laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Klassikaline kitarr

Klassikaline kitarr (nimetatud ka hispaania kitarriks oma päritolu, mitte repertuaari tõttu) on keelpill. Hornbosteli-Sachsi muusikainstrumentide liigituse järgi kuulub klassikaline kitarr kordofonide hulka. Klassikalist kitarri iseloomustavad nailonist keeled (bassikeeltel on nailon tavaliselt kaetud metallist keermestusega), mida mängitakse sõrmitsedes. Nimetus "klassikaline kitarr" ei pea tähendama, et sellel esitatakse ainult klassikalist repertuaari (kuigi klassikaline muusika on osa selle pilli põhirepertuaarist) – klassikalisel kitarril mängitakse igasugust muusikat, näiteks džässi, folki jne. Klassikalise kitarri ja selle repertuaari areng hõlmab rohkem kui nelja sajandit. Pilli ajaloole ja arengule on oma panuse andnud mitmed varasemad instrumendid, nagu renessansskitarr ehk gittern, vihuela ja barokk-kitarr. Klassikalise kitarri populaarsus on aastate jooksul püsinud tänu kuulsatele interpreetidele, arranžeerijatele ja heliloojatele. Lühidalt võiks nimetada järgmisi: Gaspar Sanz (1640–1710), Fernando Sor (1778–1839), Mauro Giuliani (1781–1829), Francisco Tárrega (1852–1909), Agustín Barrios Mangoré (1888–1944), Andrés Segovia (1893–1987), Alirio Diaz (1923), Presti-Lagoya Duo (tegutses 1955–1967: Ida Presti, Alexandre Lagoya), Julian Bream (1933) ja John Williams (1941). Klassikalise kitarri standardhäälestus alates esimesest keelest on e, b, g, d, A, E. Kõlab oktav madalamalt kui noodis kirjas. Mänguvõtete kirjeldused vasaku ja parema käe jaoks on tüüpilised paremakäelistele mängijatele. Paremakäelised mängijad kasutavad tavaliselt keelte sõrmitsemiseks parema käe sõrmi (pöial tõmbab keelt suunaga allapoole ja teised sõrmed suunaga ülespoole). Väikest sõrme kasutatakse harva selle väikeste mõõtmete tõttu (mõned kitarristid, nagu näiteks Štěpán Rak, kompenseerivad puudujäägi eriti pika sõrmeküünega). Teise käe sõrmi kasutatakse tavaliselt keele võnkuva osa pikkuse muutmiseks: selleks vajutab sõrm keele vastu ühte sõrmlaual olevatest astmetraatidest ehk krihvidest. Mida pilli kerele lähemalt keel vastu astmetraati vajutatakse, seda lühem on keele võnkuv osa ja seda kõrgem on heli. Mängija kontakt pilli keeltega on vahetu (nagu ka teistel näppekeelpillidel, näiteks lautol). See asjaolu loob võimalused pilli tooni ja tämbri muutmiseks, sest keelt on võimalik tõmmata erinevat moodi ja erinevatest positsioonidest. Kitarristidel on mänguvõtete ja -meetodite suhtes suured valikuvõimalused.  Pikemalt artiklis Kitarr Elektrikitarr
Ülemaailmne AIDSi vastu võitlemise päev

Ülemaailmne AIDSi vastu võitlemise päev on 1. detsembril. Päeva tähistamise eesmärk on pöörata kogu maailma tähelepanu HIVi ja AIDSi levikule maailmas, solidaarsusele HIV-nakatunute ja AIDSihaigetega ning HIV-ennetustegevusele, pidurdamaks viiruse edasist levikut maailmas. Algatuse eestvedaja on Maailma Terviseorganisatsioon. Ülemaailmsel AIDSi vastu võitlemise päeval kantakse punast solidaarsuslinti, mis sümboliseerib ühtsust võitluses HIV ja AIDSiga. Paljudes riikides üle kogu maailma toimuvad ülemaailmsel AIDSi vastu võitlemise päeval HIV/AIDSi-probleemile suunatud üritused, nii ka Eestis. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. jaanuar 2017. Vaadatud 15. jaanuaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
NASCAR

NASCAR ehk National Assocation of Stock Car Auto Racing on USA autospordiorganisatsioon, mis korraldab võidusõidusarju USAs, Kanadas, Mehhikos ja Euroopas. Populaarseimad NASCARi korraldatavad sarjad on seeriaautode võistlussarjad Monster Energy NASCAR Cup, Xfinity Series ja Camping World Truck Series. NASCAR on äriettevõte, mille rajas 1948. aastal endine mehaanik ja võidusõitja Bill France. Alates 2003. aastast juhib seda tema pojapoeg Brian France. Ettevõtte peakorter asub Florida osariigis Daytona Beachis. Samas linnas asub ka ovaalrada, kus iga aasta veebruaris peetakse Sprint Cupi sarja tuntuimat võidusõitu, Daytona 500 miili sõitu. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. mai 2015. Vaadatud 21. märtsil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Koduleht (inglise keeles)
Allik

Allik on perekonnanimi. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Allik 959 inimesel: 463 mehel ja 496 naisel. Perekonnanimede levikult on Allik meeste puhul 71. kohal ja naiste puhul 79. kohal. Alari Allik, eesti japanoloog ja tõlkija Aleksei Allik, Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku preester Arnold Allik, Eesti arst August Allik, Nõukogude liidu sõjaväelane Elise Allik, Eesti teatrinäitleja Enn Allik, Eesti kunstnik Enno Allik, Eesti kunstnik Ermil Allik, Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku preester (Kaarepere) Helgi Allik, Eesti tantsulooja ja -õpetaja Heli Allik, eesti tõlkija Hendrik Allik, Eesti poliitik Inga Allik (praegu Inga Lunge), Eesti näitleja Ingrid Allik, Eesti keraamik Jaak Allik, Eesti poliitik Jaan Allik, Eesti sõjaväelane Jüri Allik, Eesti psühholoog Kristi Allik, Eesti päritolu helilooja Paul Allik, Eesti kunstnik ja laulja Peeter Allik, Eesti graafik Vladimir Allik, Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku preester (Karksi) https://web.archive.org/web/20200729092222/https://www.stat.ee/public/apps/nimed/pere/ALLIK (vaadatud 23.02.2019) Allik statistikaameti andmebaasis
Muusikainstrumentide liigitus

Muusikainstrumentide liigitamisel on palju variante. Juba 4. sajandil eKr liigitati Hiinas pillid materjali järgi (kivi, puit, siid). 1. sajandil eKr liigitati Indias nelja rühma: muusikainstrument, mille heli tekitab võnkuv keel muusikainstrument, mille heli tekitab võnkuv õhusammas löökpillid, mis on tehtud puidust ja metallist löökpillid nahaga (trummid)  Pikemalt artiklis Hornbosteli-Sachsi muusikainstrumentide liigitus Victor-Charles Mahillon (1841-1924) oli Brüsseli konservatooriumi muuseumis pilli kollektsiooni kuraator ja 1888 aasta kataloogis jaotas pillide kollektsiooni nelja rühma:keelpillid, puhkpillid, trummid ja teised trummid. Erich Moritz von Hornbostel ja Curt Sachs avaldasid uue liigituse raamatus Zeitschrift für Ethnologie 1914. Hornbostel-Sachs liigitab pillid heli tekitamise viisi (heliallika) järgi ja seda kasutavad muusikateadlased. idiofonid – „iseheliseja“ (ksülofon) membranofonid – võnkuv membraan (trumm) kordofonid – võnkuv keel (klaver, tšello) aerofonid – võnkuv õhusammas (oboe) elektrofonid – heli tekitatakse elektrooniliselt (teremin) Kõige tavalisem pillide liigitamine on mängimisviisi järgi keelpillid – pilli keeltel mängimine puhkpillid – pilli puhudes löökpillid – pilli lüüakse käte või pulkadega klahvpillid – klaviatuuril mängimine Olenemata sellest, et elektrikitarr ja süntesaator on elektroonilised pillid, liigitatakse nad tavaliselt keelpilliks ja klahvpilliks. Heli tekitamise viisi järgi liigitatakse nad elektrofonideks. Kuna klaveril lööb haamer vastu keeli ja paneb need võnkuma, liigitatakse ta mitte keelpilliks vaid kordofoniks ja klahvpilliks. Ühe perekonna pille võib liigitada ka diapasooni järgi. Pillid jaotatakse diapasooni järgi: sopranpillid: flööt, klarnet, viiul, trompet altpillid: oboe, altflööt, vioola, metsasarv tenorpillid: inglissarv, tromboon basspillid: fagott, kontrabass, bassklarnet, tuuba Geograafiliselt võib pillid jagada maailmajagude järgi: Euroopa, Aasia, Aafrika, Austraalia ja Okeaania, Ameerika riikide järgi: India, Jaapan, Kreeka Muusikainstrumentide süstemaatiline loend
Muruniiduk

Muruniiduk on tööriist muru niitmiseks. Kõige levinumad on neljataktilise bensiinimootoriga (töömaht 140–650 cm³, võimsus 3,5–26 hj) või diiselmootoriga (eriti suurte pindade niitmiseks) muruniidukid. Valmistatakse ka mehaanilisi (inimjõul käitatavaid) ja elektrimootoriga niidukeid. Suuri muruniidukeid, mille juhtimiseks istutakse masina peal, nimetatakse murutraktoriteks. Väikseid akutoitega automaatniidukeid nimetatakse robotmuruniidukiteks. Muruniiduki tööorganiks on tera, mille pikkust mõõdetakse tollides või sentimeetrites (30–150 cm). Tuntumad brändid: Toro, Husqvarna, Jonsered, Partner, Stiga. Trimmer (tööriist) Honda Mean Mower
Galanta

Galanta (ungari Galánta, saksa Gallandau) on linn Slovakkias Trnava maakonnas, Galanta ringkonna halduskeskus. http://pop-stat.mashke.org/slovakia-cities.htm
Levice

Levice (ungari Léva, saksa Lewenz) on linn Slovakkias Nitra maakonnas, Levice ringkonna halduskeskus. Asub Hroni jõe vasakul kaldal. https://www.scitanie.sk/obyvatelia/zakladne-vysledky/struktura-obyvatelstva-podla-narodnosti/OK/SK0232/OB Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Levice koduleht
Bardejov

Bardejov (ungari keeles Bártfa, saksa keeles Bartfeld) on linn Slovakkias Prešovi maakonnas, Bardejovi ringkonna halduskeskus. http://pop-stat.mashke.org/slovakia-cities.htm Bardejovi koduleht
Čadca

Čadca (ungari Csaca, saksa Tschadsa, poola Czadca) on linn Slovakkias Žilina maakonnas, Čadca ringkonna halduskeskus. Asulat on esmamainitud 1565. aastal. Linnaõigused sai Čadca 1778. aastal. Town Čadca Region Kysuce. Vaadatud 16. aprillil 2023 Čadca koduleht
Banská Štiavnica

Banská Štiavnica on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas, Banská Štiavnica ringkonna halduskeskus. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku  Banská Štiavnica – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Čierna nad Tisou

Čierna nad Tisou (ungari Tiszacsernyő) on linn Slovakkias Košice maakonnas Trebišovi ringkonnas. 60% elanikest on ungarlased, 34% slovakid ja 6% mustlased. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Čierna nad Tisou koduleht
Shkodër

Shkodër on linn Loode-Albaanias Montenegro piiri lähedal Shkodëri järve idarannikul Mbishkodra tasandiku lõunaosas Drini jõe ja Buna jõe vahel. Linn on Shkodëri maakonna ja Shkodëri ringkonna keskus. Shkodër rajati umbes 4. sajandil eKr. Seal paiknes illüüria hõim Labeat ning kuningas Gentiuse ja kuninganna Teuta residents. 168 eKr vallutasid linna roomlased ning see jäi nende tähtsale kaubandus- ja sõjateele. 1040 pKr vallutasid Shkodëri serblased ning sellest sai üks keskaegse serbia riigi Zeta (praegu Montenegro) tähtis majandus- ja halduskeskus. 1396 läks linn Veneetsia võimu alla, kellega koos võideldi Osmanite riigi vastu. Hoolimata mõneaastasest vastupanust rünnakutele langes Shkodër 1479 Osmanite riigi võimu alla. Hõivamise käigus linn laastati. Linna uus õitseng saabus alles 17. sajandil. Aastatel 1757–1831 valitses linna Bushati suguvõsa. 19. sajandi lõpuks oli Shkodërist jälle saanud tähtis kaubanduskeskus. Linnal oli tähtis koht ka Prizreni liigas Albaania vabadusliikumise ajal. Balkani sõdade ja Esimese maailmasõja ajal püüdsid Shkodërit enda võimu alla saada Montenegro ja Serbia. Hoolimata elanike vastupanust vallutasid linna 1913. aasta alguses Serbia ja Montenegro sõjavägi. Suursaadikute Londoni konverents sundis Montenegrot loovutama Shkodëri piirkonna vast moodustatud Albaania riigile. Ent 1915 sisenesid Shkodërisse jälle Montenegro väed. Aastal 1916 vallutas linna Austria-Ungari ning see jäi üheks Austria keskustest 1924. aastani. Teise maailmasõja ajal tungis linna Saksa sõjavägi, kes jäi sinna 19. novembrini 1944. 1990. aastate algul oli Shkodër demokraatliku liikumise tähtis keskus. Shkodër on tähtis haridus- ja tööstuskeskus. Linnas toodetakse mitmesuguseid mehaanika- ja elektroonikaseadmete detaile ning tekstiili- ja toiduainetetööstuse tooteid. Linn asub rahvusvahelise maantee ja Belgradi-Tirana raudteelõigu ääres. Shkodëris asuvad ka pedagoogiline instituut ja Luigj Gurakuqi nimeline Shkodëri ülikool. Linna pearaamatukogus on üle 250 000 köite. Linnas on ka kultuurikeskus, kunstnike ja kirjanike liit, Migjeni (Millosh Gjergj Nikolla nimeline) teater, kunstigalerii ja ajaloomuuseum. Vaatamisväärsused on ka Shkodëri kindlus (ehk Rozafa kindlus), türgi saun ja Plumbi mošee. Linnale annavad ainulaadse väljanägemise vanad majad ning kitsad tänavad kõrgete kivimüüride vahel. Pärast Teist maailmasõda ehitati mõned kvartalid laiemate tänavatega uuselamurajoone.
Volgodonski tuumaelektrijaam

Volgodonski tuumaelektrijaam (vene Волгодонская АЭС), ka Rostovi tuumaelektrijaam (Ростовская АЭС), on Venemaal Rostovi oblastis Volgodonskist 12 km kaugusel asuv tuumaelektrijaam. Jaama hakati ehitama 1. septembril 1981. Ehitus peatati 1990. aastal avalikkuse survel. Pärast projekti korrigeerimist ja kavandatavate reaktorite vähendamist 4-lt 2-le jätkati ehitust 2000. aastal. 30. märtsil 2001 hakkas tööle 1. reaktor (VVER-1000) võimsusega 1000 MW. 2. reaktor valmis 2009. aastal ja hakkab elektrit tootma 2010. aasta kevadel. 2009. aastal saadi ka 3. ja 4. reaktori ehitamisluba ning alustati 3. reaktori ehitust. Volgodonski tuumaelektrijaam
Rami Sa'ari

Rami Sa'ari (kasutatakse ka nimekuju Rami Saari; heebrea רמי סערי; sündinud 17. septembril 1963 Petaẖ-Tikvas Iisraelis) on iisraeli luuletaja, tõlkija, keeleteadlane ja kirjanduskriitik. Ta õppis ja õpetas semiidi ja uurali keeli Helsingi Ülikoolis, Budapestis Loránd Eötvösi ülikoolis ja Jeruusalemma heebrea ülikoolis ning sai doktorikraadi 2003. aastal. Tema doktoriväitekiri "Malta prepositsioonid" ilmus 2003. aastal kirjastuses Carmel. Helsingi ülikoolis õppis ta Ago Künnapi käe all ühe semestri ka eesti keelt. Juuniks 2021 on Sa'aril ilmunud 12 raamatut ja üle 80 tõlkeraamatu. Tõlkinud on ta nii luulet kui proosat albaania, eesti, soome, kreeka, ungari, portugali ja hispaania keelest. Muuhulgas on Sa'ari tõlkinud järgmisi eesti autoreid: Jaan Kaplinski ("Jää ja Titanic", 2008), Ellen Niit, Ivar Sild, Mari Vallisoo, Juhan Viiding ja Tõnu Õnnepalu (https://www.ramisaari.com/estonit-shira/ ja https://www.ramisaari.com/estonit-siporet/) 2002. aastast on ta toimetanud rahvusvahelise luuleveebi www.poetryinternational.org Iisraeli luulekülgi. Alates 2005. aastast on ta toimetanud raamatusarja "Tsafon" ("Põhi"), mis tutvustab iisraeli lugejatele Baltimaade ja Skandinaavia maade kirjandust. 1996. ja 2003. aastal sai ta Peaministri kirjandusauhinna (Iisraeli kõige olulisem kirjandusauhind) ja 2006. aastal Tšernihhovski auhinna tõlgete eest. Luuletaja ametlikul kodulehel (https://www.ramisaari.com/rami-saari/) on rohkem ja aktuaalset infot ka eesti keeles. "Ennäe, ma olen leidnud oma kodu" (1988) "Mehed ristteel" (1991) "Vapra valu teekond" (1997) "Eluraamat" (2001) "Nii palju, nii palju sõda" (2002) "Malta prepositsioonid" (doktoriväitekiri, 2003) "Viies šogun" (2005) "Aastaringid" (2008) Rami Saari, "Jeruusalemma-kiri" – Vikerkaar 1997, nr 10/11, lk 190–191; loetav Eesti Rahvusraamatukogu arhiivis DIGAR Rami Saari, luuletused: "Eesti lipp"; "Soome, 80. aastate lõpp"; "Dünastia"; "Ainult igavik kestab igavesti"; "Edasi lükatud"; "Neli sammu surmast"; "Vastuhakk"; "Summa", tõlkinud ja saateks: Kristiina Ross – Looming 1998, nr 10, lk 1459–64; loetav arhiivis DIGAR
Ferdinand Cohn

Ferdinand Julius Cohn (24. jaanuar 1828 Breslau – 25. juuni 1898 Breslau) oli saksa bioloog ja taimefüsioloog, üks mikrobioloogia rajajaid. Cohn sai 1847. aastal kraadi botaanikas, olles 19-aastane. Cohn oli esimene, kes klassifitseeris bakterid taimede hulka. Ta jagas ka bakterid nelja rühma: Sphaerobacteria (kerakujulised), Microbacteria (pulkjad), Desmobacteria (filamentsed) ja Spirobacteria (kruvikujulised bakterid). Aastal 1885 pälvis ta mikrobioloogide kõrgeima auhinna – Leeuwenhoeki medali. Cohn on tuntud ka grampositiivsete Bacillus'e perekonda kuuluvate bakterite elutsükli uurijana: ta avastas, et kui Bacillus'e bakterid satuvad ebasoodsasse keskkonda (näiteks kõrge temperatuuri kätte), siis moodustavad nad endospoore. Sellega näitas Cohn, et steriliseerimine kuumutamisega ei ole efektiivne. 1897 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks
Hans Christian Gram

Hans Christian Joachim Gram (13. september 1853 – 14. november 1938) oli taani bakterioloog. Ta sündis Frederik Terkel Julius Grami, kes oli õigusteaduste professor, ja Louise Christiane Roulundi peres. Ta õppis botaanikat Kopenhaageni Ülikoolis, kus oli zooloog Japetus Steenstrupi õpipoiss. Taimi õppides omandas ta farmakoloogia alused ja mikroskoobi kasutamise oskuse. Aastal 1878 alustas ta õpinguid meditsiinikoolis, mille lõpetas 1883. Aastatel 1878–1885 reisis ta mööda Euroopat. Aastal 1884 töötas ta Berliinis välja bakterite värvimise meetodi (gramreaktiivsus), mille järgi sai eristada kahte bakteriterühma – grampositiivseid ja gramnegatiivseid baktereid. Seda meetodit kasutatakse laialdaselt ka tänapäeva meditsiinimikrobioloogias.
Joosep Järvesaar

Joosep Järvesaar (sündinud 24. juulil 1988 Pärnus) on eesti laulja. Ta oli 2004. aastal koos Mihkel Mõttuse ja Alo-Martin Mathieseniga ansambli Bedwetters asutajate hulgas. Järvesaar: "16aastasena arutasin sõbraga, kes oskas kitarri mängida, et võiks hakata bändi tegema. Teine sõber teatas seepeale: "No ma tulen trummariks!", ise polnud elu sees trummide taga istunud. Mina olin vaid lastelaule laulnud! Ja hakkasimegi proove tegema." Ansambel võitis 2007. aastal MTV muusikaauhindade galal Euroopa uue helikeele auhinna (New Sounds Of Europe). 2013. aastal peatas ansambel tegevuse, kuid taasühines 2022. aastal. 2015. aastal asutas Järvesaar koos Hugo-Martin Maasika ja Ago Teppandiga elektroonilist tantsumuusikat viljeleva bändi Cartoon, mis teatas 2017. aastal laialiminekust, kuid 2020. aastal ansambli tegevus taastati. Ta osales 2016. aasta sügishooajal meelelahutussaates "Su nägu kõlab tuttavalt". Joosep Järvesaar, kui elektronmuusika produtsent nimega Jozels, avaldas 2020. aastal kaks singlit – Lil Black Heart ja Milka. 2021. aastal avaldas Jozels singli Holding On To Your Silence. Tal on suhe Liisa Leetmaga, neil on tütar Elsa. Joosep Järvesaar: Teadsin Eesti Laulu finaali tulemust ette. parnu.postimees.ee, 16. veebruar 2023. Geidi Raud.Joosep Järvesaar mahutab oma imeilusa pere kõrvale ka kaks bändi. ohtuleht.ee, 11. veebruar 2023. Joosep Järvesaar taaselustas Eurovisiooni aegade halvima etteaste ja võitis saate! elu24.postimees.ee, 23. oktoober 2016. Joosep Järvesaar kehastub uues loos veidrateks tegelasteks. ohtuleht.ee, 6. juuni 2020. Liisa Leetma ja Joosep Järvesaar näitavad esimest korda oma tutika beebi nägu. ohtuleht.ee, 5. jaanuar 2022. Liisa Leetma kallimast Joosep Järvesaarest: "Ma olen nii paganama uhke sinu üle!", Kroonika, 7. august 2017. Liisa Leetmale ja Joosep Järvesaarele sündis beebi! ohtuleht.ee, 20. detsember 2021. Järvesaar: olime vahepeal mähkmete vahetamisega hõivatud. elu24.postimees.ee, 22. juuni 2022.
Bennewitzi vald

Bennewitz on vald Saksamaal Saksimaa Leipzigi kreisis. Bennewitz Schmölen Pausitz Bach Rothersdorf Neuweißenborn Deuben Grubnitz Nepperwitz Altenbach Leulitz Zeititz Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Valla koduleht (saksa keeles)
Borsdorfi vald

Borsdorf on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Leipzigi kreisis. Kuni 2008. aastani kuulus vald Muldentali kreisi. Cunnersdorf Panitzsch Zweenfurth Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Valla koduleht (saksa keeles)
Falkenhaini vald

Falkenhain on endine vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Leipzigi kreisis. Kuni 2008. aastani kuulus vald Muldentali kreisi. 2012. aastal läks vald uue Lossatali valla koosseisu. Falkenhain Heyda Frauwalde Meltewitz Mark Schönstädt Dornreichenbach Kühnitzsch Körlitz Thammenhain Voigtshain endine valla koduleht (saksa keeles)(arhiveeritult)
Androloogia

Androloogia on meditsiini haru, mis tegeleb Maailma Terviseorganisatsiooni määratluse järgi mehe reproduktiivse tervisega, st tema paljunemisvõime ehk viljakusega. 2013. aastal toimunud ajakirjade Journal of Andrology ja International Journal of Andrology liitumisel moodustati ajakiri Andrology, mille esimene number ilmus 2013. aasta jaanuaris. Andrology on Ameerika androloogia seltsi (American Society of Andrology) ja Euroopa androloogiaakadeemia (European Academy of Andrology) ametlik ajakiri. Pealkirjade tõlge eesti keelde vastavalt „Androloogia ajakiri“, „Rahvusvaheline androloogia ajakiri“ ja „Androloogia“. "Journal of Andrology" [Androloogia ajakiri] (inglise). Wiley Online Library. Vaadatud 27.01.2018. "Andrology" [Androloogia] (inglise). Wiley Online Library. Vaadatud 27.01.2018. European Academy of Andrology American Society of Andrology
Alveolaadid

Alveolaadid (Alveolata) on suur protistide rühm, kuhu kuulub kolm hõimkonda – dinoflagellaadid (nimetatud ka vagurviburlasteks), tsiliaadid ehk ripsloomad ja Apicomplexa'd. Alveolaatide mitmekesisus on väga suur, kuid kolm hõimkonda on monofüleetilised, kuna seda kinnitavad kindlaks tehtud strukturaalsed ja geneetilised sarnasused. Rühm (käsitletakse sageli superhõimkonnana) on nime saanud sellest, et neil kõigil on välja kujunenud membraanialune alveolaatide (vesiikulite) süsteem. Dinoflagellaatidel on sageli alveolaatidest moodustunud pantser.
Haptofüüdid

Haptofüüdid (Haptophyta) ehk prümnesiofüüdid on kromalveolaatide hõimkond. Enamik haptofüüte elab meres, vähesed ka magevees. Haptofüütidel on olemas kloroplastid ja nad on valdavalt planktilised. Neil on kaks viburit ja sünapomorfne haptoteema. Haptofüütide suurus jääb 2–20 mikromeetri vahele. klass Pavlovophyceae Pavlovales klass Prymnesiophyceae Prymnesiales Phaeocystales Isochrysidales Kokkoliidid (Coccolithales)
Komplementaarsusprintsiip

Komplementaarsusprintsiip on Niels Bohri sõnastatud printsiip, mille kohaselt mingi nähtuse näitlik mõistmine võib nõuda mitme üksteisega vastuolus oleva mudeli kasutamist.
Aroomteraapia

Aroomteraapia ehk lõhnravi on eeterlike õlide ja teiste taimse päritoluga lõhnaainete kasutamine inimese meeleolu või tervise mõjutamiseks. Seda peetakse üheks alternatiivmeditsiini meetodiks. Bergamotiõli Lavendliõli
Alküülimine

Alküülimine (nimetatakse ka alküleerimine) on keemiline reaktsioon, milles toimub alküülrühma ülekanne ühest molekulist teise. Alküülimist võib vaadata ka kui alküülrühma sisseviimist substraadi molekuli. Orgaanilises sünteesis on alküülimine süsinikahela pikendamise võimalus. Alküülrühma võib substraadi molekuli sisse viia kas karbokatioonina, karbanioonina, vaba radikaalina või karbeenina (või nende ekvivalendina). Alkoholide ja fenoolide alküülimisel saadakse alküüleetrid: R-OH + R'X → R-O-R' + HX Alküülimise erijuhtudeks on: metüülimine (ka metüleerimine) - metüülrühma lisamine substraadi molekuli allüülimine - allüülse rühma lisamine substraadi molekuli Elussüsteemides, biokeemias ja looduslike ühendite sünteesis on kõige enam tuntud metüleerimine ja prenüleerimine, see on metüül- või prenüülrühma sisseviimine substraati. Naftakeemias tähendab alküülimine isobutaani alküülimist olefiinidega (põhiliselt propeeni ja buteeni seguga) tugeva happe juuresolekul. Märkus. Vahel vaadeldakse alküülimist laiendatult kui uue C–C sideme moodustumist. Sel juhul kuuluvad siia ka alkoksümetüleerimine, hüdroksüalküleerimine ja atsüleerimine. Karbokatioonid Friedeli-Craftsi reaktsioon Elektrofiilne liitumine Elektrofiilne asendusreaktsioon Telomerisatsioon Grignardi reaktsioon
Krivasoo lahing

Krivasoo lahing toimus 16. novembrist kuni 30. detsembrini 1919. aastal Eesti Vabadussõjas Eesti vägede ja Punaarmee vahel Krivasoo küla ümbruses. Vene ajalookirjanduses nimetatakse lahingut Kriuša lahinguks. Punaarmee Läänerinde armeekomandöri Vladimir Gittise juhtimisel ründas üle Krivasoo Auvere suunas 7. ja 15. armee jõududega (6. diviisi umbes 40 000 meest ja 200 suurtükki) eesmärgiga Viru rinde väed ümber piirata. Punaarmee rünnakule seisid Viru rindel vastas kindral Aleksander Tõnissonile alluvad 1. ja 3. Diviisi väeosad (umbes 15 000 meest ja 160 suurtükki). 17. novembril 1919 murdis Punaarmee 17. armee löögigrupp, mis koosnes 12 polgust Vääska juures rinde läbi ja alustas edasitungi Auvere suunas. Öösel üle Krivasoo piirkonnas laiaks ja aeglasevooluliseks muutunud ja jäätunud Narva jõe tunginud punaväed ei kohanud tõsist vastupanu, sest soisel alal ei olnud võimalik rajada kaitsekraavidega püsivalt mehitatud rindejoont. Punaarmee lõi ohtliku platsdarmi Auvere suunas eesmärgiga vallutada Jõhvi-Narva raudteelõik. Samal ajal ründas Punaarmee lakkamatute rünnakutega ja väga tugeva suurtükitule toetusel Narvast ida pool positsioone Annenskaja, Dubrovka ja Sala küla joonel. Eesti vägede 1, 6. ja 8. jalaväepolgu jõududega antud vastulöök taastas esialgse rindejoone. Punaarmee ründas veel korduvalt Eesti positsioone, kuid nendest läbi murda enam ei suudetud. Rünnakute tagajärjel suuri kaotusi kandnud Punaarmee rünnakud vaibusid 30. detsembriks 1919.
Pollutsioon

Pollutsioon on iseeneslik seemnepurse magamise ajal. See on kõige tavalisem noorukieas, kuid võib toimuda ka hiljem.