laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Heino Laiapea

Heino Laiapea (sündinud 6. septembril 1951) on Eesti agronoom ja ajakirjanik. Laiapea on töötanud ajalehtedes Sakala, Maaleht ja Nädaline. Uudised teemal: Heino Laiapea
Savva Tarassov

Savva Ivanovitš Tarassov (jakuudi keeles Савва Иванович Тарасов; 25. aprill 1934 Gornõi rajoon Jakuudi ANSV – 6. november 2010) oli jakuudi kirjanik (luuletaja) ja tõlkija, Sahha (Jakuutia) Vabariigi Vaimsuse Akadeemia liige. Kirjanduslikku tegevust alustas ta 1950. aastatel. Esimene luulekogu ilmus 1961. aastal. Kokku on temalt ilmunud umbes kakskümmend raamatut (jakuudi ja vene keeles). Ta on tõlkinud jakuudi keelde William Shakespeare'i Macbethi, Hamleti ja Kuningas Leari ning Euripidese Medeia, samuti on ta tõlkinud vene luulet. Ta sai 1964. aastal NSV Liidu Kirjanike Liidu liikmeks. Aastatel 1993–1998 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Kirjanike Liidu juhatuse esimees. Tarassov on lõpetanud ÜLKNÜ juures asuva Tsentraalse Komsomoli Kooli ja Gorki-nimelise Kirjandusinstituudi Kõrgemad kirjanduskursused. Ta alustas ajakirjanikuna 1953. aastal. Hiljem olnud ajalehe Eder Kommunist ("Эдэр коммунист") toimetaja, ajakirja Hotugu Sulus ("Хотугу сулус") peatoimetaja asetäitja ning ajalehe Kõõm toimetuse kultuuriosakonna juhataja. 1981 – Jakuudi ANSV teeneline kultuuritöötaja 1984 – Vene NFSV teeneline kultuuritöötaja 1994 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi rahvaluuletaja 2002 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Oiunski-nimeline riiklik preemia (William Shakespeare'i teoste tõlkimise eest jakuudi keelde) 2004 – Venemaa suur kirjandusauhind (panuse eest jakuudi ja vene kirjandusse) 2009 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi aukodanik Лауреат Государственной премии Республики Саха[alaline kõdulink]. sakha.gov.ru
Jüri Veerits

Jüri Veerits (sündinud 26. august 1942) on eesti kirjastaja. Ta lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi 1965. aastal. Ta suunati algul tööle Lätti, kuid hiljem ümbersuunamisega kirjastusse Valgus, kus töötas mitmel ametikohal kuni kirjastuse peatoimetaja asetäitjani 1990. aastate keskpaigas. Seejärel töötas ta lühikest aega majandusajakirja Eesti Majanduse Teataja toimetuses. 1997. aastast oli ta Tallinna Tehnikaülikooli Kirjastuse direktor. "TTÜ ajaleht - Jüri Veerits". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. august 2007. Vaadatud 29. septembril 2017.
Vassili Vassiljev

Vassili Jegorovitš Vassiljev, kirjanduslik pseudonüüm Vassili Harõshal, (jakuudi keeles Василий Егорович Васильев; Василий Харысхал; 6. november 1950 Amga uluss Jakuudi ANSV – 31. jaanuar 2021) oli jakuudi kirjanik (näite- ja proosakirjanik) ning dramaturg. Ta oli 2012. aastast Olongho Teatri kirjandusala juhataja. Ta lõpetas 1974. aastal Jakutski Riikliku Ülikooli. Ta töötas ajalehes Kõõm ajakirjanikuna. Kirjanduslikku tegevust alustas ta 1975. aastal. Ta sai 1986. aastal NSV Liidu Kirjanike Liidu liikmeks. Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline kultuuritöötaja Venemaa suur kirjandusauhind (2009) Васильев Василий Егорович – Харысхал. sakhalit.com Василий Васильев – Харысхал. olonkhotheatre.ru
Erosioonkulumine

Erosioonkulumine on mehaaniline kulumine, mida põhjustab tahkete osakeste, vedeliku- või gaasijuga. mehaaniline kulumine kulumine kulumiskindlus
Krasnaja Zarja rajoon

Krasnaja Zarja rajoon (vene keeles Краснозоренский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Orjoli oblasti idaosas. Rajooni keskus on Krasnaja Zarja alev. Rajoon piirneb põhjas Novoderevenkovski rajooniga, idas Lipetski oblastiga, lõunas Livnõ rajooniga ja läänes Verhovje rajooniga. Rajooni pindala on 650 km². Elanike arv oli 2012. aastal 6267, 2009. aastal 7731 ja 2002. aastal 8610. Krasnaja Zarja rajoonis on 53 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Krasnaja Zarja alevi) ja nelja külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Bolšaja Tšernava ja Ljubovša. Q126719912
Harvi Varkki

Harvi Varkki (sündinud 18. aprill 1959 Narvas) on eesti karikaturist ja metallikunstnik. Ta lõpetas 1976. aastal Nõo Keskkooli. Aastatel 1976–1981 õppis ta Tallinna Polütehnilises Instituudis automaatika erialal, kuid pärast kooli lõpetamist läks 1984. aastal edasi õppima Eesti Kunstiakadeemiasse metallehistööd, mille lõpetas 1988. aastal. Kuni 1995. aastani töötas ta Eesti Kunstiakadeemias metallikateedris õppejõuna. 1993. aastat alates töötas ARS-Juveeli juhatuse esimehena ja hiljem direktori kohusetäitjana. 1997. aastal asutas ettevõtte ARS-Vasetööd, mille juhatuse liige oli kuni 2008. aastani. 2011. aastat alates on Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia lepinguline õppejõud. 2011. aastal kujundas Harvi Varkki palvekee, mis kingiti Liibanonis röövitud ja ligi neli kuud pantvangis olnud meeste poolt tänutäheks enda vabastamise eest Eesti riigile, mida esindas siis president Toomas Hendrik Ilves. Helmestele oli kujundatud pantvangis olnud meeste nimed. Karikaturistina on teinud ka kaastööd ajalehele Tehnikaülikool. 2017 Pärandihoidja (rahvuslike käsitöötraditsioonide alahoidmise ja rahvarõivaprogrammi edendamise eest) Eesti Kunstnike Liit 1994 Eesti Metallikunstnike Liit alates 1991. aastast esinenud isikunäitustega Eestis, Soomes ja Norras ühisnäitustel osalenud Eestis, Soomes, Islandil, Rootsis, USA-s ja Inglismaal Delfi 24.07.2011 Ehtekunstnik Harvi Varkki: president võib Liibanoni meeste palvekee ka sobival hetkel kaela panna "TTÜ ajaleht - 31. mai 1999 Kokkutulek". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. september 2017. Vaadatud 29. septembril 2017.
Tamsalu lubjapark

Tamsalu lubjapark on lubjatootmise ajalugu tutvustav vabaõhumuuseum. Lubjapark asub Tamsalu linna servas. See on endise lubjatööstuse alal, kus on paekarjäär ja mahajäetud Tamsalu lubjatehase ehitised, ringahi. Lubja põletamine ses paigas lõpetati 1980. aastal. Tegu on pärandkultuuri objektiga. Porkuni paemuuseum lubi Tamsalu lubjapargist Porkuni paemuuseumi lehel Tamsalu lubjapargi tutvustus
Kavitatsioonkulumine

Kavitatsioonkulumine on mehaaniline kulumine, mida tekitab vedelikes väikeste gaasimullide (kavernite) plahvatuslik sulgumine ja sellest põhjustatud väikses ruumipiirkonnas rõhu ja temperatuuri tõus. mehaaniline kulumine kulumine kulumiskindlus kavitatsioon
Verhovje rajoon

Verhovje rajoon (vene keeles Верховский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Orjoli oblasti idaosas. Rajooni keskus on Verhovje alev. Rajoon piirneb põhjas Novosili rajooniga, kirdes Novoderevenkovski rajooniga, idas Krasnaja Zarja rajooniga, kagus Livnõ rajooniga, edelas Pokrovskoje rajooniga ja loodes Zalegoštši rajooniga. Rajooni pindala on 1072,4 km². Elanike arv oli 2012. aastal 16 758, 2009. aastal 20 123 ja 2002. aastal 21 384. Verhovje rajoonis on 53 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Krasnaja Zarja alevi) ja nelja külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Trudõ, Pševka ja Ljubovša. Q126719912
Tulme

Tulme on muuseumisse jõudnud eseme või esemete ehk museaalide kogum. Kõik muuseumisse vastuvõetavad museaalid registreeritakse tulmeraamatus. Eksponaat - Riigiteataja - Muuseumiseaduse rakendamine
Uritski rajoon

Uritski rajoon (vene keeles Урицкий район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Orjoli oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Narõškino alev. Rajoon piirneb põhjas Znamenskoje rajooniga, idas Orjoli rajooniga, lõunas Kromõ rajooniga, edelas Soskovo rajooniga, läänes Šablõkino rajooniga ja loodes Hotõnetsi rajooniga. Rajooni pindala on 838,4 km². Elanike arv oli 2012. aastal 18 704, 2009. aastal 19 768 ja 2002. aastal 20 224. Uritski rajoonis on 153 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Narõškino alevi) ja seitsme külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Orlik, Oritsa ja Tson. Rajoon nimetati juudi tšekisti Moissei Uritski auks. Q126719912
Eesti Kristlik-Demokraatlik Liit

Eesti Kristlik-Demokraatiik Liit (lühend EKDL) on endine Eesti erakond, mis eksisteeris aastatel 1989-1992. EKDL oli kristliku demokraatiat edendav erakond. Partei tuntuimad liikmed olid Mart Laar, Trivimi Velliste ja erakonna esimees Illar Hallaste. 1988. aasta detsembris asutati Eesti Kristlik Liit, millest aasta hiljem kasvas välja poliitiline partei Eesti Kristlik-Demokraatlik Liit. EKDL-iga liitusid mitmed Muinsuskaitse Seltsi tegelased, näiteks ülemnõukogu saadikurühma esimees Mart Laar ja Eesti Komitee välisosakonna esimees Trivimi Velliste. Liikmeid oli erakonnal 1990. aasta keskpaigas umbes 50-100. 1992. aasta sügisel ühines Eesti Kristlik-Demokraatlik Liit koos Eesti Kristlik-Demokraatliku Erakonnaga, Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna ja Vabariiklaste Koonderakonnaga üheks parteiks, moodustades Rahvusliku Koonderakonna Isamaa. "Poliitiline parem tiib koosneb kuuest parteist". Vaba Eestlane. 01.11.1990. "Eestis on kristlik demokraatia olemas". Õhtuleht. 19.03.1997. "Poliitgruppide nimekiri Eestis". Vaba Eesti Sõna. 16.08.1990.
Soskovo rajoon

Soskovo rajoon (vene keeles Сосковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Orjoli oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Soskovo küla. Rajoon piirneb kirdes Uritski rajooniga, läänes Kromõ rajooniga, edelas Dmitrovski rajooniga ja loodes Šablõkino rajooniga. Rajooni pindala on 611,6 km². Elanike arv oli 2012. aastal 5786, 2009. aastal 7514 ja 2002. aastal 8214. Soskovo rajoonis on 82 asulat, mis kuuluvad seitsme külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Kroma ja Itska. Q126719912
Orjoli rajoon

Orjoli rajoon (vene keeles Орловский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Orjoli oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Orjoli linn (ei kuulu rajooni koosseisu). Rajoon piirneb põhjas Bolhovi rajooniga, kirdes Mtsenski rajooniga, idas Zalegoštši rajooniga, lõunas Sverdlovski rajooniga, edelas Kromõ rajooniga, läänes Uritski rajooniga ja loodes Znamenskoje rajooniga. Rajooni pindala on 1701,4 km². Elanike arv oli 2012. aastal 68 592, 2009. aastal 66 630 ja 2002. aastal 66 167. Orjoli rajoonis on 265 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Znamenka alevi) ja kuueteistkümne külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Orlik, Neolod, Oka, Rõbnitsa, Mezenka ja Tson. Q126719912
Ahrntal

Ahrntal (itaalia: Valle Aurina) on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 70 km Bolzanost (Bozenist) kirdes, Austria piiri ääres. Ahrntal külgneb järgmiste valdadega: Mühlwald, Prettau, Sand in Taufers, Brandberg (Austrias), Finkenberg (Austrias) ja Mayrhofen (Austrias). Ahrntali vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Luttach (Lutago), Steinhaus (Cadipietra), St. Jakob (San Giacomo), St. Johann (San Giovanni), St. Peter (San Pietro) ja Weißenbach (Riobianco). Weißenbach koosneb maalilisest Alpi talumajapidamisest, mis rühmituvad ümber vahutava valge liustikujõe, millest nimigi on tuletatud. Rahvaarvuga umbes 550 asub see kõrgusel 1350 m üle merepinna. Põhjast, läänest ja edelast ümbritsevad valda Zillertali Alpid. Nende Alpide peaahelik oru eesotsas moodustab ka piiri Austriaga. Kõige tähtsamate mägede seas on vallas Turnerkamp (3418 m), Hornspitzen, Schwarzenstein (3369 m), Großer Löffler (3379 m), Wollbachspitze (3210 m) ja Napfspitze (3144 m). Ahelikud läänes ja edelas, sealhulgas Speikbodeni massiiv, eraldavad Ahrntali Mühlwaldist Mühlwaldi orus. Kagus on Durrecki Grupp, Venedigeri Grupi alamahelik koos Durrecki (3135 m) ja Hirbernockiga (3010 m), mis moodustavad Sand in Taufersi valla ja selle Rein in Taufersi küla piiri. Suurt osa Durrecki Grupist kaitstakse Rieserferner-Ahrni looduspargi osana. Küla uhkuseks on Püha Jaakobi kirik, mis pärineb 16. sajandist. Kirikus on väärtuslik tiibaltar aastast 1516, mis restaureeriti aastal 1884. Tähelepanu väärivad ka kirikuhoone kaasaegne laiendus ja äsja kordatehtud külgnev kalmistu. Oru nimi ilmus kirjalikesse allikatesse 11. sajandil. Aurina vallis on mainitud 1048. aastal, ajavahemikus 1070–1080 ilmus dokumentidesse kujul Ourin või Ouren. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel kõneleb 98,76% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 0,93% itaalia keelt ja 0,31% ladiini keelt. Tauferer Ahrntal Ametlik koduleht (saksa ja itaalia keeles)
Venemaa rahvaste õiguste deklaratsioon

Venemaa rahvaste õiguste deklaratsioon oli 15. novembril (vkj. 2. novembril) 1917 Venemaa Nõukogude Vabariigis vastuvõetud dokument, millega kuulutati välja rahvaste enesemääramise õiguse ja viimase tagamise võimalused. Deklaratsiooni koostas Jossif Stalin ning allkirjastasid rahvusasjade rahvakomissar Jossif Stalin ja rahvakomissaride nõukogu esimees Vladimir Lenin. Dokumendi resolutiivosas deklareeriti järgmist: Venemaa rahvastel on õigus vabale enesemääramisele kuni lahkulöömiseni ja iseseisva riigi moodustamiseni. Kõik rahvuslikud ja usulised eesõigused ning kitsendused kaotatakse. Venemaa territooriumil elavate vähemusrahvuste ja etnograafilised rühmad saavad vabalt areneda.
Pervomaiski rajoon

Pervomaiski rajoon on mitme rajooni nimi: Pervomaiski rajoon (Altai krai), rajoon Altai krais Pervomaiski rajoon (Jaroslavli oblast), rajoon Jaroslavli oblastis Pervomaiski rajoon (Orenburgi oblast), rajoon Orenburgi oblastis Pervomaiski rajoon (Tambovi oblast), rajoon Tambovi oblastis Pervomaiski rajoon (Tomski oblast), rajoon Tomski oblastis Pervomaiski rajoon (Ukraina), rajoon Ukrainas Mõkolajivi oblastis Pieršamajski rajoon, Minski linna rajooni venekeelne nimekuju Pieršamajski rajooni venekeelne nimekuju Viciebski linnas
Šar Planina

Šari mäed (makedoonia ja serbia keeles Шар планина / Šar planina) ehk Sharri mäed (albaania keeles Malet e Sharrit) või Šara on mäestik Balkanil Kosovos, Põhja-Makedoonia loodeosas ja Albaanias. Mäestik moodustus tertsiaaris. Mäestiku pindala on 1600 km², pikkus 80 km ja laius 20 km. Titov Vrv (2747 m) Turcin (2702 m) Bakerdan (2704 m) Borislavec (2662 m) Rudoka (2610 m) Peskovi (2651 m) Kis-Rudoka (2629 m) Džini Beg (2610 m) Karabunar (2600 m) Belo Ezerski (2590 m) Crn Vrv (2585 m) Nagy-Vraca (2582 m) Guzhbaba (2582 m) Isa Aga (2555 m) Guri i Zi (2536 m) Kobilica (2528 m) Piribeg (2524 m) Ljuboten (2498 m) Livadički Breg (2497 m) Zallina (2493 m) Kis-Vraca (2483 m) Jezerska planina (2471 m) Karanikolica (2409 m) Tumba-csúcs (2346 m) Gemitaš (2183 m) Kalabak (2174 m) Crnkamenska Kula (2117 m) Šerupa (2092 m) Bogovinje järv Kobilica Dimitrije Bukvić (31. juuli 2017). "Trezor Evrope". Politika (serbia). Lk 01 & 09.  Šar Planina – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ahli (Võrumaa)

Ahli (ka Ahelo) oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Singa küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Hargla kihelkonda. Küla kaotati 1970. aastatel.
Annõmõisa

Annõmõisa (ka Annemõisa) oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Lilli-Anne küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Urvaste kihelkonda. Annemõisa mõis
Graivoroni rajoon

Graivoroni rajoon (vene keeles Грайворонский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Belgorodi oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Graivoroni linn. Rajoon piirneb põhjas Krasnaja Jaruga rajooniga, kirdes Rakitnoje rajooniga, idas Borissovka rajooniga, lõunas Harkivi oblastiga Ukrainas ja läänes Sumõ oblastiga Ukrainas. Rajooni pindala on 853,8 km². Elanike arv oli 2012. aastal 28 967, 2009. aastal 29 661 ja 2002. aastal 31 567. Graivoroni rajooni asulad kuuluvad ühe linnaasunduse (Graivoroni linna) ja kaheteistkümne külaasunduse koosseisu. Meediaväljaande Washington Post andmetel langes ajavahemikus 2023. aasta aprillist 2024. aasta aprillini rajooni territooriumile vähemalt 11 VF armee poolt välja lastud laugpommidest. Mary Ilyushina; Isabelle Khurshudyan (1. juuli 2024). "Russia's devastating glide bombs keep falling on its own territory". washingtonpost.com (Ameerika inglise). The Washington Post. Vaadatud 1. juulil 2024. According to the document, at least four bombs fell on the city of Belgorod itself, a regional hub with a population of about 400,000 people. An additional seven were found in the surrounding suburbs. The most, 11, fell in the Graivoron border region where some could not be recovered because of the “difficult operational situation.”
Jaama (Põlvamaa)

Jaama oli küla Põlvamaal. Küla jääb tänapäeval Köstrimäe küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Räpina kihelkonda. Küla kaotati 1970. aastatel.
Johan Laidoneri plats 8

Johan Laidoneri plats 8 on hotellihoone Viljandis, kus tegutseb Park Hotell Viljandi. Enne praegust hoonet asus krundil kahekorruseline puidust Ormissoni võõrastemaja, mis hävis 1909. aastal tulekahjus. Praegune hoone valmis 1910. aastal ja selles tegutses kuni 1940. aastani võõrastemaja Grand Hotell. Pärast valmimist oli see üks Viljandi esinduslikumaid hooneid. Grand Hotell oli kuni Viljandi hotellihoone valmimiseni parim Viljandi võõrastemaja, kus olid hea köök ja meelelahutus. Teise maailmasõja ajal asus hoones saksa koonduslaagri haigla. Pärast sõda hoone riigistati ja seal tegutsesid kaubandustehnikum ja Viljandi Meditsiiniline Keskkool. Aastatel 1960–1991 tegutses hoones Viljandi Kultuurikool ja kuni 1997. aastani Viljandi Kultuurikolledž. Pärast 1997. aastat seisis hoone enamasti kasutuseta. Viljandi linn üritas hoonet korduvalt oksjonil müüa, see õnnestus alles 2016. aastal. Selleks ajaks oli hoone sisemus pöördumatult kahjustada saanud, säilinud olid vaid välisseinad. Samal aastal alustati hoones uue hotelli rajamise ehitus- ja restaureerimistöid. 2018. aasta suvel avati hoones Park Hotell Viljandi. Hoone pildistatuna Viljandi muuseumihoone eest 2011. aastal Hoone fassaad 2011. aastal Hoone nurk Johan Laidoneri platsi ja Hiire tänava nurgal 2011. aastal Hoone fassaad pildistatuna Johan Laidoneri plats 5 eest 2006. aastal Aare Olander (2015). Viljandi kadunud vaated. Tänapäev. Lk 122. ISBN 978-9949-27-829-9. Ain-Andris Vislapuu (2007). Viljandi vanadel fotodel. Tallinn: Tänapäev. Lk 69. ISBN 978-9985-62-590-3. Marko Suurmägi (21.09.2016). "Ehitaja sai hotelli rajamiseks vajaliku loa" (PDF). Sakala. Vaadatud 17.10.2017. Park Hotell Viljandi
Papüüruste villa

Papüüruste villaks (itaalia keeles Villa dei Papiri) nimetatakse Itaalias Ercolanos (muinasaja Herculaneum) asuvat Vana-Rooma varemetes villat, mis sisaldab tähelepanuväärset skulptuurigaleriid ja ainukest terviklikult säilinud antiikmaailma raamatukogu. Villa nimi tuleneb sealt 1752. aastal väljakaevamiste käigus leitud ligi 1800 papüürusürikust, mida nimetatakse Herculaneumi papüürusteks. Suur osa leitud papüüruserullidest sisaldavad Antiik-Kreeka epikuurliku filosoofi Philodemose teoseid. Arvatakse, et villa kuulus Julius Caesari äiale Lucius Calpurnius Piso Caesoninusele. Villa hävis 79. aastal toimunud Vesuuvi vulkaanipurske tagajärjel, mis kattis Herculaneumi linna ligi 20 meetri paksuse kuuma tefra- ja mudakiviga, kuid papüüruserullid säilisid karboniseerumise tagajärjel. Osa villast on siiani lahti kaevamata ja arvatakse, et villa all võib olla veel kaks korrust. Papüüruste villa algse kujunduse järgi on ehitatud J. Paul Getty muuseumile kuuluv Getty villa Ameerika Ühendriikides. John Seabrook (16. november 2015). "The Invisible Library". The New Yorker (inglise keeles). Vaadatud 29. september 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "The Villa of the Papyri at Herculaneum Archaeology, Reception, and Digital Reconstruction" (inglise keeles). Walter de Gruyter. 2010. aasta detsember. ISBN 978-3-11-021543-4. Originaali arhiivikoopia seisuga 2017-09-30. Vaadatud 29. september 2017. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |Aeg= (juhend)CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Jason Urbanus (6. aprill 2015). "The Charred Scrolls of Herculaneum". Archeology (inglise keeles). Vaadatud 27. september 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Diringer, David (1982). The Book Before Printing: Ancient, Medieval and Oriental. New York: Dover Publications. lk 252–256. ISBN 0-486-24243-9 Robin Banjerji (20. detsember 2013). "Unlocking the scrolls of Herculaneum". BBC (inglise keeles). Vaadatud 27. september 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Villa of the Papyri". AD 79 Destruction and Re-discovery (inglise keeles). Originaali arhiivikoopia seisuga 6. jaanuar 2017. Vaadatud 29. september 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Derek Ray (11. veebruar 2011). "Essential L.A.: Getty Center and Getty Villa". The San Diego Reader (inglise keeles). Vaadatud 27. september 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Inna-Katrin Hein (23. märts 2016) "Video: Herculaneumi kirjarullid on kirjutatud pliitindiga". Postimees Jaan-Juhan Oidermaa (22. jaanuar 2015) "Uus tehnika võimaldab lugeda Vesuuvi poolt söestatud papüürusrulle". Novaator Papüüruste villa 3D mudel. YouTube
Püha Peetruse Advokaadid

Püha Peetruse Advokaadid (itaalia keeles Avvocati di San Pietro) oli aastail 1878–1909 tegutsenud katoliku õigusteadlaste rahvusvaheline organisatsioon. Organisatsiooni eesmärk oli Püha Tooli huvide kaitsmine pärast Kirikuriigi annekteerimist. Organisatsioon asutati 1877. aastal Pius IX juubeli puhul ja kinnitati 5. juulil 1878 Leo XIII poolt, esimene president oli krahv Cajetan Agnelli dei Malherbi, alates 1892. aastast Marius-Pierre Lautier. Protektor oli kardinal Lucido Maria Parocchi, pärast tema surma Pietro Respighi. Prantsusmaal tegutsev organisatsiooni haru hakkas nimetama end orduks ning müüma ordumärke ja aadlitiitleid, mis tõi kaasa kriminaalkaristused. Pärast juurdlust saatis Pius X organisatsiooni 26. mail 1909 laiali, kuna see ei vastanud enam aja nõuetele.
Naja peroescobari

Naja peroescobari on maoliik kobra perekonnast. Need kobrad elavad São Tomé saarel Guinea lahes. Zootaxas avaldatud artikli kohaselt on tegu uue maoliigiga, kes varem (täpsemalt uurimata) peeti must-valgeteks kobradeks (Naja melanoleuca) Luis M. P. Ceríaco, Mariana P. Marques, Andreas Schmitz ja Aaron M. Bauer. 2017. The “Cobra-preta” of São Tomé Island, Gulf of Guinea, is A New Species of Naja Laurenti, 1768 (Squamata: Elapidae). Zootaxa. 4324(1); 121–141. DOI: 10.11646/zootaxa.4324.1.7 [Herpetology • 2017 Naja peroescobari • A New Species of Naja Laurenti, 1768 (Squamata: Elapidae): The “Cobra-preta” of São Tomé Island, Gulf of Guinea], 26. september 2017
Reichsgesetzblatt

Reichsgesetzblatt (lühend RGBl.) oli Saksa Riigi ametlik väljaanne, mis ilmus aastatel 1871–1945. 1922. aastani andis seda välja Reichsministerium der Justiz (Berliin), seejärel Reichsministerium des Innern. 1. aprillist 1922 avaldati väljaannet kahes osas: Reichsgesetzblatt Teil I. ja Reichsgesetzblatt Teil II. II. osas avaldati rahvusvahelised kokkulepped, riigieelarved ja seadused. Viimased Reichsgesetzblatti väljaanded ilmusid 1945. aasta aprillis: I osa 11. aprillil 1945 ja II osa 5. aprillil 1945 . Kui ei olnud teisiti trükitud, siis jõustusid avaldatud õigusaktid 14 päeva pärast avaldamist. Art. 71 Weimarer Reichsverfassung von 1919. Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Reichsgesetzblatt seisuga 30.09.2017.
Maandustakistus

Maandustakistus on elektritakistus elektripaigaldise maandatud osa (maanduspunkti) ja maapinna vahel. Kui maandatud osa satub rikke (näiteks kereühenduse) tõttu pinge alla, määrab maandustakistus rikkekohast maasse mineva voolu tugevuse. Maandustakistus koosneb peamiselt maanduri valgumistakistusest, s.t takistusest maanduri ja maa nullpotentsiaali vahel, aga ka maandusahelasse jäävate muude juhtide takistusest. Maanduspaigaldise maandustakistuseks nimetatakse maanduslati ja maa vaheline takistus. Madalpingevõrkudes loetakse maandusahel aktiivtakistuslikuks, kõrgepingevõrkudes aga on takistuse aktiivkompondi kõrval oluline osa ka reaktiivkomponendil, tulenevalt maandusahela elementide induktiivsusest ja mahtuvusest. Seepärast kõneldakse sel juhul maandusimpedantsist. Maandamine Maandur