laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vasile Tiță

Vasile Tiță (14. veebruar 1928 Bukarest – 24. juuni 2013) oli Rumeenia poksija. Tiță oli 1950. aastatel kokku viiekordne Rumeenia meister I keskkaalus (kuni 71 kg) ja II keskkaalus (kuni 75 kg). Tiță sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Floyd Pattersonile (USA). Tema ja Gheorghe Fiat olid esimesed Rumeenia poksijad, kes on võitnud olümpiamedali. Tiță osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 10. Euroopa meistrivõistlustel (Varssavi, 1953), kuid kaotas 1. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Dietrich Wemhönerile (Lääne-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Bedřich Koutný'le (Tšehhoslovakkia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 12. Euroopa meistrivõistlustel (Praha, 1957), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 15. suveolümpiamängude poksivõistlus. Helsingi 1952. Tulemused inglise keeles "10. Euroopa meistrivõistlused poksis. Varssavi 1953. Tulemused inglise keeles" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 15. juulil 2012. 11. Euroopa meistrivõistlused poksis. Lääne-Berliin 1955. Tulemused inglise keeles 12. Euroopa meistrivõistlused poksis. Praha 1957. Tulemused inglise keeles Vasile Tiță veebisaidil Olympedia (inglise)
Sauer

Sauer on perekonnanimi. Friedrich Sauer (Prido Saue), Eesti haridustegelane Peet Sauer, Eesti usutegelane
Gruber

Gruber on perekonnanimi. Bernhard Gruber, Austria kahevõistleja Franz Xaver Gruber, Austria helilooja ja organist, "Püha öö" autor Heinz Karl Gruber, Austria helilooja ja dirigent Michael Gruber, Austria endine kahevõistleja
Harilik sirel

Harilik sirel (Syringa vulgaris) on õlipuuliste sugukonda sireli perekonda kuuluv heitlehine põõsas. Sireli nimetus arvatakse tulenevat kreekakeelsest sõnast syrinx, mis tähendab seest õõnsat toru ja viitab sireli õõnsatele okstele. Looduslik levila on Balkanil ja Lõuna-Karpaatides. Eestis kasvatatakse kultuurtaimena. Kasvab ka poolvarjus ja kuivemal mullal. Sirel on 2–5 (7) m kõrgune püstine põõsas või madal puu. Koor on hallikaspruun, rõmeline. Noores võrsed rohekashallid või hallikaspruunid. Võrse lõpeb kahe külgpungaga. Vastakud lehed on nahkjad, terveservalised, südaja lehelabaalusega. Varisevad sageli rohelisena. Õied moodustuvad eelmise aasta võrsetel. Lõhnavad väikesed õied paiknevad suurtes, enamasti kahekaupa asuvates, tihedates kuni 20 cm pikkustes püramiidjates pööristes. Õied on värvuselt lillad, sinised, violetjad või valged. Õitseb mai–juunis. Vili on kahepesaline kupar, mis avaneb kaheks pooleks, mõlemas pooles kaks tiivaga seemet. Viljad valmivad augustis–septembris. Ennekõike kasutatakse ilutaimena hekkide rajamisel. Rahvameditsiinis kasutatakse värskeid sirelilehti mädaste haavade tohterdamiseks, lehetõmmis sobib haava pesemiseks. Sirelist tehtud preparaatidel on palavikku alandav, higile ajav ja põletikuvastane toime. Sireli puit on kõva, tihke, raske ja kergesti poleeritav. Kasutatakse jalutuskeppide, rehapulkade jms tegemisel. Sireli puidust saab valmistada häid piipusid [viide?]. Sirel – uimastava lõhnaga aiakaunitar Harilik sirel andmebaasis eElurikkus Urmas Laansoo Sirel – uimastava lõhnaga aiakaunitar Urmas Laansoo Sirel on asendamatu suvekuulutaja
Köhler

Köhler on aadlisuguvõsa (parunid). Suguvõsa esindaja Johannes Koler tuli Saksamaalt Halberstadtist Riiga, kus 1555 oli Riia toomkapiitli sekretär. 1569 sai ta koos vennaga Saksa-Rooma riigilt aadlitiitli. Vendade hilisem järeltulija Nikolaus von Köhler oli Vaikna ja Niinja mõisnik ja ühtlasi aastal 1670 Rootsi asehaldur Tallinnas. Suguvõsa kanti 1752 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. Damier, P. E. & Ando Pajus, 2007. Eestimaa rüütelkonna vapiraamat. Tänapäev, lk 83 Anrep, Gabriel. Svenska adelns ättar-taflor. Andra afdelningen. Stockholm: P. A. Norstedt & Söner, 1861. Lk 544-548 [1]. Svenskt biografiskt lexikon saidil sok.riksarkivet.se
Fölkersahm

Fölkersahm (saksakeelses kirjanduses ka Fölckersahm, Foelckersahm, Fölkersam, Foelkersam, Fölckersam, Foelckersahm, Fölkersamb, Völckersahm, Voelckersahm, Völckersam, Voelckersam, Völkersahm, Völkersam, venekeelses kirjanduses Фелькерзам) on alamsaksi päritolu vana aadlisuguvõsa. Frederick von Fölkersahm (surn. 1599 Tirza lahingus Vene-Liivi sõjas), Riia toomhärra Melchior von Fölckersam (1601–1665), Kuramaa hertsogiriigi kantsler 1650–1665 Otto Friedrich von Fölkersahm (1641–1705), baltisaksa päritolu Rzeczpospolita riigitegelane, Liivimaa vojevood ja sõjaväelane Wilhelm von Fölkersahm (1712–1791), Venemaa keisririigi sõjaväelane (suurtükiväelane, général en chef) Carl von Fölkersahm (1716– pärast 1773), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralmajor), Daugavgrīva kindluse komandör Gustav Johann Georg von Fölkersam (1799–1849), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralmajor) Dmitri von Fölkersahm (1846–1905) Venemaa keisririigi sõjaväelane (mereväe kontradmiral) Magnus Conrad Armin von Fölkersam (1861–1917), Venemaa keisririigi haritlane, Ermitaaži kunstiväärtuste järelevaataja (1902–1915) parun Georg Friedrich von Fölkersahm (1766, Stelle mõis–1848), Liivimaa tsiviilkuberner (1829–1847) Johann Gotthard Emanuel Theodor von Fölkersahm (1802–1871), Venemaa kindralkonsul Pariisis Johann Friedrich Melchior Edmund von Fölkersahm (1803–1869), kindralmajor Carl Valerian von Fölkersahm (1807–1886), Stelle (Steinensee) mõisnik Fabian Johann Eugen von Fölkersahm (1809–1883), parun Wilhelm Hamilkar von Fölkersahm (1811–1856), baltisaksa provintsiaalpoliitik, Liivimaa maamarssal (1848-1851), Liivimaa maanõunik, 1849. aasta Liivimaa talurahvaseaduse elluviija, Liivimaa rüütelkonna liberaalse tiiva esindaja talurahvareformide läbiviimisel, Kuramaa kubermangu Kalkūni, Volmari kreisi Lõuna-Ruhja kihelkonna Ruhja ja Duckershofi mõisnik (saksa Hamilkar von Fölkersahm). parun Hamilkar Valerian von Fölkersahm (1838–1901) parun Hamilcar Eugen Magnus von Fölkersahm (1854–1929), baltisakslasest jurist ja poliitik, Vene keisririigi III ja IV Riigiduuma liige Kuramaa kubermangust. Wilhelm Hamilkar von Fölkersahm, Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, 1: Livland, Bd.:1, Görlitz, 1929, lk.495 Hamilkar Valerian von Fölkersahm, Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 1, 1: Livland, Bd.:1, Görlitz, 1929, lk.495
Roostepruun sõrmkübar

Roostepruun sõrmkübar (Digitalis ferruginea) on teeleheliste sugukonda sõrmkübara perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Roostepruun sõrmkübar on üks pikaealisemaid sõrmkübarate seas, kasvades optimaalsetes tingimustes viis ja rohkemgi aastat. Poolvarjulises, parasniiskel ja toitainerikkal pinnasel kasvavad taimed kuni 120 cm kõrguseks ning õitsevad juunist juuli lõpuni pikkade kollakaspruunide õisikutega. Õisikuvarred on sitked ega murdu tuule käes. Roostepruuni sõrmkübarat kasvatatakse Eestis ilutaimena. Digitalis ferruginea Õied lähivaates Roostepruun sõrmkübar (Digitalis ferruginea L.) ITIS andmebaasis www.itis.gov "Lepiku-Mardi talu kollektsioonaed". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2013. Vaadatud 15. juulil 2012.
Kollane sõrmkübar

Kollane sõrmkübar (Digitalis lutea) on mailaseliste sugukonda sõrmkübara perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Kollase sõrmkübara kõrguseks võib olla 50–100 cm. Läikivatest pikliksüstjatest lehtedest koosneva kodarikuga ja juunis-juulis väikeste, 2–3 cm pikkuste torujas-kellukjate kahvatukollaste õitega tihedas paljuõielises õisikus. Kasvuks vajab varjulist, parasniisket neutraalset kuni lubjarikast mulda. Annab isekülvi kuid muutu umbrohuks nagu kaheaastane verev sõrmkübar. "Lepiku-Mardi talu kollektsioonaed". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2013. Vaadatud 15. juulil 2012. Kollane sõrmkübar andmebaasis eElurikkus
Pajulehine sõrmkübar

Pajulehine sõrmkübar (Digitalis obscura) on mailaseliste sugukonda sõrmkübara perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Hispaaniast pärinev püsik peenikeste läikivate lehtedega. Õied kollakasoranžid punakate märgistega. Kasvab hästi huumusrikkal, vett läbilaskval kasvukohal. Kõrgus 50 cm.. "Lepiku-Mardi talu kollektsioonaed". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2013. Vaadatud 15. juulil 2012.
Rabivere mõis

Rabivere mõis (saksa keeles Rabbifer) oli mõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Raplamaa Kohila valla territooriumile. Kirjalikes allikates on mõisat esmamainitud 1417. aastal. Ühekorruseline poolkelpkatusega härrastemaja on ehitatud tõenäoliselt 18.–19. sajandi vahetuse perioodil. Enamik mõisa abihooneid on varemetes või hävinenud. Peahoone Ait Lauda varemed Park Piirdemüür Tall-tõllakuuri varemed Talli varemed Viinavabriku varemed Eesti mõisate loend ""Rabivere mõis"". www.mois.ee. Vaadatud 15.07.2012.
Kangruselja mõis

Kangrusselja mõis (saksa keeles Kangern) on rüütlimõis Saare maakonnas Saaremaa vallas Kangrusselja külas. Kangruselja mõis oli 15. sajandi keskel Hans Blise valduses. 1479. aastal läänistas piiskop Peetrus mõisa koos muude maade ja ühe veskikohaga Jürgen Wedbergile. 1551. aastal kinnistas piiskop Johannes Münchhausen selle läänistuse Johannes Wedbergile, kes mõned aastad hiljem kaugemal asuvate maade vahetusega omandas veel kolm talu Kangusselja külast. 1560. aastal kinnistas hertsog Magnus kõik need maad talle, lisades veel maid Sõrvest. 1678. aastal omandas mõisa Andreas Redken, kelle Karl XI samal aastal aadlistas von Redkenhofi nime all. 1710. aastal suri mõisa omanik Heinrich von Redkenhof katku, millega kustus perekonna meesliin ja lõppes see värske aadlisuguvõsa. 1762. aastani oli mõisaomanik Reinhold Gustav von Nolcken. 1762. aastast kuulus mõis Christopher Reinhold von Nolckenile, hiljem Johann Christoph von Nolckenile. 26.06.1806 Johann von Nolcken pantis Kangruselja mõisa kümneks aastaks Reinhold von Ekesparrele. 03.05.1818 Kangruselja mõis kinnistati Reinhold von Ekesparre pärijate nimele ostuõiguse alusel. Oskar Arkadius Otto von Ekesparre (sündis 2. august 1839 Kangruselja mõisas, Püha kihelkonnas ja suri 27. detsember 1925 Kuressaares) oli eelviimane Saaremaa maamarssal aastail 1876–1906 ja Saaremaa Üldkasuliku Ühingu president 1920. aastat kuni surmani. Mõisas on tegutsenud šveitslase Emil Springi eestvedamisel juustuvabrik. Tema juustu kvaliteedist annab tunnistust IV Baltimaade põllumajandusnäitusel 1899. aastal Riias autasuks saadud pronksmedal. Eesti Vabariigi ajal, 1923. aastal nimetati Kuressaare metskond ümber Kangruselja metskonnaks ning mõisahoone sai metskonnahooneks. Metskond likvideeriti ning liideti teiste metskondadega 1997. aastal. Ühekorruseline keskmise suurusega puithoone, esiküljel mansardkorrusega. Väljaehitus ja klaasitud rõdu peaukse ees. Eterniitkattega viilkatus, suured kahe poolega 6 ruuduga aknad. Peahoone oli kasutusel Kangrusselja metskonna administratiivhoonena ja elamuna. 1929. aastal mõisa peahoone lammutati ja ehitati ümber metsaülema elumajaks. Praegu on maja eravalduses. Ainus säilinud majandushoone. Paekivist müürid, kõrge eterniitkattega viilkatus. Algselt olnud karjakastelli tüüpi hoone, millest säilinud üks tiib, ei ole dateeritav. Võrdlemisi suur ja tiheda puistuga vabakujulise planeeringuga park. Peahoone esise ringteesisene väljak on samuti haljastatud. Kodumaiste puude (saar, vaher, tamm) kõrval kasutatud ka lehist. Algsest planeeringust on säilinud vähe. "Kangruselja rüütlimõis Püha kihelkonnas", MTÜ Taga-Sõrve XXI "Juustutootmine Saaremaal", Saaremaa Muuseumi "Kaheaastaraamat 1997-1998" "Saaremaa metsanduse tähtsündmuste kronoloogia", Saaremaa Infoportaal "Kuulutus". Meie Maa, nr. 46. Kuressaare. 1929. Mai kuu 7-mal päeval 1929 a. kell 12 kaubeldakse Kangruselja metskonna ametnikkude uue elumaja ehitamine vähempakkumise teel välja Kuresaares, Kuresaare metsaülema kantseleis, Komandandi tän. 9. Kangruselja mõis, Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Kingissepa rajoon. Köide I nr 1-70, 1975
Alfred Asikainen

Alfred Johan "Alpo" Asikainen (11. veebruar 1888 Viiburi – 7. jaanuar 1942 Helsingi) oli soome maadleja, kes sai 1912. aasta suveolümpiamängudel Kreeka-Rooma maadluses pronksmedali. Stockholmi suveolümpiamängudel kaotas ta maadlusmatši eestlase (kes esindas Venemaad) Martin Kleiniga. Matš kestis 11 tundi 40 minutit, mis läks Guinnessi rekordite raamatusse pikima maadlusmatšina. Tema poeg Toivo Asikainen oli soome jalgpallur. "Alpo Asikainen". Estofilia. Tallinn: Soome suursaatkond. 2018. Vaadatud 04.05.2018.
Ilja Antonov

Ilja Antonov (sündinud 5. detsembril 1992 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FCI Levadia. Antonov alustas jalgpalli mängimist Puumas. Ta mängis enne oma 2010. aasta Puuma debüüti 2008. aastal Ararat ja 2009–2010 Esiliiga klubis Kiviõli Tamme Auto. 2012 liitus Antonov Meistriliiga klubiga Levadia Oma esimesel hooajal Levadias lõi Antonov kolm väravat 33 mänguga ja Levadia lõpetas hooaja teise kohaga. Jaanuaris 2017 liitus Antonov Austria esiliiga klubiga SV Horn. 14. juulil 2017 liitus Antonov Sloveenia PrvaLiga klubiga Velenje Rudar. A-koondise debüüdi tegi Antonov 8. novembril 2012 sõprusmängus Omaani vastu. Samas mängus tegid oma debüüdi veel Ken Kallaste, Karl Mööl, Andre Frolov ja Stanislav Prins. Esimese värava lõi ta koondises 17. novembril 2015 sõprusmängus Saint Kittsi ja Nevisega. Uuendatud seisuga 22. november 2017 Evald Tipneri karikavõistlused Eesti Superkarikas Kõik mängud UEFA Euroopa Liigas Kõik mängud UEFA Meistrite Liigas Uuendatud seisuga 9. juuni 2018 Tallinna FC Levadia Meistriliiga: 2013, 2014 Evald Tipneri karikas: 2012, 2014 Eesti Superkarikas: 2013, 2015 Ararat-Armenia Armeenia kõrgliiga (1): 2019–20 Armeenia superkarikas (1): 2019 Eesti jalgpallikoondislaste loend "30-facher Nationalteamspieler wechselt zum SV Horn" (saksa). svhorn.at. 30. jaanuar 2017. Originaali arhiivikoopia seisuga 2. veebruar 2017. Vaadatud 22. novembril 2017. http://www.jalgpall.ee/protocol.php?st=&nteam_id=1&proto=746 Omaan – Eesti 1:2 (1:0) http://www.jalgpall.ee/protocol.php?st=&nteam_id=1&proto=1292 Eesti – Saint Kitts Ja Nevis 3:0 (1:0) Eesti Jalgpalli Liidu profiil Transfermarkti profiil Koondise mängud
Igor Subbotin

Igor Subbotin (sündinud 26. juunil 1990 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti meistriliiga klubis Nõmme Kalju FC. A-koondise debüüdi tegi Subbotin 31. mail 2014 Balti turniiri 3. koha mängus Soome vastu. Uuendatud seisuga 22. november 2017 Evald Tipneri karikavõistlused Eesti Superkarikas Kõik mängud UEFA Meistrite Liigas Kõik mängud UEFA Euroopa Liigas Uuendatud seisuga 22. november 2017 Tallinna FC Levadia Meistriliiga: 2009, 2013, 2014 Evald Tipneri karikas: 2010, 2012, 2014 Eesti Superkarikas: 2010, 2013 Meistriliiga fännide lemmik: 2014 Eesti jalgpallikoondislaste loend http://www.jalgpall.ee/protocol.php?st=&nteam_id=1&proto=993 Soome – Eesti 2:0 Eesti Jalgpalli Liidu profiil Transfermarkti profiil Koondise mängud
Andero Pebre

Andero Pebre (sündinud 7. augustil 1991) on endine Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta on tähelepanu pälvinud vaktsiinivastasuse ja muude vandenõuteooriatega. "Kool kutsus ebateaduse propageerija õpilastele loengut andma" Postimees, 22. märts 2023 Sport, Delfi (15. aprill 2015). "Endine Levadia jalgpallur: reptiilid hoiavad inimkonda vanglaplaneedil". Delfi Sport. Vaadatud 23. märtsil 2023. Ekspress, Eesti; Leitmaa, Dannar (15. aprill 2015). "Jalgpallurist sai spirituaalne infokandja". Eesti Ekspress. Vaadatud 23. märtsil 2023. Statistika jalgpall.ee Koondise statistika jalgpall.ee
Marek Kaljumäe

Marek Kaljumäe (sündinud 18. veebruaril 1991 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis JK Tallinna Kalev. 1. juuli 2011 pärast AZ Alkmaari lepingu aegumist sõlmis ta kahe-aastase lepingu Eesti kõrgliiga klubiga Tallinna FC Levadia. Jaanuaris 2015 liitus Kaljumäe JK Narva Transiga. Märtsis 2016 taasliitus Kaljumäe Levadiaga. Jaanuaris 2017 sõlmis Kaljumäe ühe-aastase lepingu soome Veikkausliiga klubiga PS Kemi. A-koondise debüüdi tegi Kaljumäe 19. novembril 2017 sõpruskohtumises Fidži vastu. Samas mängus tegid oma debüüdi veel Deniss Tjapkin, Mark Oliver Roosnupp, Sören Kaldma ja Joseph Saliste. Uuendatud seisuga 4. november 2017 Eesti Superkarikas Evald Tipneri karikavõistlused Kõik mängud UEFA Euroopa Liigas Kõik mängud UEFA Meistrite Liigas Suomen Cup Uuendatud seisuga 9. juuni 2018 Tallinna FC Levadia Meistriliiga: , 2013, 2014 Evald Tipneri karikas: 2014 Eesti Superkarikas: 2013 Eesti jalgpallikoondislaste loend "Jalgpall: Marek Kaljumäe liitus FC Levadiaga". Sekundomer. 1. juuli 2011. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. märts 2012. Vaadatud 13. juuli 2011. "Kaljumäe siirdus Transi". soccernet.ee. Vaadatud 19. jaanuar 2017. "Poolkaitsja Marek Kaljumäe taasliitus Levadiaga". Postimees. Vaadatud 19. jaanuar 2017. "Marek Kaljumäe siirdus Soome kõrgliigasse". soccernet.ee. Vaadatud 19. jaanuar 2017. http://jalgpall.ee/koondis/1/mangud/protocol/2010 Fidži 0:2 Eesti Okeaania turnee avamatš tõi kaks väravat ja viis uut koondislast Soccernet.ee, 19. november 2017 Eesti Jalgpalli Liidu profiil Transfermarkti profiil Koondise mängud
Stefan Järv

Stefan Järv (sündinud 7. juulil 1991) on Eesti jalgpallur (ründaja). Ta mängib Eesti klubis Tallinna FC Levadia. Stefan Järv jalgpall.ee veebis
Taavi Laurits

Taavi Laurits (sündinud 23. jaanuaril 1990) on Eesti jalgpallur (ründaja). Ta mängib Eesti klubis Tallinna FC Levadia. Taavi Laurits jalgpall.ee veebis
Trevor Elhi

Trevor Elhi (sündinud 11. aprillil 1993 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FCI Levadia. A-koondise debüüdi tegi Elhi 22. novembril 2016 sõpruskohtumises Antigua ja Barbuda vastu. Samas mängus tegi oma debüüdi veel Martin Miller. Uuendatud seisuga 19. november 2017 Evald Tipneri karikavõistlused Eesti Superkarikas Kõik mängud UEFA Euroopa Liigas Uuendatud seisuga 30. mai 2018 Tallinna FC Levadia Evald Tipneri karikas: 2012 Tallinna FC Levadia II Esiliiga: 2009, 2010 Nõmme Kalju Meistriliiga: 2018 Eesti U21 Balti turniir: 2014 Eesti jalgpallikoondislaste loend http://www.jalgpall.ee/protocol.php?st=&nteam_id=1&proto=1837 Antigua ja Barbuda – Eesti 0:1 (0:1) Eesti Jalgpalli Liidu profiil Transfermarkti profiil Koondise mängud
Sotsiaalgeograafia

Sotsiaalgeograafia on inimgeograafia haru, mis uurib inimeste elu korraldamise vorme ning ruumilisi protsesse eelkõige töö-, olme- ja puhkuse tingimuste seisukohast. Sotsiaalgeograafia on seotud sotsioloogia, demograafia ja majandusteadusega. СОЦИАЛЬНАЯ ГЕОГРАФИЯ. Большой Энциклопедический словарь. 2000.
Hiid

Hiid (ka hiiglane, vägimees, vägilane, gigant) on paljude rahvaste mütoloogiast tuntud inimesekujuline, kuid inimesest oluliselt suurem mütoloogiline olend, kes on üleinimliku jõuga, sageli äkilise loomuga ja inimvaenulik ning enamasti mitte väga intelligentne. Ehkki esineb ka hiidloomi, ei nimetata neid tavaliselt hiiglasteks. Hiiud on levinud paljude rahvaste mütoloogias. Piiblimütoloogiasse kuuluvad hiiud Koljat (Goliath), Gog ja Magog, samuti hiidude hõim, keda nimetati Nephilim. Kreeka mütoloogias siginesid hiiud maast, millele langes Uranose veri. Skandinaavia mütoloogias nimetati külmahiide jöötuniteks, "Nooremas Eddas" on lähemalt kirjeldatud nende kodumaailmas Jötunheimis asuva kindluse Utgardri valitsejat hiid Utgardri-Lokit; inimeste maailm loodi maailmahiiu Üümiri (Ymir) kehast. Inglise muinasjuttudest on populaarsed hiiulood "Jack ja oavars" ning "Hiiglasetapja Jack", samuti tegutseb hiid Charles Perrault' muinasloos "Saabastega kass". Ka Eestis on arvukalt hiiulegende. Eesti hiidude seast on tuntuim Eesti rahvuskangelane Kalevipoeg, Saaremaalt on tuntud Suur Tõll ja Hiiumaalt Leiger. Paljudes legendides kuulub hiidude hulka ka Vanapagan. Hiide on kasutatud ka uuemas mütoloogias ja kunstis, kus nad on sageli inimsõbralikumad ja taiplikumad kui pärimuslikes muistendites. Hiiglasi kujutas raamatus "Gulliveri reisid" iiri kirjanik Jonathan Swift, populaarne on briti kirjaniku Roald Dahli lasteraamat "Suur sõbralik hiiglane". Eestis ja Soomes tekitas ägedaid vaidlusi meelelahutussaate "Tujurikkuja" sketš Hiid-Ansipist ja Hiid-Halonenist 2011.–12. aasta vahetusel. Arvukalt on töödeldud ja parodeeritud Kalevipoja legende, vähem Suurt Tõllu. TEA entsüklopeedia 8. köide, 2012. Eduard Laugaste ja Ellen Liiv "Sissejuhatus" "Muistendid Vanapaganast" Monumenta Estoniae Antiquae II. Hiiu- ja vägilasmuistendid III. E-raamat, folklore.ee (vaadatud 20. detsembril 2012) "Peaminister Hiid-Ansipi ja Hiid-Haloneni sketšist: väga hea must huumor" Delfi, 11. jaanuar 2012 (vaadatud 20. detsembril 2012) "«Tujurikkuja» hiid-Ansipi sketši eriefektide kallal töötas 15 inimest" Postimees, 02.01.2012 (vaadatud 20. detsembril 2012) Raimu Hanson "Eepose hiid avaldab vägevasti mõju üha uutele loojatele" Postimees, 08.11.2011 (vaadatud 20. detsembril 2012) Oskar Loorits "Hiiud ja koerakoonud" Rmt: "Liivi rahva usund"
Kvalitatiivne tunnus

Kvalitatiivne tunnus ehk mittearvuline tunnus on tunnus, mille väärtusi ei saa väljendada otseselt arvudena. Kvalitatiivsele tunnusele vastandub kvantitatiivne tunnus. Kvalitatiivne tunnus on nt inimeste juuste värvus. Abel, E. & L. Lepmann, 2010. Matemaatika mõisted gümnaasiumile (eesti-vene-eesti sõnastik). Tartu Ülikooli Kirjastus. 360 lk
Kvantitatiivne tunnus

Kvantitatiivne tunnus ehk arvuline tunnus ehk arvtunnus on tunnus, mille väärtused avalduvad otseselt arvudena. Kvantitatiivsele tunnusele vastandub kvalitatiivne tunnus. Kvantitatiivne tunnus on nt inimeste hammaste arv. Abel, E. & L. Lepmann, 2010. Matemaatika mõisted gümnaasiumile (eesti-vene-eesti sõnastik). Tartu Ülikooli Kirjastus. 360 lk
Thengiz Abuladze

Thengiz Abuladze (gruusia keeles თენგიზ აბულაძე, gruusia omaladina transkriptsioonis Tengiz Abuladze; 31. jaanuar 1924 Khuthaisi – 6. märts 1994 Thbilisi) oli gruusia filmirežissöör ja stsenarist. Pärast õpinguid raudteetehnikumis õppis Abuladze aastatel 1943–1946 Thbilisi Šotha Rusthaveli nimelises Teatriinstituudis lavastamist. aastal. 1953. aastal lõpetas ta kineastina Moskvas Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi (VGIK). Ta asus tööle Gruusia NSV filmistuudiosse (venepäraselt Gruzija-film). 1978. aastal sattus ta Jerevanist "Soovide puu" linastuselt tulles liiklusõnnetusse, milles sai raskelt vigastada (tema autojuht hukkus). Samal aastal astus ta NLKP liikmeks. Abuladze tuntuim film on "Patukahetsus" (1984). 1955 "Magdana eesel" ("მაგდანას ლურჯა", Magdanas lurdža) 1958 "Võõrad lapsed" ("სხვისი შვილები", Shvisi švilebi) 1963 "Mina, vanaema, Iliko ja Ilarion" ("მე, ბებია, ილიკო და ილარიონი", Me, bebia, Iliko da Ilarioni) 1967 "Palve" ("ვედრება", Vedreba) 1971 "Kaelakee minu kallimale" ("სამკაული სატრფოსათვის", Samkauli satrphosathvis) 1977 "Soovide puu" ("ნატვრის ხე", Natvris he) 1984 "Patukahetsus" ("მონანიება", Monanieba) 1989 "Hadži Murat" ("ჰაჯი-მურატი", Hadži-Murati) 1961 Gruusia NSV teeneline kunstitegelane 1966 Gruusia NSV rahvakunstnik 1971 orden "Austuse märk" 1976 Tööpunalipu orden 1979 Šotha Rusthaveli nimeline Gruusia NSV riiklik preemia 1980 Nõukogude Liidu rahvakunstnik 1987 Cannes'i filmifestivali žürii eriauhind (filmi "Patukahetsus" eest) 1988 Lenini preemia 1988 Nika auhind (filmi "Patukahetsus" eest) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. september 2014. Vaadatud 15. juulil 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Thengiz Abuladze andmekogus IMDb (inglise)
Stalker (auhind)

Stalker on Eesti Ulmeühingu aastaauhind, mis on saanud nime Andrei Tarkovski kultusfilmi "Stalker" järgi. Auhinda antakse välja alates aastast 1998 üks kord aastas lugejahääletuse tulemuste põhjal ulmežanri kuuluva kirjandusteose eest. Auhinda antakse välja eraldi algupärastele ja tõlketeostele ning romaanidele ja juttudele. Eesti autoreist on auhinna enim kordi võitnud Indrek Hargla, samas arvestuses on teisel kohal Veiko Belials, ja kolmandal Maniakkide Tänav (viimase kahe autori mitmed võidutööd on kirjutatud koos Joel Jansiga). Välisautoreist on auhinna enim kordi võitnud George R. R. Martin. "Eesti Ulmeühingu aastaauhinna "Stalker" statuut". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. jaanuar 2014. Vaadatud 15. juulil 2012. Stalkeri auhind Eesti Ulmeühingu lehel