laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Põhja-Kaukaasia

Põhja-Kaukaasia ehk Ees-Kaukaasia (vene Северный Кавказ) on Kaukaasia osa, mis jääb Kaukasuse peaahelikust põhja poole, ulatudes kuni Aasia ja Euroopa loodusgeograafilise piirini Kuma-Manõtši nõos. Põhja-Kaukaasia kuulub alates 19. sajandist Venemaale, kes kulutas piirkonna allutamiseks kaks esimest kolmandikku nimetatud sajandist (nn Kaukaasia sõjad). Suurimad linnad: Jekaterinodar, Vladikavkaz, Rostov Doni ääres, Stavropol, Groznõi, Pjatigorsk. Etniliselt ja religioosselt on Põhja-Kaukaasia kirev piirkond. Pärast Venemaa keisririigi lagunemist 1917. aastal moodustati Põhja-Kaukaasias 1918. aasta kevadel 3 nõukogude vabariiki: Kubani-Mustamere Nõukogude Vabariik (Кубано-Черноморская), keskus Jekaterinodar; Terski Nõukogude Vabariik (Терская), keskus Vladikavkaz ja Doni Nõukogude Vabariik (Донская) ning bolševike juhitav Stavropoli kubermangus. 1918. aasta juulis moodustati nende nõukogude vabariikide poolt Põhja-Kaukaasia NSV Taga-Kaukaasia Lõuna föderaalringkond
Dave Lombardo

Dave Lombardo (sündinud 16. veebruaril 1965 Havannas) on USA muusik, ansambli Slayer trummar. Lombardo sündis küll Kuubal, kuid kui ta oli ainult kaheaastane, kolis ta pere South Gate'i California osariigis. Ta huvitus peagi trummimängust ja mängis 1970. aastate lõpus rokkbändis Escape. 1981. aastal, kui ta töötas pitsapoisina, tutvus ta Kerry Kingiga ning too kutsus ta oma uude bändi, Slayerisse, trummariks. Kuni 1983. aastani töötas ta ka kaubamajas, pühendudes seejärel elukutselisena trummimängule. 1986. aastal lahkus Lombardo Slayerist, väidetavalt rahalistel põhjustel, sest ta arvas, et ta ei saa bändi tuludest piisavalt osa. Tema naine veenis teda siiski 1987. aastal Slayerisse naasma. Kuid 1992. aastal lahkus ta bändist uuesti, sest bänd alustas turneed ajal, mil Lombardo naine sünnitas nende esimese lapse. Järgnevatel aastatel tegutses Lombardo bändides Grip Inc. ja Fantômas ning tegi ka sooloprojekte. Kui aga Slayeri trummar Paul Bostaph 2001. aastal bändist lahkus, tegi kitarrist Jeff Hanneman Lombardole ettepaneku Slayerisse naasta. Teine kitarrist Kerry King oli esialgu sellele vastu, kuid pärast Lombardo prooviesinemist nõustus sellega. Alates 2002. aastast on Lombardo taas Slayeri trummar. Lombardo on abielus ja tal on kaks last.
Wilhelm von Plettenberg

Wilhelm von Plettenbergi nime all on tuntud mitu Plettenbergi suguvõsa liiget: Wilhelm von Plettenberg oli Liivi ordu rüütelvend Wilhelm von Plettenberg oli Saksa ordu maakomtuur
Pärnu komtuur

Pärnu komtuur (saksa keeles Komtur von Pernau) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Pärnu komtuurkonda. Esimene Pärnu komtuur astus ametisse tõenäoliselt 1265. aastal, mil Uus-Pärnu sai linnaõigused. Viimane Pärnu komtuur Rutger Lüdinghausen-Wulff lahkus ametist Liivi ordu likvideerimise tõttu 1562. aastal. Pärnu komtuur oli küllaltki oluline käsknik, kuid ei kuulunud siiski tavaliselt ordut juhtivasse kõrgemasse nõukokku. Ühestki teadaolevast Pärnu komtuurist ordumeistrit ei saanud. 1265 L. 1325 Dietrich von Clodt 1328 Nikolaus von Passow 1347–1357 Hermann Gutacker 1368 Dietrich von Warmsdorf 1382–1383 Albrecht von Brenken 1400 Johann Koning 1417 Johann von Altena 1420 Wilhelm von Schafhausen 1441–1451 Thomas Hungersdorp genannt Grevesmolen 1452 Ekkart Vogt von Fronhausen 1457–1471 ja 1472 Konrad von Vietinghoff 1471 Dietrich Lappe von Köningen 1472?/1477–1478 Wennemar von Dellwig 1481 Friedrich von der Borch 1482–1488 Heidenreich von Walgarden 1499–1509 Evert von Werminghausen 1510–1516 krahv Simon von Rietberg 1517 Johann Clodt millalgi 16. sajandi alguses, arvatavalt 1517–1520, Adolf von Fürstenberg 1520 Rolf von Bardewisch 1524–1527 Heinrich von Thülen 1533–1550 Loeff von Loe 1550–1562 Rutger Lüdinghausen-Wulff
Heinrich von Galen (Kuldīga komtuur)

Heinrich von Galen (surnud detsembris 1501) oli Liivi ordu käsknik, Kuldīga komtuur aastatel 1495–1501. Aastatel 1492–1494 oli Galen Kandava foogt. Aastal 1501, kui Liivimaa-Moskva sõja ajal vene väed Liivimaale tungisid, keeldus Galen Wolter von Plettenbergile kuuletumast. Tema peatset surma samal aastal võib siiski pidada haigusest tingituks, sest ordumeister nimetas seda "Jumala kohtuotsuseks" (Gottesurteil). Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 281 (lk 247).
Heinrich von Galen (Ruhja komtuur)

Heinrich von Galen (surnud 1560) oli Liivi ordu käsknik, ainus Ruhja komtuur aastatel 1559–1560. Tema vanemad võisid olla Rutger von Galen ja Anna von Höveln. Aastatel 1558–1559 oli ta Bauska foogt. Ta sai Ruhja komtuuriks ilmselt seetõttu, et uus ordumeister Gotthard Kettler püüdis Liivimaa vastupanu tugevdada, tihendades selleks ka idapoolsete käsknike võrgustikku. Galen ei saanud siiski kuigi pikka aega komtuur olla, sest Härgmäe lahingus langes ta venelaste kätte vangi ja hukati. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 283 (lk 249).
Heinrich von Galen (täpsustus)

Heinrich von Galeni nimelisi tuntud isikuid on olnud mitu: Heinrich von Galen oli Liivi ordu maameister aastatel 1551–1557 Heinrich von Galen oli Kuldīga komtuur aastatel 1495–1501 Heinrich von Galen oli Ruhja komtuur aastatel 1559–1560 Heinrich von Galen oli protestantlik jutlustaja Gotthard Kettleri kaaskonnas Heinrich von Galen oli Piltene stiftifoogt
Marie Mejzlíková II

Marie Mejzlíková II (13. detsember 1903 Praha – 1994) oli Tšehhoslovakkia kergejõustiklane. Tema nimel on naiste 100 m jooksu esimene ametlik maailmarekord 13,6. Ta saavutas selle tulemuse Prahas 20. augustil 1922. 13. mail 1923 kordas ta Prahas Mary Linesi maailmarekordiaega 12,8. 21. mail 1922 püstitasid Marie Mejzlíková II, Marie Mejzlíková I, Marie Jirásková ja Marie Bakovská Tšehhoslovakkia naiskonna koosseisus naiste 4×100 m jooksus maailmarekordi ajaga 53,2. Marie Mejzlíková II arvel on ka esimesed naiste kaugushüppe maailmarekordid 5.16 (6. august 1922 Praha; ühtlasi esimene Tšehhoslovakkia rekord) ja 5.30 (23. september 1923 Praha). 20. augustil 1922 võitis ta Rahvusvahelise Naiste Spordiföderatsiooni (FSFI) korraldatud naiste olümpiamängudel Pariisis 60 m jooksu ajaga 7,6 ja tuli 100 jardi jooksus Nora Callebouti järel teiseks.
Marie Mejzlíková I

Marie Mejzlíková I (hiljem Riedlová ja Černá; 16. detsember 1902 – 30. mai 1981) oli Tšehhoslovakkia kergejõustiklane, kes oli 1920–1924 maailma paremikus. 21. mail 1922 püstitas ta Pariisis 500-meetrisel staadionil naiste 200 m jooksus esimese ametliku maailmarekordi tulemusega 28,6 (28 3/5). Teistel andmetel on see viimane tippmark enne FSFI ametlikke maailmarekordeid. 21. mail 1922 püstitasid Marie Mejzlíková I, Marie Mejzlíková II, Marie Jirásková ja Marie Bakovská Tšehhoslovakkia naiskonna koosseisus naiste 4×100 m jooksus maailmarekordi ajaga 53,2. 30. juulil 1922 püstitas ta Prostojovis esimese naiste odavisks maailmarekordi tulemusega 24.95. Ta alustas 200 m jooksuga, 1924 võistles 250 m jooksus, 1923 ja 1924 kahe käega kuulitõukes, 1928 ühe ja kahe käega odaviskes, 1927 ja 1928 4×100 m jooks. Ta püstitas Tšehhoslovakkia rekordi 100 jooksus, 3×100 m jooksus, kuulitõukes ja 4×100 m jooksus. Ta osales 1922–1924 kolmel rahvusvahelisel võistlusel. Naiste olümpiamängudel 1922 tuli ta kahe käega kuulitõukes neljandaks ning 4×100 jardi jooksus kolmandaks. de:200-Meter-Lauf, 21. juuli 2008
2008. aasta Vormel 1 hooaeg

2008. aasta Vormel 1 hooaeg oli Vormel 1 maailmameistrivõistluste 59. hooaeg. Hooaeg algas 16. märtsil Melbourne'is ja lõppes 2. novembril São Paulos. Kokku peeti 18 etappi. Uute võistluskohtadena lisandusid kaks tänavarada, Valencia (Euroopa GP) ja Singapur, kus peeti kõigi aegade esimene õhtune tehisvalgustusega võistlus. Maailmameistriks tuli Lewis Hamilton ühe punktiga Felipe Massa ees. Konstruktorite auhinna võitis Ferrari. 2008. aasta hooajaga lõpetas oma 15 aastat kestnud karjääri David Coulthard. 1 – Austraalia, 2 – Malaisia, 3 – Bahrein, 4 – Hispaania, 5 – Türgi, 6 – Monaco, 7 – Kanada, 8 – Prantsusmaa, 9 – Suurbritannia, 10 – Saksamaa, 11 – Ungari, 12 – Euroopa, 13 – Belgia, 14 – Itaalia, 15 – Singapur, 16 – Jaapan, 17 – Hiina, 18 – Brasiilia Jaan Jürine: Montoya soovitus Hamiltonile: hoia Massast eemale, EPL, 31. oktoober 2008 Jaan Jürine: Maailmameister pidas end viimasel ringil kaotajaks, EPL, 4. november 2008
Margaret Roberts

Margaret Joan Roberts (1937 Pretoria – 4. märts 2017) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi taimetark. Ta kirjutas üle 30 raamatu ürtidest ja sarnastest teemadest.
Utajärvi

Utajärvi on asula Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas, Utajärvi valla kirikuküla. Utajärvil asub 1762. aastal ehitatud puukirik. Asulas on põhikooli ala- ja ülaaste ja gümnaasium.
Rääkkylä

Rääkkylä on küla Soomes Põhja-Karjala maakonnas. See on Rääkkylä valla kirikuküla. 1851. aastal valminud kirik on üks Soome suurimaid puukirikuid.
Eno (Soome)

Eno on küla Soomes Põhja-Karjala maakonnas Joensuu linnas, 2008. aastani Eno valla kirikuküla. Joensuu keskusse on Enost 36 kilomeetrit. 2009. aastal elas Enos 2182 inimest. Eno puukirik on ehitatud aastatel 1816–1818. Enos on raudteejaam Joensuu–Kontiomäki liinil.
Juuka

Juuka on küla Soomes Põhja-Karjala maakonnas, Juuka valla kirikuküla. Külas ja selle lähiümbruses elab umbes 3200 inimest. Juuka küla kohal oli asustus juba 16. sajandil. 19. sajandi teisel poolel hakkas küla kasvama. Küla vanimat keskosa, kus asuvad Soome kultuuriloolise pärandi hulka arvatavad 19. sajandi lõpust ja 20. sajandi algusest pärinevad hooned, nimetatakse Puu-Juukaks.
Miikse oja

Miikse oja (ka Meeksi oja, Jaama oja) on 13,3 km pikkune oja, mis suubub Piusa jõkke. Miikse ojal usutakse olevat ravitoimet, selle veega pestakse silmi, jalgu, käsi, vette visatakse annetuseks münte. Arvatavasti tähistab kivi muistset matmispaika. Miikse oja on olnud ajalooliselt looduslikuks piiriks Liivimaa ja Venemaa vahel. Mööda Miikse oja ülemjooksu oja lähtest Vanigõjärves umbes 5 km allavoolu kulgeb Eesti Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni vaheline ajutine kontrolljoon. "Setomaa ettevõtluskeskkonna teemaplaneeringu ja KSH lähteandmete analüüs, 2014, lk. 127" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 17. oktoober 2020. Vaadatud 15. aprillil 2015. Eesti Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni vahelise ajutise kontrolljoone koordinaadid (RT I, 13.01.2015, 15) Miikse oja keskkonnaportaalis
Jaama oja

Jaama oja on vasakult poolt Mustjõkke suubuv oja Rõuge vallas. Oja on 5,8 km pikk.
Savijõgi

Savijõgi (ka Aardla jõgi) on Emajõe parempoolne lisajõgi. Jõgi algab Aardla poldri tammi sildregulaatori juurest. Poldri alal on (pärast rekonstrueerimist) tegemist poldri kuivendus- ja kogujakraavidega. Savijõgi keskkonnaportaalis
Ahelo jõgi

Ahelo jõgi (ka Ahli oja) on Mustjõe parempoolne lisajõgi, mis saab alguse Ähijärvest. Ahelo jõe suubumiskoha kaugus Mustjõe suudmest on 28,4 km. Jõgi läbib oma teel paisjärvelist Alaveski järve (Saru Alaveski järv) ja looduslikku Suurt Pehmejärve. 5,5 km kaugusel suudmest suubub vasakult Ubajärve oja. Ahelo jõge ületavad Antsla–Haabsaare ja Ahelo–Hürova tee ja Võru–Mõniste–Valga maantee. Jõe registrikood on 1157400. Ahelo jõgi keskkonnaportaalis
Rainer Paat

Rainer Paat (sündinud 11. detsembril 1978 Tartus) on programmeerija ning robotite ja innovaatiliste seadmete prototüüpide ehitaja. Ta on õppinud füüsikat.[viide?] Rainer Paat elab Tartus. 11. jaanuarist kuni 9. veebruarini 2005 toimus Tartus restoranis Atlantis kunstnik Nerva kultuuriprojekt „KunsTIGUu”, mille eesmärgiks oli viia kunst tehnikahuvilisteni ning tutvustada innovaatilisi tehnikaprojekte kunstihuvilistele. Projekti käigus esitleti raamatut „KunsTIGUu”, Nerva graafikateoseid, näidati elusat aafrika hiidtigu, toimus heategevuslik oksjon ning tutvustati keskkonnasõbralikku mõtte- ja eluviisi. Tigude, tegude ja kunsti teemadel andis üritusel džässkontserdi 4 Tune Quartet ning esinesid Aapo Ilves ja Anti Einpaul. Spetsiaalselt projekti „KunsTIGUu” tarbeks Rainer Paadi ja Nerva ühistööna valminud patarei- ja akuvaba robotteo "Digitigu” ostis oksjonilt teaduskeskuses Ahhaa, et eksponeerida seda oma näitustel. Tartu Kultuuriaken, 07.02.2005 „Kultuuriprojekt „KunsTIGUu”” Raimu Hanson, Postimees, 18.01.2005 „Robottigu läheb Atlantises oksjonile”[alaline kõdulink] Tiiu Sild, Tartu Postimees, 18.01.2005, lk 2 „Kunstikuul näitab Nerva kunsTIGUud”[alaline kõdulink] Rainer Paadi koduleht Lauri Kulpsoo fotod projektist "KunsTIGUu"
Kesälahti

Kesälahti on küla Soomes Põhja-Karjala maakonnas Kitees, endise Kesälahti valla kirikuküla. Praegune kirikuhoone valmis 1950. aastal. Kirik mahutab 450 inimest. Eelmine, 1831. aastal ehitatud puukirik hävis Jätkusõjas 1941. aastal Nõukogude õhuvägede pommitamise tõttu süttinud tulekahjus. Säilinud on 1770. aastast pärit eraldiseisev kellatorn.
Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare tee

Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare tee (põhimaantee nr 10) on üks Eesti põhimaanteid. See saab alguse Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla tee 41. kilomeetril. Tee pikkus on 143,7 km, kaasa arvatud 2,3 km pikkune lõik Kuressaare linnas ning kokku 0,7 km pikkused lõigud Virtsu ja Kuivastu sadamas. Sadamate vahel Suures väinas toimub parvlaevaühendus (u 6,6 km). 85. ja 90. km vahel kulgeb tee Väikese väina tammil. Tee lõpeb Kuressaare linnas. Sildade nimistu pärineb Teeregistri andmebaasist. Rõuma küla, Leila küla, Maidla küla, Koluvere küla, Kullamaa küla, Silla küla, Päri küla, Lemmikküla küla, Üdruma küla, Laiküla küla, Keskküla küla, Kirbla küla, Lautna küla, Hälvati küla, Alaküla küla, Lihula linn, Valuste küla, Tuudi küla, Petaaluse küla, Vagivere küla, Kinksi küla, Ridase küla, Kõmsi küla, Kause küla, Hanila küla, Esivere küla, Virtsu alevik, Kuivastu küla, Tusti küla, Võlla küla, Mõega küla, Hellamaa küla, Soonda küla, Liiva küla, Viira küla, Vanamõisa küla, Piiri küla, Linnuse küla, Nautse küla, Põripõllu küla, Reina küla, Sundimetsa küla, Ariste küla, Mehama küla, Tumala küla, Saikla küla, Kahutsi küla, Kalma küla, Suur-Rahula küla, Väike-Rahula küla, Kuninguste küla, Tagavere küla, Arju küla, Ratla küla, Kõnnu küla, Jööri küla, Jõelepa küla, Valjala alevik, Võrsna küla, Sagariste küla, Kõljala küla, Masa küla, Kõnnu küla, Reo küla, Tahula küla, Mõisaküla küla, Lilbi küla, Upa küla, Kudjape küla, Sikassaare küla, Kuressaare linn. Teeregistri andmed seisuga 27. mai 2021.
Antiikaeg

Antiikaeg oli Vana-Kreeka ja Vana-Rooma antiikkultuuri ajastu, mis kestis eelkõige Vahemere maades ajavahemikul ligikaudu 800 eKr–500 pKr. Antiikaja kokkuleppeliseks alguseks peetakse Homerose eeposte loomist (9. sajandi lõpp või 8. sajand eKr) või esimeste antiikolümpiamängude toimumist 776 eKr. Antiikaja viimane periood oli hilisantiik (300–600 pKr) ja sellele järgnes varakeskaeg. Umbes 900 eKr algas Atlandi ookeani põhjaosas rauaaja kliimapessimum ja umbes 800 eKr Bondi sündmus. Kliimamuutustest mõjutatuna toimusid 9. sajandil eKr Vahemere maade regioonis ka kultuurilised muutused. Sellel sajandil jõudis Vana-Kreekasse (esmalt Jooniasse) foiniikia kiri ja rauast relvade üldise levikuga saabus lõpp Kreeka tumedale ajajärgule. Rajati Sparta asula, etruskid jõudsid Toscanasse, Foiniikia hakkas metallide otsingul asutama Vahemere piirkonnas läänekolooniad (Kartaago eellased). Samal sajandil laienes Rooma asula, seal algas rauaaeg ja jõukaid inimesi hakati matma uhkematesse haudadesse. Keldid jõudsid Galliasse. Sama sajandi jooksul kujunes välja ka Kreeka ajalugu oluliselt mõjutanud Pärsia riik. Juutide riik lõhenes 926 eKr kaheks ja see tähendas juutide ajaloos uue ajajärgu saabumist. Antiigi lõpuks võib Lääne-Euroopas pidada 6. sajandi keskpaika (550). Idagootide ülemvõimu kehtestamisega lõppes seni säilinud Rooma haldus, majanduskriisi tõttu lõpetasid tegevuse Rooma linna senat ja teater ning hääbus senine hariduselu. Sajandi algul suleti Ida-Roomas Platoni rajatud Ateena Akadeemia ja pärast Hypatia tapmist hääbus Aleksandria teaduskooli tegevus. Langobardide vallutusretkega Põhja-Itaaliasse Rooma aladele 375. aastal lõppes seal rahvasteränne. Itaalia vallutanud Bütsants sattus katkulainete ja idapoolse rahvasterände tagajärjel kriisi ja polnud võimeline sealset elu korraldama. Rahvas pöördus toe saamiseks vaimulike poole ja tekkinud haldustühikut hakkas täitma katoliku kirik. Teine oluline keskaja algust märkiv sündmus on Rooma keisririigi lõpu aegu loodud Frangi riik ja sellele järgnenud frankide katoliku usku astumine. Just katoliku usk sai vastukaaluks germaanlaste ariaanlusele ja tagas vallutatud aladel frankidele kohaliku kiriku ja elanikkonna usalduse ning toetuse. Antiigi lõpp seostub ka 535.–536. aasta kliimakatastroofiga, sajandi keskel alanud katkulainetega ja umbes 600. aastal saabunud Bondi sündmusega. Antiikaja alguspool (900–300 eKr) oli peamiselt jahe, 800 eKr saabus Bondi sündmus, umbes sajandi väldanud külmem periood. Umbes 600 pKr saabus järgmine külmalaine. 535. aastal oletatavalt Ida-Aasias toimunud vulkaanipurse põhjustas ajavahemikul 535–540 väldanud ulatuslikud kliimamuutused kogu Maal. Tõenäoliselt olid just need muutused Ida-Aafrika katkulaine põhjustajaks. Ajavahemikul 543–664 oli Lääne-Euroopas umbes 10 katkupuhangut, Ida-Euroopas oli 200 aasta jooksul umbes 20 epideemiapuhangut, Konstantinoopolis vähenes rahvaarv haiguse tagajärjel 100 aastaga poolelt miljonilt sajale tuhandele. Klassikaline antiikaeg Hilisantiikaeg Antiikkultuur Vana-Kreeka Vana-Rooma Vanaaeg Keys,D. "Katastroof", Sinisukk, 2002 W. Süss, Antiikaja ja nüüdisaja inimese karakteristlikud erinevused., Ajalooline Ajakiri 1927, nr 4
Kontiolahti laskesuusatamiskeskus

Kontiolahti laskesuusatamiskeskus (Kontiolahden ampumahiihtokeskus) on spordikompleks Soomes Kontiolahti vallas Jaamankangases Höytiäineni järve ääres umbes 10 km kaugusel Kontiolahtist ja 15 km kaugusel Joensuust. Seal korraldatakse laskesuusatamise maailmameistrivõistlusi ja maailma karikasarja etappe.
Olev Subbi

Olev Subbi (7. märts 1930 Tartu – 19. august 2013) oli eesti kunstnik. Ta lõpetas 1948. aastal Tartu 1. Keskkooli. Olev Subbi küüditati 1949. aastal märtsiküüditamise ajal ning viibis asumisel Krasnojarski krais kuni 1956. aastani Pärast vabanemist ja Eestisse naasmist õppis ta aastatel 1957–1962 ERKI-s ning tegutses pärast selle lõpetamist enamasti vabakutselise kunstnikuna. 1966. aastal oli tema esimene isikunäitus, alates sellest ajast on ta olnud ka üks eesti tunnustatumaid maalikunstnikke. Tema maalitehnika on üldiselt küllaltki konservatiivne, kuid stiililiselt on ta enamasti liigitatav sürrealismi või abstraktsionismi alla. Suure tunnustuse on võitnud ka tema aktimaalid. Viimastel aastakümnetel tegutses Subbi peamiselt Tallinnas. 1969 – Vilniuse kunstitriennaali peapreemia 1976 – Eesti NSV teeneline kunstnik 1978 – Kristjan Raua preemia (maal "Juulikuu" (õli)) 1981 ja 1987 – Eesti Kunstnike Liidu maalisektsiooni aastapreemia 1987 – Eesti NSV rahvakunstnik 1988 – valiti NSV Liidu Kunstide Akadeemia korrespondentliikmeks 1991 – valiti Venemaa Kunstide Akadeemia välisliikmeks 1995 – Konrad Mäe preemia 2000 – Valgetähe II klassi teenetemärk 2002 – Tallinna vapimärk Olev Subbi isa Johannes Subbi, Vabadusrist II/3 kavaler, vahistati 1940. aastal Nõukogude võimu poolt ja hukkus Nõukogude vangilaagris 1942. aastal. Ta on olnud abielus Heli Susiga, nende poeg Juhan on füüsik. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. november 2012. Vaadatud 30. augustil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Enn Põldroos. Traditsiooni uudsus: Olev Subbi: [reproduktsioonide album]. Tallinn: Kunst, 1981 Subbi (Olev Subbi isikukataloog). Lohusalu: Sperare, 2006 Subbi E-Kunstimuuseumi lehel Tanel Veenre, "Olev Subbi — härrasmees, kes unistab juhusest" Eesti Päevaleht, 6. märts 2010 Kadri Karro, "Olev Subbi pärija räägib esimest korda oma kunstikogust" Eesti Ekspress, 10. juuni 2020
Tiit Pääsuke

Tiit Pääsuke (sündinud 22. detsembril 1941 Põltsamaal) on eesti maalikunstnik ja õppejõud. Eesti Kunstiakadeemia emeriitprofessor. Teda on peetud üheks 1970. ja 1980. aastate Eesti maalikunsti juhtfiguuriks.[viide?] Pääsuke õppis aastatel 1957–1962 Tartu Kunstikoolis, seejärel 1962–1963 ja 1966–1971 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis. Kunstiinstituudi lõpetamise järel oli ta aastatel 1971–1975 sealsamas joonistuskateedri õppejõud ja 1975–1992 maaliosakonna õppejõud. Aastatel 1992–1997 oli ta Eesti Kunstiülikooli/Kunstiakadeemia maalikunsti osakonna professor, 1997–2000 erakorraline professor ja 2000–2006 joonistamise õppetooli professor, pärast seda emeriitprofessor. 2004. aastal oli ta Tartu Ülikooli vabade kunstide professor. Alates 1973. aastast on tal olnud üle 20 isikunäituse. 1975 Kristjan Raua preemia (maalid "Põld ja inimesed" (õli), "Autoga metsas" (õli) ja "Avar maastik" (õli)) 1981 Kristjan Raua preemia (maal "Poiss viiuliga") 1978 Vilniuse kunstitriennaali preemia 1982 Eesti NSV teeneline kunstnik 1992 Konrad Mäe preemia 1999 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2000 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (isikunäitus "Ainult maalid" Eesti Kunstimuuseumis) 2012 Eesti Vabariigi kultuuripreemia 2017 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali elutööpreemia (viie aastakümne pikkuse kvaliteetse, omanäolise ning kaasaega kõnetava maaliloomingu eest, mis on mõjutanud eesti maalikunsti arengut ning mõtestamist väga erinevatelt positsioonidelt) 2019 Eesti Rahvuskultuuri Fondi eristipendium 2021 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (elutööpreemia) 2021 Kristjan Raua preemia (näituste „Nostalgiata” Tartu Kunstimuuseumis ja „Härjad rukkis ja muud“ Rüki galeriis eest) "Avar maastik II" (1972). Tartu Kunstimuuseum "Rohu õis" (1976). Tartu Kunstimuuseum "Naine kassiga" (1979). Tartu Kunstimuuseum "Ekspositsioon" (1982). Tartu Kunstimuuseum "Maa ja vesi" (1987). Tartu Kunstimuuseum "Enesekeskne" (2000). Erakogu "Lind ja kala ja veel mis sellega seoses on" (2002–2003). Erakogu "Muna põllel" (2007). Erakogu "Sama ja teine II" (2008–2009). Erakogu "Veneetsia punane" (2011). Erakogu "Sugupuu" (2013). Erakogu "Kris ja Kris I" (2016). Tartu Kunstimuuseum "Kris ja Kris II" (2016). Tartu Kunstimuuseum Tema abikaasa oli graafik, pakendidisainer ja raamatukujundaja Vaike Pääsuke (1941–2018), nende lapsed Toomas ja Liisi on illustreerinud raamatuid. Virtuaalnäitus "Nähes Pääsukest" Emeriitprofessorid ja -dotsendid EKA (vaadatud 28. novembril 2022) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Maalija Par Excellence: kollaaž Tiit Pääsukese ainetel = Painter Par Excellence: collage on Tiit Pääsuke: [tööde kataloog]. Tallinn: T. Jürna, 2000. Tiit Pääsuke. Nostalgiata Näituse kataloog, 2020 Tiit Pääsuke Eesti Maalikunstnike Liidu veebis Tiit Pääsuke E-Kunstimuuseumi lehel Joanna Hoffmann: "Tiit Pääsukeseks saab ainult sündida" Sirp, 19. veebruar 2021
Liperi

Liperi on küla Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas, Liperi valla kirikuküla. Liperis on umbes 1700 elanikku. Liperis asub aastatel 1854–1858 ehitatud punastest tellistest kirik, mis mahutab 1500 inimest. See oli Põhja-Karjala esimene telliskirik. Kiriku tornis asub väike kirikumuuseum.
Polvijärvi

Polvijärvi on küla Soomes Põhja-Karjala maakonnas, Polvijärvi valla kirikuküla. Külas on algkool, keskastmekool ja gümnaasium. Külas on 1997. aastal valminud jäähall ja valgustatud suusarada.
Tohmajärvi

Tohmajärvi on järv Soomes Põhja-Karjala maakonnas Tohmajärvi vallas valla keskusest Kemiest lõuna pool. Geograafilised koordinaadid on 62°11' N, 30°23' E. Järve pindala on 12,13 ruutkilomeetrit. Järve pind on merepinnast 80,2 m kõrgusel. Järve põhjaossa lõikub Kirkkoniemi poolsaar, millel asetseb Tohmajärvi kirik. Tohmajoki viib järve vee Laadogasse. Järv oli varem praegusest hulga suurem. Karjamaade juurdesaamiseks langetati 1773. aastal ja 1960. aastate alguses järve veetaset.
Haapakylä

Haapakylä (ka Valtimo kirikuküla) on asula Soomes Põhja-Karjala maakonnas, Valtimo valla keskus. Seal elab umbes 1700 inimest. Kuni 1905. aastani oli küla nimi Haapajärvi.
Marie Bakovská

Marie Bakovská oli Tšehhoslovakkia jooksja. 21. mail 1922 püstitasid Marie Mejzlíková II, Marie Mejzlíková I, Marie Jirásková ja Marie Bakovská Tšehhoslovakkia naiskonna koosseisus naiste 4×100 m jooksus maailmarekordi ajaga 53,2.