laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Bīriņi mõis

Bīriņi mõis (saksa keeles Koltzen, läti keeles Bīriņu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Krimulda kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Limbaži piirkonnas Vidriži vallas Bīriņis. Esimest korda mainitud aastal 1568. Rajati liivlaste alale Koldeselli või Koldselli külla. Esimene omanik oli Tomas von Embden. 1574–1601 oli mõis Johannes Büringi valduses, sellest ka lätikeelne nimi Bīriņi. Mõis kuulus mõnda aega Reiteritele ja Flügelnitele, seejärel oli mõisa omanik parun Karl Friedrich von Mengden, pärast teda aga krahv Ludwig August Mellin. Viimased omanikud olid Pistohlkorsid. 1925–1994 oli peahoones sanatoorium, tänapäeval asub seal hotell. Mõisa peahoone on uusgooti stiilis uhke ehitis, tuntud ka kui Bīriņi loss (Bīriņu Pils). Arhitekt on Friedrich Wilhelm Hess. Peahoone ehitati aastail 1857–1860 August von Pistohlkorsi tellimusel. Loss on kahekorruseline, nelja torniga nurkades, keskel on kolmekorruseline risaliit. 20. sajandi algul ehitati hoone Rudolf Heinrich Zirkwitzi projekti järgi ümber, sealjuures kaotas hoone fassaad veidi oma toretsevast välimusest. Hoone on arhitektuurimälestisena muinsuskaitse all. Säilinud on mitmed mõisakompleksi kuulunud kõrvalhooned nagu tallid, veetorn, vesiveski. Mõisakompleksi juurde kuulub ka Pistohlkorside rahula. Mõisakompleks tervikuna on arhitektuurimälestis. Peahoone ümber on mitu parki. Vanim neist kannab nime Priežkalna parks ja Mellin hakkas seda rajama 1819. aastal. Seda parki ehivad rauast väravad. Uuem on Mežaparks või Emīlijas parks ja selle rajas 19. sajandi lõpul August von Pistohlkors. Kolmas park on Ainavu parks tallide ümber. Selle pargi juurde kuuluvad linnuaed ja armunute tamm. Neljas park on lossi ja järve vahel asuv Regulārais parks, millele avaneb hea vaade lossi rõdult. Bīriņi mõisa pargid on muinsuskaitse all. Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 21.07 2017 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 21.07 2017 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 21.07 2017 Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Odense Ülikool

Odense Ülikool on ülikool Taanis Odense linnas. Ülikool on rajatud aastal 1966. Alates 1998. aastast on see osa Lõuna-Taani Ülikoolist, moodustades selle ülikooli suurima osa ehk linnaku.
Lõuna-Taani Ülikool

Lõuna-Taani Ülikool on Taanis asuv ülikool, mis koosneb mitmest ülikoolilinnakust mitmes linnas. Ülikool moodustati aastal 1998, mil liideti Odense Ülikool ja mitu kõrgkooli.
Heinaste mõis

Heinaste mõis ehk Ainaži mõis (saksa keeles Haynasch, läti keeles Ainažu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Salatsi kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Limbaži piirkonnas Heinastes. Peahoone aadress on Kr. Valdemāra iela 43. Hoone ehitati 19. sajandil. Heinaste mõis rajati aastal 1800, mil ümbruskonna maad eraldati panditud Uue-Salatsi mõisa maadest. Mõis müüdi 70 500 taalri eest kapten Bergile. Mõisa hilisemateks omanikeks oli Meyendorffide suguvõsa. Aastal 1868 ostsid kaks kalapüügiga jõukaks saanud venda toonaselt omanikult krahv Mellinilt 68 000 rubla eest mõisa ära, peahoone võeti kasutusele Heinaste merekooli jaoks. Mõisa maade saatus on erinev. Osa maadest müüdi Vana-Salatsi mõisale, ülejäänud osa ostis aastal 1879 Oskar von Stryk. Heinaste mõisa endistel maadel asub Häädemeeste valla Piiri küla. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 1 ja 1/8 adramaad, sellele allus 33 mees- ja 58 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus 1 ja 1/8, aastal 1823 aga 9/10 adramaad. Aastal 1836 oli adramaid 2 ja 27/60, aastal 1881 aga 7 ja 34/60, lisaks 2 ja 27/60 mõisale kuuluvate talude valduses. Häärber oli tagasihoidlik puidust ehitis, mis põles maha 1944. aasta septembris. Aastal 1966 ehitati selle asemele Ainaži algkooli hoone. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 176 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 211-212. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 247. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 174 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 208. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Luha tänav (Tallinn)

Luha tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis. Luha tänav algab Koidu tänavalt, ristub Kesk-Ameerika, Väike-Ameerika, Kristiina, Virmalise, Planeedi ja Uue-Maailma tänavaga ning lõpeb Pärnu maanteel. Luha tänav on oma põhiosas peaaegu loode-kagusuunaline, veidi enne Planeedi tänavaga ristumist pöördub aga itta. Luha tänav on ligikaudu 670 meetri pikkune. Luha tänav on kujunenud mitmest eri nimega lõigust. Koidu ja Väike-Ameerika tänava vaheline osa oli Uus-Alimanni tänav (saksa keeles Neue Alimann-Strasse, vene keeles Ново-Алиманская улица), mis 23. jaanuaril 1923 sai uueks nimeks Ämariku tänav. Lõik Väike-Ameerika tänavast praeguse Kesk-Luha tänavani oli Kesk-Luha tänav (saksa keeles Mittlere Wiesenstrasse, vene keeles Средне-Луговая улица). Praeguse Virmalise tänava (endise Rulkoviuse tänava) ja Pärnu maantee vaheline osa oli Alam-Luha tänav (saksa keeles Untere Wiesenstrasse, vene keeles Нижне-Луговая улица). 1925. aastal rajati nende tänavate vahele ühendav lõik ning 27. augustil 1927 nimetati tänav Luha tänavaks. Luha tänav on saanud nime Kristiine heinamaa järgi. Koidu, Planeedi ja Luha tänava ristmik Luha ja Väike-Ameerika tänava ristmik Luha 1 ja 3 Luha 7 Luha 9 Luha 9, 2013. aastal Luha tänav 16 Luha tänav 18 Luha tänav 18b, Lilleküla Hotell Luha tänav 35A Tallinn Seaport Hotel http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 72 Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 280
Sierra Club

Sierra Club on vanim ja suurim looduskaitseorganisatsioon Ameerika Ühendriikides. Selle asutas 1892. aastal San Franciscos šoti päritolu looduskaitseaktivist John Muir, kellest sai organisatsiooni esimene president. Tänapäeval teeb organisatsioon peamiselt lobitööd rohelise poliitika edendamiseks. Lisaks korraldatakse huvitegevusi ja üritusi, näiteks mägironimist. Organisatsioonil on üle kahe miljoni liikme. Koduleht
Aparallactinae

Aparallactinae on madude alamsugukond. Tänapäeval peetakse kõigi alamsugukonda liigitatud madude hammustust mürgiseks. Aparallactinae alamsugukonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad: Amblyodipsas Peters, 1857 Aparallactus Smith, 1849 Brachyophis Mocquard, 1888 Chilorhinophis Werner, 1907 Hypoptophis Boulenger, 1908 Macrelaps Boulenger, 1896 Micrelaps Boettger, 1880 Polemon Jan, 1858 Xenocalamus Günther, 1868. Incertae sedis: * Elapotinus Jan, 1862 Nad elavad Sahara-taguses Aafrikas. Alamsugukonda liigitatud madude pikkus on 20–110 cm. Nende hulgas leidub nii munejaid kui ka elussünnitajaid, kuid pesakonnad on väiksevõitu, ligikaudu 10 muna või 10 poega. [1] Encyclo entsüklopeedia veebiversioon (vaadatud 05.10.2013) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann. roomajate andmebaas - Aparallactinae veebiversioon (vaadatud 05.10.2013) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann. Aparallactinae, veebiversioon (vaadatud 30.04.2015) (inglise keeles) George R. Zug, Laurie J. Vitt, Janalee P. Caldwell, Herpetology: An Introductory Biology of Amphibians and Reptiles, 2 ed, lk 523, 2001, ISBN 0 12 782622 X, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 05.10.2013) (inglise keeles) Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Aparallactinae seisuga 13.12.2013.
Jüri Marran

Jüri Marran (12. veebruar 1937 Tartu – 19. aprill 2021 Elva) oli eesti pedagoog ja maalikunstnik. Ta sündis aastal 1937 Tartus Tartu Ülikooli füüsikaõppejõu perekonnas. Ta lõpetas aastal 1956 Tartu 5. Keskkooli ja aastal 1961 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta ühe aasta Kingissepa Keskkoolis füüsikaõpetajana, aastast 1962 pidas ta sama ametit Tartu õhtukeskkoolis. Kunstihariduse omandas ta aastatel 1962–1967 Melanie ja Erich Arraku ateljeekoolis. Ta on viljelenud värviküllast lille- ja figuurimaali, portreed ja abstraktset kompositsiooni. Samuti on ta teinud raamatuillustratsioone (Karl August Hindrey "Aovalged aknad", 1995) ja kavandanud lavakostüüme ("Hingede öö", 1995, "Vanemuine"). Lisaks on ta loonud keskkooli füüsika õppevahendiks sarja slaide. Tema ema oli matemaatikaõpetaja Tartu 10. 8-klassilises koolis. Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996 Anti Liiv. Jüri Marran 75. Lühikeseks jäänud õpetajatöö Saaremaal, Saarte Hääl, 27.02.2012 Pildigalerii
Loo tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Loo tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Lille allasumis. Loo tänav algab Kibuvitsa tänavalt ja lõpeb Mooni tänaval. Loo tänav on ligikaudu 150 meetri pikkune. 27. augustil 1930 pandi tänavale nimi Nelgi tänav. 25. septembril 1959 sai tänav uueks nimeks Liivanelgi tänav. Praeguse nime sai Loo tänav 22. aprillil 1960. Nimi on valitud seal varem asunud heinamaa tõttu (loog – "mahaniidetud hein"). http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 71 Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 279
Erich Arrak

Erich Arrak (24. august 1925 Mõrgi – 26. märts 1997) oli eesti maalikunstnik. Ta lõpetas aastal 1939 Väimela algkooli, õppis aastatel 1939–1944 Väimela põllunduskeskkoolis ja Võru tööstustehnikumis. Seejärel õppis ta aastatel 1945–1947 Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis ja aastatel 1952–1954 ERKI Tartu osakonnas. Ta töötas aastani 1951 Võrus teatris "Kannel" ja Lõuna-Eesti Teatris dekoraatorina. Aastatel 1952–1954 oli ta Tartu Kunstimuuseumis restauraatoriks. Aastatel 1960–1967 pidas ta koos abikaasa Melanie Arrakuga ateljeekooli, nende õpilasteks olid teiste seas maalijad Piibe Arrak, Eevart Arrak ja Jüri Marran. Ta on loonud osalt dekoratiivsusse kalduvaid maastikumaale. Portreedes on ta jäädvustanud peamiselt haritlasi ja loovisiksusi. Tema abikaasa oli maalikunstnik Melanie Arrak, vend Eevart Arrak. Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996
Hüperbool

Hüperbooliks (kr hyperbōlē 'suurendus, liialdus') nimetatakse tasandile kuuluvate punktide hulka, mille iga punkti kauguste vahe absoluutväärtus kahest antud punktist, mida nimetatakse fookusteks, on jääv suurus. Hüperbool on matemaatikas funktsiooni y = a x {\displaystyle y={\frac {a}{x}}} ehk hüperboolfunktsiooni graafik, kus a on suvaline nullist erinev konstant. Kui parameeter a on positiivne, siis asub hüperbool koordinaatteljestiku I ja III veerandis, aga kui negatiivne, siis II ja IV veerandis. Mida lähemal koordinaatide alguspunktist, seda lähemal paikneb hüperbool koordinaattelgedele. Kahel hüperboolil ei ole ühiseid punkte (kui nad just ei ühti). Kui kujutada samal graafikul mitut hüperbooli, siis mida väiksem on a absoluutväärtus, seda lähemal asub hüperbool koordinaattelgedele. Hüperbooli võib vaadelda koonuse lõikena, mille ekstsentrilisus on suurem kui 1.
Pinnaserästiklased

Pinnaserästiklased (Atractaspidinae) on madude alamsugukond. 2001. klassifitseerisid Zug jt pinnaserästiklasi Atractaspididae sugukonnana. Pinnaserästiklaste alamsugukonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad: Atractaspis Smith, 1849 (pinnaserästik) Homoroselaps Jan, 1858. Nad elavad Sahara-taguses Aafrikas. Inimestega kohtuvad need maod harva. Tänapäeval peetakse kõigi pinnaserästiklaste hammustust mürgiseks. Alamsugukonda liigitatud madude pikkus on 50–100 cm. Kõik emasloomad on suguküpsuse saavutanuna munejad. Nad on kõik kaevuva eluviisiga. Kui neid välja kaevatakse, siis hammustavad nad esimesel võimalusel. George R. Zug, Laurie J. Vitt, Janalee P. Caldwell, "Herpetology: An Introductory Biology of Amphibians and Reptiles", 2. väljaanne, lk 522, 2001, ISBN 0 12 782622 X Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 5.10.2013) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann. Atractaspidinae, Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 5.10.2013) (inglise keeles) [1] Encyclo entsüklopeedia veebiversioon (vaadatud 5.10.2013) (inglise keeles) Loomade elu 5:313. Loomade elu 5:313.
Lamprophiinae

Lamprophiinae on madude alamsugukond. Alamsugukonda Lamprophiinae klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad: Boaedon Duméril, Bibron & Duméril, 1854 Bothrolycus Günther, 1874 Bothrophthalmus Peters, 1863 Chamaelycus Boulenger, 1919 Dendrolycus Laurent, 1956 Gonionotophis Boulenger, 1893 Hormonotus Hallowell, 1857 Inyoka Kelly, Branch, Broadley, Barker & Villet, 2011 Lamprophis Fitzinger, 1843 Lycodonomorphus Fitzinger, 1843 Lycophidion Fitzinger, 1843 - huntmadu Pseudoboodon Peracca, 1897. Nad elavad Sahara-taguses Aafrikas. Peter Uetz & Jakob Hallermann. roomajate andmebaas - Lamprophiinae, veebiversioon (vaadatud 05.10.2013) (inglise keeles)
Raido Keskküla

Raido Keskküla (sündinud 20. juunil 1970 Kohtla-Järvel) on eesti näitleja. Ta lõpetas aastal 1988 Avinurme Keskkooli ja aastal 1992 Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri 15. lennu. Ta on töötanud aastast 1992 teatris Endla. Lisaks on ta olnud Päikeseraadio saatejuht ja diktor. 1991 Vlastimil Hála/Jan Rychlík "Limonaadi Joe" (Buffalo Bill) 1992 Brian Friel "Lõikuspeo tantsud" (Michel) 1992 Mika Waltari "Käbi kukub" (Emil) 1994 György Spiró "Kelm" (Damse) 1995 Staffan Göthe "Koeratopis" (Morgan Cervieng) 1996 Oskar Luts/Voldemar Panso "Kevade" (Kiir) 1996 Michael Baran "Mutanttüdruk" (Alex Varis) 1997 Marc Camoletti "Boeing, Boeing!" (Robert) Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000
Prosymninae

Prosymninae on madude alamsugukond, millesse liigitatakse üksainus maoperekond Prosymna.
Suure-Jaani kalmistu

Suure-Jaani kalmistu on kalmistu Suure-Jaanis. Kalmistule on maetud teiste seas Artur Kapp, Johann Köler, Aleksander Mälton ja Mart Saar. Mart Saare, Johann Köleri ja Artur Kapi hauad on arvatud ajaloomälestisteks. Punastest tellistest väravad rajati 1880. aastal. Kaheksatahulise põhiplaaniga kabel valmis 1912. aastal. Selle projekti koostas Riia Polütehnilise Instituudi arhitektuuriprofessor Wilhelm Gustav August von Stryk ning hoone ehitas Jaan Ots. Kalmistu lõunanurgas asub terroriohvrite ühishaud, kuhu on maetud viis aastatel 1941 ja 1945 tapetud inimest. Perekond Kappide hauaplatsid Aleksander Mältoni haud Kalmistu kabel Suure-Jaani kalmistu Haudi Terroriohvrite ühishaud kultuurimälestiste riiklikus registris Suure-Jaani kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Liivamadulased

Liivamadulased (Psammophiinae) on madude alamsugukond. Liivamadulaste alamsugukonda klassifitseeritakse järgmised maoperekonnad: Dipsina Jan, 1862 Hemirhagerrhis Boettger, 1893 Malpolon Fitzinger, 1826 – sisalikumadu Mimophis Günther, 1868 Psammophis Fitzinger, 1826 liivamadu Psammophylax Fitzinger, 1843 Rhagerhis Peters, 1862 Rhamphiophis Peters, 1854 Sissekanne NCBI-s Sissekanne Roomajate andmebaasis Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Psammophiinae seisuga 11.03.2014.
Värvulised

Värvulised (Passeriformes) on kõige liigirikkam lindude selts. Sellesse kuulub üle 5000 liigi (eri allikatel 5100–5700), seega enamik maailma linnuliikidest. Enamik liike on üsna väikesed, kõige väiksem on pöialpoiss ja kõige suurem ronk. Enamik värvulistest on laululinnud. Värvuliste seltsi päritolu polnud kuni 20. sajandi lõpuni teada. Mitmeid värvuliste sugukondi rühmitati vaid välise sarnasuse põhjal, kuid selgus, et paljud neist on kujunenud sarnaseks evolutsiooni käigus. Värvulistel eristatakse kaht alamseltsi: Tyranni ja Passeri. Kõik eesti värvuliste sugukonnad kuuluvad alamseltsi Passeri (laululinnud). Eestis esinevad järgmiste värvuliste seltsi kuuluvate sugukondade liigid: Lõolased, Alaudidae Pääsulased, Hirundinidae Västriklased, Motacillidae Siidisabalased, Bombycillidae Vesipaplased, Cinclidae Käbliklased, Troglodytidae Raatlased, Prunellidae Rästaslased, Turdidae Põõsalindlased, Sylviidae Kärbsenäplased, Muscicapidae Vilbaslased ehk timallased, Timaliidae Sabatihaslased, Aegithalidae Tihaslased, Paridae Puukoristajalased, Sittidae Porlased, Certhiidae Kukkurtihaslased, Remizidae Peoleolased, Oriolidae Õgijalased, Laniidae Vareslased, Corvidae Kuldnoklased, Sturnidae Varblaslased, Passeridae Vintlased, Fringillidae Tsiitsitajalased, Emberizidae Tikksabalased (Maluridae) Kangurlindlased (Ploceidae)
Pseudaspidinae

Pseudaspidinae on madude alamsugukond. Pseudaspidinae alamsugukonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad: Pseudaspis Fitzinger, 1843 Pythonodipsas Günther, 1868 Peter Uetz & Jakob Hallermann. roomajate andmebaas - Pseudaspidinae veebiversioon (vaadatud 05.10.2013) (inglise keeles)
Jaan Rõõmussaar

Jaan Rõõmussaar (7. november 1950 Tallinn – 14. detsember 2020) oli eesti ajakirjanik ja näitleja. Ta lõpetas 1969. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja 1974. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (VI lend, juhendajad Grigori Kromanov ja Mikk Mikiver). Näitlejana töötas ta aastatel 1974–1977 Lydia Koidula nimelises Pärnu Draamateatris ja aastatel 1977–1982 Eesti Riiklikus Noorsooteatris. Hiljem töötas ta ajakirjanikuna Eesti Raadios, Kuku Raadios, TV 1-s ja Kanal 2-s. Pärast aktiivset ajakirjanikutööd oli ta Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondise pressiesindaja, lõppeks töötas Tallinna Linnakantseleis linna avalike suhete teenistuses. 1974 Shakespeare "Suveöö unenägu" (Demetrius) 1975 Molière "Tartuffe" (Damis) 1975 Bertolt Brecht/Kurt Weill "Kolmekrossiooper" (Walter) 1976 Tennessee Williams "Iguaani öö" (Pancho) 1977 Rūdolfs Blaumanis "Rätsepad Sillamatsil" (Ruudi) 1977 Fernand Crommelynck "Suurepärane sarvekandja" (Estrugo) 1978 Olav Ehala/Aleksei Tolstoi/Adolf Šapiro "Buratino" (Pierrot) 1978 Anton Tšehhov "Kajakas" (Treplev) 1979 August Kitzberg/Priit Aimla "Rätsep Õhu Meenutused" (Henn) 1981 Mati Unt "Kameeliadaamid" (Armand Duval) Ta oli aastatel 1974–1979 abielus Kaie Mihkelsoniga. Nende poeg on oboemängija Nils Rõõmussaar. http://www.tallinn.ee/telefoniraamat?filter_otsing_telefoniraamat_perenimi=R%C3%B5%C3%B5mussaar&filter_otsing_telefoniraamat_eesnimi=Jaan&filter_otsing_telefoniraamat_asutus=&filter_otsing_telefoniraamat_telefon=&filter_otsing_telefoniraamat_ametinimetus= Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000 "Suri ajakirjanik Jaan Rõõmussaar" ERR, 14. detsember 2020
Pseudoxyrhophiinae

Pseudoxyrhophiinae on madude alamsugukond. Alamsugukonda Pseudoxyrhophiinae klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad: Alluaudina Mocquard, 1894 Amplorhinus Smith, 1847 Brygophis Domergue & Bour, 1989 Compsophis Mocquard, 1894 Ditypophis Günther, 1881 Dromicodryas Boulenger, 1893 Duberria Fitzinger, 1826 Exallodontophis Cadle, 1999 Heteroliodon Boettger, 1913 Ithycyphus Günther, 1873 Langaha Bonnaterre, 1790 - võramadu Leioheterodon Boulenger, 1893 Liophidium Boulenger, 1896 Liopholidophis Mocquard, 1904 Lycodryas Günther, 1879 Madagascarophis Mertens, 1952 Micropisthodon Mocquard, 1894 Pararhadinaea Boettger, 1898 Parastenophis Nagy, Glaw & Vences, 2010 Phisalixella Nagy, Glaw & Vences, 2010 Pseudoxyrhopus Günther, 1881 Thamnosophis Jan, 1863. Neid madusid võib kohata Aafrikas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Pseudoxyrhophiinae roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 05.10.2013) (inglise keeles) Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne veebisaidil Wikispecies
Pärisboalased

Pärisboalased (Boinae) on madude alamsugukond.Nad on kägistajamaod - igati sobivad saakloomad kägistatakse kehakeerdudega. Pärisboalaste alamsugukonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad: Acrantophis Jan, 1863 Boa Linnaeus, 1758 - boa Candoia Gray, 1842 Chilabothrus Duméril & Bibron, 1844 Corallus Daudin, 1803 - puuboa Epicrates Wagler, 1830 -silehuulboa Eunectes Wagler, 1830 - anakonda Sanzinia Gray, 1849 Kivistised: †Bavarioboa Szyndlar & Schleich, 1993 †Boavus Marsh, 1871 †Tallahattaophis Holman, 1988 †Titanoboa Head, Bloch, Hastings, Bourque, Cadena, Herrera, Polly & Jaramillo, 2009. McDiarmid RW, Campbell JA, Touré T. 1999. Snake Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference, 1. köide, Herpetologists' League. lk 511. ISBN 1-893777-00-6 (seeria). ISBN 1-893777-01-4 (köide). "Loomade elu", 5:251. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 03.10.2013) (inglise keeles) Sissekanne Encyclopædia Britannica-s Sissekanne Fossilworks Paleobiology Database-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne Roomajate andmebaasis Sissekanne uBio-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies
Pärismürknastiklased

Pärismürknastiklased on madude alamsugukond. Pärismürknastiklaste sugukond liigitatakse järgmisteks mao perekondadeks: Acanthophis (surmarästik) Daudin, 1803 Aspidelaps (kilpkobra) Fitzinger, 1843 Aspidomorphus (ebaaspiid) Fitzinger, 1843 Austrelaps Worrell, 1963 Brachyurophis Günther, 1863 Bungarus (krait) Daudin, 1803 Cacophis Günther, 1863 Calliophis (kaunismadu) Gray, 1835 Cryptophis Worrell, 1961 Demansia (pruunmadu) Gray, 1842 Dendroaspis (mamba) Schlegel, 1848 Denisonia (denisoonia) Krefft, 1869 Drysdalia Worrell, 1961 Echiopsis Fitzinger, 1843 Elapognathus Boulenger, 1896 Elapsoidea (tripiaspiid) Bocage, 1866 Furina Dumeril, 1853 Hemachatus Fleming, 1822 Hemiaspis Fitzinger, 1861 Hemibungarus Peters, 1862 Hoplocephalus Wagler, 1830 Loveridgelaps McDowell, 1970 Micropechis Boulenger, 1896 Micruroides Schmidt, 1928 Micrurus Wagler, 1824 Naja (kobra) Laurenti, 1768 Neelaps Günther, 1863 Notechis Boulenger, 1896 Ogmodon Peters, 1864 Ophiophagus Günther, 1864 Oxyuranus Kinghorn, 1923 Parapistocalamus Roux, 1934 Parasuta Worrell, 1961 Paroplocephalus Keogh, Scott & Scanlon, 2000 Pseudechis Wagler, 1830 Pseudohaje (puukobra) Günther, 1858 Pseudonaja Günther, 1858 Rhinoplocephalus Muller, 1885 Salomonelaps McDowell, 1970 Simoselaps Jan, 1859 Sinomicrurus Slowinski, Boundy & Lawson 2001 Suta Worrell, 1961 Toxicocalamus Boulenger, 1896 Tropidechis Günther, 1863 Vermicella Gray, 1858 Walterinnesia Lataste, 1887 .