laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ižora jõgi

Ižora (vene Ижора (Ižora), soome Inkereenjoki, Inkerijoki) on jõgi Euroopas Venemaa Leningradi oblastis Ingerimaal. Algab Isuri kõrgustikult. Voolab ülemjooksul itta. Alamjooksul pöördub põhja, suubub vasakult Neevasse. Pikkus 76 km. Jõe nimest on ilmselt tuletatud isurite endanimetus ižora (ižoralaine, inkeroine). Jõe nimi võib omakorda olla seotud vana läänemeresoome naisenimega Inkeri. Eesti Rahva Muuseum: Isurid
Rombly

Rombly on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Rombly asub u. 18 km Béthune'ist loodes ja 50 km Lille'ist läänes, maantee D186 ääres. 14. sajandi linnuse donžooni jäänused. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Ruitz

Ruitz on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Trompetist Alexis Demailly sündis Ruitzis 1980. aastal. Ruitz asub u. 8 km Béthune'ist edelas ja 58 km Lille'ist edelas, teede D72 ja D86e ristumiskoha ümbruses. St. Maurice'i kirik, pärineb 13. sajandist. 18. sajandi loss. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Kõnnitavus

Kõnnitavuseks nimetatakse linnaplaneerimises linnapiirkonna sobivust jalgsi liikumiseks. Kõnnitavas linnaruumis on inimestel võimalik liikuda jalgsi hõlpsasti ja ohutult sihtpunkti ning kõnnitav linnaruum on mugav elamiseks, ostlemiseks või lihtsalt vaba aja veetmiseks. Kõnnitavuse hindamisel on olulised tegurid lühikesed vahemaad ja avaliku ruumi olemasolu kas parkide või kogunemiskohtade näol, mis annavad inimesele põhjuse jalgsi linnas ringi liikuda. Oluline on ka pilkupüüdev arhitektuur ja jalakäijakeskne tänavadisain, mis muudab liikumise huvitavaks, turvaliseks ja mugavaks. Kõnnitavuse mõõtmiseks on eri võimalusi. Üks mõõtmise viise on kõnnitavuse indeks (ingl walkability index), millel on viis indikaatorit: elamutihedus (ingl residential density) näitab elamute arvu piirkonnas. Suurema väärtusega piirkonnas elab rohkem inimesi; maakasutuse varieeruvus (ingl land use mix) hindab maakasutuse viise. Suurem väärtus näitab maa ühtlasemat jaotumist eri maakasutusliikide vahel (elamu-, äri-, meelelahutus- ja büroohooned); kõnniteede sidusus (ingl sidewalk completeness) näitab, kui palju on ühendatud kõnniteid kindlaks määratud alal. Kõnniteede sidusust mõõdetakse ristmike arvuga. Suurem väärtus näitab paremat sidusust, mis võimaldab olemasolevaid tänavaid kasutada ühest punktist teise liikumiseks; kommertspinna koefitsient (ingl retail floor area ratio) hindab ärieesmärgil kasutatava ala suurust. Koefitsient arvutatakse hoone ruumala ja esimese korruse pinna suhte kaudu. Suurem väärtus näitab, et piirkonnas asub rohkem ettevõtteid, restorane, kauplusi ja teisi ärieesmärgil kasutatavaid pindasid, mis tähendab, et inimesel on sihtkohti, kuhu jalutada. Andres Sevtšuk uurib, kas kõnnitavust on võimalik hinnata ka tehisintellekti abil. Suure kõnnitavusnäitajaga linnades on täheldatud linnakodanike paremat tervist, vähenenud õhusaastet ja väiksemat ökoloogilist jalajälge. Inimene, kes elab kõnnitavas linnaruumis, on tõenäoliselt kehaliselt aktiivsem ja kasutab vähem liiklusvahendeid. Kõnnitav infrastruktuur võtab enda alla vähem ruumi ja on ehitatud tihedamalt kui autokeskne linnaruum. "Transport planning + engineering". Abley. Vaadatud 9. märtsil 2024. "Kõnnitavus – mis see on ja kuidas see meid aitab". Värske aju. 17. veebruar 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. veebruar 2023. Vaadatud 9. märtsil 2024. Gehl, Jan (2015). Linnad inimestele. Eesti Kunstiakadeemia. ISBN 9789949467648. "Walkability index". The University of British Columbia. Vaadatud 9. märtsil 2024. Hiob, Mart. "Paremat tulevikku planeerides". Sirp. Vaadatud 9. märtsil 2024. Laane, Alesander (6. veebruar 2023). "Linna kõnnitavus mõjutab inimeste tervist". Postimees Online. Vaadatud 9. märtsil 2024. Steuteville, Robert (31. august 2021). "Ten environmental benefits of walkable places". Congress For the New Urbanism. Vaadatud 9. märtsil 2024.
Ukraina kilp

Geoloogias on Ukraina kilp ehk Ukraina kristallmassiiv Ida-Euroopa platvormi edelaosas asuv kilp. Ukraina kilp ja Voroneži massiiv koosnevad edelas ja idas 3,2–3,8 Ga arheilisest maakoorest ning 2,3–2,1 Ga varaproterosoikumi orogeensetest vöönditest. Ukraina kilp on u 1000 km pikk ja kuni 250 km lai. Ukraina kristalne kilp Suures Nõukogude Entsüklopeedias
Lääne-Transilvaania mäed

Lääne-Transilvaania mäed (rumeenia Munții Apuseni, ka Carpații Occidentali) on mäestik Euroopas, osa Karpaatidest. Kulgeb põhja-lõuna suunas. Kõrgus kuni 1848 meetrit. Mägede taga, Doonau alamjooksult vaadates, asub Transilvaania.
Sigulda bobi- ja kelgurada

Sigulda bobi- ja kelgurada on Lätis Siguldas asuv bobi- ja kelgurada. Rajal on 16 kurvi, selle pikkus on 1200 + 220 m. Meeste võistlusraja pikkus on 1200 m, naistel 1000 m. Meeste võistlustel saavutatavad kiirused on kuni 120 km/h. Rada kasutavad treeninguteks ja nii siseriiklikeks kui rahvusvahelisteks võistlusteks nii bobi- kui kelgusõitjad (sealhulgas skeletonisõitjad). 1887. aastal rajati vürst Nikolai Kropotkini toetusel Siguldasse Baltikumi esimene kelgurada. Siguldat kuurortiks arendada soovinud Kropotkin sai idee arvatavasti Šveitsist Sankt Moritzist, kus ühe hotelli juurde oli külalistele meelelahutuseks jääst kelgurada tehtud. Kropotkin reklaamiski Siguldat kui Liivimaa Šveitsi. Kropotkini mõisa maale ehitatud jääst kelgurada oli ühe kurviga ja alla kilomeetri pikk. 1913. aastal ehitati Siguldasse 900 m pikkune bobirada. See hävis Esimese maailmasõja alguses. 1980. aastal otsustati Lätis teiste olemasolevate radade kõrvale teha betoonist kelgurada ja selle asukohaks valiti Sigulda. Raja projekteerisid spetsialistid Saksa Demokraatlikust Vabariigist, selle kulgemistee kujundamisel võeti arvesse kelgusõidutreener Valdis Tiliksi ideid. Ehitustööd viis läbi Jugoslaavia ettevõte Graming. Rada valmis 1986. aastal. Läti taasiseseisvumise järel hakkas trassi haldamisega tegelema osaühing Bobsleja un kamaniņu trase "Sigulda". 2009. aastal ehitati Sigulda bobi- ja kelguraja juurde kelkude, bobide ja skeletonide jaoks kaasaegne stardiestakaad. 2022. aastal liideti trassi haldav ühing suuremasse osaühingusse Latvijas Nacionālais sporta centrs. Sigulda bobi- ja kelgurajale on taotletud õigust viia läbi olümpiamängude rennispordialasid (kelgutamine, bobisõit ja skeleton). Läti taotles koos Rootsiga Stockholmile 2026. aasta taliolümpiamängude korraldusõigust ja kuna Rootsis sobivat rada pole, oleks rennialad toimunud Siguldas. Stockholmi kandidatuur siiski valituks ei osutunud. 2023. aastal hakati Lätis aga uurima võimalust samasugune taotlus teha 2030. aasta olümpiamängude korraldusõiguse saamiseks. Stardiala Raja keskosa Raja lõpuosa Kelgutaja rennis laskumas Siguldas bobsleja un kamaniņu trase. Sportland Magazine, 4. detsember 2018 Ajalugu. Sigulda bobi- ja kelguraja koduleht. Vaadatud 10. aprillil 2023 Sporta vēsture. Läti Kelguspordi Liidu koduleht. Vaadatud 10. aprillil 2023 Meist. Sigulda bobi- ja kelguraja koduleht. Vaadatud 10. aprillil 2023 Läti sihib taas olümpia korraldusõigust. ERR, 10. märts 2023
Girona FC

Girona Futbol Club, S.A.D. on Hispaania jalgpalliklubi, mis tegutseb Kataloonias Gironas. See mängib Hispaania jalgpalli kõrgliigas La Liga. Klubi on asutatud 23. juulil 1930. Hooajal 1934/35 mängis Girona esmakordselt Hispaania esiliigas. Hispaania kõrgliigasse kindlustati pääs esimest korda alles 2017. aastal, mil Hispaania esiliigas saadi teine koht. Vahepealsetel aastatel mängiti Hispaania tugevuselt 2.–5. liiga vahel. Esimesel hooajal Hispaania kõrgliigas (2017/18) saavutas Girona 10. koha. Järgmisel hooajal langeti liigast välja. Hispaania kõrgliigasse tõusti tagasi 2022. aastal. 2017. aasta augustis ostis 44,3% klubist City Football Group. Klubi kodustaadion on Estadi Montilivi, mis mahutab 11 810 pealtvaatajat. See on olnud klubi kodustaadion alates 1970. aastast. Girona jalgpalliklubi on tuntud seotuse poolest Katalaani rahvuslusega. Seisuga 4. veebruar 2023 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Segunda Division B Võidud (1): 2007–08 Tercera Division Võidud (5): 1933–34, 1947–48, 1954–55, 1988–89, 2005–06 Supercopa de Catalunya Võidud (1): 2019 "Girona FC, acquired by new investors" (katalaani). Girona FC. Vaadatud 23. augustil 2017. Willis, Craig; Hughes, Will; Bober, Sergiusz. "ECMI Minorities Blog. National and Linguistic Minorities in the Context of Professional Football across Europe: Five Examples from Non-kin State Situations". ECMI. ECMI. Vaadatud 14. märtsil 2023. "First team". Girona FC. Vaadatud 4. veebruaril 2023. Ametlik koduleht
Tsongkhapa

Tsongkhapa (tiibeti keeles ཙོང་ཁ་པ tsong kha pa, 1357–1419), ka Lobsang Drakpa (blo bzang grags pa) või Dže Rinpotše (rje rin po che) oli tiibeti budismi geluki koolkonna rajaja, suur reformaator ja paljude teoste autor. Tsongkhapa sündis Põhja-Tiibetis Amdos, paigas nimega Mägisibulate Org, millest on tuletatud ka tema nimi. Ta õppis erinevate koolkondade õpetajate juures. Külastades paljusid kloostreid, leidis Tsongkhapa, et algupärane India budism on Tiibetis alla käinud. Seepärast rajas ta koos oma õpilastega uue koolkonna, mille liikmeid hakati kutsuma ‘vooruslikeks’ (tiibeti keeles dge lugs pa). Tsongkhapa süstematiseeris ja taastas õpetusi ja rituaale ning kehtestas oma koolkonnas varasema kadami koolkonna eeskujul kloostrikorra, mis põhines rangel vinajal. Tsongkhapad peetakse Tiibetis üheks olulisimaks õpetlaseks, kes oli ühtviisi kõrgel tasemel nii suutrate, šaastrate, tantrate kui ka meeleharjutuste valdkonnas. Tsongkhapa kogutud teosed hõlmavad 12 köidet; olulisemad teosed on «Suur astmeline tee» (tiibeti keeles lam rim chen mo), «Suur mantra astmete esitus» (rim chen mo) ning joogatšaara ja madhjamaka õpetusi käsitlev «Suurepäraste selgituste tuum» (legs bshad snying po). Tiibetis peetakse Tsongkhapad Mandžušrī kehastuseks. Tsongkhapa õpilastest sai alguse dalai-laamade ja pantšen-laamade institutsioon. Tsongkapa. "Budismi peamised õpetused." (Tallinn: H.P.B. Loož, 2007) ISBN 978-9949-15-088-5 (originaalis "The principal teachings of Buddhism by Tsongkapa with a commentary by Pabongka Rinpoche.") Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.
Interkalatsioon (keemia)

Interkalatsioon (ladina keeles intercalare vahele paigutama) tähendab keemias molekulide, ioonide (harvemini aatomite) ladestamist keemilistes ühendites, ilma et ühendi struktuur seejuures märkimisväärselt muutuks. Anorgaanilises keemias tähendab interkalatsioon aatomite, ioonide või väikeste molekulide sisestamist kihiliste kristallide kristallivõre tasapindade vahele, näiteks leelismetalli interkalatsiooni grafiiti (nagu näidatud pildil). Saadud ühendeid nimetatakse interkalatsioonikompleksideks. Selleks, et kristallistruktuur saaks moodustada interkalatsiooniühendeid, peavad interaktsioonijõud kihtide sees olema suured ja külgnevate kihtide vahel väikesed. Kihtvõre ja sisestuskomponentide vahel peab olema võimalikult tugev interaktsioon. Interkalatsioonireaktsiooni soodustab kihtidevaheliste katioonide solvatatsioon. See sõltub sisestatava komponendi keemilistest omadustest ja ka kihtvõre keemilisest olemusest. Lisaks puhtale Van der Waalsi interaktsioonile avaldavad sageli mõju Lewise happe–aluse interaktsioonid. Kihtvõre keemiline olemus võib olla väga erisugune, näiteks kvaasimetalli kihid grafiidis või siirdemetalli kihid sulfiidides NbS2 või TaS2, samuti pooljuhtsüsteemides TiS 2 ja SnS2 ning mittejuhtivates ühendites, nagu savimineraalid (nt kaoliniit). Paljud kihtvõred kannavad loodulikku negatiivset kihtlaengut, nt vilgukivi-taolised kihtsilikaadid. Elektriliselt neutraalsed kihtvõred on üsna haruldased, näiteks on niisune ülalmainitud kaoliniit. Mõned "neutraalsed" kihtvõred on võimelised moodustama interkalatsioonikomplekse alles pärast tugevate redutseerivate ainete kasutamist. Mõnel juhul võib ladestumist võimaldada ka mittestöhhiomeetriliste preparaatide kasutamine. Mittestöhhiomeetria saavutatakse seejuures redutseerija abil või elektrokeemilise redutseerimisega, rakendades tsüklovoltamperomeetriat, elektrogravimeetriat ja galvanostaatikat. Kirjeldatud tüüpi reaktsioonide praktiliste ja tehniliste rakenduste valdkondadeks on akud jt keemilised vooluallikad; geokeemia ja keskkonnakeemia (sh muldade resorbtsiooniomadused); ravimite, väetiste, taimekaitsevahendite tööstuslik tootmine ja pakendamine.
Álki Zéi

Álki Zéi (kreeka keeles Άλκη Ζέη; 15. detsember 1925 – 27. veebruar 2020) oli Kreeka romaani- ja lastekirjanik Zéi sündis Ateenas. Ta õppis Ateena Ülikooli filosoofiakoolis, Ateena Odeioni draamakoolis ja Moskva Kinoinstituudi stsenaristikaosakonnas. Aastatel 1954–1964 elas ta poliitilise pagulasena Nõukogude Liidus. 1964. aastal naasis ta koos perega Kreekasse, kuid kõik lahkusid uuesti, kui hunta 1967. aastal võimu haaras. Sel ajal jäi ta Pariisi ja naasis alles pärast diktatuuri langemist. Álki Zéi hakkas kirjutama väga noorelt. Keskkooli algusaastatel hakkas ta nukuteatrile näidendeid kirjutama. Tema esimene romaan "Tiiger poeaknal" (1963) oli inspireeritud Sámose saarel veedetud lapsepõlvest ja on poolautobiograafiline. Sellele järgnes lasteraamatute sari ja 1987. aastal tema esimene täiskasvanutele mõeldud romaan "Achilleuse kihlatu". Tema raamatuid on tõlgitud paljudesse keeltesse. Tema teismeliste romaan "Constantina ja tema ämblikud" (teise nimega "Tina võrk") võitis Kreeka IBBY auhinna parima vanematele lastele mõeldud raamatu eest ning Álki Zéi nimetati 2004. aasta Hans Christian Anderseni kirjutamisauhinna ja Astrid Lindgreni kirjandusauhinna kandidaadiks. Mildred L. Batchelderi auhind anti raamatute "Metskass klaasi all" (1970), "Petrose sõda" (1974) ja "Draakoni jalgade hääl" (1980) inglise keelde tõlkimise ja avaldamise eest Ameerika Ühendriikides. "Lilla vihmavari" (L'Ombre Mauve) "Vanaisa on valetaja" (O Pseftis Pappous) "Raudtee lähedal" (Κοντά στις ράγες) "Tiiger poeaknal" (ka "Metskass klaasi all") / Το Καπλάνι της Βιτρίνας (1963) "Petrosi sõda" / Ο μεγάλος περίπατος του Πέτρου (1971) "Achilleuse kihlatu" / Η αρραβωνιαστικιά του Αχιλλέα (1987) "Onu Platon" / Ο θείος Πλάτων (1975) "Hannibali kingad" / Τα παπούτσια του Αννίβα (1979) "Constantina ja tema ämblikud" (ka "Tina veeb") / Η Κωνσταντίνα και οι αράχνες της (2002) Prix Litéraire des Jeunes Européens, 2010. aastal Prantsusmaal) "Vanaisa on valetaja" eest Commandeur de l'Ordre des Arts et des Lettres, 2015. aastal Prantsusmaal Kuldne rist, Auorden, 2015. aastal Kreekas ".:BiblioNet : Ζέη, Άλκη, 1923-". www.biblionet.gr. Vaadatud 28. veebruaril 2020. "Alki Zei". The Oxford Encyclopedia of Children's Literature. Oxford University Press. Vaadatud 16. jaanuaril 2015. "Συνέντευξη: Άλκη Ζέη: "Η ίδια μου η ζωή με έχει καθορίσει…"". ARTI NEWS (inglise). Vaadatud 28. veebruaril 2020. "Εθνικό Κέντρο Βιβλίου / Από το 18ο αιώνα μέχρι το 1935". www.ekebi.gr. Originaali arhiivikoopia seisuga 10. veebruar 2020. Vaadatud 28. veebruaril 2020. "Άλκη Ζέη / Alki Zei". www.facebook.com (inglise). Vaadatud 28. veebruaril 2020. Grand père menteur - Le prix des étudiants francophones 2010
Kybéli Adrianoú

Kybéli (kreeka keeles Κυβέλη) (13. juuli 1888 – 26. mai 1978) oli kuulsa kreeka näitleja Kybéli Adrianoú (kreeka keeles Κυβέλη Αδριανού) lavanimi. Ta sündis 1888. aastal vallaslapsena Smyrnas ja kasvas kaks esimest eluaastat Ateena lastekodus. Kui ta oli kahe ja poole aastane, lapsendasid ta Anastasis ja Maria Andrianoú. Tolleaegse kuulsa Ateena advokaadi perekond, kes oli hiljuti kaotanud oma ainsa lapse, aitas Kybéli lapsendajaid rahaliselt. 1901. aastal, 13-aastaselt, sai ta esimese auhinna oma lavaesinemise eest. Kybéli oli aastatel 1901–1906 Nea Skini üks peaosalisi. Seal avanes tal võimalus täita oma elu ainsaid rolle, mis põhinesid Vana-Kreeka tragöödial: Euripidese "Alkestis" ja Sophoklese "Antigone". Hiljem sai ta tuntuks oma osatäitmiste poolest Lev Tolstoi, Carlo Goldoni ja Henrik Ibseni näidendites. 1908. aastal töötas ta esimest korda koos Grigórios Xenópoulosega, kes kirjutas talle teatritüki "Punane kivi" (Ο Κόκκινος Βράχος), mis põhines tema samanimelisel lühiromaanil. Näidend oli tohutult edukas ja Kybéli teatrirühm kordas seda veel palju aastaid. Xenópoulos jätkas talle aastas vähemalt ühe näidendi kirjutamist kuni 1925. aastani. Kybéli töötas aastatel 1910–1934 ka Pantelís Chorniga (Dimítris Chorni isa). 1932. aastal ühendas ta jõud oma "lavavaenlasega" Maríka Kotopoúliga, et võistelda vastloodud Kreeka Rahvusteatriga. Pärast Saksa sissetungi põgenes ta koos oma abikaasa Geórgios Papandréou ning Kreeka valitsuse ja kuningliku perekonnaga Lähis-Itta. Pärast sõda naasis ta Kreekasse ja tegi erinevaid rolle Rahvusteatris, saatjateks Élli Lambéti, Dimítris Chorn, Mítsos Myrát ning teised kuulsad näitlejad. 1951. aasta suvel esines ta ainult ühes Vana-Kreeka komöödias, Aristophanese "Lysistrates". Kybéli osales oma karjääri jooksul vaid kahes filmis, aastatel 1933 ja 1956. Kybéli esimene abikaasa oli Mítsos Myrát, kellega ta jätkas pärast lahutust laval koostööd. Neil oli kaks last: poeg Aléxandros ja tütar Miránta (1906–1994). Hiljem abiellus ta silmapaistva ärimehe Kóstas Theodorídisega. Neil oli tütar Alíki. Tema kolmas abikaasa oli Geórgios Papandréou, hilisem peaminister. Neil oli üks poeg Giórgos. Kui Kybéli 1978. aastal 89-aastaselt suri, oli tal neli last. Miránta tütar Kybéli Theochári oli samuti näitleja. Näitleja Ríta Myrát (neiuna Tarsoúli) oli tema minia, olles tema poja Alékose abikaasa. "Κυβέλη – Kiveli". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. märts 2023. Vaadatud 11. aprillil 2023. Δρίβας, Νίκος (27. mai 2015). "Η θρυλική Κυβέλη Ανδριανού που άφησε εποχή". "An extended theatre family – Kyveli Institute". kyveli.eu. Vaadatud 8. juulil 2021.
Venemaa Föderaalne Julgestusteenistus

Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Julgestusteenistus ehk Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Valveteenistus (vene keeles Федеральная служба охраны Российской Федерации, lühend FSO) on Venemaa täitevvõimu organ riikliku julgeoleku valdkonnas. Tegeleb tähtsate objektide ja isikute kaitsega. FSO on sõjaväestatud organisatsioon, ühtlasi on see riigi üks eriteenistusi (FSB, SVR, GRU kõrval). Föderaalne Julgeolekuteenistus julgestab presidenti, peaministrit, Riigiduuma ja Föderatsiooninõukogu spiikrit, välis- ja kaitseministrit, FSB direktorit, presidendi administratsiooni juhti ja tema asetäitjaid, keskvalimiskomisjoni esimeest. Teistele ametnikele võidakse määrata FSO ihukaitsjad alles pärast vastavat presidendi erimäärust. Kokku on riikliku kaitse all umbes 40 nn "föderaalisikut". FSO julgestas ka endisi presidente Mihhail Gorbatšovi ja Boriss Jeltsinit. Venemaa presidendi julgestuseks ja kaitseks on FSO struktuuris eriallüksus Venemaa presidendi julgestusteenistus. FSO eesotsas on direktor. Aastatel 2000–2016 oli selles ametis Jevgeni Murov, kes oma ametiaja algusperioodil tegi tähelepanuväärse tõusu auastmetes: kindralmajorist armeekindralini (2004). Pärast tema erruminekut (2016) määrati FSO uueks direktoriks kindralmajor Dmitri Kotšnev, kelle edukast teenistuskarjäärist räägib asjaolu, et 2020. aastal sai ta armeekindrali auastme. Телохранителям Владимира Путина нельзя потеть и мерзнуть. ruinformer.com, 28. jaanuar 2019 Koduleht
Ümardamata madal eesvokaal

Ümardamata madal eesvokaal ehk illabiaalne madal eesvokaal (IPA täht a, X-SAMPA sümbol a, Kirshenbaumi sümbol a) on täishääliku tüüp. See kõlab nii: Ümardamata vokaal Madal vokaal Eesvokaal Ümardatud madal eesvokaal Ümardamata madal tagavokaal
Gleb Karakulov

Gleb Olegovitš Karakulov (vene keeles Глеб Олегович Каракулов; sündinud 12. novembril 1987 Buinakskis Dagestani ANSV-s) on endine Venemaa eriteenistusväelane, kapten. Gleb Karakulov suunati 2009. aastal pärast Možaiski Kosmose-Sõjaväeakadeemia lõpetamist teenima Venemaa Föderaalsesse Julgestusteenistusse. Tema viimase aja töökohustusi oli vastutus Venemaa presidendi Vladimir Putini väliskomandeeringutel olles eriside tagamise eest. 14. oktoobril 2022, olles tööalases lähetuses Kasahstanis, põgenes ta Türki. 2023. aasta aprillis avaldati Mihhail Hodorkovski YouTube'i kanalil intervjuu Gleb Karakuloviga. Сбежавший офицер ФСО — служба, тайны Путина, и побег из России / Интервью (English subs). YouTube, 4. aprill 2023 Venemaalt pagenud FSO agent: Putin kardab oma elu pärast. err.ee, 5. aprill 2023
Bonomyces

Bonomyces on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond. Bonomyces arnoldii Bonomyces sinopicus – end. kevadlehtrik Bonomyces andmebaasis eElurikkus
Možaiski Kosmose-Sõjaväeakadeemia

Možaiski Kosmose-Sõjaväeakadeemia (vene keeles Военно-космическая академия имени А. Ф. Можайского) on Peterburis asuv Venemaa vanimaid sõjalisi õppeasutusi. 1955. aastal nimetati akadeemia kontradmiralist leiduri Aleksandr Možaiski (1825–1890) järgi. Akadeemia loeb enda asutamisaastaks 1712. aastat. Akadeemia koolitab lennundusspetsialiste Venemaa õhu- ja kosmosejõududele. Koduleht
San Migueli saar (California)

San Miguel on saar Vaikses ookeanis, üks Kanalisaartest. Pindala 37 km². Saar on künklik, kõrgus kuni 253 meetrit. Kuulub Ameerika Ühendriikidele.
Marátha, Santalárise ja Alóda veresaun

Marátha, Santaláris ja Alóda veresaun (türgi keeles: Muratağa, Sandallar ve Atlılar katliamı) toimus 1974. aastal Küprose konflikti ajal EOKA B küprosekreeklaste korraldatuna küprosetürklaste vastu Maráthas, Santalárises ja Alódas (Muratağa, Sandallar ve Atlılar). 2. septembril 1974 leidsid Türgi sõjaväelased Marátha lähedal asuvast massihauast 84/89 veresauna ohvri surnukeha. Ohvrite arvu kinnitasid ÜRO missiooni Rootsi ohvitserid. Enne rünnakut oli Maráthas 93 elanikku. Üks ellujäänu dateeris rünnaku 14. augustile 1974. Kuna Marátha massihaudade avastamisega samal ajal leiti ka Santalárise (Sandallar) ja Alóda (Atlılar) külade lähedalt massihaudasid (37 hukkunut), nimetatakse neid kolme veresauna ka ühiselt Marátha, Santaláris ja Alóda veresaunaks (126 hukkunut), mille mälestuspäevaks on Põhja-Küprose Türgi Vabariigis kuulutatud 14. august. Paul Sant Cassia: Bodies of Evidence: Burial, Memory, and the Recovery of Missing Persons in Cyprus. Berghahn Books, 2007, ISBN 9781845452285, lk 237. CYPRUS: Ankara's Slow Nibble. Time Magazine 16. september 1974. "TKCLIST.missing.doc" (PDF). Originaali (pdf) arhiivikoopia seisuga 15. september 2011.