laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Andreas Isaksson

Jan Andreas Isaksson (sündinud 3. oktoobril 1981 Smygehamnis) on endine Rootsi jalgpallur, väravavaht. Isaksson kasvas üles Lõuna-Rootsis Trelleborgi lähistel asuvas Smygehamnis. Ta on kümnel korral valitud Rootsi aasta väravavahiks. Isaksson alustas oma jalgpallurikarjääri Östra Torp GIF-is, kuid liitus 12-aastaselt Trelleborg FF-iga. Östra Torpis oli ta olnud väljakumängija, kui Trelleborgi siirdudes katsetas ta esimest korda väravavahi positsiooni, kus teda esialgu ei peetud kuigi andekaks. 15. eluaastaks oli Isakssonist saanud aga juba talendikas väravavaht ning ta kutsuti ka Rootsi omaealiste koondisse. Trelleborgi esindusmeeskonnas sai Isaksson võimaluse 1999. aastal, kui klubi kaks põhiväravavahti olid vigastatud. Pärast vaid kahte kuud Rootsi kõrgliigas Allsvenskanis mängimist ostis Isakssoni Itaalia suurklubi Juventus FC. Torino klubi esindusmeeskonnas rootslane siiski oma klubis oldud aja jooksul ei mänginud. Isakssoni enda sõnul jõudis ta tippklubisse liiga kiiresti ega suutnud noorena kohaneda eluga välismaal. 2001. aastal pöördus ta tagasi Allsvenskanisse, sõlmides lepingu Stockholmi klubiga Djurgårdens IF. Klubis sai Isakssonist kohe esiväravavaht ning 2002. ja 2003. aastal tuli ta meeskonnaga Rootsi meistriks. Debüüdi Rootsi koondises tegi Isaksson 2002. aastal kohtumises Šveitsiga. Isaksson oli 2004. aasta Euroopa meistrivõistlustel Rootsi koondise esiväravavaht ning seal tehtud edukate esinemiste järel ostis väravavahi Prantsuse kõrgliigaklubi Stade Rennais FC. 2006. aasta suvel siirdus Isaksson Inglise kõrgliigameeskonda Manchester City FC-sse, kuid oma debüüdi klubis tegi vigastuse tõttu alles detsembris. 2007/2008. aasta hooajast suurema osa veetis Isaksson Manchester City teise väravavahina pingil, sest klubi tollane treener Sven Göran Eriksson eelistas esiväravavahi kohal Joe Harti. Kokku osales Isaksson sel hooajal vaid viies liigamängus. 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel kaitses Isaksson Rootsi koondise väravat kõigis kolmes alagrupimängus. Vahetult pärast finaalturniiri lõppu 2. juulil 2008 sõlmis Isaksson lepingu Hollandi kõrgliiga meeskonna PSV Eindhoveniga. Ta lõpetas koondisekarjääri pärast 2016. aasta Euroopa meistrivõistlusi. Andreas Isaksson on 199 cm pikk. Ta on abielus Mariellega ja neil on poeg Filip. Rootsi meister 2002 ja 2003 (Djurgårdens IF) Rootsi karika võitja 2002 ja 2018 (Djurgårdens IF) Hollandi karikavõitja 2008 (PSV)
Eesti kullafond

"Eesti kullafond" on Eesti esitajate ja heliloojate kogumikalbumite sari. Sarja annab välja plaadifirma Hitivabrik. Sarjas on ilmunud järgmiste esitajate või heliloojate kogumikud: Tõnis Mägi (2000, 2CD, HFCD024) Tarmo Pihlap (2000, 3CD, HFCD030) Mati Nuude (2001, 3CD, HFCD034) Ivo Linna (2001, 3CD, HFCD036) Vello Orumets (2001, 3CD, HFCD044) Gunnar Graps (2002, 3CD, HFCD053) Kuldne Trio (2002, 3CD, HFCD055) Silvi Vrait (2002, 3CD, HFCD066) Joel Friedrich Steinfeldt (2003, 3CD, HFCD074) Arne Oit (2003, 2CD, HFCD075) Raimond Valgre (2003, 2CD, HFCD082) Alo Mattiisen (2004, 3CD, HFCD093) Georg Ots (2004, 2CD, HFCD095) Karl Madis (2004, 3CD, HFCD096) Mait Maltis (2004, 3CD, HFCD098) Heli Lääts (2004, 3CD, HFCD101) Singer Vinger (2005, 2CD+DVD, HFCD105) Anne Veski (2006, 3CD, HFCD107) Helgi Sallo (2006, 2CD, HFCD111) Kukerpillid (2007, 3CD, HFCD112) Olav Ehala (2007, 2CD, HFCD113) Kustas Kikerpuu (2007, 2CD, HFCD115) Heidy Tamme (2008, 3CD, HFCD119) Horoskoop (2008, 3CD, HFCD121) Albert Uustulnd (2008, CD+DVD, HFCD122) Apelsin (2009, 3CD) Artur Rinne (2009, 3CD) Jam (2009, 3CD) Eino Baskin (2009, 3CD) Kalmer Tennosaar (2010, 3CD) Eesti Filmimuusika (2010, 2CD) Onu Bella (2011, 2CD+DVD) Lindpriid (2011, 3CD) Lastelaulud (2012, 2CD) Folkmill (2012, 3CD) Voldemar Kuslap (2012, 2CD) Riho Sibul (2012, 3CD) Karavan (2013, 3CD) Lastele, muinasjutud (2013, 3CD) Kihnu Virve (2014, 3CD) Polyphon & Consilium (2014, 2CD+DVD) Boris Lehtlaan (2014, 3CD) Lastele (2015, 3CD) Henry Laks (2015, 3CD) Untsakad (2015, 3CD) Marju Länik (2017, 3CD) Rein Rannap (2018, 3CD) Terminaator (2022, 3CD)
Bila Tserkva

Bila Tserkva (ukraina Біла Церква, vene Белая Церковь Belaja Tserkov) on linn Ukrainas Kiievi oblastis Rossi jõe ääres. Linna rajas 1032. aastal vürst Jaroslav Tark ja nimetas selle esialgu Jurjeviks. Harrastusajaloolane Enn Haabsaar on arvanud, et esimesed kirjalikud teated Jurjevi kui tänapäeva Tartu kohta on ekslikult tõlgendatud ja tegelikult peeti kroonikates silmas seda Bila Tserkvat. Kutseline ajaloolane Ain Mäesalu siiski tema kahtlusi ei toeta. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bila Tserkva elanikest ukrainlasi 87,4%, venelasi 10,3%, valgevenelasi 0,6% ja poolakaid 0,1%. 2022. aasta 26. veebruari varahommikul, Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse, lasti linna lähistel alla Vene relvajõudude Iljušin Il-76; ligikaudu kaks tundi varem oli Ukraina õhujõudude Suhhoi Su-27 tulistanud Vassõlkivi kohal alla esimese Il-76. Чисельність наявного населення України на 1 січня 2019 року, vaadatud 1.07.2019. Haabsaar, E. Kas Vene kroonikate Jurjev oli tõepoolest Tartu? Sirp, 21.09.2001 Mäesalu, A. Vene kroonikate Jurjev oli tõenäoliselt siiski Tartu. Sirp, 12.10.01. Kättesaadav online 10.08.2007 [http://2001.ukrcensus.gov.ua/results/general/nationality/kyiv/ Про кількість та склад населення Київської області за підсумками Всеукраїнського перепису населення 2001 року] Державний комітет статистики України US officials say 2 Russian transport planes shot down over Ukraine. 26. veebruar 2022 Bila Tserkva koduleht
Enn Haabsaar

Enn Haabsaar (27. juuni 1943 – 3. veebruar 2008 Saku vald) oli eesti ajakirjanik ja harrastusajaloolane. Ta tegi kaasa võro liikumises. 2009. aastal ilmus postuumselt raamat "Soome-ugri saamine" kirjastuse Argo trükist (ISBN 9789949438624). 2019. aastal ilmus postuumselt teine raamat "Vene riigi saamine" kirjastus Argo trükis (ISBN 978-9949-607-87-7) Enn Haabsaar lõpetas 1973. aastal Tartu Ülikooli Ajaloo-keeleteaduskonna. Soomeugri rahvad ärkavad. – Rahva Hääl, 12. mai 1994. Võrokesed saavad kodus kokku. – Rahva Hääl, 27. juuni 1994. Eesti vajab Võru Instituuti. – Rahva Hääl, 3. mai 1995. Võru Instituuti juhib Enn Kasak. – Rahva Hääl, 29. mai 1995. Slaavi kiriku teekond Bulgaariast Moskvasse. – Võrumaa Teataja, 16. märts 1996 Uus vaade Eesti ja Vana-Vene varasemale ajaloole. – Eesti Teaduste Akadeemia Toimetised. Humanitaar- ja sotsiaalteadused, 1996, nr 45/2, lk 151–182. Vene superetnose reliktfaas. – Tuna, 1999, nr 2, lk 95–103. Ajaleht Alma mater tartuensis, 27. juunil 1973 Ehe vaade eesti ja vene varasemale ajaloole. – Sirp, 7. august 1998. Venemaa januneb renessansi järele. – Sirp, 30. oktoober 1998. "Mõte", Õpetajate Leht, 11. mai 2007 Haabsaar, E. Ivan Groznõi pärandit tuleks siiski revideerida. Sirp, 23.11.2001 Haabsaar, E. Kas Vene kroonikate Jurjev oli tõepoolest Tartu? Sirp, 21.09.2001 Mäesalu, A. Vene kroonikate Jurjev oli tõenäoliselt siiski Tartu. Sirp, 12.10.01 Pingekolle köeb. – Maaleht, 16. mai 2002. Riho Laurisaar, "Ajaloo tekkimine: kust pärinevad soomeugrilased", Eesti Päevaleht, 30. mai 2009 Jaak Prozes, "Väike lind on maailma loomisel suuremast tublim", Sirp, 7. august 2009
Jaanus Karm

Jaanus Karm (sündinud 22. juunil 1969) on Eesti endine kaitseväelane. 11. septembril 1997 üritas ta Balti rahuvalvepataljoni luurerühma eesotsas jalgsi Kurkse väina ületada, mille juures enamik tema alluvaid ära uppus (Kurkse suurõnnetus). Selle eest määras Harju Maakohus Jaanus Karmile karistuseks nelja- ja pooleaastase vabadusekaotusega poolkinnises vanglas, mille Tallinna Ringkonnakohus leevendas ühe aasta peale. President Lennart Meri andis talle armu. Jaanus Karm jätkab teenimist. Eesti Päevaleht, 29. veebruar 2000. "Kurkse surmaretke juht Jaanus Karm mõisteti aastaks vangi" Eesti Päevaleht, 20. oktoober 1999 "President andis Kurkse surmaretke juhile armu" Eesti Päevaleht, 16. veebruar 2000 ""Toka" - Kurkse antikangelane" Eesti Ekspress, 1998 "Jaanus Karmi paguneid maha ei rebita" Õhtuleht, 2. märts 2000 "Kurkse surmaretke süüdlane korraldab ellujäämiskursusi" Eesti Päevaleht, 12. veebruar 2002 "Surmaretke korraldanud luurerühma ülem Jaanus Karm leidis uue väljakutse Iraagis?" Õhtuleht, 11. september 2007 "Eriti salajane: Eesti palgasõdurid Bagdadis" Eesti Ekspress, 21. veebruar 2008
Thea Paluoja

Thea Paluoja (sündinud 5. augustil 1962) on endine laulja ja praegune lauluõpetaja. 1980. aastal lõpetas Rapla Keskkooli (praegu Rapla Kesklinna Kool). Õppis aasta Tallinna Konservatooriumis klassikalist laulu Tiiu Levaldi juures.[viide?] Seejärel õppis 19. Tehnikakoolis Tallinnas juuksuriks ning töötas Rapla lähistel Alus juuksurina. Ta laulis ansamblis Proov 583 peale seda oli Alus klubijuhataja. Töötab Rapla Laulustuudio juhataja ja juhendajana. Parim juhendaja (Raimond Valgre muusikapäevad, 1995) Rapla Valla haridusauhind Rapla Rüblik, 2001 Parim juhendaja (Raimond Valgre muusikapäevad, 2002) Parim juhendaja (Alo Mattiiseni muusikapäevad, 2003) Aasta dirigent-muusikaõpetaja (Eesti Kooriühing, 2007) 2007 – Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium Rapla Redel (Rapla Maavalitsus, 2012) Rapla Rüblik Raplamaa Kultuuripärl 2013 – Valgetähe V klassi teenetemärk Aigi Viira. Thea Paluoja: "Kui ma peaksin lavale kippuma, tuleb kohe kiirabi kutsuda. Siis on midagi halvasti!". Õhtuleht, 1. september 2007 Keian, A. (01.11.2001). "Rapla rüblikuauhinna sai Thea Paluoja". Postimees. Vaadatud 28.02.2018. Viieteistkümnenda „Rapla Redeli“ saab Thea Paluoja! Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Tähelaev: Thea Paluoja" (võimalus vaadata). Eesti Televisioon Klassikaraadio, Muusika minus: Thea Paluoja Aigi Viira. Thea Paluoja: "Kui ma peaksin lavale kippuma, tuleb kohe kiirabi kutsuda. Siis on midagi halvasti!", Õhtuleht 1. september 2007
Kristineberg

Kristineberg on linnaosa Stockholmi südalinnas Kungsholmeni linnaosapiirkonnas. See paikneb Kungsholmeni saare loodeosas ning piirneb idas Stadshageni, läänes Tranebergi, lõunas Fredhälli ning kagus Mariebergiga ja Solna valda kuuluva Huvudstaga. Linnaosa asutati ametlikult 1938. aastal. Linnaosa pindala on 63 hektarit. Elanike arv on 2004. aasta andmetel 5365. See kuulub Sankt Görani kihelkonda. Linnaosa hüüdnimi on Krillan. Piirkond kuulus varem Kristinebergi lossile, kuid 1920 ostis selle Stockholmi linn. Idaosa Thorildsplani ümbruses ehitati 1920. aastatel. Lossist lääne poole jääv piirkond ehitati 1930. aastatel funktsionalistlikus stiilis. Linnaosas on Kristinebergi spordiväljak. Varem oli seal ka velodroom. Kristineborgi lossi tiibhoonetes on kristlik vabakool Stefansskolan. Kristinebergi metroojaama lähedal künkal on Kullskolan. Piirkonna põhjaosas oli varem malmgård'i-tüüpi härrastemaja Stora Hornsberg, kuid aastatel ehitati selle asemele tööstusettevõtteid, sealhulgas Stora Bryggeriet. Ühistranspordiettevõtte Storstockholms Lokaltrafik bussipark Hornsbergis ehitati 1931–1934 (arhitekt Eskil Sundahl) aiamaapiirkonna Iris koloniområde kohale. Kristinebergis on kaks Stockholmi metroo jaama: Kristineberg (maapealne jaam, rajati 1952) ja Thorildsplan. Nad kuuluvad rohelisele liinile ning jäävad Fridhemsplani ja Alviki metroojaama vahele. Kristinebergi tänavad on nimetatud rootsi kirjanike (näiteks Olof von Dalini, Ola Hanssoni, Hedvig Charlotta Nordenflychti, Oscar Levertini, Bengt Lidneri, August Bondesoni, Thomas Thorildi) järgi. Statistilised andmed (rootsi keeles)
Linnaosa

Linnaosa ehk asum on linna terviklik osa. Linnaosal võib olla, kuid ei pea olema halduslik staatus. Eestis on halduslikke linnaosasid vaid kahes linnas: Tallinnas ja Kohtla-Järvel. Sellised üksused, nagu Tähtvere Tartus ja Lodja Pärnus loetakse asumiteks ja neil ametlikku linnaosa staatust ei ole. Tallinnal on järgmised linnaosad: Haabersti, Kesklinna, Kristiine, Lasnamäe, Mustamäe, Nõmme, Pirita ja Põhja-Tallinna linnaosa. Kohtla-Järvel on järgmised linnaosad: Sompa, Ahtme, Järve, Kukruse ja Oru. Stockholmi vald on halduslikult jagatud linnaosapiirkondadeks (stadsdelsområde), mis koosnevad mitmest linnaosast (stadsdel). Jaotus linnaosadeks oli Stockholmi linnas olemas siiski ammu enne linnaosapiirkondade moodustamist. Göteborgi vallas vastavad Stockholmi linnaosadele primaarpiirkonnad (primärområde). Malmö vald on jaotatud 10 linnaosaks, mis omakorda jagunevad kokku 134 osapiirkonnaks (delområde). Asum Linnajagu
Poilased

Poilased (Chrysomelidae) on sugukond väikesi värvilisi mardikaid, kes sarnanevad pisut lepatriinulastega. Ka poilaste valmikud ja vastsed, nagu ka lepatriinud, ronivad taimede lehtedel, kartmata enda ärasöömist. Paljud liigid eritavad kaitseks kehaliigestest mürgist vedelikku. Peaaegu eranditult kaitsevad poilased ennast aga mahakukkumise abil. Ohu korral tõmbavad nad tundlad ja jalad keha alla (sellest ka poilaste nimetus) ja pillavad ennast maha. Enamik poilasi on silmapaistvalt punased, sinised, kollased, mõned on lausa vikerkaarevärvides helkivad. On ka tagasihoidliku tumeda või heleda värvusega poilasi. Näiteks vesiroosimardikad (alamsugukond: roomardiklased), kelle keha on rohekas, punkteeritud ülakülg helgib metalselt, keha alakülg on kaetud tihedalt paiknevate karvakestega ning paistab seetõttu valkjas pikk ja üsna sihvakas. Nii meenutavad nad välimuselt siklasi. Mõned poilased on üleni või osaliselt täpilised. Enamik poilasi on pikliku kehaga. Nad pole poolkerajad nagu lepatriinulased. Poilaste kõht on kumer, nende jalad ja tundlad on pikemad. Kui lepatriinulased on röövtoidulised, siis poilased on taimetoidulised. Kui poilasi on palju, võivad nad taimede lehed rootsudeni paljaks närida (kartulimardikas). Poilaste vastsed on jässaka ja kohmaka kehaga tõugud. Nad on väiksemate jalgade ja palju lühemate lõugadega kui lepatriinulaste tõugud. Nagu valmikud nii eritavad ka vastsed mürgist kehavedelikku. See on tõhus kaitse, mis võimaldab nendel aeglasevõitu õgarditel segamatult taimedel ronida. Bruchus – teramardikas Cassida – kilpmardikas Chrysomela – haavapoi Galerucella – ehmespoi Agelastica alni – lepapoi Bruchus loti – nõiahamba-teramardikas Bruchus pisorum – herne-teramardikas Chrysomela populi – suur-haavapoi Chrysomela tremula – väike-haavapoi Donacia crassipes – vesiroosimardikas Galerucella nymphaeae – vesiroosi-ehmespoi Leptinotarsa decemlineata – kartulimardikas Lilioceris lilii – liiliakukk jpt. Haberman, Harald 1962. Eesti hüpikpoilased (Chrysomelidae, Halticinae). Tartu: Zooloogia ja Botaanika Instituut. Täimardikas Indiast Kartulimardikas Leptinotarsa decemlineata Timarcha sp. Tavaline asperaaguse mardikas Crioceris asparagi Mardikas alamsugukonnast Hispinae Chrysochus auratus Poilane
Kogumikalbum

Kogumikalbum on muusikaalbum, mille laulude valiku on teinud koostaja. Ühe esitaja rariteetide/B-poolte kogumik. Erinevate esitajate kogumikud, näiteks hittsinglid või stiili ja teema põhjal kogutud laulud. Promokogumikud.
Best Of

"Best Of" on mitme esitaja kogumikalbumi nimi: "Best Of", Vanilla Ninja kogumik. "Best Of", Christina Miliani kogumik. Best of Ozz Best of Code One Best of Code One 2005
Georgijevskoje

Georgijevskoje on: Georgijevskoje asula Gruusias Abhaasias Georgijevskoje asula Venemaal Kostroma oblastis Meža rajoonis Georgijevskoje Venemaal Leningradi oblastis Tosno rajoonis Venemaal asuva Karatšajevski endine nimi (Karatšai-Tšerkessia)
Nigeeria riigipeade loend

Nigeeria riigipeade loendis on loetletud Nigeeria riigipead alates riigi iseseisvumisest ja presidendid alates 1963. aastast.
2005. aasta IAAF-i finaalvõistlused

2005. aasta IAAF-i kergejõustiku finaalvõistlused toimusid kolmandat korda Monacos Stade Louis II staadionil 9.–10. septembrini. Vasaraheide toimus 3. septembril Ungaris Szombathelys. 2005. aasta IAAF-i kergejõustiku finaalvõistluste koduleht 2005. aasta IAAF-i kergejõustiku finaalvõistluste ametlikud tulemused
Euroopa kobras

Euroopa kobras (Castor fiber) on näriline kopra perekonnast. Ta elab Euraasias. Kobras on Eesti suurim ja Euroopas okassea järel suuruselt teine näriline. Euroopa kopraga samasse perekonda kuulub kanada kobras. Nad on välimuselt ja eluviisilt väga sarnased; selle kohta vaata artiklit "Kobras". Euroopa kobras oli Euroopas intensiivse küttimise tõttu väljasuremise äärel. Eestis suri kobras välja 18. sajandil. Teda kütiti karusnaha pärast ning arvatavate tervistavate omadustega kopranõre pärast. Praegu taasasustatakse kobrast kogu Euroopas. Eestisse toodi kobras uuesti 1957 Jägala jõgikonda Valgevenest, 1959 hakkasid nad Pihkva oblastist ise sisse kolima. Tuhandeid kopraid elab Elbe, Rhône'i ja Visla jõel ning mitmel pool Skandinaavias. Kobrast taasasustatakse Baierisse. Kobras on tavaline veel Valgevenes, Ukrainas, Voroneži ja Smolenski oblastis, Tuvas, Põhja- ja Lääne-Mongoolias ning Hiinas Xinjiangis. Suurbritannia saarel suri kobras välja 16. sajandil, kuid päevakorras on tema taasasustamine Šotimaale. Eestis on kobras jahiloom, mujal Euroopas enamjaolt kaitse all. Koprad paarituvad jaanuaris-veebruaris. Tiinus kestab 105–107 päeva. Pesakonnas on 2–5 poega, harva rohkem. Pojad sünnivad aprillis-mais nägijate ja karvastena. 1–2 päeva pärast suudavad nad juba ujuda, aga kolmenädalaselt alustavad iseseisvat toitumist taimedest. Koprapere koosneb täiskasvanute paarist ning nende eelmise ja käesoleva aasta poegadest. Alles 3. eluaastal saavad koprad suguküpseks, lahkuvad vanemate juurest ja loovad oma kodu. Euroopa kobrastel on kaks kihti karusnahka: alumine kiht on pehme ja tihe aluskarv, mis on tumehalli värvi, pealmine kiht on pikem ja tugevam. Punakaspruun pealmine karusnahk kaitseb kopraid vigastuste eest. Põhja pool on normaalselt kobrastel tumedam karusnahk, lõunas heledam. Euroopa koprad kaaluvad umbes 13–35 kg ja on 73–135 cm pikad. Euroopa kopra koon on ümar ja veidi lapik, kõrvad on väiksed. Kopra tagajalgadel on ujulestad. Üldiselt on jalad mustad või pruunid ning alati üsna lühikesed. Saba on must, lapik ja soomustega. Euroopa kobras andmebaasis eElurikkus Tüümus: Krystyna WYRZYKOWSKA & Zygmunt WYRZYKOWSKI, Structure and Topography of the Thymus in the European Beaver, ACTA THERIOLOGICA, 24. väljaanne, 29: 399–404, 1979, veebiversioon (vaadatud 25.10.2014)(inglise keeles) Ulvar Käärt, "Aastaid suurenenud kobraste arvukus hakkas äkki vähenema", Eesti Päevaleht, 4. detsember 2009
David Essex

David Essex (kodanikunimega David Albert Cook; sündinud 23. juulil 1947 Plaistowis Essexi krahvkonnas Inglismaal) on inglise laulja, filmi- ja muusikalinäitleja. Tema tuntuim hitt on "Rock On". "Rock On" (1973) "Lamplight" (1973) "America" (1974) "Gonna Make You A Star" (1974) "Stardust" (1975) "Rolling Stone" (1975) "Hold Me Close" (1975) "If I Could" (1975) "City Lights" (1976) "Coming Home" (1976) "Cool Out Tonight" (1977) "Stay With Me Baby" (1978) "Oh What A Circus" (1978) "Brave New World" (1978) "Imperial Wizard" (1979) "Silver Dream Machine (Part 1)" (1980) "Hot Love" (1980) "Me And My Girl (Night-Clubbing)" (1982) "A Winter's Tale" (1982) "The Smile" (1983) "Tahiti (From Mutiny In The Bounty)" (1983) "You're In My Heart" (1983) "Fishing For The Moon" (1984) "Welcome" (1984) "Fallen Angels Riding" (1985) "Friends" (1985) "Myfanwy" (1987) "The River" (1988) "Rock On" (remix; 1989) "The Sun Ain't Gonna Shine Anymore" (1989) "True Love Ways" (koos Catherine Zeta Jonesiga; 1994) "Rock On" (1973) "David Essex" (1974) "All The Fun Of The Fair" (1975) "On Tour" (1976) "Out On The Street" (1976) "Gold and Ivory" (1977) "David Essex Album" (1979) "Imperial Wizard" (1979) "Hot Love" (1980) "Stage-Struck" (1982) "The Very Best Of David Essex" (1982) "Greatest Hits" (2006)
Krementšuk

Krementšuk (ukraina Кременчук, vene Кременчуг) on linn Ukrainas Poltava oblastis Kiievist kagus, Krementšuki rajooni keskus. Asub Dnepri jõe ääres. Linn asutati kindlusena arvatavasti 1571. aastal. Enne Teist maailmasõda oli linna suurim rahvusrühm juudid (1897. aastal moodustasid nad 47% linnaelanikest). Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid ukrainlased 87% Krementšuki elanikest. Krementšuk on tähtis tööstuskeskus. 2018. aastal oli töötleva tööstuse toodangu müük ca 2,0 mld dollarit. Tähtsamaid tööstusharusid on masinatööstus. Ukraina suurim vagunitehas, veoautotehas (KrAZ, autorattatehas ja naftatöötlemistehas võimsusega 7 mln tonni, tegelikult töötles 2,5 mln tonni. Linnas on suur jõesadam ja raudteesõlm. 26. juulil 2014, Ukraina kriisi ajal, tapeti Krementšuki linnapea Oleg Babajev. Babajev pooldas Ukraina ühtsust ja oli separatismi vastu, ning kuulus parteisse Üleukrainaline Ühendus Isamaa. Tema poliitilised vaated ja Krementšuki tähtsus Ukraina suure tööstuskeskusena võisidki olla mõrva ajendiks. Krementšuki veehoidla on tugevdatud valve all, kuna see võib olla võimalikuks sihtmärgiks sabotööridele. Ka Krementšuki naftatöötlustehas, mis on Ukraina suurim, on praegu (2014) Ukraina ainus täielikult töötav naftatöötlustehas, kuna kriisi tõttu Donbassi piirkonna naftatöötlustehased ei tööta. Krjukivi sild http://maailm.postimees.ee/2868915/ukrainas-tapeti-krementsuki-linnapea Krementšuki koduleht Krementšuki infoportaal Ukraine war latest: Strike on Kremenchuk shopping centre was 'act of terror' - BBC News. 28. juuni 2022
Ita Saks

Ita Saks (sünninimi Itte Saks; 3. detsember 1921 Valga – 23. märts 2003) oli juudi päritolu Eesti tõlkija ja publitsist. Lapsepõlvest valdas jidiši, eesti, läti ja saksa keelt. Aastatel 1946–1950 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti filoloogiat. 1953–1956 töötas ta ajalehe Noorte Hääl toimetuses. Aastail 1949–1952 oli Säde vastutav toimetaja. 1957–1971 oli Saks ajakirja Noorus kirjanduse ja kunsti toimetusosakonna juhataja. Ta on tõlkinud ilukirjanduslikku proosat, aga ka luulet ja draamatekste peamiselt läti keelest, kuid ka vene ja saksa keelest. Ita Saks oli NLKP liige aastail 1947–1989. Aastal 1980 kirjutas ta alla 40 kirjale. Kirjanike Liidu partei-algorganisatsiooni koosolekul karistati teda selle eest valju noomitusega 1986 Andrejs Upītsi auhind 1997 Läti Kolme Tähe orden 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk Elhonen Saks oli tema vend. Ita Saks oli abielus Juhan Smuuliga. Tal on suhtest Aadu Hindiga tütar Mare Zaneva. Vahur Koorits. Jõerüüt osales 40 kirjale alla kirjutanud tõlkija karistamises Eesti Päevaleht 28. aprill 2016 Tiit Tuumalu: Ita Saks tõlgib sahtlisse @ Postimees, 21. september 1997
Aarne Arvonen

Aarne Armas Arvonen (4. august 1897 – 1. jaanuar 2009), hüüdnimega Arska, oli Soome ülipikaealine, alates 5. detsembrist 2006 kuni surmani Soome vanim inimene. Aarne Arvonen osales Esimeses maailmasõjas kaitserajatiste ehitusel. Soome kodusõjas võitles ta punaste poolel ja sattus Ekenäsi vangilaagrisse. Pärast sealt vabanemist elas ta Helsingis Kallios, abiellus ja sai kaks tütart. 1938 jäi ta leseks ja kolis Järvenpääle. Ta töötas mööblitehases ehisdetailide voolijana. Oma 100. sünnipäeva sõitis ta tähistama Londonisse. 2005. aastani elas ta omaehitatud majas. Seejärel viidi ta nefriidi tõttu haiglasse, kuid paranes. Seal manustati talle esimest korda elus antibiootikume. Kõrges vanaduses elas ta Vanhankylänniemi hooldekodus Järvenpääl ning tema tervis oli kuni 2008. aastani hea, alles siis jäi ta pimedaks ja oli kõva kuulmisega. Ta oli lapsepõlvest saadik astronoomiahuviline. 1921. aastal oli ta üks Soome harrastusastronoomiaseltsi asutajaliikmeid ja oli seltsi liige 87 aastat. Aarne Arvonen elas 111 aasta ja 151 päeva vanuseks. Ta oli surres maailma vanuselt seitsmes inimene, kõigi aegade vanuselt 51. mees, kõigi aegade vanuselt 17. Euroopa mees ja kõigi aegade vanim Soome mees. Pärast tema surma sai Soome vanimaks inimeseks 1901. aastal sündinud Viljo Kekola. Suomen vanhin täyttää 110 vuotta, artikkel ajalehes Ilta-Sanomat (soome keeles) Suomen viimeinen 1800-luvulla syntynyt kuoli (soome keeles)
Kobraslased

Kobraslased (Castoridae) on näriliste sugukond, kuhu kuulub tänapäeva ainult üks perekond – kobras. Lisaks kobraste perekonnale kuulub sellesse sugukonda neli fossiilset perekonda kobraslasi: ürgkobras (Paleocastor) trogonteerium (Trogontherium), mille esindajatest on tuntuim Trogontherium cuvieri Dipoides Steneofiber
Caracas

Caracas on Venezuela pealinn ja suurim linn, riigi majandus- ja kultuurikeskus. Linn asub 920 m kõrgusel Ávila mäeaheliku jalamil 18 km kaugusel Kariibi mere rannikust. Linn koosneb viiest omavalitsusest, millest neli (Baruta, Chacao, el Hatillo ja Sucre) asuvad Miranda osariigis ja viies Libertador moodustab Venezuela pealinna ringkonna. Valencia linn asub 180 kilomeetrit läänes.  Caracas – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis