laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Põgari palvemaja

Põgari palvemaja on baptistide palvemaja Lääne maakonnas Haapsalu linnas Põgari-Sassi külas Tuuru–Puise tee 1. kilomeetripunkti juures. Seda palvemaja kasutab Mäevalla Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide kogudus. Palvemaja oli ja on küla esinduslikumaid hooneid. Koos väikese abihoonega on need ainsad hooned, mis Põgari-Sassi küla mandriosas jäävad Tuuru–Puise teest mere poole (veel on säilinud Amermaa talu hooned Tauksi saarel). 22. septembril 1944 pidas hoone einekambris viimase nõupidamise Otto Tiefi valitsus. 22. septembril 1999 avasid peaminister Mart Laar ja Ridala vallavanem Rein Hallik maja seinal Otto Tiefi valitsuse auks mälestustahvli. 23. septembril 2004 pidas Juhan Partsi valitsus hoones väljasõiduistungi. 2004. aasta lõpus eraldas valitsus palvemaja remondiks 221 000 krooni ja maja remonditi 2005. aastal. 18. septembril 2014 pidas Taavi Rõivase valitsus hoones väljasõiduistungi. 26. septembril 2019. pidas Jüri Ratase valitsus Põgari palvemajas väljasõiduistungi. Palvemaja seinale on paigaldatud infotahvel. Vaade Tuuru poolt Tahvel maja seinal "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. detsember 2008. Vaadatud 28. juunil 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Voldemar Pinn. "Põgari külast ja sellest, mis seal 1944. aasta septembris juhtus". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. detsember 2013. Vaadatud 9. juunil 2009. Maa-ameti kaardiserver Infotahvel palvemaja kõrval "Parts läheb Lihulasse". Delfi. 23. september 2004. "Parts peab võimalikuks paigutada Lihula sammas muuseumisse". Virumaa Nädalaleht. 23. september 2004. Originaali arhiivikoopia seisuga 16. aprill 2016. Vaadatud 9. juunil 2009. Lehte Ilves (28. detsember 2004). "Peaminister teeb tööd, mis ei tapa, aga teeb tugevaks". Lääne Elu. "Ajahamba poolt puretud Põgari palvemaja seisab nüüd värskena ajaloolises paigas" (PDF). Rotala (Ridala valla leht). Oktoober 2005. PDF; lk 9. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. august 2006. Vaadatud 10. juunil 2009. "Valitsus meenutas väljasõiduistungil Otto Tiefi valitsuse loomist". ERR Uudised. 18. september 2014. "Ehto peab Põgari palvemaja remontima aasta lõpuks". Lääne Elu. 28. september 2020.
Grundarfjörður

Grundarfjörður on asula ja vald Islandil Vesturlandis. Asub Snæfellsnesi poolsaarel. Poolsaare tipus on Kirkjufelli mägi. Peamine majandusharu on kreveti- ja kalapüük, millele panid aluse prantslased umbes 1800. aastal. Kaubandusega hakati tegelema 1786. aastal Salteyraróse laeva tulekuga linna. Linnas on kirik, haigla ja sadam. Grundarfjörður on mainitud Eyrbyggja saagas. Grundarfjörðuri koduleht
Smáratorg 3

Smáratorg 3 on kõrghoone Islandil Kópavoguris. See on Islandi kõrgeim hoone ja kõrguselt kolmas ehitis Gufuskálari ja Eiðari raadiomasti järel. Hoonel on 20 korrust ja see on 77,6 m kõrge. Smáratorg 3 avati 11. veebruaril 2008. Hoones asuvad konsultatsioonifirma Deloitte ruumid. Hoone projekteeeris arhitektuuribüroo Arkís. Enne Smáratorg 3 valmimist oli Islandi kõrgeim hoone Hallgrímuri kirik.
1652

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1620. aastad | 1630. aastad | 1640. aastad | 1650. aastad | 1660. aastad | 1670. aastad | 1680. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1648 | 1649 | 1650 | 1651 | 1652 | 1653 | 1654 | 1655 | 1656 | ► | ►► 1652. aasta (MDCLII) oli 17. sajandi 52. aasta. 6. aprill – Hollandi Ida-India Kompaniid esindav Jan van Riebeeck saabus Hea Lootuse neemele, kuhu rajas esimese koloniaalasunduse, millest hiljem sai Kaplinn. 7. september – Hiina talupojad alustasid Foromosal (praegune Taiwan) mässu Hollandi valitsuse vastu; mäss suruti maha neli päeva hiljem. Amsterdami kaupmees Johan van Wickevoort andis Rootsi valitsusele üle kava, kuidas välja ehitada Pärnu-Tartu-Pihkva veetee. ... 30. jaanuar – Georges de La Tour, prantsuse kunstnik 21. aprill – Pietro Della Valle, itaalia helilooja ja muusikateadlane 12. august – Jakob De la Gardie, Rootsi riigitegelane ja väepealik 2. september – José de Ribera, Hispaania kunstnik ja graafik 1. oktoober – Jan Asselij, Hollandi maalikunstnik Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 81
Jaan Leppik

Jaan Leppik (ka Jaan Lepik või Jaan Leppik-Punabu, pseudonüüm Jaan Lehtlane; 21. märts 1861 Holstre vald – 5. juuli 1943 Holstre vald) oli eesti luuletaja, proosakirjanik ja tõlkija. Ta oli metsavahi poeg. Õppis Holstre Pulleritsu vallakoolis 1871–1873, Paistu kihelkonnakoolis 1873–1876, Viljandi kreiskoolis 1876–1879. Temalt on ilmunud luulekogud "Salmikud" (1884), "Laululind" I–IV (1886, 1891, 1895, 1899), "Kastetilgad" (1889), "Wagad healed" (1896). Tema luuletusi ilmus ka ajalehtedes Postimees ja ajakirjas Linda. Villem Grünthal-Ridala on tema luule laadi kirjeldanud kui pehmet ja idüllilist. Ta kirjutas naljanäidendi "Õue Anne õnn" ning tõlkis eesti keelde saksa luulet, mis on avaldatud kogumikes "Eestistatud laulud" I-III (1887, 1889, 1897). Samuti tõlkis ta saksa keelest eesti keelde Theodor Körneri näidendi "Tooni", Friedrich Schilleri näidendi "Venna poeg onuna" ja muid kirjutisi. Ta on maetud Paistu kalmistule. Sissekanne andmebaasis ISIK (vaadatud 19. märtsil 2015) Jaan Lepik in memoriam. Järva Teataja, 17. august 1943
Tarmo Oja

Tarmo Oja (sündinud 21. detsembril 1934 Tallinnas) on eesti päritolu Rootsi astronoom. Keskhariduse omandas Oja Uppsalas, lõpetas 1956 Uppsala Ülikooli astronoomia alal, töötas seejärel samas teadurina, Ph.D. (astronoomia, 1966, Uppsala Ülikool), väitekiri "A study of galactic structure in Cassiopeia". Oli 1967–70 Uppsala Ülikooli dotsent, 1970–79 abiprofessor, aastast 1979 professor ja aastast 1970 Uppsala Ülikooli observatooriumi direktor Kvistabergis kuni pensionile jäämiseni 1999, jätkates samas tööd kuni 2006. Elab Rootsis Uppsalas. Uurimusi Galaktika ehituse, tähefotomeetria, muutlike tähtede, asteroidide ja komeetide kohta. Pidanud astronoomiaalaseid loenguid Eesti organisatsioonides Rootsis. Rahvusvahelise Astronoomialiidu (IAU) liige, Eesti Rahvaülikooli juhatuse esimees, ETS Rootsis ja Balti Instituudi juhatuse liige, aastast 1970 Eesti Vabadusliidu Rootsi Eestlaste Esinduskogu liige. Üle 120 teadustrükise. 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk Tema järgi on saanud nime asteroid 5080 Oja. Ta oli 1965. aastast abielus kirjanik Silvi Ojaga (1935–2013, neiuna Grünberg), neil on kolm last. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Photoelectric measurements of magnitudes and colours for 849 stars (kaasautor B. Lunggren). // Arkiv för Astron. (1965) 3 On the absolute magnitudes of late-type giant stars (kaasautor). // Proc. IAU Symp. (1966) 24 Determination of proper motions for stars in the galactic slusters Messier 103 and Trumpler 1 and in their surroundings. // Arkiv för Astron. (1966) 4 Narrow-band photometry of late-type stars (kaasautor L. Häggkrist). // Astron. Astrophys. Suppl (1970) 1 Photoelectric photometry of stars near the north galactic pole (kaasautor L. Häggkvist). // Astron. Astrophys. Suppl. (1973) 12 Studies of stars at high galactic latitudes. // Baltic Astron. (1992) 1 UBV photometry of stars whose positions are accurately known. VII. // Astron. Astrophys. Suppl. 1993, 100 Physical studies of asteroids (kaasautor). // Astron. Astrophys. Suppl. (1998) 128 On the systematic accuracy of the equatorial UBV standards (kaasautor D. W. Evans). // Astron. Astrophys. 333 (1998) The Near-Earth Follow-up Program III. 32 Lightcurves for 12 Objects from 1992 and 1995 (kaasautor). // Icarus 147 (2000) Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 84 Eesti entsüklopeedia 14, 337 Eestlase doktoritöö käsitleb Linnuteed. // Eesti Päevaleht, 1966, 22. XI Astronoom Kvistabergis Tarmo Oja. // Eesti Päevaleht, 1977, 12. II Eestlane avastas komeedi. // Vaba Eestlane, 1983, 16. VI ETS Rootsis liikmete töid 1991–1999: Tarmo Oja. // ETS Rootsis Ar. XII. 1991–1999. Stockholm, 2001, 388–389 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
1651

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1620. aastad | 1630. aastad | 1640. aastad | 1650. aastad | 1660. aastad | 1670. aastad | 1680. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1647 | 1648 | 1649 | 1650 | 1651 | 1652 | 1653 | 1654 | 1655 | ► | ►► 1651. aasta (MDCLI) oli 17. sajandi 51. aasta. ... Rootsi ajal ühendati Alutaguse nii halduslikult kui ka kiriklikult Eestimaa kubermanguga . ... ... 7. aprill – Lennart Torstenson, Rootsi väejuht ja riigimees 27. september – Maximilian I (Baieri kuurvürst) Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 81
Pargi tänav (Tartu)

Pargi tänav on tänav Tartus kesklinna ja Karlova linnaosa piiril. Tänava pikkus on 350 meetrit. See algab Kalevi tänavalt ja lõpeb Tähe tänaval. Tähe ristmikust edasi jätkub see Lootuse tänavana. Kalevist Tähe suunas liikudes Pargi tänav tõuseb, käändudes poolel teel vasemale. Pargi tänav sai nime Karlova mõisa pargi järgi, mis paikneb osalt nõlval tänava alguses. Pargi jalamil on tänava veeres õunaaed. Pargi ja Kalevi nurgalt viib kunagisse mõisaparki ka trepp. Peamiselt paiknevad Pargi tänaval kahe- ja kolmekorruselised kortermajad ja eramud. Nõukogude ajal asus tänaval ka saun, mis lõpetas tegevuse 15.märtsil 1988 ja mida tänava nime järgi kutsuti Pargi saunaks. Hiljem on saunahoone kõrval endises varjendis paiknenud Tartu rollimängukeskus Urg. Pargi 1 Pargi 2 Pargi 9 Jüri Saar: "Pargi tänava õunaaed saab elamu" Tartu Postimees, 27. november 2009
Kalevi tänav

See artikkel räägib tänavast Tartus. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Kalevi tänav (täpsustus). Kalevi tänav (varem Karlova tänav) on tänav Tartus. Selle pikkus on 1,88 km. Tänav algab Riia tänavalt ja lõpeb Tehase tänaval. Teisel pool Riia tänavat jätkub tee Ülikooli tänavana. Algul kulgeb tänav kagusse, aga teeb Lina ja Marta tänava kandis aeglase käänaku ning kulgeb edasi lõunasse. Tänava alguses Kalevi 1, ristumiskohas Riia tänavaga paikneb Tartu Halduskohus. Tänava algusest lõpu poole minnes on Kalevi tänaval ühine ristmik Soola tänavaga (vasakult), Lille tänavaga (paremalt), Lao tänavaga (vasakult), Aida tänavaga (vasakult), Pargi tänavaga (paremalt), Lina tänavaga (vasakult), Malmi tänavaga (vasakult), Marta tänavaga (paremalt), Jõe tänavaga (vasakult), Tolstoi tänavaga (paremalt), Õnne tänavaga (paremalt), Sõpruse puiesteega (vasakult), Rebase tänavaga (vasakult), Kuu tänavaga (risti), Vaba tänavaga (risti), Sõbra tänavaga (risti), Saekoja tänavaga (risti) ja Purde tänavaga (risti). Tänav on nimetatud Tartu linnavolikogu otsusega 14. maist 1936. Varem on seda nimetatud, eri kirjaviisides: Karlova tänav; Kaarli tänav; Pirogovi tänav; Piiskopimõisa tänav; Aleviküla tänav; Pirogowstraße; Pirogoffstraße; Karlowastraße; Carlowa Straße; Carlowastraße; Karlowa’sche Straße; Die Carlowasche Str.; Bischoffhoffsche Strasse; Allewekullsche Strasse; Allawaküll Strasse. Kalevi 1 hoones tegutses Tartu Tütarlaste Gümnaasium. Kalevi tänav 44/48 tegutses enne teist maailmasõda nahavabrik Kalev. Kalevi 11 Tartu Loomemajanduskeskus, Kalevi 13 Tartu Loomemajanduskeskus, Kalevi 17 Kalevi 17, vaade 2010. aastal Tartu Üliõpilasmaja ehk Sõbra maja aadressil Kalevi 24 Hoone, Kalevi 27 Puitelamu, Kalevi 31 Puitelamu, Kalevi 47 Puitelamu, Kalevi 52 Kalevi tänava tagaaiad Karlovas Tartu Salemi kirik Karlovat ja Annelinna ühendava Uue silla lähedal Ekspresskataloog 2005, lk 54–55. Tartu kaart mõõtkavas 1:22 000
Väike-Tähe tänav

Väike-Tähe tänav on tänav Tartus. Ta on ligi 400 meetrit pikk, ühendab Tähe tänavat Riia tänavaga ja ületab sealjuures Võru tänava. Kõigi nende suhtes on ta kõrvaltänav. Riia tänavast edasi jätkub ta Pepleri tänavana. Tähe tänava ja Võru tänava vahelises osas on Väike-Tähe tänav piiriks kesklinna ja Karlova linnaosa vahel.
Tähe tänav

Tähe tänav on 4,1 km pikkune tänav Tartus. See algab Riia ja Võru tänava ristist, kulgeb läbi Karlova ja Ropka linnaosa ning ulatub Ropka tööstusrajoonis linnapiirini. Tähe tänavaga ristuvad Väike-Tähe tänav (paremalt), Päeva tänav (vasakult), Koidu tänav (paremalt, Päeva tänava vastas oleva majadevahelise sissesõidu kaudu), Pargi tänav (vasakult), Lootuse tänav (paremalt), Eha tänav, L. Tolstoi tänav (vasakult), Õnne tänav, Kuu tänav, Vaba tänav, Sõbra tänav, Saekoja tänav, Nigula tänav (paremalt), Purde tänav (vasakult), Alevi tänav (paremalt), Tehase tänav (vasakult), Kuru tänav (paremalt), uuesti Tehase tänav, Teguri tänav, sadama raudtee, Ropka tänav (paremalt), Ropka tee (vasakult), Aardla tänav (Tähe tänav jõuab Aardla tänava algusse Ropka tee ristil ja jätkub Aardla tänava algusest sadakond meetrit edasi), Sirbi tänav (paremalt), Ropkamõisa tänav (vasakult), Sepa tänav, Ringtee. Tähe tänav 3, korp! Rotalia konvendihoone Tähe tänav 7, 1907. aastal ehitatud puitelamu Tähe tänav 11, hotell villa Margaretha. Aastatel 1911–1925 ehitatud puitelamu Tähe tänav 20, aastatel 1920–1924 ehitatud elamu-apteegihoone Tähe tänav 26, aastatel 1910–1914 ehitatud puitelamu Tähe tänav 31, aastatel 1912–1914 ehitatud puitelamu Tähe tänav 56, Hariduse Tugiteenuste Keskus (algselt kauplus Linda) Tähe tänav 66, Karlova Teater Tähe tänav 95, aastatel 1914–1920 ehitatud puitelamu Puitelamu, Tähe 7 Puitelamu, Tähe 11 Tähe 11, hotell villa Margaretha Elamu-apteegihoone, Tähe 20 Puitelamu, Tähe 26 Puitelamu, Tähe 31 Tähe 51 Tähe 64 Tähe 66 Tänava nimi oli saksa keeles Sternstrasse. Korporatsiooni Estonia hoonele Tähe tänaval pandi nurgakivi 13. aprillil 1885 ning 20. augustil 1886 pühitseti juba maja sisse. Maja projekteeris Tartu ülikooli arhitekt Reinhold Guleke, kelle projekteeritud on ka korporatsiooni Livonia konvent, Magasini tänava võimla, Uus Anatoomikum ja Tartu Õlletehase hoone. Maja asus tollal linnaservas, selle ümber istutati park ja rajati iluaed koos muruväljaku ja majaesise ringsõiduteega. Varem oli Tähe tänava Riia tänava poolne ots veidi Emajõe pool, Tähe tänav ristus siis Lille tänava ja Riia tänavaga ning ulatus (hiljem Wilhelm Struve tänavaks nimetatud osa kaudu) Tiigi tänava alguseni. Tähe tänava pikendusel asus siis Tartu tähetorn. Tähe tänava piirkonna hoonestus sai suuri sõjakahjustusi 1941. aasta suvel. Puitelamu Tartus Tähe 7, 1907.a. kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 03.12.2022) Puitelamu Tartus Tähe 11, 1911-1920.a. kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 03.12.2022) Elamu-apteegihoone Tartus Tähe 20, 1924-1926.a. kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 03.12.2022) Puitelamu Tartus Tähe 26, 1910-1914.a. kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 03.12.2022) Puitelamu Tartus Tähe 31, 1912-1914.a. kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 03.12.2022) Elamu Tartus Tähe 95, 1914.-1920. a kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 03.12.2022) Virulane, nr 17, 23. aprill 1885. Lk 2. Jüri Erm, Tartu II linnajao põlemine, Akadeemia 09.2016
Lille tänav (Tartu)

Lille tänav (saksa keeles Blumenstraße) on tänav Tartus. Ta algab Kalevi tänavalt ja on tänapäeval ummiktänav. Tänava pikkus on pisut üle 200 m. Varem ta ristus Tähe tänavaga ning ulatus Riia tänava ja Võru tänava ristini. Lille tänaval on pikka aega asunud Tartu Noorte Loodusmaja. Selle kõrval asub Tartu adventkirik ning vastas Lille Maja noortekeskus. Lille tänava ja Riia tänava vahel asub Lillemägi. Tänava varasemad nimed on Žukovski tänav (Shukowskystraße) ja Kleine Mistberg Strasse (18. sajandi lõpus).
Akadeemia tänav

Akadeemia tänav on tänav Tartus. See algab Riia tänava ja Võru tänava ristist ning lõpeb Tiigi tänaval. Selle Tiigi tänava poolsesse otsa jääb Tartu Ülikooli raamatukogu tagakülg. Akadeemia tänav ristub Vanemuise tänavaga. Tänava pikkus on 340 m.
Vladimir Dolgorukov (1708−1761)

Vürst Vladimir Petrovitš Dolgorukov, ka Dolgoruki (vene keeles Владимир Петрович Долгоруков) (3. juuli (vkj) 1708 või 1696 – 31. mai (vkj) 1761 Riia) oli Venemaa sõjaväelane (aastast 1755 kindralporutšik) ja riigitegelane. Vladimir sündis Aasovi sõjakäikudes osalenud ja Põhjasõja 1708. aasta Holowczyni lahingus hukkunud Peeter I stolnik (Комнатный стольник) Pjotr Dolgorukovi (1663–1708) ja Anna Ivanovna Buturlina pojana. Tema vend oli tõeline salanõunik ja diplomaat Sergei Dolgorukov (1696–1761). 9. mail 1739 määrati Peterburi tragunipolgus alampolkovnikuna teeninud Vladimir Riia tragunipolgu ülemaks Liivimaa kubermangus. 17. septembril 1742 ülendati ta kindralmajoriks ja määrati ka Riia viitsekuberneriks, aastail 1751–1753 oli ta Liivimaa kindralkuberneri krahv Peter von Lacy (1678–1751) asetäitja, 1753–1758 Eestimaa kuberner ja 1758–1761 taas Liivimaa kindralkuberneri asetäitja. Ta oli kantud Liivimaa rüütelkonna matriklisse nr. 179 all ja 5. märtsil 1756 kanti ka Eestimaa rüütelkonna matriklisse suguvõsana nr.183. 1757. aastal kuulus talle Lubja mõis Viimsi juures. Ta oli abielus vürstinna Jelena Vassiljevna Hilkovaga (suri 1763). Abielust sündis: Juri Vladimirovitš Dolgorukov (1740–1830), vürst, sõjandustegelane Петербургский генеалогический портал: Биографии командиров Рижского драгунского полка Eric Amburger: Geschichte der Behördenorganisation Russlands von Peter dem Grossen bis 1917 lk. 387-388 Carl Arvid von Klingspor: Baltisches Wappenbuch. Wappen sämmtlicher, den Ritterschaften von Livland, Estland, Kurland und Oesel zugehöriger Adelsgeschlechter. Stockholm 1882 vapp info Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2,3,: Estland, Bd.:3, Görlitz, 1930 lk.291 "Harjumaa muuseum. Mõisate valdajad. Lubja mõis". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuni 2009. Vaadatud 10. juunil 2009. Юрий Владимирович Долгорукий
Sacré-Cœuri kirik

Sacré-Cœuri kirik on basiilika Pariisis. Kirik asub linna kõrgeimas paigas Montmartre'il ja paistab juba kaugelt üle Pariisi. Kiriku juurde saab sõita metrooga. Kirikust pisut loodes asub peatus Montmartre'i muuseum (Muse de Montmartre) ja läänes peatus Salvador Dali väljak (Espace Salvador Dali). Kirikut ümbritseb põhjast Chevalier de la Barre'i tänav, idast Lamarcki tänav ja läänest Mont Cenis' tänav. Kiriku ehitamiseks kuulutati välja konkurss, kus osales 78 arhitekti. Konkursi võitjaks kuulutati Paul Abadie, kes juhtis kiriku ehitust kuni oma surmani 1884. aastal. Pärast teda juhtisid kiriku ehitust Honoré Daumet (kuni 1886), Jean-Charles Laisné (kuni 1891), Henri-Pierre-Marie Rauline (kuni 1904), Lucien Magne (kuni 1916) ja Jean-Louis Hulot (kuni 1924). Ehitamiseks eraldatud 7 miljonit franki lõppesid veel enne maapealsete struktuuride valmimist. Ülejäänud ehituseks koguti raha annetuste abil. Selleks võimaldati kiriku detaile nii-öelda osta: alates sammastest ja lõpetades üksikute tellistega. Kiriku nurgakivi pandi 16. juunil 1875. Kirik valmis 1914. aastal ja on pühitsetud Jeesuse südamele (Sacré-Cœur otsetõlkes prantsuse keelest 'püha süda'). Vastu tulles Prantsusmaa piiskoppide taotlustele, kuulutas paavst Pius IX juba 1856. aastal välja Jeesuse südame mälestuspidustused. Basiilika pühitseti sisse 16. oktoobril 1919. Alates 1885. aastast ehk juba tükk aega enne valmimist on kirikus lakkamatult olnud välja pandud armulaud altari kohal. Sellepärast palutakse turistidel ja kõigil teistel külastajatel kirikus sündsalt riietuda ja võimalikult vaikselt olla, et mitte häirida palvetajaid. Kirikus on mosaiigid ja reljeefid. Kiriku kellatorn on 83 meetrit kõrge. 1895. aastast on selles üks maailma raskemaid töötavaid kirikukelli, mis kaalub 18,5 tonni. Koduleht
Frets on Fire

"Frets on Fire" on vabakasutuses avatud lähtekoodiga videomäng, mis jäljendab kommertsmängu "Guitar Hero". Mängu lõid Unreal Voodoo nime all tegutsevad soomlased 2006. aasta demo party Assembly mänguarendusvõistlusel. Pela Blog: Frets on Fire – eestikeelne mänguarvustus Ametlik lehekülg SourceForge'i projekti leht Fännide loodud viki FoFIX modifikatsiooni lehekülg
Sedovi saared

Sedovi saared (vene архипелаг Седова) on saarestik Severnaja Zemlja saarestiku loodeosas Punaarmee väinas Kara meres, Pioneeri saarest lõunas. Saared kuuluvad Venemaale. Sedovi saared avastas 1930. aastal Otto Schmidti (1891–1956) ekspeditsioon jäälõhkujal "Georgi Sedov". Need said Vene sõjaväelase Sergei Kamenevi auks nime Sergei Kamenevi saared. Aastal 1937 nimetati nad laeva järgi ümber Sedovi saarteks. Golomjannõi saarel on polaarjaam Golomjannõi. Golomjannõi Sredni Domašni Острова Седова "Полярная станция Голомянный". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. aprill 2010. Vaadatud 10. juunil 2009.
Starokadomski saar

Starokadomski saar (vene остров Старокадомского) on asustamata saar Laptevite meres Severnaja Zemlja saarestiku kaguosas. Kuulub Venemaale ning paikneb Krasnojarski krai territooriumil. Bolševiku saarest eraldab seda Jevgenovi väin. Taimõri poolsaarest eraldab seda ja Väike-Taimõri Vilkitski väin. Kaugus Väike-Taimõrist on ainult 6 km, Bolševiku saarest 28 km. Saare suurim pikkus on 18 km, suurim laius 7 km, pindala umbes 110 km². Starokadomski saar koosneb kahest osast, mida ühendab kitsas maakitsus. Saare põhjaosa on tasane, lõunaosa on künklik, kõrgusega 35–40 m. Rannajoon on tugevasti liigestatud. Talvel on kogu saar ümbritsetud paakjääga. Pinnas on kaetud rohttaimede, sammalde ja samblikega. Suviti on saarel linde ja jääkarusid. Saar kuulub Suure Arktilise looduskaitseala koosseisu. Saare avastas 1913 Boriss Vilkitski ekspeditsioon oma jäälõhkujatel Taimõr ja Vaigatš. Saarele pandi nimi arst Leonid Starokadomski auks (1875–1962). Saart külastas ka Roald Amundsen 1919. Lõplikult kaardistasid saare Georgi Ušakov ja Nikolai Urvantsev oma 1930–1932 korraldatud ekspeditsioonil Severnaja Zemlja kaardistamiseks.
Samoilovitši saar

Samoilovitši saar (vene остров Самойловича) on saar Kara meres Severnaja Zemlja saarestiku lääneosas. Saare avastas 1930. aastal Otto Schmidti (1891–1956) ekspeditsioon jäälõhkujal Georgi Sedov ja see sai nime vene Arktika uurija Rudolf Samoilovitši auks. Pärast seda, kui Rudolf Samoilovitš alusetult arreteeriti, nimetati saar 1938. aastal ümber Dlinnõi saareks. Aastal 1965 taastati esialgne nimi. Остров Самойловича
1650

◄ | 16. sajand | 17. sajand | 18. sajand | ► ◄ | 1620. aastad | 1630. aastad | 1640. aastad | 1650. aastad | 1660. aastad | 1670. aastad | 1680. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1646 | 1647 | 1648 | 1649 | 1650 | 1651 | 1652 | 1653 | 1654 | ► | ►► 1650. aasta (MDCL) oli 17. sajandi 50. aasta. 22. aprill – Hendrik Carloff asutas praeguse Ghana alale Rootsi Kullaranniku koloonia. 3. september – Inglased saavutasid Dunbari lahingus Oliver Cromwelli juhtimisel võidu šotlaste üle. Tallinna linnusekohtu assessor Philipp Crusius lõpetas "Eestimaa hertsogkonna rüütli- ja maaõiguste" kodifitseerimise.. Hoolimata sellest, et valitsus seadustikku ametlikult ei kinnitanud, rakendati seda kohtutes. Tallinnas avati Lorenz Jauchi raamatukauplus sügis – kirikuõpetaja Isaacus Mariestadius Hasselblatt rajas Noarootsi esimese Põhja-Eesti talurahvakooli. 2. veebruar – Nell Gwyn, inglise näitleja 16. august – Vincenzo Coronelli, itaalia kartograaf ja kosmograaf 4. november – William III, Inglismaa, Šotimaa ja Iirimaa kuningas 11. veebruar – René Descartes, prantsuse filosoof 21. mai – James Graham, 1. Montrose'i markii, šoti suurfeodaal 19. juuni – Matthäus Merian vanem, Šveitsi graveerija Eesti ajalugu: kronoloogia. 2007. Koostanud Sulev Vahtre. Teine trükk. Kirjastus Olion. Lk 81 Heino Rannap, Eesti kooli ja pedagoogika kronoloogia
Nikolai Urvantsev

Nikolai Nikolajevitš Urvantsev (vene Николай Николаевич Урванцев) (29. jaanuar (vkj 17. jaanuar) 1893 Lukojansk – 20. veebruar 1985 Norilsk) oli vene teadlane, Arktika uurija, geoloogia-mineraloogiadoktor (1935). Urvantsev uuris Taimõri poolsaare, Severnaja Zemlja ja Siberi platvormi põhjaosa geoloogiat.
Tatrad

Tatrad (slovaki ja poola Tatry) on Slovakkia ja Poola piiril asuv Karpaatide mäestikku kuuluv mäeahelik. Tatrate ja ühtlasi Slovakkia kõrgeim tipp on Gerlachovský štít, mille kõrgus merepinnast on 2655 meetrit. Tatrates asub ka Poola kõrgeim tipp Rysy, mille kõrgus merepinnast on 2499 meetrit. Tatrad on Karpaatide kõrgeim osa. Tatrad koosnevad kolmest osast: Liptovi ehk Lääne-Tatra Kõrg-Tatra Belanske Tatra Lõunasse jäävast Madal-Tatra mäestikust lahutavad Tatraid Liptovi ja Popradi org. Madal-Tatra