laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Staden (aadlisuguvõsa)

Staden (vene keeles Штаден) on täpselt teadmata päritolu kaupmehe- ja aadlisuguvõsa. Karl Gustav von Staden (1700−1750), Äksi ja Tartu Jaani pastor, Tartu linnakonsistooriumi assessor Reinhold Gustav von Staden (1774−1845), suurtükiväekindral, brigaadikomandör, Tuula sõjakuberner, kõigi Venemaa relvatehaste inspektor Johann von Staden (1803−1871), suurtükiväekindral, patarei-, pataljoni-, brigaadi- ja diviisikomandör, Brest-Litovski komandant Karl Nikolai von Staden (1815−1892), suurtükiväekindral, patarei- ja brigaadikomandör, Kaasani, Odessa ja Peterburi sõjaväeringkonna suurtükiväe ülem Berndt Alexander Robert Michael von Staden (1919−2004), diplomaat, Saksamaa LV suursaadik USA-s, välisministeeriumi riigisekretär, Liivimaa rüütelkonna eesistuja, memuarist Dietrich Hans von Staden (sündinud 1968), loodusteaduse doktor, bioloog Liivimaa eesti distrikt: Arussaare (Arrosar) (1780ndad, rendivaldus), Kammeri (Duckershof) (1855−1919), Lõhavere (Lehowa) (1795−1832, pandivaldus), Paenasti (Pajusby) (u 1778−1795), Raanitsa (Neuhof) (1836 pandi-, 1836−1847, 1856−1859 ja 1878−1919 pärusvaldus), Ruuna (Neu-Bockenhof) (u 1775−1807), Tabivere (Tabbifer) (1847−1853), Vana-Võidu (Alt-Woidoma) (1794−1795, pandivaldus) Liivimaa läti distrikt: Alderi (Hollershof) (1856−1870), Briņģi (Brinkenhof-Sustel) (1771−1832), Kurtumuiža (Kurtenhof) (1840−1842, pandivaldus), Stopiņi (Stopiushof) (1840−1842, pandivaldus), Urga (Orgishof) (1833−enne 1892), Vestiena (Festen) (1787−1836) Poola: Turów-Olsztyński (1874−1919, majoraat) Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd II. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1929. Lk 957-964 [1]. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelige Häuser B. Bd XXIV. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 2002. Lk 357-379. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd XIII. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 2002. Lk 506. Turów-Olsztyński majoraat ja Stadenid saidil powiatczestochowski.pl
Jüri Kann

Jüri Kann (sündinud 15. septembril 1938 Rässa külas Muhu vallas) on eesti keemiateadlane ja emeriitprofessor. Lõpetas Lihula Keskkooli 1956; Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna keemilise tehnoloogia eriala cum laude 1961; TPI aspirant 1963–1966. Tehnikateaduste kandidaat (Исследование возможностей разделения смеси насыщенных алифатических дикарбоновых кислот. Küllastunud alifaatsete dikarboksüülhapete segu lahutamisvõimaluste uurimine), TPI 1967; bioloogiadoktor (Возможности предупреждения образования канцерогенных N-нитрозаминов в пищевых продуктах, кормах и лекарственных препаратах. Kantserogeensete N-nitrosoamiinide tekkimise vältimise võimalused toiduainetes, söötades ja ravimites), N.N. Petrovi nim. Onkoloogia Instituut, Leningrad) 1985; dotsent 1972; professor 1984. TTÜs 1961–…: orgaaniliste ainete tehnoloogia labori juhataja 1961–1963; orgaanilise keemia kateedri assistent 1967; toiduainete tehnoloogia kateedri vanemõpetaja 1972–1978; vanemteadur 1978–1980; dotsent 1980–1984; professor 1984–1988; kateedrijuhataja 1985–1988; toiduainete instituudi toiduainekeemia erakorraline professor 1992–1995; toiduaineõpetuse professor 1995–2000; toiduainekeemia professor 2000–2003; emeriitprofessor 2003. Eesti NSV/Eesti TA/TTÜ Keemia Instituudi direktor 1988–2002. Eesti Vabariigi Presidendi teadusnõunik 2003–2006. Eesti Mereakadeemia rektor 2007–2009. Kütuste keemia- ja tehnoloogia; bioorgaaniline keemia; keskkonnakeemia- ja tehnoloogia. Avaldanud üle 200 teaduspublikatsiooni, omab kolme autoritunnistust, ühte Eesti Vabariigi kasuliku mudeli tunnistust ja seitset Eesti Vabariigi patenti (koos kaasautoritega). Eesti Keemia Seltsi esimees/president 1991–2004; Euroopa Keemiaseltside Föderatsiooni toidukeemia divisjoni liige; Eesti Keemiatööstuse Liidu aseesimees 1992–1998; Ameerika Keemiaseltsi liige alates 1992; ajakirja Food Additives and Contaminants toimetuskolleegiumi liige 1983–1990; Eesti Teaduste Akadeemia toimetiste keemia seeria toimetuskolleegiumi aseesimees 1987–2002; ajakirja Oil Shale peatoimetaja 1995–2003. Eesti presidendi teadusnõunik 2003–2006. New Yorgi Teaduste Akadeemia liige alates 1999 Valgetähe IV klassi teenetemärk 1999 TPI teenetemedal Mente et Manu 1986 Eesti Keemia Seltsi medal 1994 Eesti Teaduste Akadeemia medal 1998 Fisher Scientificu (USA) medal 1998 Turism, jahisport. Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 113-114 Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Jüri Kann Eesti Teadusinfosüsteemis
Peter Koslovski

Peter Koslovski (sündinud 1951) on Eesti laulja. Muusikukarjääri alustas 1960. aastatel. Peter Koslovski oli Gunnar Grapsi esimese ansambli Satelliidid laulja. "Satelliidid". Ruja.ee. Vaadatud 18.02.2021.
Boniface Alexandre

Boniface Alexandre (31. juulil 1936 – 4. august 2023) oli Haiti poliitik. Ta oli riigi ajutine president 29. veebruarist 2004 kuni 14. maini 2006. Sellesse ametisse vannutati ta hommikul, mõni tund pärast president Jean-Bertrand Aristide'i tagasiastumist vastavalt konstitutsioonile kui ülemkohtu ülemkohtunik (kassatsioonikohtu esimees). Lühike tseremoonia leidis aset peaminister Yvon Neptune'i kodus. Alexandre'i pidi konstitutsiooni artikli 149 kohaselt ametisse kinnitama parlament, kuid see ei olnud koos käinud pärast seda, kui enamiku parlamendiliikmete volituste tähtaeg jaanuaris 2004 lõppes. Presidendivalimised peavad toimuma 45 kuni 90 päeva pärast presidendi tagasiastumist. Alexandre sündis 1936. aastal. Teda kasvatas onu, endine Haiti peaminister Martial Celestin. Ta õppis juristiks ning töötas 25 aastat Port-au-Prince'i õigusabifirmas Cabinet Lamarre, mis on spetsialiseerunud ärilepingutele ja abielulahutustele. 1990. aastatel nimetati Alexandre Haiti Ülemkohtusse ning 2002 nimetas president Jean-Bertrand Aristide ta ülemkohtunikuks. Kassatsioonikohtu esimeheks määras Alexandre'i president Aristide. Kuigi kohtunikke kahtlustatakse Haitil üldiselt korruptsioonis, on Alexandre'il haitilaste seas ausa inimese maine. Kassatsioonikohtu esimehena on Alexandre lubanud võidelda ebakompetentsuse ja korruptsiooniga kohtuaparaadis. 25. aprillil 2003 sai ta USA Louisiana osariigi Lafayette'i linna aukodanikuks. Alexandre oli ka Port-au-Prince'i Ülikooli õppejõud. Kuigi Alexandre'il olid president Aristide'iga tihedad sidemed, ei olnud ta Aristide'i partei Fanmi Lavalas liige. Aristide'i vastased on leidnud, et ta oli eelmise režiimiga liiga tihedalt seotud ning et ülemkohtunikuna ei rõhutanud ta piisavalt kohtu sõltumatust täitevvõimust. Kolm tundi pärast Aristide'i lahkumist tegi Alexandre avalduse, milles ta ütles: "Ülesanne ei ole kergete killast. Haiti on kriisis... Ta vajab kõiki oma poegi ja tütreid. Keegi ei tohi võtta kohtumõistmist enda kätesse." Alexandre saatis kohe palve ÜRO Julgeolekunõukogule saata korra taastamiseks Haitisse rahvusvahelised rahutagamisjõud. Julgeolekunõukogu nõustus seda palvet rahuldama. Mässuliste juhid, sealhulgas Guy Philippe, on valmis Alexandre'iga kui presidendi kohusetäitjaga koostööd tegema ning Alexandre'ilt oodatakse uue peaministri nimetamist. 8. märtsil vannutati Alexandre ametlikult presidendiks. Oma kõnes kutsus ta üles rahvuslikule leppimisele, rahu ja turvalisuse õhkkonna loomisele kõigi jaoks ning kiirete abinõude rakendamisele nälja ja vaesuse vastu võitlemiseks ja tervise parandamiseks. "Me seisame silmitsi nii olemasoleva elanikkonna humanitaarsete vajadustega kui ka ülesandega korraldada head valimised, mis võimaldavad riigil väljuda sellest poliitilisest ja sotsiaalsest kriisist, mis on tõuganud ta kodusõja äärele." 10. märtsil nimetas Boniface ajutiseks peaministriks Gérard Latortue, kelle oli 9. märtsil välja valinud seitsmest eri elualade väljapaistvast esindajast koosnev "tarkade nõukogu". Alexandre'il on kolm last. Foto
Manuel Akanji

Manuel Obafemi Akanji (sündinud 19. juulil 1995 Wiesendangenis) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Manchester City ja Šveitsi jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri FC Winterthuris, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. 2014. aastal debüteeris ta Winterhuri põhimeeskonnas Šveitsi esiliigas. Aastatel 2015–2018 mängis Akanji Šveitsi kõrgliiga klubis FC Basel. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 tuli ta Baseliga Šveitsi meistriks. 2018. aasta jaanuaris siirdus ta umbes 18 miljoni euro eest Saksamaa kõrgliigaklubisse Dortmundi Borussia, kellega sõlmis nelja ja poole aasta pikkuse lepingu. Esimese värava Saksamaa kõrgliigas lõi ta 27. septembril 2018 mängus 1. FC Nürnbergi vastu. 2021. aastal võitis ta Borussiaga Saksamaa karikavõistlused ja 2019. aastal Saksamaa superkarika. 2022. aasta septembris sõlmis ta viieaastase lepingu Manchester Cityga. Üleminekusumma oli umbes 15 miljonit eurot. Šveitsi jalgpallikoondises debüteeris Akanji 9. juunil 2017 MM-i valikmängus Fääri saarte vastu. Koondiskarjääri esimese värava lõi ta 24. septembril 2022 UEFA Rahvuste Liiga mängus Hispaania vastu. Ta on kuulunud Šveitsi koondisse 2018. ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel ning FC Basel Šveitsi Super League: 2015–16, 2016–17 Šveitsi karikas: 2016–17 Dortmundi Borussia DFB-Pokal: 2020–21 DFL-Supercup: 2019 "City seal Akanji signing". ManCity.com. Manchester City. 1. september 2022. Vaadatud 1. septembril 2022. "Man City sign defender Manuel Akanji from Borussia Dortmund for £15m". Sky Sports. 1. september 2022.
Lofer

Lofer on alev ja vald (Marktgemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas. Lofer asub ajaloolises Pinzgau piirkonnas Saalachi jõe orus Chiemgau Alpide ja Reiter Almi (põhjas ja idas) ning Loferi mägede (edelas) vahel. Läänes viib maantee Tirooli Waidringi valda, samas põhjas kulgeb Kleines Deutsches Eck maanteeühendus, Euroopa tee E641 osa, piki Saalachi jõge Unkeni kaudu ja üle Saksamaa piiri Salzburgi edelaserva. Vallaosad on Au, Hallenstein, Lofer ja Scheffsnoth. Tänu oma asukohale Tirooli maanteel oli Lofer oluline postijaam. Salzburgi vürstlike piiskoppide poolt anti selle kodanikele 1473. aastal turuõigused. Kihelkonnakirik püstitati 1500. aasta paiku. Piir Tirooliga Strubi kurus läänes oli paljude 13. sajandist alates püstitatud kindlustuste koht. Kolmanda koalitsiooni sõja ajal 1805. aastal võitlesid Austria väed siin Prantsuse sissetungijate vastu. Tirooli mässu ajal neli aastat hiljem ründasid Baieri väed kindlust, mis varsti pärast seda lammutati. Kohalikud ettevõtted on peamiselt põllumajandus ja turism. Linna läbiv Saalachi jõgi on suviti populaarne kärestikusihtkoht ja talvekuudel meelitavad selle hiljuti pikendatud 58 km hooldatud suusarajad palju peredele suunatud suusapidusid. Hooaeg on detsembri lõpust märtsi alguseni. 37 km kaugusel asub suur Kitzbüheli kuurort. Mõned filmi Where Eagles Dare (1968) osad filmiti Loferis. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Centre des nouvelles industries et technologies

Centre des nouvelles industries et technologies (CNIT) on esimene hoone, mis ehitati 1958. aastal toona Pariisi lääneosas rajamisel olnud La Défense'i ärikeskusse. Selle eriline kuju meenutab kahepoolset laululavakaart. Hoone arhitektid on Robert Camelot, Jean De Mailly ja Bernard Zerhfuss. Hoone 13 korrusel on kokku 200 000 m² põrandapinda. Hoone on 50 meetrit kõrge. Hoone rajati Puteaux's alale, kus varem asusid Zodiac Aerospace'i tehased. 1958. aastal ehitatud CNIT on läbinud kaks rekonstrueerimist (1988 ja 2009). Hoonet haldab ettevõte Viparis. Centre des nouvelles industries et technologiesi koduleht. Vaadatud 07.04.2022. Centre des nouvelles industries et technologiesi koduleht (prantsuse ja inglise keeles); sisaldab fotosid, kus on näha ka hoone välisarhitektuur
Kragujevac

Kragujevac (serbia kirillitsas Крагујевац) on linn Serbia keskosas, Šumadija ringkonna halduskeskus. Kragujevac on Serbia suuruselt neljas linn. 2011. aasta seisuga oli linna haldusalal 179 417 ja tiheasustusalal 150 835 elanikku. Linn on asutatud 1476. aastal. Kragujevac on tuntud kui relva- ja autotööstuse keskus. Linnas on 1971. aastal asutatud ülikool. UNdata | record view | City population by sex, city and city type, vaadatud 17.12.2019. http://www.kragujevac.rs/  Kragujevac – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Britid

Britid on Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi, selle meretaguste ja kroonist sõltuvate alade kodanikud. Kodumaiseid britte on hinnanguliselt 72 miljonit, kogu maailmas on briti päritolu veel lisaks 140 miljonit inimest.
Suurbritannia kroonist sõltuvad alad

Suurbritannia kroonist sõltuvad alad (inglise keeles Crown dependencies, prantsuse keeles Dépendances de la Couronne, mänksi keeles Croghaneyn-crooin) on Suurbritannia ranniku lähistel asuvate kolme saare territooriumid, mis kuuluvad Briti Krooni iseseisvasse omandisse. Samas ei kuulu Guernsey saar, Jersey saar ja Mani saar ühendkuningriigi meretaguste alade hulka, ühendkuningriik vaid vastutab nende eest. Seetõttu ei ole need Rahvaste Ühenduse liikmesriigid, kuigi neil on vastavatel mängudel oma meeskond. Küll on need on Briti-Iiri nõukogu liikmed. Guernsey saar Jersey saar Mani saar
Briti Kroon

Briti Kroon (inglise keeles The Crown) esindab kõigis aspektides Rahvaste Ühenduse alasid ja nende allüksuseid (nagu sõltuvusterritooriume, ülemereterritooriume, provintse või osariike). Juriidiliselt halvasti määratletud terminil on kontekstist erinev tähendus. Seda kasutatakse Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi valitseva monarhi isiksustamiseks ühenduse juhina või tema valduste kuningana või kuningannana. Suurbritannia mõjusfääri tavakeeles viitab mõiste "The Crown" aga valitsuse ja avaliku teenistuse funktsioonidele.
Leitnant

Leitnant on sõjaväeline auaste, mis Eesti kaitseväes on madalam kaptenist ja kõrgem nooremleitnandist. Leitnandi auastmele vastav põhiametikoht kaitseväe maismaaüksuste rahuaegsetes koosseisudes on reeglina rühmaülem. Eesti mereväes on leitnant nooremohvitseri auaste, mis on madalam vanemleitnandi ja kõrgem nooremleitnandi auastmest. vanemleitnant nooremohvitser
Gertrud Talvik

Gertrud Talvik (sündinud 1990) on eesti biokeemik, kes töötab Euroopa Kosmoseagentuuris loodusteaduste eksperdina. Ta on lõpetanud 2002. aastal Vanalinna Hariduskolleegiumi. Ta on õppinud Kaplinna Ülikoolis biokeemiat ja hiina keelt. Selle kogemuse põhjal on temalt ilmunud raamat "Minu Lõuna-Aafrika vabariik: katse-eksitusmeetod" (2017, Petrone Print). "VHK X lennu lõpuaktus". VHK. "Minu Lõuna-Aafrika vabariik: katse-eksitusmeetod". 2017. 240 lk. Petrone Print "Vaata järele: Lõuna-Aafrika Vabariigi reisiõhtu".
Kallaste tänavate loend

# A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Aasa tänav Aia tänav Jaani tänav Kalda tänav Kase tänav Kevade tänav Kesa tänav Keskväljak Kiriku tänav Liiva tänav 1.Mai tänav Mäe tänav Niidu tänav Oja tänav Oktoobri tänav Pihlaka tänav Põhja tänav Põllu tänav Rahu tänav Roheline tänav Sadama tänav Sillaotsa tänav Staadioni tänav Sõpruse tänav Toominga tänav Turu tänav Tööstuse tänav Uus tänav Võidu tänav Õnne tänav
Star Wars: The Clone Wars (videomäng 2002)

Star Wars: The Clone Wars on 2002. aasta videomäng. Mäng on loodud samanimelisel sõjalisel ulmekonfliktil George Lucase "Star Warsi" ulmemaailmast (Kloonisõjad).
Riikliku julgeoleku vanemmajor

Riikliku julgeoleku vanemmajor (vene keeles старший майор государственной безопасности) oli aastatel 1935−1943 Nõukogude Liidu riikliku- ja sisejulgeoleku ametkondades kasutusel olnud eriauaste, millele tinglikult vastas sõjaväeline auaste Punaarmees diviisikomandör (1940. aastast kindralmajor). Nõukogude Liidus olid riikliku julgeoleku eriauastmed kasutusel NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadis (1935–1945) ja NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadis (1941–1945). Riikliku julgeoleku vanemmajori auaste oli riikliku julgeoleku 3. järgu komissarist madalam ja riikliku julgeoleku majorist kõrgem. 1935. aastal anti riikliku julgeoleku vanemmajori auaste 47 tšekistile. Viimati anti seda auastet novembris 1942. 1938 – Nikolai Vlassik, hilisem kindralleitnant 1939 – Ivan Serov, hilisem armeekindral 1940 – Viktor Abakumov, hilisem kindralpolkovnik 1941 – Boriss Kumm, eriauastme sai 2. jaanuaril; hilisem kindralmajor. 1941 – Andrei Murro, eriauastme sai 29. märtsil; hukkus augustis 1941 Tallinnast evakueerumisel Soome lahel. 1941 – Pavel Sudoplatov, hilisem kindralleitnant NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 9. veebruarist 1943 seati sisse uued eriauastmed NKVD töötajatele. Kaotati riikliku julgeoleku vanemmajori ja viidi sisse riikliku julgeoleku komissari eriauaste. Seoses sellega toimus auastme kaotamise ajal elus olnud eriauastme omanike ümberatesteerimine, mille tulemusena anti 14. veebruaril riikliku julgeoleku komissari auaste 89 riikliku julgeoleku vanemmajorile (sealhulgas Boris Kummile). Персональные звания и знаки различия в органах госбезопасности. memo.ru
Eriauaste

Eriauaste (vene keeles специальное звание) on Venemaa Föderatsioonis auaste, mida antakse õiguskaitseorganite koosseisulistele töötajatele. Aastatel 1935–1991 olid eriauastmed kasutusel ka Nõukogude Liidu õiguskaitseorganites (sealhulgas 1935–1945 NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadis). Venemaa Föderatsiooni Prokuratuur Venemaa Föderatsiooni Juurdluskomitee Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Julgeolekuteenistus Venemaa Föderatsiooni Siseministeerium Venemaa Föderatsiooni Rahvuskaardi Vägede Föderaalteenistus Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Tolliteenistus (ainult selle õiguskaitselised allüksused) Venemaa Föderatsiooni Justiitsministeerium Eriauaste. termin.eki.ee
Hans Nayna

Hans Nayna (sündinud 3. märtsil 1989) on Mauritiuse päritolu Eesti-Mauritiuse muusik, Eesti Laul 2021 finalist. 2021. aasta Eesti laulu konkursil osales ta 18. veebruaril toimunud I poolfinaalis looga "One By One" ning pääses 6. märtsil toimuvasse finaali. "Hans Nayna elukaaslane: Hans on Mauritiusel sama tuntud kui Tanel Padar Eestis". menu.err.ee, 8. veebruar 2021. "Hans Nayna plaanib Eesti Laulu finaalis üllatada uue lavakujundusega". menu.err.ee, 19. veebruar 2021.
Karl Killing

Karl Killing (sündinud 11. juulil 2001) on eesti laulja ja produtsent, lauluvõistluse "Eesti laul 2021" finalist. Ta esitas loo "Kiss Me" ning pääses 6. märtsil toimuvasse finaali. Varem on Karl Killing esinenud poisteansamblis Beyond Beyond. "Karl Killing alustas soolokarjääri: ebareaalne, et see soov on nüüd lõpuks täitunud". elu24.ee, 3. september 2020. "Karl Killing soovib Eesti Laulu finaalis oma lugu veel intiimsemalt esitada". menu.err.ee, 19. veebruar 2021. "Eesti muusikamaastikule lisandus uus bänd - neljast kutist koosnev Beyond Beyond". elu24.ee, 26. aprill 2016.
Nooremleitnant

Nooremleitnant on nooremohvitseri sõjaväeline auaste, mis Eesti kaitseväes on leitnandist madalam ja lipnikust kõrgem. Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste Kaitseväe Akadeemia lõpetajad saavad nooremleitnandi auastme.
Kindertransport

Kindertransport (eesti keeles lastetransport) oli organiseeritud päästetöö, mis toimus üheksa kuu jooksul enne teise maailmasõja puhkemist. Ühendkuningriik võttis vastu ligi 10 000 peamiselt juudi last Natsi-Saksamaalt, Austriast, Tšehhoslovakkiast ning Poolast ja Danzigi vabalinnast. Lapsed paigutati Suurbritannia asenduskodudesse, hostelitesse, koolidesse ja taludesse. Sageli olid nad enda peredest ainsad, kes holokausti üle elasid. Programmi toetas, propageeris ja julgustas Suurbritannia valitsus. Suurbritannia valitsus loobus kõigist immigratsiooninõuetest, mida Briti juudi kogukond polnud võimeline täitma. Suurbritannia valitsus ei seadnud programmile arvulist piirangut – programmi lõpetas teise maailmasõja algus, selleks ajaks oli Ühendkuningriiki toimetatud umbes 10 000 kindertransport'i last. Mõistet "kindertransport" kasutatakse mõnikord ka juudi laste päästmise kohta Saksamaalt, Austriast ja Tšehhoslovakkiast Hollandisse, Belgiasse ja Prantsusmaale. Näiteks võib tuua 1000 Chateau de La Hille'i last, kes jõudsid Belgiasse. Üldiselt kasutatakse sõna "kindraltransport" siiski Ühendkuningriigi programmile viitamiseks. World Jewish Relief (toona Central British Fund for German Jewry) loodi 1933. aastal, et toetada võimaluste piires juutide vajadusi nii Saksamaal kui Austrias. Paljude kindertransport'i kaudu Ühendkuningriiki saabunud laste kohta on organisatsioonil tänapäevani andmed säilinud.  Ühelgi teisel riigil polnud Briti kindertransport'iga võrreldavat programmi. Ameerika Ühendriikides jõudis Wagneri-Rogersi projekt kongressi, kuid suure vastuseisu tõttu ei jõudnud see komiteest edasi. "Kindertransport". History Learning Site. Juuli 2009. Vaadatud 29. märts 2019. "Kindertransport; Organising and Rescue". The National Holocaust Centre and Museum (inglise). Vaadatud 29. märts 2019. "600 Child Refugees Taken From Vienna; 100 Jewish Youngsters Going to Netherlands, 500 to England". The New York Times (inglise). 6. detsember 1938. ISSN 0362-4331. Vaadatud 29. märts 2019.
Marwin Hitz

Marwin Hitz (sündinud 18. septembril 1987 St. Gallenis) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib väravavahina Saksamaa kõrgliiga klubis Dortmundi Borussia. Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis FC St. Gallen, kuid klubi põhimeeskonda ta pääsenud. Aastatel 2007–2008 mängis ta Šveitsi esiliiga klubides Yverdon-Sport ja FC Winterthur. 2008. aastal liitus ta Saksamaa kõrgliiga klubiga VfL Wolfsburg. Saksamaa kõrgliigas tegi Hitz debüüdi 21. veebruaril 2010 mängus FC Schalke 04 vastu. Aastatel 2013–2018 mängis ta Saksamaa kõrgliigas FC Augsburgi ridades. 21. veebruaril 2015 lõi ta liigamängus Leverkuseni Bayeri vastu neljandal lisaminutil värava, tuues Augsburgile 2:2 viigi. 2018. aastal siirdus ta Dortmundi Borussiasse. 2019. aastal võitis ta klubiga Saksamaa superkarika. Šveitsi jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 10. juunil 2015 sõprusmängus Liechtensteini vastu. Ta kuulus Šveitsi koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Dortmundi Borussia DFL-Supercup: 2019