu liigitamist, lõi ta isikupärast muusikat, mis sulatab klassikalise muusika traditsioone unikaalse eksperimentaalse džässiga. Muuhulgas väitis ta, et tema peamisteks mõjutajateks on Duke Ellington ja kirik. Minguse tuntuim kooslus on sekstett koos Dannie Richmondi, Jaki Byardi, Eric Dolphy, Johnny Colesi ja Clifford Jordaniga. 1970. aastate keskpaigaks põdes Mingus amüotroofilist lateraalskleroosi, mis hävitas ta suurepärase pillimängutehnika sedavõrd, et elu lõpupoolel ta ei suutnud enam pilli mängida. Mingus oli väga viljakas – 30 albumit kümne aasta jooksul! Osad džässiajaloolased peavad tema parimaks kompositsiooniks "Epitaphi", mis on kirjutatud 30-liikmelisele orkestrile. Teos on 4235 takti pikk ja kestab umbes 2 tundi, mis teeb sellest maailma pikima džässikompositsiooni läbi aegade. Teost mängiti esmakordselt pea kümme aastat pärast helilooja surma. Enda sõnul pidas ta oma loomingust parimaks third stream'i vaimus kirjutatud lugusid ning 1972. aastal ilmunud albumit "Let My Children Hear Music", kus ta kasutab muuhulgas lisaks suurele džässorkestrile erinevaid arranžeerijaid ja dirigente. Charles Mingus suri 56-aastaselt Mehhikos Cuernavacas, kuhu ta oli reisinud end ravima. Minguse tuhk on puistatud Gangese jõkke Indias.
Marili Toome

Marili Sokk; sündinud 23. septembril 1975) on eesti kunstnik, filmilavastaja, animaator, nukujuht ja teatrikunstnik.
Kondenseerunud tsüklitega molekulid

Kondenseerunud tsüklitega molekulid ehk kondenseerunud tsüklid (fused rings) on polütsüklilised ühendid, mida iseloomustab tsüklitele ühiste aatomite esinemine molekulis. Tavaliselt on tegemist vähemalt bitsüklilise orgaanilise molekuliga, mille tsüklitel on üks, kaks või enam ühist süsinikuaatomit. Kondenseerunud tsüklid võivad olla kolme tüüpi: tsüklitel on üks ühine C-aatom; nimetatakse neid spiroühenditeks (näiteks spiro[2.2]pentaan); tsüklitel on kaks ühist C-aatomit, s.t üks ühine C-C side; nimetatakse neid sulandtsüklilisteks ühenditeks (näiteks dekaliin, pentaleen ja naftaleen); tsüklitel on kolm või enam ühist C-aatomit, s.t ühine süsinikuahel; nimetatakse neid sildstruktuuriga tsükliteks ehk sildtsüklilisteks ühenditeks (näiteks norbornaan ja pineen). Tsüklilistel ühenditel on stereoisomeeria tihedalt seotud geomeetrilise isomeeria (cis-, trans-) ja kiraalsusega. Kondenseerunud tsüklid saavad olla alitsüklilised, heterotsüklilised või aromaatsed ühendid. Tsüklitega võivad olla seotud asendusrühmad või kõrvalahelad. Süsiniku kunstlikult saadud allotroobid nagu grafeen ja fullereen on maksimaalselt kondenseerunud tsüklite piirjuhud. Tsüklilised ühendid
Belgia kohturingkonnad

Belgia jaguneb 27 kohturingkonnaks. Kohturingkonna üks osa on Flaami Brabanti provintsis, teiseks osaks on Pealinna Brüsseli piirkond, mis ei kuulu ühtegi provintsi. Haldus- ja kohturingkondade kaardid
Kadri Leetmaa

Kadri Leetmaa (neiupõlvenimega Kadri Org; sündinud 20. augustil 1975) on Eesti geograaf (spetsialiseerunud inimgeograafiale) ja poliitik. Ta õppis aastatel 1993–1997 Tartu Ülikoolis geograafiat bakalaureuseõppes ja 1997–2005 inimgeograafiat magistriõppes. 2003–2005 oli ta külalisüliõpilane Trieri Ülikoolis Saksamaal. 2005–2008 õppis ta inimgeograafiat Tartu Ülikoolis doktoriõppes. 2005. aastal kaitses ta magistritöö teemal "Eeslinnastumine Tallinna linnaregioonis sotsialismijärgsel perioodil" (juhendaja Tiit Tammaru), 2008. aastal doktoritöö "Residential suburbanisation in the Tallinn metropolitan area" ("Rahvastiku eeslinnastumine Tallinna linnaregioonis", juhendaja Tiit Tammaru). 1996–2001 töötas ta Haanja Looduspargis maakasutuse planeerimise spetsialistina (poole kohaga), 2001–2002 Harju maavalitsuses peaspetsialistina. 2005–2007 oli ta assistent Euroopa Parlamendi eesti kirjaliku tõlke osakonnas. 2005–2008 oli Tartu Ülikooli ökoloogia- ja maateaduste instituudi geograafia osakonnas doktorant-teadur ja alates 2009. aastast on ta samas inimgeograafia teadur. "Eeslinnastumine Tallinna linnaregioonis sotsialismijärgsel perioodil". Magistritöö, 2005 "Tallinn lahkub Harjumaale". EPL, 1. mai 2002 "Kas Tartu linn mahub kolme kasti?". Postimees, 1. märts 2010 "Planeerimise neljas mõõde". Tartu Postimees/sotsdem.ee, 5. mai 2011 "Kvaliteetne linnakeskkond ja valglinnastumine". Videoloeng (44 min), areng.ee Ta kuulub Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda. Ta on Tartu linnavolikogu arengu- ja planeerimiskomisjoni liige alates 2009. aastast ning Elva linnavolikogu arengukomisjoni liige alates 2011. aastast. Alates 16. jaanuarist 2022 on ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna Tartu piirkonna esimees. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 415 häält ning ei osutunud valituks. 1997 – üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi III preemia bakalaureuseõppe astmes 2005 – üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi III preemia magistriõppe astmes, ühiskonnateaduste ja kultuuri aastapreemia 2008 – üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi I preemia doktoriõppe üliõpilaste kategoorias ühiskonnateaduste ja kultuuri valdkonnas Kadri Leetmaa Eesti Teadusinfosüsteemis "Planeerimise neljas mõõde". Tartu Postimees/sotsdem.ee, 5. mai 2011 Eili Arula:Tartu sotsiaaldemokraate tüürib Kadri Leetmaa Tartu Postimees, 17. jaanuar 2022 Delfi. (2023). Riigikogu valimiste tulemused 2023. Delfi, 6. märts. Kasutatud 12.03.2023, https://www.delfi.ee/leht/valimised2023/tulemused Kadri Leetmaa Eesti Teadusinfosüsteemis
Väliskulu

Väliskulu (inglise external cost) on ühe inimrühma tegevuse välismõju tõttu tekkinud kulu teisele inimrühmale, mida esimene rühm arvestab ja kompenseerib vaid osaliselt. Väliskulu kui negatiivse keskkonnamõjuga tekitatud kahju jaguneb kaheks komponendiks: toote hinnas maksu või keskkonnatasuna majanduslikult arvestatud väliskuluks ja arvestamata väliskuluks. Arvestamata väliskulu jaguneb rahas mõõdetavaks ja rahas mõõdetamatuks. Välismõju Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 04.09.2012)
Varihind

Varihind on majandusmatemaatilise mudeli koefitsient, mis iseloomustab mingi toote, hüve või majandusharu väärtuse muutumist olenevalt mudeli sihifunktsiooni ja piirangute muutumisest. Varihindade abil on teoreetiliselt võimalik prognoosida tooterühmade hindade dünaamikat olenevalt näiteks keskkonnakaitse piirangutest tingimusel, et mudel peegeldab adekvaatselt tootjate ja tarbijate käitumist ning teisi hindade kujunemist mõjutavaid tegureid. Tegelikult ei ole see tingimus mitte kunagi täidetud ja varihindu saab kasutada seepärast vaid prognoosimise üsna algelise abivahendina. Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 04.09.2012)
Ero Liivik

Ero Liivik on eesti jurist, kes on kirjutanud uurimusi Eesti riigiõigusest ja õiguse sotsioloogiast. Ta lõpetas 2000. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, 2017. aastal kaitses doktoritöö "Otsedemokraatia Eestis: õigussotsioloogilisi aspekte." Ajakirjanduses on ilmunud tema artikleid poliitilistel teemadel, otsedemokraatiast ja omavalitsuskorraldusest. 2011. aastal kandideeris Liivik parteituna Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas Riigikokku, kuid ei osutunud valituks. Lõpetanute nimekiri "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. detsember 2018. Vaadatud 3. augustil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.ut.ee/lopetanute-nimekiri/DR_SV_00.html http://ise.elnet.ee/search~S2*est?/aLiivik+Ero/aliivik+ero/1%2C2%2C51%2CB/exact&FF=aliivik+ero+1971&1%2C50%2C "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. aprill 2014. Vaadatud 13. detsembril 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti artiklite andmebaas Ero Liivik. Presidendi otsevalimist sätestavad eelnõud Riigikogus 1993–2016. Riigikogu Toimetised Nr 39, 2019, lk 71-80. Ero Liivik. Local Governments as Providers of Public Order: The Case of Estonia. Varstvoslovje: Journal of Criminal Justice & Security. 2017, Vol. 19 Issue 4, p 385-397. [Ero Liivik. Skepsis demokraatia suhtes https://sirp.ee/s1-artiklid/c9-sotsiaalia/skepsis-demokraatia-suhtes]. Sirp, 21. juuli 2017 [Ero Liivik. Otsedemokraatia Eestis: õigussotsioloogilisi aspekte https://dspace.ut.ee/handle/10062/55509]. Doktoridissertatsioon. Tartu Ülikool 2017 Ero Liivik. Tänavu möödub 25 aastat Eesti õigusteadlase Artur Mägi surmast. Eesti Päevaleht (Rootsi), 10. august 2016 Ero Liivik. Otsedemokraatia võimalused legitiimse poliitika peateena: miks „targad valitsejad“ ei kuula rahvast?, Vikerkaar nr 9, 2013 Ero Liivik. Rahvaalgatuse seadustamise menetlus riigikogus 2003-2008, Riigikogu Toimetised 2012 Ero Liivik. Referendum in the Estonian Constitution: historical and comparative constitutional aspects // Juridica International. 18. Tartu, 2011, lk 17–26. Ero Liivik. Legitimacy through Direct Democracy in the EU Member State: Direct Democratic Initiatives in the Estonian Parliament. Proceedings of the Institute for European Studies, Tallinn University of Technology; Dec 2010, 8, p 82-99.
Vaesus

Vaesus on täisväärtusliku elu alalhoidmiseks vajalike piisavate materiaalsete ja ka kultuuriliste vahendite puudus. Jagatakse absoluutseks ehk primaarseks vaesuseks ja suhteliseks ehk sekundaarseks vaesuseks. Absoluutne vaesus viitab sellele, et rahuldamata on esmatähtsad vajadused elu alalhoidmiseks – puuduvad toit ja peavari. Suhteline vaesus tähendab, et inimene elab allpool toimetulekupiiri, sügavas materiaalses ilmajäetuses ning kui leibkonnas on tööealisi liikmeid osalevad nad tööturul üldse mitte või minimaalselt. Suhtelises vaesuses inimesed kogevad oma väikese sissetuleku tõttu sageli sotsiaalset tõrjutust, kuna nad ei saa endale lubada elementaarseid elutingimusi, maksta üüri või kommunaalkulusid, maksta hambaravi eest, süüa täisväärtuslikku toitu või osta endale vajalikke esemeid. 2019. aasta seisuga elas Eestis suhtelises vaesuses 20,7% ja absoluutses vaesuses 2,3% elanikkonnast. 2020. aastal elas absoluutses vaesuses 2,2% ja suhtelises vaesuses 20,6% Eesti elanikkonnast. Seega elas Eestis 2020. aastal ligi 28 700 inimest absoluutses vaesuses (kuusissetulek oli väiksem kui 220 eurot) ning suhtelises vaesuses ligi 270 800 inimest (kuusissetulek oli väiksem kui 631 eurot). 2020. aasta seisuga elab Eestis suhtelises vaesuses 17% lastest (see erineb piirkonniti: Ida-Virumaal elab suhtelises vaesuses 30% ja Valgamaal iga teine laps). Iga teine pensionär Eestis on vaesusriskis, üksi elavatest pensionäridest on vaesusriskis 80%. Kõige suurem oli suhtelise vaesuse määr 2020. aastal Ida-Virumaal (31,4%), Võrumaal (30%) ja Valgamaal (29,3%). Kõige madalam Harjumaal (16,5%), Tartumaal (18,8%) ja Lääne-Virumaal (19,5%). Absoluutse vaesuse määr oli kõige kõrgem Lõuna-Eestis (2,5%) ja kõige madalam Lääne-Eestis (1,4%). Korruptsioon Laste vaesus Suhteline vaesus Vaesusindeks Vaesuse tsükkel Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. (Vaadatud 04.09.2012). "Sotsiaalne tõrjutus ja vaesus". Eesti Statistikaamet. "Statistikaamet: vaesus püsib samal tasemel". Eesti Rahvusringhääling. 8. november 2021. Koppel, Kaupo (9. märts 2020). "Eesti vaesus on võtnud uue näo". Praxis. Andrus Kivirähk, Vaeste tagasitulek, epl.delfi.ee, 4. märts 2016
Vaesuse tsükkel

Vaesuse tsükkel (inglise cycle of poverty) on iseenesest võimenduv vaesuse ja sotsiaalse heidiklikkuse tsükkel, mis kandub edasi põlvkonnalt põlvkonnale. Vaesuse tsükkel näitab kvalifitseerimata tööjõu, madala sissetuleku, halbade elamisolude ja kehvade haridusvõimaluste seost. Vaesus Vaesusindeks Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 04.09.2012)
Keskkonna isepuhastusvõime

Keskkonna isepuhastusvõime (inglise en­viron­mental assimilative capacity) on ökosüsteemide võime assimileerida ja kahjutustada saastust organismide elutegevuse ning füüsikalis-keemiliste protsesside tulemusena. Keskkonna isepuhastusvõime on üks olulisemaid ökosüsteemide omadusi, mida inimtegevuses (nii üksikisiku, ettevõtte kui riigi tasandil) kasutatakse enamasti tasuta. Isepuhastus Ökoloogiline jalajälg Ökoloogiline tasakaal Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 04.09.2012)
Veemajanduskava

Veemajanduskava on kava vee kaitse ja kasutuse korraldamiseks vesikonnas, alamvesikonnas või valgalal sõltumata kohalikest, riiklikest või rahvusvahelisest halduspiiridest. Veemajanduskava eesmärk on tagada veekogu võimalikult looduslik seisund (täpsemalt määratletud veeklass) ning hoida mere-, pinna- ja põhjavee kvaliteet, hulk ja režiim inimtegevusest võimalikult rikkumatuna. Veepoliitika raamdirektiiv Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 04.09.2012)
Ökosüsteemne juhtimiskorraldus

Ökosüsteemne juhtimiskorraldus (inglise eco­system management) on loodusvarade kasutust ja kaitset siduv majandamisviis, mis seab eesmärgiks toorme ja muude inimest huvitavate väärtuste produtseerimise või kättesaadavaks tegemise tingimusel, et säiliksid ökosüsteemi struktuur ja funktsioonid: nii looduslikud protsessid (nt bioloogilised, hüdroloogilised, biokeemilised, elurikkust kandvad) kui teised ökosüsteemiteenused (nt kliima reguleerimine, õhu puhastamine, saasteainete absorbeerimine ning neutraliseerimine). loodusvara ökosüsteem ökosüsteemne käsitlus Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 04.09.2012)
Waregemi vald

Waregem on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Kortrijki haldusringkonnas. Valla keskasula on 1999. aastal linnaõigused saanud Waregem. Leie jõe orus paiknev Waregem asub Kortrijki ja Genti vahel. Waregemi lähistel suubub Leie jõkke Mandeli jõgi. Metsane piirkond Leie jõe kallastel oli asustatud juba esimestel sajanditel meie aja järgi. Waregemi haldusalasse kuuluvad järgmised osavallad ja piirkonnad: Waregem Desselgem Sint-Eloois-Vijve Casieri loss  Saksamaa – Freiamt  Rwanda – Ngarama  Ungari – Szekszard  Hispaania – Jerez  Tšehhi – Pardubice  Portugal – Golegã Bevolking per gemeente op 1 januari (1992-2019), vaadatud 23.10.2019.  Waregemi vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (hollandi, prantsuse, inglise ja saksa keeles) Grand steeple-chase annuel (hollandi, prantsuse, inglise ja saksa keeles)
Torgu vald (Jämaja kihelkond)

Torgu vald (saksa keeles Torkenhof) oli vald Jämaja kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Laadla küla alal. 1939. aasta valdade reformi käigus sai Torgu vallast uus Torgu vald, välja arvatud Rahuste küla piirkond, mis läks Salme valla koosseisu. Vallas on sündinud poliitik Johannes Perens, mälumängur Robert Helde, helilooja ja luuletaja Olev Sau. Maa-ameti kaardirakendused
Kangasteljed

Kangasteljed ehk kangaspuud ehk kangasjalad (ka teljed, maateljed, lihtteljed; Lõuna-Eestis ka: peeled, Võru murdes peele (mitmus)) on seade kanga kudumiseks käsitsi. Kangastelgedele veetakse lõimelõngad ning nendesse kootakse lõnghaaval koelõngad. Suga
Pjotr Koševoi

Pjotr Kirillovitš Koševoi (21. (8.) detsember 1904 – 30. august 1976) oli NSV Liidu sõjaväelane, Nõukogude Liidu marssal. Pjotr Koševoi sündis Hersoni kubermangus Aleksandria linnas, põlvnedes talupoegade perekonnast. 1920. aastal liitus Koševoi Punaarmeega, võttes osa Vene kodusõjast. 1927. aastal astus Koševoi ratsaväe kooli, kus teenis peamiselt juhtivatel ametikohtadel staabis. 1939. aastal lõpetas Frunze-nimelise sõjaakadeemia. Enne 1941. aasta suvel puhkenud sõda NSV Liidu ja Saksamaa vahel, töötas diviisis staabiülemana, olles auastmelt polkovnik. Kuni 1943. aasta septembrini oli Koševoi laskurdiviisi ülem, pärast seda juhtis aga laskurkorpust ning viis läbi mitmeid sõjalisi manöövreid, paistes eriti silma lahingutes Sevastopoli ja Königsbergi pärast. Sõja lõpuks oli ta välja teeninud kindralleitnandi auastme. Vahetult pärast sõja lõppu peetud võiduparaadil esindas ta Punasel väljakul 3. Valgevene rinde üht esinduspolku. Sõjajärgsel ajal oli mitmel ametikohal armees: armee komandör (1946–1955), Ida-Saksamaal asunud Nõukogude väegrupi ülemjuhataja esimene asetäitja (1955–1957), Siberi sõjaväeringkonna vägede juhataja (1957–1960), Kiievi sõjaväeringkonna juhataja (1960–1965) ning viimaks Ida-Saksamaal asetseva Nõukogude väegrupi ülemjuhataja (1965–1969). 1968. aastal Tšehhoslovakkias aset leidnud sündmuste käigus osales ka Koševoi juhitud 20. kaardiväe armee, mis suutis hõivata mitmeid objekte Prahas. Oktoobris 1969 taandati Koševoi Ida-Saksamaal asetsenud Nõukogude vägede ülema ametipostilt ja asendati marssal Viktor Kulikoviga. Kuni oma surmani oli Koševoi kindralinspektori nominaalsel ametikohal NSV Liidu Kaitseministeeriumis. Pjotr Kirillovitš Koševoi suri 30. augustil 1976 Moskvas ning on maetud Novodevitšje kalmistule. Pjotr Koševoi oli kommunistliku partei liige 1925. aastast, NLKP Keskkomitee liige 1961–1971 ning NSV Liidu Ülemnõukogu saadik 1966–1974. Nõukogude Liidu kangelane, kahekordne aunimetuse saaja (16. mai 1944, 9. aprill 1945) Lenini orden, viiekordne kavaler (17. detsember 1941, 16. mai 1944, 30. aprill 1945, 9. detsember 1964, 22. veebruar 1968) Oktoobrirevolutsiooni orden (4. detsember 1974) Punalipu orden, kolmekordne kavaler (3. november 1944, 15. november 1950, 21. veebruar 1969) Suvorovi orden, 2. klass (31. märts 1943) Kutuzovi orden, 2. klass, kahekordne kavaler (17. september 1943, 4. juuli 1944) Bogdan Hmelnitski orden, 1. klass (5. mai 1945) medal Vladimir Iljitš Lenini 100. sünniaastapäeva tähistamiseks medal "Leningradi kaitsmise eest" medal "Stalingradi kaitsmise eest" medal "Võidu eest Saksamaa üle Suures Isamaasõjas 1941–1945" juubelimedal "20 aastat võidust Suures Isamaasõjas 1941–1945" juubelimedal "30 aastat võidust Suures Isamaasõjas 1941–1945" medal "Königsbergi vallutamise eest" juubelimedal "30 aastat NSV Liidu relvajõude" juubelimedal "40 aastat NSV Liidu relvajõude" juubelimedal "50 aastat NSV Liidu relvajõude" medal "Leningradi 250. aastapäev" "Koševoi, Pjotr Kirillovitši biograafia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2012. Vaadatud 4. oktoobril 2012.
Harelbeke vald

Harelbeke on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Kortrijki haldusringkonnas. Valla keskasula on 1985. aastal linnaõigused saanud Harelbeke. Harelbeke haldusalasse kuuluvad järgmised osavallad ja piirkonnad: Stasegem Bavikhove Hulste  Saksamaa – Kinheim  Namiibia – Eenhana Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.  Harelbeke vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (hollandi, prantsuse, inglise ja saksa keeles)