laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Põhi

Põhi (N) on põhi-ilmakaar, mille asimuut on 0 ehk 360 kraadi. Põhi on lõuna vastasilmakaar. Tähise N tähendus on portugali ja hispaania keeles norte, itaalia ja prantsuse keeles nord, hollandi keeles noorden, saksa keeles Norden ja inglise keeles north. Eesti kirjakeele algusaegadel on saksa kirjamehed põhjakaart märkinud ka nimetusega Paiwata pôhl. Asukohale Eesti mandriosa põhjakaldal viitab hõbedane kaheksaharuline (Põhja)täht Harku valla vapil. Ilmakaare nimetuse "põhi" päritolu pole kindlalt teada. Teoses "Eesti astronomia" (1899) väidab Jakob Hurt, et ilmakaare nimetus "põhi" tuleneb Põhjanaelast: "Waatame meie põhjanaela poole, siis waatame põhjapoole ja meie anname selle nime "põhi" ka neile paikadele maa pääl, mis põhjanaela tähe all seisavad. Nii on Eesti nimi "põhi" sündinud." Mõned muud allikad aga viitavad, et nimetus "põhi" tuleneb püstkoja tagaosa nimetusest, võttes aluseks saamide püstkoja (saamide goahti) pära- või tagaosa tähistavat nimetust boaššu. Szilárd Toth (2006) "Põhjakaare nimetus Johannes Gustlaffil ja Heinrich Gösekenil, Paiwata pôhl või pehwa pohl?" Emakeele Seltsi aastaraamat 52, 152–157 Hurt, J. (1899) Eesti astronomia, lk 24. Erzsebet Beöthy (1967) "Die Bezeichungen für Himmelsrichtungen in den finnisch-ugrischen Sprachen." Indiana University Press, Uralic and Altaic Series, vol 84, lk 56.
Hormozgāni provints

Hormozgāni provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Asub riigi lõunaosas Pärsia lahe ääres. Provintsi keskus on Bandar Abbas. Provintsi aladel on mitmeid saari, nende seas Qeshmi saar ja Kīsh. 2016. aasta rahvaloenduse andmetel oli provintsi rahvaarv 1 776 415. Provints jaguneb 13 maakonnaks.
Markazī provints

Markazī provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Asub riigi keskosas. Provintsi keskus on Arāk. 2016. aasta rahvaloenduse andmetel oli provintsi rahvaarv 1 429 475. Provints jaguneb 12 maakonnaks.
Žďár nad Sázavou

Žďár nad Sázavou (saksa keeles Saar) on linn Tšehhis Vysočina maakonnas, Žďár nad Sázavou ringkonna halduskeskus. Žďár nad Sázavou asub Sázava jõe ääres, Jihlavast ligi 32 km kirdes. Žďár nad Sázavou asub merepinnast 580 meetri kõrgusel. Asula tekkis 1252. aastal rajatud tsitertslaste kloostri ümber. Aleviks on Žďár nad Sázavoud esmakordselt nimetatud 1293. aastal. Linnaõigused sai Žďár nad Sázavou 1607. aastal. Esimesed suured ettevõtted rajati linna 19. sajandi ja 20. sajandi vahetusel. Raudteeühenduse sai Žďár nad Sázavou 1905. aastal. Žďár nad Sázavou linna piires asub UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluv Johannes Nepomuki palverännukirik Zelená Horal. Cairanne, Prantsusmaa Flobecq, Belgia Hust, Ukraina Leszno, Poola Schmölln, Saksamaa Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Žďár nad Sázavou Místopisný průvodce po České Republice Brief history of the town Město Žďár nad Sázavou Pilgrimage Church of St John of Nepomuk at Zelená Hora UNESCO. World Heritage Convention
Qazvīni provints

Qazvīni provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Asub riigi põhjaosas. Provintsi keskus on Qazvīn. Provints loodi 1993. aastal Teherani provintsi osast. 2016. aasta rahvaloenduse andmetel oli provintsi rahvaarv 1 273 761. Provints jaguneb 6 maakonnaks.
Sokolov (Tšehhi)

Sokolov (kuni 1948. aastani Falknov nad Ohří, saksa keeles Falkenau an der Eger) on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas, Sokolovi ringkonna halduskeskus. Sokolov asub merepinnast 401 meetri kõrgusel. 1948. aastal sai linn uue nime 1943. aasta märtsis toimunud Kolmanda Harkovi lahingu Sokolovo lahingu auks, milles osales 1. Üksik Tšehhoslovakkia pataljon. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Sokolov Místopisný průvodce po České Republice
Ilmakaared

Ilmakaared on suunad, mille abil saab orienteeruda looduses või kaardil. Enamikus maailma keeltes on originaalsed sõnad ainult nelja põhiilmakaare tähistamiseks: põhi, ida, lõuna, lääs, mille vahele jääb hulk liitnimedega vahekaari. Näiteks põhiilmakaared põhi (inglise north või saksa Nord), ida (east või Ost), lõuna (south või Süd), lääs (west või West) ja vaheilmakaared: NE või NO, SE või SO, SW, NW. Erandeiks on näiteks eesti, soome, vepsa, liivi, vadja ja bretooni keel, kus on kasutusel kaheksa erinimelist ilmakaart.[viide?] Põhi (N) kirre (NE) ida (E) kagu (SE) lõuna (S) edel (SW) lääs (W) loe (NW) Soome: pohjoinen (N), koillinen (NE), itä (E), kaakko (SE), etelä (S), lounas (SW), länsi (W), luode (NW). Vepsa: pohjoine (N), homendezbok (NE), päivnouzm (E), longibok (SE), suvi (S), ehtbok (SW), päivlaskm (W), öbok (NW). Liivi: púoi (N), ida (NE), uomug, tuulena maagor (E), lõõnag või lüünag (SE), jedāl (S), lānš või läntš (SW), vest, ka ūdag, tuulena vežgor (W), lúod (NW). Vadja: põhja (N), cirre (NE), itä (E), kaakko (SE), lõunaz (S), etelä (SW), länsi (W), luvvõ (NW). Eesti-, soome-, vepsa-, vadja- ja liivikeelsete ilmakaarte nimetuste kõrvutamine lubab saada mõninga ettekujutuse muistse Läänemere ja Vienamere (Valge mere) peamistest laevateedest. Praegu kasutatavad eestikeelsed ilmakaarte nimetused on paika pandud Eesti Kirjanduse Seltsi 1910. aastal ilmunud trükises "Maateaduse-sõnad". Lääne-Euroopas kasutavad tänapäevani muistseid vahekaari bretoonid: Norzh (N), Biz (NE), Reter (E), Gevred (SE), Su (S), Mervent (SW), Kornôg (W), Gwalarn (NW). Ilmakaarte vasteks võib pidada ka Vahemere maade tuulesuundi, kuna laevanduses on nad vastastikku asendatavad.[viide?] Vana-Kreeka: Boreas (N), Kaikias (NE), Euros (E), Apeliotes (SE), Notos (S), Lips (SW), Zephyros (W), Skiron (NW). Vana-Rooma: Aquilo (N), Caurus (NE), Eurus (E), Volturnus (SE), Auster (S), Africus (SW), Favonius (W), Thrascius (NW). Navigatsioonis kasutatakse 32 traditsioonilist põhi- ja vahekaart mõistega rumb: N (Noord), NNNO, NNO, ONNO, NO, NONO, ONO, OONO, O (Oost), OOZO, OZO, ZOZO, ZO, OZZO, ZZO, ZZZO, Z (Zuid), ZZZW, ZZW, WZZW, ZW, ZWZW, WZW, WWZW, W (West), WWWN, WNW, NWNW, NW, WNNW, NNW, NNNW, N, iga jaotise väärtus 11,25 kraadi. Kompass Rumb Merevikis
Příbram

Příbram (saksa keeles Freiberg in Böhmen, Przibram või Pribram, 1939–1945 Pibrans) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas, Příbrami ringkonna halduskeskus. Příbram asub Praha kesklinnast ligikaudu 51 km edelas. Příbram paikneb merepinnast 502 meetri kõrgusel. Příbramis asub aastatel 1658–1709 rajatud barokkstiilis palverännusihtkoht Svatá Hora. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Příbram Místopisný průvodce po České Republice Baroque Holy Mountain in Příbram Vltava River
Suhharevi torn

Suhharevi torn (vene keeles Сухарева башня) oli Moskva baroki stiilis ehitis Moskvas, mis lammutati nõukogude võimu poolt 1934. aastal. Torn püstitati Peeter I käsul aastail 1692–1695 Sadovaja ringtee ja Sretenka tänava lõikumiskohta. Torni endise asukoha lähedal asuv metroojaam kannab nime Suhharevskaja. Torni lasi ehitada Peeter I mälestusmärgina streletside ülestõusu mahasurumise ja oma võidu puhul poolõe Sofja Aleksejevna üle 1689. aastal. Telliskividest värav ja selle kohal asuv ehitis püstitati 1692.–1701. aastal arhitekt Mihhail Tšoglokovi juhtimisel ja nimetati streletside polgu komandandi Lavrenti Suhharevi auks, kes Peetrit toetas. 64 meetrit kõrge ja 40 meetrit lai hoone oli mõeldud vahi- ja vaatetorniks Sretenka värava kohal, see polnud niivõrd kindlus kui esindussissepääs linna. Värava kohal asuvaid ruume kasutasid esmalt streletside väeosad. Hiljem asus väravapealsetes ruumides Moskva navigatsiooni- ja matemaatikakool ja admiraliteet. Krahv Jakob Bruce seadis kõrgeimal korrusel umbes aastal 1700 sisse Venemaa esimese observatooriumi astronoomilisteks vaatlusteks. Katariina Suur lubas Moskva kaupmeestel hoone alumisi korruseid kasutada äriruumide ja poodidena. 19. sajandil tekkis torni ümber platsile Suhharevka turg, mis mängib Ilja Ehrenburgi romaanis "Prototšnõi tänaval" olulist rolli. Nõukogude ajal turg suleti ja torni kasutati alates 1921. aastast Moskva ajaloo muuseumina. 1934. aastal lasi nõukogude linnavalitsus Lazar Kaganovitši käsul torni lammutada, et teha ruumi Moskva linnasüdame ümberkujundamiseks stalinistliku arhitektuuri vormides. 21. sajandil on tehtud ettepanekuid torni taastamiseks koopiana. Menšikovi torn G. Manayev. 10 LOST architectural wonders of Moscow (PHOTOS). - Russia Beyond About Museum. - Museum of History of Moscow Фантомная боль Москвы. Константин Михайлов — о том, чем была и чем может стать для столицы Сухарева башня А. Лесных. Возрождение из руин: может ли в столице вновь появиться Сухарева башня. - Москва24, 30 августа 2016 Sukharev Tower: The Will of Peter I. - The Urban Imagination A bird with a human head and other horror stories: Moscow legends about the Sukharev Tower. - mos.ru. Moscow Mayor official website
Eno Tõnisson

Eno Tõnisson (7. veebruar 1969 Tartu – 1. detsember 2020 Tartu) oli eesti informaatika didaktika õppejõud. Sündis Tartus. Lõpetas Tartu 5. Keskkooli (1987) ja 1992. aastal Tartu Ülikooli. 1995. aastal sai teadusmagistri kraadi matemaatikas ja 2017. aastal doktorikraadi informaatikas. Väitekiri: "Differences between Expected Answers and The Answers Offered by Computer Algebra Systems to School Mathematics Equations". Töötas 1994-2000 Tartu Ülikoolis matemaatika didaktika õppetoolis. Aastatel 1990-1998 oli ka matemaatikaõpetaja Tartu Tamme Gümnaasiumis. Alates 2001. aasta septembrist töötas lektorina, 2019-2020 dotsendina Tartu Ülikooli arvutiteaduse instituudis. Alustas programmeerimise algõpetuse massiliste avatud veebikursuste (MOOC) korraldamist Tartu Ülikoolis. Oli kogu oma tööperioodi jooksul väga kõrgelt hinnatud õppejõud. E. Tõnisson uuris paarikümne aasta jooksul arvutialgebra süsteemide kasutamist koolimatemaatika ülesannete lahendamise juures, tehes autoritele ka arvukalt ettepanekuid süsteemide arendamiseks. Sellele järgnenud perioodil tegeles programmeerimiskursuste didaktika erinevate aspektidega lahenduste automaatsest hindamisest kuni osavõtjate motivatsiooni uurimiseni.   2016 Tartu Ülikooli aumärk 2016 Eesti aasta õppejõud "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Eno Tõnisson Eesti Teadusinfosüsteemis "Meie seast lahkus Tartu Ülikooli informaatika didaktika dotsent Eno Tõnisson (1969–2020)" TÜ matemaatika ja statistika instituut
Kroměříž

Kroměříž (saksa keeles Kremsier) on linn Tšehhis Zlíni maakonnas, Kroměříži ringkonna halduskeskus. Kroměříž asub Morava jõe ääres, Zlínist ligikaudu 21 km loodes. Kroměříž on asutatud 1260. aastal. Kroměříž sai linnaõigused 1266. aastal. Kroměříži linnus ja aiad kuuluvad alates 1998. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse. Kroměříži vanalinn ja linnus koos aedadega on alates 1978. aasta oktoobrist ajalooline linnakaitseala. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Kroměříž – Baroque in Bloom Beyond Prague Kromeriz – history, main attractions, best restaurants, where to stay Vova Novaque Gardens and Castle at Kroměříž UNESCO. World Heritage Convention Kroměříž s Podzámeckou a Květnou zahradou Národní památkový ústav
Helen Hindpere

Helen Hindpere (sündinud 7. juulil 1995) on Eesti luuletaja ja kriitik, kultuurirühmituse ZA/UM liige ja videomängu "Disco Elysium" laienduse "The Final Cut" teksti põhiautor. Hindpere tekitas 2019. aastal värsket indie-mängu auhinda vastu võttes väikese internetisensatsiooni, tänades muude eeskujude ees ka marksistliku filosoofia rajajaid Karl Marxi ja Friedrich Engelsit, mida nähti videomängutööstuses tavatult poliitilise seisukohavõtuna. Helen Hindpere vanemad on professionaalsed tantsijad Ene ja Tiit Hindpere, tema vanaisa on helilooja Hans Hindpere. Äriregistri päring (vaadatud 10.02.2024) Helen Hindpere "Kes koristab mu peas? jt luuletusi" Vikerkaar 1/2024 (vaadatud 10.02.2024) "ZA/UM-i paraadfoto: kes on kes?". Eesti Päevaleht. 18. november 2013. Vaadatud 27. november 2013. Lewis Gordon (25. aprill 2021). "The materialism and magic of the surprise RPG hit 'Disco Elysium'". Input Magazine. Vaadatud 27. november 2021. Tiia Linnard (7. aprill 2015). ""See on Hansu leivapill"". Põhjarannik. Vaadatud 28. november 2021.
Martin Luiga

Martin Luiga (sündinud 10. aprillil 1986) on Eesti esseist ja kodanikuaktivist, kodanikuühenduse Eesti Metsa Abiks ja kultuurirühmituse ZA/UM asutajaliige. Ta oli tegev videomängu "Disco Elysium" kirjutamise juures. Martin Luiga ema on kirjanik Mudlum. Ta on elanud koos ajakirjanik Linda-Mari Väliga. Henri Kõiv (22. veebruar 2019). "TEISTMOODI TEGUTSEDES KOHTAD PARATAMATULT VASTUSEISU. INTERVJUU MARTIN LUIGAGA". Müürileht. Vaadatud 28. november 2021. Ave Taavet (aprill 2020). "ZA/UM: kümme aastat hiljem". Vikerkaar. Vaadatud 28. november 2021. Maia Tammjärv (18. november 2015). "TÄIESTI VÄLJAST, ELUST ENESEST. INTERVJUU MUDLUMIGA". Müürileht. Vaadatud 28.11.2021. "Linda-Mari Väli: aadetest alguse saanud Eesti riik on muutunud turumajanduse kummardajaks. Mina pole sellega nõus!". Feministeerium. 20. märts 2020. Vaadatud 28. november 2021.
Nikolai Rimski-Korsakov

Nikolai Andrejevitš Rimski-Korsakov (Николай Андреевич Римский-Корсаков; 18. märts (vkj. 6. märts) 1844 Tihvin – 21. juuni 1908) oli vene helilooja ja muusikaõpetaja, kes kuulus rühmitusse Võimas Rühm. Rimski-Korsakov sai kodunt hea hariduse ega unistanud saada muusikuks. Tema vend Voin Rimski-Korsakov oli mereväeohvitser ja onu admiral, mistõttu pidi ka Rimski-Korsakovist saama mereväeohvitser. 1856. aastal astus ta Peterburi mereväekadettide kooli. Kadetina külastas Rimski-Korsakov tihti ooperietendusi ja õppis klaverit. 1861. aastal tutvus ta vene helilooja Mili Balakireviga, kes hakkas Rimski-Korsakovi juhendama ja õpetama. 1862. aastal katkes Rimski-Korsakovil muusikaga tegelemine, kuna ees ootas kolmeaastane kohustuslik mereväeteenistus. Teenistuse käigus reisis ta nii Põhja-Euroopas kui ka Põhja- ja Lõuna-Ameerikas. Reisidel läbielatu peegeldub hiljem ka tema heliloomingus. Mereväeteenistusest Peterburi tagasi jõudnult pühendus ta täielikult muusikale. 1871. aastal hakkas Rimski-Korsakov orkestratsiooni- ja kompositsiooni eriala õppejõuks Peterburi Konservatooriumis. Õpetamise käigus tegeles Rimski-Korsakov muusikateooria, harmoonia ja polüfoonia täiendamisega. 1872. aastal abiellus Rimski-Korsakov Nadežda Nikolajevna Purgoliga, kellega tal oli seitse last: Mihhail (sünd. 1873), Sofia (sünd. 1875), Andrei (sünd. 1878), Vladimir (sünd. 1882), Nadešja (sünd. 1884), Margarita (1888) ja Slavtšik (sünd. 1889). 1874. aastal tegi Rimski-Korsakov algust dirigenditööga, juhatades 3. sümfooniat. Aastail 1875–1876 koostas Rimski-Korsakov kaks rahvalaulukogumikku, mis mõjutas tugevasti mitmeid järgneva põlvkonna vene heliloojaid. 1880. aastaks oli helilooja välja õpetanud terve põlvkonna noori heliloojaid, kelle seas olid näiteks Aleksandr Glazunov ja Anatoli Ljadov. Aastatel 1883–1894 oli Rimski-Korsakov õukonnakapelli dirigent. Rimski-Korsakov on mõjutanud ka eesti heliloomingut. Mitmed vanema põlvkonna heliloojad (Rudolf Tobias, Artur Kapp, Mart Saar, Mihkel Lüdig jt) on õppinud Peterburi Konservatooriumis Rimski-Korsakovi käe all. Rimski-Korsakovi teostele on iseloomulik rahulik jutustav ja kirjeldav väljenduslaad. Looming on poeetiliselt programmiline, olles nii realistlik kui ka rahvuslik. Helilooja meelisteemadeks olid muinasjutud, eksootiliste maade kõlavärvid ja sümfoonilised meremaalingud. Ta on kirjutanud ka vokaalsümfoonilisi teoseid, kammermuusikat, romansse, sümfoonilise süidi ("Antar"), süite ja 15 ooperit. "Pihkvalanna" "Maiöö" "Lumineid" "Jõuluöö" "Mozart ja Salieri" "Tsaari mõrsja" "Muinasjutt tsaar Saltaanist" "Surematu Kaštšei" "Jutustus nähtamatust linnast Kitežist ja neitsi Fevroniast" "Kuldkikas" "Sadko" Ooper-ballett "Mlada" "Šeherezade" "Hispaania capriccio" Rimski-Korsakov „Tol ajal armastasin ma muusikat juba tõesti kirglikult ja hakkasin unistama muusiku elukutsest,“ kirjutas Rimski-Korsakov hiljem oma mälestustes.
Oliver Reed

Robert Oliver Reed (13. veebruar 1938 – 2. mai 1999) oli inglise näitleja, kes oli tuntud oma macho-mehe kuvandi ning heitliku ja alkoholilembese elustiili poolest. Ta mängis umbes 90 mängufilmis. Märkimisväärsed rollid on Reed teinud filmides "Lõks" ("The Trap", 1966), "Oliver!" (6 Oscari võitja, 1968), "Armunud naised" ("Women in Love", 1969), "Hannibal Brooks" (1969), "Kuradid" ("The Devils", 1971), "Kolm musketäri" ("The Three Musketeers (The Queen's Diamonds)", 1973) ja "Neli musketäri" ("The Four Musketeers", 1974), "Tommy" (1975) , "Leib" ("The Brood", 1979), "Kõrbelõvi" ("Lion of the Desert", 1981), "Merehädaline" ("Castaway", 1986), "Parun Münchauseni seiklused" ("The Adventures of Baron Munchausen", 1988), "Funny Bones" (1995) ja "Gladiaator" ("Gladiator", 2000). Näitlejakarjääri tipus oli Reed 1971. aastal, kui ta hääletati Suurbritannias näitlejate hulgas populaarsuselt 5. kohale. Tema viimane filmiroll oli Antonius Proximo, vana gladiaator, režissöör Ridley Scotti filmis "Gladiaator". Filmivõtted toimusid Fort Ricasoli kindluses Malta saarel. Oliver Reed suri enne filmivõtete lõpetamist südamerabanduse tagajärjel, olles võttevälisel ajal baaris tarbinud rohkelt alkoholi ning katsunud kohalikega jõudu käesurumises. Reed kandideeris selle filmirolliga 2000. aastal postuumselt Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinnale parima meeskõrvalosatäitja kategoorias. Waymark, Peter (30 December 1971). "Richard Burton top draw in British cinemas," The Times,  Oliver Reed – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Oliver Reed andmekogus IMDb (inglise) Oliver Reed – näitleja, joodik ja üliinimene, Eesti Päevaleht, 9. märts 2000. Oliver Reed oli kuulus inglise näitleja ...
Rimski-Korsakov

Rimski-Korsakov (vene Римский-Корсаков) on vene aadlisuguvõsa. Aleksandr Jakovlevitš Rimski-Korsakov, vene luuletaja Aleksandr Mihhailovitš Rimski-Korsakov (1753–1840), Venemaa jalaväekindral Ignati (Rimski-Korsakov) (Ivan Rimski-Korsakov; 1639–1701), Siberi ja Tobolski metropoliit Mihhail Rimski-Korsakov (1873–1951), vene entomoloog Nikolai Rimski-Korsakov (1844–1908), vene helilooja Voin Rimski-Korsakov (1822—1871), vene geograaf ja hüdrograaf
Semnāni provints

Semnāni provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Asub riigi põhjaosas. Provintsi keskus on Semnān, kuid suurim linn on Šāhrūd. 2016. aasta rahvaloenduse andmetel oli provintsi rahvaarv 702 360. Provintsis asuvad Partia riigi pealinna Hekatompylose varemed. Provints jaguneb 8 maakonnaks.
Kermānshāhāni provints

Kermānshāhāni provints (ka Kermānshāhi provints) on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Asub riigi lääneosas ja piirneb läänes Iraagiga. Provintsi keskus on Kermānshāh. 2016. aasta rahvaloenduse andmetel oli provintsi rahvaarv 1 952 434. Provints jaguneb 14 maakonnaks.
Turanism

Turanism (ungari keeles turanizmus) on kõigi altai ja uurali rahvaste (turaani keeli kõnelevate rahvaste) liidu ja tihedama ühenduse idee. Turanism on osa Türgi Rahvusliku Aktsioonipartei (Milliyetçi Hareket Partisi, MHP) ideoloogiast. Turanismi eristab pantürkismist asjaolu, et turanism hõlmab lisaks türgi rahvustele ka näiteks ungarlasi, soomlasi ja teisi soome-ugri rahvaid, mongoleid, tunguusse, jaapanlasi ja korealasi. Ungaris oli turanism rahvusromantilise kultuurilis-poliitilise liikumisena kõige aktiivsem 19. sajandi teisest poolest kuni 20. sajandi keskpaigani. 1930. aastatel oli soome-ugri hõimuliikumine Ungaris koondunud peamiselt Turaani Seltsi. Sinan Levent. Common Asianist intellectual history in Turkey and Japan: Turanism. Central Asian Survey 35(1), July 2015. DOI: 10.1080/02634937.2015.1062601 Hõimukroonikat Ungarist. – Uus Eesti, nr 42, 12. veebruar 1936. Turaani keeled Altai keeled
Stříbro

Stříbro (saksa keeles Mies) on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Tachovi ringkonnas. Stříbro asub Mže jõe ääres, Tachovist umbes 26 km idas ja Plzeňist ligikaudu 27 km läänes. Stříbro asub merepinnast 399 meetri kõrgusel. Stříbrot on kaevandusasulana esmamainitud 1183. aastal. Linnaõigused sai Stříbro 1263. aastal. Stříbro vanalinn on alates 10. septembrist 1992 ajalooline linnakaitseala. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Stříbro Místopisný průvodce po České Republice CZ, Stříbro – A Town of Miners and Beautiful Sights – VIDEO Infoglobe Stříbro : právní ochrana Národní památkový ústav
Lovosice

Lovosice (saksa keeles Lobositz) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Litoměřice ringkonnas. Lovosice asub Elbe (Labe) jõe ääres, Litoměřicest umbes 6 km lääneedelas ja Ústí nad Labemist ligikaudu 16 km lõunas. Lovosicet on esmamainitud 1143. aastal, linnaõigused sai 1600. aastal. 1. oktoobril 1756 toimus linna juures Preisi ja Austria vägede vahel Lobositzi lahing, mis oli Seitsmeaastase sõja esimene lahing. Raudteeühenduse Prahaga sai Lovosice 1850. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Twin towns Coswig Battle of Lobositz British Battles V roce 1850 byl zahájen pravidelný provoz na trati Praha-Lovosice Lovosický dnešek, 25. mai 2020
Glencoe

Glencoe (gaeli keeles A’ Chàrnaich) on Glen Coe peamine asula Lochaberi piirkonnas Põhja-Šoti mägismaal. See asub gleni loodeosas, Coe'i lõunakaldal, kus jõgi suubub Loch Levenisse (soolase veega järve Loch Linnhe lähedal).  Glencoe – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Petr Fiala

Petr Fiala (sündinud 1. septembril 1964 Brnos) on Tšehhi politoloog ja poliitik, alates 28. novembrist 2021 Tšehhi peaminister. 2014. aastast on ta Kodanike Demokraatliku Partei esimees. 2002. aastast on ta Masaryki ülikooli professor, 2004–2011 oli ta ülikooli rektor. 2012–2013 oli ta Tšehhi haridusminister. 2013. aastast oli ta Tšehhi parlamendi liige. https://www.vlada.cz/en/clenove-vlady/prof--phdr--petr-fiala--ph-d---ll-m--95168/  Petr Fiala – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis http://pfiala.cz/
Coe'i jõgi

Coe (gaeli keeles Comhan) on Põhja-Šoti mägismaa jõgi, mis lähtub mäe Buachaille Etive Beagi kirdenõlvalt ja suubub Loch Levenisse. See läbib Glencoe küla. Glen Coe  Coe'i jõgi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Karl Philipp zu Schwarzenberg

Karl Philipp zu Schwarzenberg, ka vürst Schwarzenberg (15. aprill 1771 Viin, Habsburgide monarhia – 15. oktoober 1820 Leipzig, Saksimaa kuningriik) oli Austria väejuht ja diplomaat. Ta oli Kuuenda koalitsiooni sõjas liitlasvägede ülemjuhataja Napoleoni vägede vastu 1813. aastal peetud Leipzigi lahingus. 2. detsembril 1812 nimetas Austria keiser Franz I Napoleoni õhutusel vürst Schwarzenbergi feldmarssaliks. Aadlisoost pärit Schwarzenberg astus 1788. aastal Austria sõjaväkke, kus ülendati 1790. aastal majoriks ja 1796. aastal koloneliks. Ta võttis osa Prantsuse revolutsioonisõdadest ja Napoleoni sõdadest. Pärast Tilsiti rahu sõlmimist 1807. aastal määrati ta Austria diplomaatiliseks esindajaks Peterburi. 1809. aastal naasis Schwarzenberg sõjaväeteenistusse, kus sama aasta septembris anti talle ratsaväekindrali auaste. Pärast 1810. aastal Schönbrunni rahu sõlmimist määrati ta Austria diplomaatiliseks esindajaks Pariisi. Märtsis 1812 sõlmitud Prantsusmaa ja Austria vahelise kokkuleppe kohaselt kohustus Austria sõja korral Venemaaga toetama Grande Arméed 30-tuhandelise abikorpusega. Juhtima pidi seda Napoleoni isikliku soovi kohaselt vürst Schwarzenberg. Napoleoni sõjakäik Venemaale algas 24. juunil 1812 kui Grande Armée' põhikorpused forsseerisid Neemeni jõe. Schwarzenberg viis Austria abikorpuse Lublinisse (1809. aastast Varssavi hertsogiriigi koosseisus) ja sealt 1. juulil forsseeris Drohiczyni (1807. aastast Venemaa keisririigi koosseisus) juures Lääne-Bugi jõe ja liikus edasi kagu suunas hõivates Brest-Litovski, Kobryni ja Janaŭ. Auleegioni suurristi klassi orden (1811) Musta Kotka orden (1813) Püha Andreas Esmakutsutu orden (1813) Mõõgaordu suurristi klassi orden (1814) Tema poegadest enam tuntum on 1867. aastal feldmarssaliks tõusnud Edmund zu Schwarzenberg (1803–1873). Schwarzenberg, Karl Philipp. napoleon.org Хроника войны день за днем: 24 июня - 1 июля 1812 года. ria.ru  Karl Philipp zu Schwarzenberg – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis