laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jambograafia

Jambograafia ehk jamb hõlmab poleemilisi, pilkelisi ja pahesid piitsutavaid luuletusi, mis pärinevad antiikkirjanduse varasalvedest, kuuludes žanriliselt antiiklüürika alla. Nimetus on tulnud kahesilbilise värsijala jambi kasutamisest, kus esimene silp on lühike ja teine pikk. Jambograafia rajajaks peetakse Archilochost. Jambograafiast arenes hiljem välja epigramm ehk teatud tüüpi pilkeluuletus.
Meelika

Meelika on üks antiikkirjanduse esimesi tähtsamaid vorme. See on tuletatud kreekakeelsest sõnast melos, mis tähendab laulu. Üldisemalt võib meelika jaotada kaheks: monoodiline meelika ja koorimeelika.
Monoodiline meelika

Monoodiline meelika on ühehäälne laul või luuletus, mille temaatika on väga mitmekesine. Seda viljeleti Kreekas Lesbose saarel. Kõige enam sarnaneb monoodiline meelika tänapäeva lüürikaga. Temaatiliselt on monoodiline meelika väga mitmekesine, nende hulgas leidub poliitilisi, sõja-, armastus- ja veinilaule. Žanri nimekamateks viljelejateks olid Alkaios, Anakreon ja Sappho. Viimane oli Lesbose saarel noorte neidude sõpruskonna esindaja, kes õpetas teisi laulma ja mängima. Tema luule motiivistikuks olidki sõpradevahelised suhted, nende unistused, pettumused ja kiindumused. Anakreon oli rohkem tuntud kui veini- ja armastuslaulude autor.
Glomerulaarhaigused

Glomerulaarhaigusi on kirjeldatud praktiliselt kõigil imetajatel (inimesel, veisel, lambal, koeral, kassil, tuhkrul, jänesel, rotil, hiirel) ja paljudel reptiilidel. Glomerulaarhaigused esinevad sageli sekundaarselt muude haiguste kõrval. Noorematel loomadel esineb glomerulaarhaigusi sagedamini koos põletikega, vanematel loomadel esineb rohkem kasvajatega seotud haigusi. Sagedasemaks kassidel kirjeldatud glomerulaarhaiguseks on membranoosne glomerulopaatia, teisi vorme esineb harva. Neeruamüloidoos Fokaal-segmentaalne glomeruloskleroos Glomerulonefriit Sirprakuline glomerulonefriit Membranoproliferatiivne glomerulonefriit Proliferatiivne glomerulonefriit IgA nefropaatia Glomeruloskleroos Pärilik nefriit Luupus nefriit Membranoosne glomerulopaatia Minimaalmuutustega haigus
Koorimeelika

Koorimeelika arenes antiikkirjanduse perioodil välja peamiselt Spartas ning oli kõige enam seotud mitmesuguste kultusevormidega. See kajastus ka esitusviisis. Laulu kandis ette rituaalne koor, kes ühteaegu nii laulis kui ka tantsis. Koorimeelikal on väga palju alaliike, millest tähtsaimal kohal olid hümnid. Ülemaaliste võitjate auks lauldi epiniikione ning nendest kahest alaliigist, hümnist ja epiniikionist, on hiljem välja kujunenud nüüdisaegne tuntud luulevorm ood. Koorimeelika viljakaim luuletaja oli Pindaros.
Heksameeter

Heksameeter on antiikkirjandusest pärinev värsimõõt. See koosneb kuuest värsijalast, millest neli esimest võivad olla nii daktülid ( tähis _ U U) kui ka spondeused ( tähis _ _). Viies värsijalg on pea eranditult daktül, viimane aga kas spondeus või trohheus. ( tähis _ U). Heksameetri põhitunnuseks on ka tsesuur ehk värsisisene paus, enamasti kolmanda või neljanda värsijala keskel. Harvemini võib esineda ka kahe tsesuuriga heksameetrit, sel juhul on tsesuurid teise ja neljanda värsijala järel. Heksameetrit on hilisemas luules väga palju kasutatud ja jäljendatud. Üks tuntumaid klassikalise heksameetri näiteid pärineb Simonideselt (tõlkija Johannes Semper): Rändaja, tõtta ja vii Lakedaimoni rahvale teade. Tartu Ülikooli eesti keele lektori (1851-1874) Carl Ferdinand Mickwitzi väitel olnud eesti keeles vaid üksainus heksameeter, mida ta kuulnud Tartu hobuselaadal sõimlevatelt talupoegadelt: Oh sina viimane tont ja kuradi pärade lontrus. Virumaa Teataja nr 90, 14. august 1943, lk 4 http://dea.digar.ee/cgi-bin/dea?a=d&d=virumaavana19430814.1.4 Postimees, 22. veebruar 2019, lk 29
Elba

Elba (ladina keeles Ilva, etruski keeles 'raud') on Itaaliale kuuluv saar Toscana ranniku lähedal, Korsikast idas. Elba on jäänuk kunagisest maismaasillast, mis ühendas Korsikat mandriga. Elbast põhja jääb Liguuria meri ja lõunasse Türreeni meri. Saarest idas on Piombino väin, mis eraldab teda mandrist, läänes on Korsika väin, mis eraldab teda Korsikast. Teisel pool Piombino väina asub Piombino linn, kus on elanikke umbes sama palju kui Elbal. Elba on väga mägine. Kuigi tema pindala on 244 km², ulatub tema kõrgeim tipp 1018 meetrini üle merepinna. Elbalt on näha nii mandrit (Piombino väin on kümmekonna kilomeetri laiune) kui Korsikat (Korsika väin on küll 50 km lai, kuid kummalgi saarel on väina ääres enam kui kilomeetri kõrgused mäed). Elbal elab 1. jaanuari 2008 seisuga 31 572 inimest. Suurimas linnas Portoferraios elas 12 013 inimest. Saarel on 9 valda (kommuuni). Hoolimata sellest, et rahvastiku tihedus saarel on üle 100 inimese ruutkilomeetri kohta ja saarel käib palju turiste, elab saarel ikkagi palju loomaliike, sealhulgas muflon ja metssiga. Elbal valitseb vahemereline kliima. Aasta keskmine sademete hulk on 595 mm. Kõige sajusemad kuud on november (86 mm) ja oktoober (82 mm). Kõige kuivemad kuud on juuli (13 mm) ja juuni (24 mm). Saarel leidub rauamaaki. Sellega oli Elba tuntud juba antiikajal. Umbes 1000 eKr asustasid Elba etruskid, kes kaevandasid rauamaaki ning töötlesid seda Elba vastas mandril paiknevais Populonias ja Arretiumis. Rauamaagi töötlemise kõrge tase soodustas etruski kultuuri õitsengut. Alates 300 eKr kuulus Elba roomlastele. Pärast Hispaania vallutamist lõpetati Elbal rauamaagi kaevandamine, muuhulgas puidu puudumise tõttu. Pärast Rooma riigi langust rüüstasid saart barbarid ja saratseenid. 11. sajandi alguses läks ta Pisa vabariigi koosseisu. Kui viimane müüdi 1398 Viscontidele Milanost, omandas saare Appiani suguvõsa, Piombino isandad. 1546 omandas saare Cosimo de' Medici, kes kindlustas Portoferraio ja nimetas selle Cosmopoliks. 1577 tagastati ülejäänud saar Appianidele. 1596 vallutas Hispaania kuningas Felipe II Porto Azzurro ja rajas sinna kaks kindlust. 1802 vallutas saare Prantsusmaa ja saare majandus elavnes. Alates 3. maist 1814 kuni 27. veebruarini 1815 oli Elbal pagenduses Napoleon I. Ta valitses seda saart keisrina ja tal lubati alles jätta oma isiklik väeüksus, mis koosnes 600 mehest. Napoleon korraldas saarel majanduslikke ja sotsiaalseid reforme: osalt igavuse peletamiseks, osalt siirast soovist saarlaste elukvaliteeti parandada. Elba saarel viibis ta täpselt kolmsada päeva, seejärel lahkus ta Prantsusmaale, kus valitses veel sada päeva, ja pagendati teist korda, seekord Saint Helena saarele. Viini kongress andis saare Toscana suurhertsogiriigile ja 1860 sai see osaks Itaalia kuningriigist. Prantsuse väed vallutasid Elba uuesti 17. juunil 1944, vabastades selle sakslastest. Vigased luureandmed ja sakslaste tugev kaitse tegid lahingu oodatust raskemaks. Antiigileksikon, 1. kd., lk. 131 Lipp
Pindaros

Pindaros (522–443 eKr) oli Vana-Kreeka aristokraat ja suurim lüürik. Viljeles mitmesuguseid koorilüürika žanre, loomingut on kokku säilinud 12 raamatut. Kirjutanud palju ülistus- ja võidulaule valitsejatele, sportlastele, flöödimängijatele jt. Võidulaulu ülesehitus: võitja ja tema suguvõsa kirjeldus; räägitakse võitluse kohast, selle laadist. Pindarose eesmärk oli säilitada luules inimese surematus. Tema stiil oli raskepärane, seal oli sees palju metafoore, võrdlusi, uut sõnavara. Keskajal loeti tema loomingut pigem kui proosat.
Epigramm

Epigrammiks nimetati algselt värsivormis pealkirja hauakivil või mälestussambal, hiljem hakati epigrammiks pidama iga eleegilise distihhoni vormis koostatud lühikest lüürilist luuletust. Tänapäeval nimetatakse seda lühikeseks, pilkava tooniga luuletuseks. Epitaaf
Tyrtaios

Tyrtaios oli Vana-Kreeka eleegiline luuletaja. Ta elas Spartas 7. sajandil eKr ja oli elukutselt sõjamees, kes innustas oma lauludega ka teisi. Meelisteemadeks olid tal kangelaslikkus, patriotism, vaprus, sõda ning ülimaks ideaaliks pidas ta langemist võitlusväljal oma riigi eest. 1. Kaunis surra on sel, kes eesreas; 2. Võitmatu Herakles on teie soost; 4. Asu teele sa, eelkäind põlvist. Tõlkinud Ellen Niit ja Valmen Hallap – Kreeka kirjanduse antoloogia, ERK, Tallinn 1964, lk 90–91 ja kommentaarid lk 572
Archilochos

Archilochos (surnud umbes 650 eKr Parosel ) oli Vana-Kreeka luuletaja, rändlaulik ja sõjamees. Archilochos oli vaesunud aristokraadi ja orjatari poeg. Archilochos oli palgasõdur. Pärimuse järgi osales ta Thasose saare traaklastest põliselanike ja Naxose saare elanike sõjas ning sai Naxose ja Parose vahelises lahingus surma. Teda peetakse uue luulevormi jambograafia rajajaks. Ta kirjutas jambilises värsimõõdus pilke- ja sõimuluuletusi kellegi Lykambese pihta, kes talle oma tütart naiseks ei andnud. Lykambes ja tema tütred olevat suurest häbist nende luuletuste pärast end üles poonud. Lisaks jambidele on ta kirjutanud ka valme ja eleegiaid. Tema mitmekülgsest loomingust, mida iseloomustavad individualism ja kirglikkus, on säilinud üle saja katkendi. Tema stiili peetakse teravmeelseks ja skeptiliseks. Archilochos eiras traditsioonilisi reegleid, ei olnud tavapäraselt sõjapatrioot ega ülistanud surma. Tema luule taunib nii otsustavalt heeroste aja inimtüüpi ja selle aristokraatlikku aumõistet, et antiikajal peeti teda Homerose antipoodiks. Sellegipoolest on Archilochose luulekeeles ja värsitehnikas märgata Homerose mõju . Archilochos on tugevasti mõjutanud rooma luuletajaid Luciliust, Catullust ja Horatiust. Viimane uhkustas, et on oma oodide ja epoodidega loonud Archilochosele Roomas kodu, mida tol eluajal ei olnud. 1944 avastati Paroselt Archilochose raidkirjad. Need on 2 kiviplaati, mis pärinevad 3. sajandist eKr ning millel on Archilochose eluloolisi andmeid, 57 muusade ilmumisest rääkivat kokkukuuluvat värssi ja 30 värsi algused. Kiviplaadi järgi saatnud isa Telesikles Archilochose linna lehma müüma, kui kohtas rühma lõbusaid naisi. Need küsisid, kas lehm on müüa, ja lubasid maksta head hinda. Seepeale kadusid naised ja lehm ära ja Archilochos leidis nende asemelt lüüra. Varsti pärast seda teatas Apollon Telesiklesele Delfis, et tema poeg saab kuulsaks ja surematuks. Kreeka kirjanduse antoloogia, ERK, Tallinn 1964, lk 92–93 (10 lühiluuletust, tõlkinud Ellen Niit ja Valmen Hallap), kommentaarid lk 573 „Ja langedes puutuksin nahka” (luuletsükkel). Vanakreeka keelest tõlkinud ja kommenteerinud Kattri Türk – Looming 1996, nr 7, lk 946–948 ja 950 "Antiigileksikon", 1. kd., lk. 55 Archilochose tekstid kreeka vikitekstides
Ellesmere

Ellesmere (ka Ellesmere'i maa) on Kanadale kuuluv saar Põhja-Jäämeres. Ellesmere'i eraldavad kagus paiknevast Gröönimaast Smithi väin ja Narese väin, lõunas paiknevast Devoni saarest Jonesi väin ja Cardigani väin ning läänes asuvast Axel Heibergi saarest Eureka väin ja Nanseni väin. Saare pindala on 196 235 km². Ellesmere on pindalalt Kanada kolmas (Baffini saare ja Victoria saare järel) ning maailma 10. saar. Ellesmere on väga mägine. Kõrgeim tipp on põhjaosas asuv Barbeau (2616 m), mis asub saare põhjaosas Ühendriikide ahelikus. Saare keskosas on Victoria ja Alberti mäed, mille kõrgeim tipp on 2201 m kõrgusel. Saart liigendavad sügavad fjordid, millest suurim on läänerannikul paiknev Greely fjord. Lahtede vahel on poolsaared, millest suurimad on Johani poolsaar idas (selle lähedal on 2347 m kõrgune tipp), Fosheimi poolsaar läänes, Põhja-Lincolni maa kagus ja Bjorne'i maa edelas (selle lähedal on 1905 m kõrgune tipp). Saare kõige olulisemad neemed asuvad põhjarannikul: Yelvertoni lahe suudmes asuv Alerti neem, kõige põhjapoolsem Columbia neem ja kõige kirdepoolsem Hecla neem. Arktilise kliima tõttu on Ellesmere'i maa väheasustatud. Saarel on kolm asulat: Alert, Eureka ja Grise Fiord. Kokku elas saarel 2001. aastal püsivalt 168 inimest. Lisaks on saarel neli ainult suviti asustatud polaarjaama: Ward Hunt Island põhjarannikul, Lake Hazen põhjaosa keskel, Tanquary Fiord Greely fjordi tipus ja D'Iberville Fiord Greely fjordi lõunakaldal. Saarel asub Quttinirpaaqi rahvuspark. Arktiline Ellesmere´i saar oli kunagi soe "paradiis", Postimees, 13. september 2010
Rāmājana

"Rāmājana" on vanaindia eepos, mille loojaks peetakse pärimuse kohaselt iidset luuletajat Vālmikīd. Teos valmis umbes 2. sajandil pKr, kuid teose ainestik pärineb 4.–3. sajandist eKr. Teose peategelane on Rāma ning teos räägib tema võitlustest. Rāmājana jaguneb seitsmeks raamatuks. Esimene osa kannab nime Bala Kanda. Selles räägitakse Rāma ja ta vendade sünnist, tema tegudest lapsepõlves, Višvamitra ohvririituse kaitsmisest, kus Rama hukkab mitu rakšasat ja haavab Marichat, ning abiellumisest Sītāga. Teine osa kannab nime Ayodhya Kanda. Selles soovib Rāma isa Ayodhya valitsemist Rāmale üle anda. Tema venna Bharata ema Kaikeyi rakendab aga oma õigust ja nõuab kahe soovi täitmist, mis vana kuningas talle lahingus oma elu päästmise eest lubas. Esimesega soovib ta, et troonile tõuseks Rāma asemel Bharata, teisega soovib ta, et Rāma trooni kaitseks neljateistkümneks aastaks metsa pagulusse saadetaks. Rāma tunnistab selle õiglaseks ja läheb koos vend Lakšmana ja naine Sītāga metsa. Vana kuningas sureb kurvastusest, Bharata aga võtab riigi hüvanguks kuningatiitli vastu, kuid keeldub troonile istumisest. Kolmas osa kannab nime Aranya Kanda. Selles kohtab erakuna elav Rama rakšasa Šurpanakhat, kes püüab teda võrgutada. Karistuseks lõikavad Rama ja Lakšmana tal nina ja kõrvad maha. Solvunud Šurpanakha pöördub oma venna Rāvaṇa poole. See röövib Maricha abil Sītā ning haavab surmavalt Sītāt kaitsma tulnud raisakull Jatayut. Rama ja Lakšmana asuvad Sītāt otsima, ent kohtavad Kabandhat, kes annab neile nõu suunduda lõunasse, kus Sugriva võib neid abistada. Neljas osa kannab nime Kishkindha Kanda. Selles otsustab Rama abistada endist vānara rahva kuningat Sugrivat, kelle vanem vend Bali on ta maalt välja kihutanud ja tema naise röövinud, pärast seda kui teda eksikombel surnuks pidanud rahvas Sugriva troonile pani. Rama surmab Bali ja hiljem saadab Sugriva oma väed Sītāt otsima. Viies osa kannab nime Sundara Kanda ja keskendub Hanumani seiklustele, kes jõuab Lankale ja kohtub Sītāga. Nähes, mis tingimustes Sītāt kinni peetakse, Hanuman vihastab ja asub Lanka rajatisi lõhkuma, kuid ta tabatakse. Rāvaṇa soovib Hanumani hukata, ent otsustab siiski teda kui Rama saadikut pigem karistada, süüdates ta saba. Hanuman süütab pagedes Lanka ja naaseb oma kaaslaste juurde. Kuues osa kannab nime Yuddha või Lanka Kanda ja see räägib Lanka vallutamisest ja Rāvaṇa surmast. Seitsmes osa kannab nime Uttara Kanda. See on hiljem lisatud osa, milles räägitakse Rama tegudest pärast koju naasmist. Mõnede oletuste kohaselt on selle hiljem lisanud Vālmikī ise. RÁMÁYAN OF VÁLMÍKI RALPH T. H. GRIFFITH, M. A., lk. 516 Vālmīki Rāmāyaṇa’s Uttarakāṇḍa is Authentic Beyond Doubt – Deal with it! Indica Today. Santosh Kumar Ayalasomayajula May 30, 2020
Budistlik kirjandus

Budistlik kirjandus on budismile omistatud tekstid. Budistlikud teosed kirjutati rahvalikus paali keeles, aga ka sanskritis. Budistlik kanoonilise kirjavara kogu, mis on loodud umbes aastal 205 eKr, kannab pealkirja "Tipitaka" (tõlkes "kolm korvi"). Pärimuse järgi peetakse selle autoriks samuti Buddhat ennast. Antud teose kuulsaim tekst kannab pealkirja "Dhammapada" ja see on Tipitaka 5. osa. Ülejäänud osad kannavad pealkirju: "Vinjapitaka" – räägib munkade elust; "Sukapitaka" – suutrad ehk õpetuslaused; "Abhidhammapitaka" – mõtisklused psühholoogiast. Nimi tähendab tõlkes "ülima seadmuse (õpetuse) kord".
Black metal'i ansamblite loend

Siin on loetletud black metal'it viljelevaid ansambleid. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y ...And Oceans 1349 Abigor Aborym Abruptum Absu Absurd Abyssos Aegrus Aeternus Aggression Overload Ajattara Akercocke Alghazanth AN Anaal Nathrakh Anal Blasphemy Ancestral Volkhves Antestor Anorexia Nervosa Aras Archemenia Archgoat Armagedda Armaggedon As Creation Falls... Aska Azaghal Barathrum Bathory Beherit Behexen Besatt Black Death Ritual Blasphemy Blodsrit Blodulv Bloodhammer Borgne Burzum Calvarium Carpathian Forest Ceremonial Embrace Chthonic Clandestine Blaze Concubia Nocte Crimson Moonlight Dark Funeral Darkthrone Darkwoods My Betrothed Deathspell Omega Dimhymn Dornenreich Dødheimsgard Elite Emperor Enthroned Fafner From Shades Funeral Mist Funeris Nocturnum Gaahlskagg Gloomy Grim Gorgoroth Graveworm Hekel Heresi Horna Hromovlad Hypothermia Ildjarn Immortal Impaled Nazarene In The Woods... Infuneral Iperyt Isengard Judas Iscariot Katharsis Keep Of Kalessin Korium Krieg Khold Kult Ov Azazel Kvist Langenu Legion Of Doom Leviathan Limbonic Art Loits Malus Lupus Maniac Butcher Marduk Mayhem Mgla Moonblood Musta Surma Myrkskog Mörk Gryning Nargaroth Nattefrost O Ofermod Old Man's Child Ondskapt Opera IX Pest Rotting Christ Sarcofago Sargeist Sariola Satanic Warmaster Satyricon Shining Sigh Skyforger Slidhr Sportlov Summoning Surma Svartkraft Svartsyn Swine Of Satan Zyklon-B Taake The Art Of Blasphemy Troll Trollheim's Grott Tulus Twilight Ophera Ulver Urgehal Vargsang Venom Watain Xasthur
Lazar Lissitski

Lazar Markovitš Lissitski, tuntud ka kui El Lissitski ja El Lissitzky (22. november 1890 Potšinok – 30. detsember 1941 Moskva) oli juudi päritolu Vene suprematistlik maalikunstnik ja arhitekt, fotograaf ja õppejõud. Lazar Lissitski oli Bauhausi liige alates selle asutamisest 1919. aastal.
Jens Lehmann

Jens Gerhard Lehmann (sündinud 10. novembril 1969 Essenis) on Saksamaa jalgpallikoondise endine väravavaht. Koondises debüteeris Lehmann 18. veebruaril 1998, kui Saksamaa mängis Masqaţis Omaaniga ning võitis 2:0. Ta on Saksamaa jalgpallikoondises mänginud kolmedel maailmameistrivõistlustel. Ta teatas oma tagasiastumisest veidi rohkem kui kuu pärast 2008. aasta Euroopa meistrivõistlusi. Lehmann alustas karjääri 1988 klubis FC Schalke 04, kuhu ta jäi kümneks aastaks. Ehkki väravavahid tavaliselt skoori ei tee, lõi ta nende aastate jooksul siiski kaks väravat: 1995 München 1860 vastu 6:2 võidumängus viimase värava penaltist ja 1997 Dortmundi Borussia vastu viimasel minutil viigivärava. 1998 siirus ta AC Milani, kuid mängis halvasti, langes pärast 5 mängu esirivistusest välja ja lahkus aasta lõpus ise. Alates 1999 mängis Lehmann Dortmundi Borussias. Ta aitas oma klubil tulla Saksamaa meistriks 2002 ja jõudes samal aastal UEFA karikafinaali, kus Borussia kaotas Rotterdami Feyenoordile. Sel hooajal võitles Borussia Saksamaa meistritiitli pärast Leverkuseni Bayeriga. Kohtumises SC Freiburgiga lõi Lehmann vastase ründajat pärast temaga kokkupõrkamist karistusalas. Lehmann sai mängukeelu 4 mänguks. Pärast seda oli hooaja lõpuni jäänud 3 vooru ja Borussia oli Bayerist 5 punktiga taga. Ent võitnud järjest kõik kolm mängu 1. FC Kölni, SV Hamburgi ja Bremeni Werderi vastu, tuli Borussia siiski Saksamaa meistriks. Nendes võitudes oli ka Lehmannil väga oluline osa. Suvel 2003 läks Lehmann Londoni Arsenali, kus ta vahetas välja David Seamani. Lehmann mängis meistrivõistlustel kaasa kõik kohtumised. Arsenal ei kaotanud neist ühtki ja tuli Inglismaa meistriks. Viimati oli ainsagi kaotuseta meistriks tulnud Prestoni North End 1889. Järgmisel hooajal ei mänginud Lehmann nii hästi ning mitmes mängus saadeti tema asemel platsile Manuel Almunia, kes aga polnud parem. Inglismaa karikavõistluste finaalis Manchesteri Unitedi vastu esines Lehmann väga mõjuvõimsalt, mistõttu normaal- ja lisaaeg lõppesid 0:0 ning penaltiseerias tõrjus Lehmann Paul Scholesi penalti, mistõttu Arsenal võitis 5:4. Schalke koosseisus võitis ta 1997. aastal UEFA karika. AC Milani koosseisus võitis ta 1999. aastal Serie A. Dortmundi Borussia koosseisus võitis 2002. aastal Bundesliga ja jõudis UEFA karikafinaali. Londoni Arsenali koosseisus võitis ta 2004. aastal Premier League'i ja Inglismaa superkarika, 2005 Inglismaa karikavõistlused jalgpallis ning jõudis 2006 UEFA meistrite liiga finaali. UEFA valis Jens Lehmanni 1997. ja 2006. aastal Euroopa aasta parimaks väravavahiks. Jalgpalli 2006. aasta maailmameistrivõistlustel valiti Lehmann MM-i sümboolsesse koondisse. Samal aastal valis UEFA ta klubihooaja parimaks väravavahiks. Jensa Lehmannil on naine Conny, kellega tal on kaks last, Mats ja Lieselotta, ning kasupoeg Lasse. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. august 2008. Vaadatud 8. augustil 2008.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Brașov

Brașov (ungari keeles Brassó, saksa keeles Kronstadt) on linn Rumeenias Transilvaanias, Brașovi maakonna keskus. Brașov on elanike arvult seitsmes linn Rumeenias. Brașovi kohal asus antiikajal daaklaste ja hiljem roomlaste asula. István Püha rajas sinna lossi, mis läks 13. sajandi alguses Saksa ordu valdusse. Lossi lähedusse tekkis mitu asulat, millest kasvas välja tänapäeva linn. 1987 toimus linnas mäss Nicolae Ceaușescu majanduspoliitika vastu. Linna tuntuimad ehitised on gooti stiilis Must kirik (Biserica Neagră) ja raekoda. Ajalooline ungari nimi on Brassó ja saksa nimi Kronstadt. 2002. aastal oli linna elanikest 90,66% oli rumeenlased ja 8,54% ungarlased. 1910. aastal oli 43,4% elanikest ungarlased ja 26,4% sakslased. Brașovis toodetakse MAN AG veoautosid. Linna jalgpalliklubi on FC Brașov. Linna tänav Must kirik Brașovis Brașovi-Ghimbavi rahvusvaheline lennujaam Brașov – a magnificent Transylvanian medieval town Book Tours Romania  Brașov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Brașovi koduleht Oferte Turistice
November 2003

November 2003, sündmuste kroonika Kuupäevad:   1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 Mihhail Hodorkovski lahkus Jukose juhi kohalt. Sri Lanka president Chandrika Kumaratunga saatis parlamendi laiali, viies riigi faktiliselt sõjaseisukorda. Päikesel leidis aset suurim loide, mis on kunagi registreeritud. Kinodesse tuli kolmas Matrix 'i seeria film The Matrix Revolutions. Briti Konservatiivse Partei uueks liidriks kinnitati Michael Howard. Saudi Araabia pealinnas Ar-Riyadis oli võimas enesetaputerrorirünnak; plahvatuses sai surma üle 20 ja haavata üle 100 inimese. Jaapani valimised võitis Liberaaldemokraatlik Partei (peaminister Junichiro Koizumi). Palestiina parlament kiitis heaks uue valitsuse, mida juhib Ahmed Qurei. Craig Venter teatas paljuneva kunstliku viiruse loomisest. USA Louisiana osariigi kuberneriks valiti esimese naisena Kathleen Blanco. İstanbulis (Türgi) plahvatas sünagoogide lähedal kaks autopommi. Surma sai vähemalt 20 ja haavata 250 inimest. Serbia presidendivalimised ebaõnnestusid, sest osalusprotsent oli ainult 38% (vajalik oli 50%). Arnold Schwarzenegger vannutati USA California osariigi kuberneriks. Fermi laboratoorium kinnitas, et on avastatud elementaarosake X(3872), mille olemasolu senised teooriad ei seleta. Jun'ichirō Koizumi nimetati Jaapani peaministriks. Neljapartiiline malematš Garri Kasparovi ja programmi X3D Fritz vahel lõppes viigiga. İstanbulis oli kaks autopommiplahvatust HSBC pangas ja Suurbritannia konsulaadis. Surma sai vähemalt 25 (sealhulgas Briti peakonsul Roger Short) ja haavata sadu inimesi. Terroriaktide eest võttis vastutuse enda peale islamistlik rühmitus İslami Büyükdoğu Akıncılar Cephesi (IBDA-C). Thbilisis piirasid Gruusia presidendi Eduard Ševardnadze vastased parlamendihoone ümber ja nõudsid presidendi tagasiastumist. Ševardnadze kuulutas välja erakorralise seisukorra. Peruu president Alejandro Toledo palus vabandust 70 000 inimese pärast, kes on tapetud 15 aasta jooksul võitluses mässulise liikumisega Sendero Luminoso. Gruusia president Eduard Ševardnadze astus tagasi. Kuni uute presidendivalimisteni asus presidendi kohuseid täitma Nino Burdžanadze. India ja Pakistan kuulutasid välja relvarahu Kashmiri piirkonnas. USA president George W. Bush külastas tänupüha puhul Ameerika sõdureid Bagdadis. Simon Crean astus tagasi Austraalia Tööpartei juhi kohalt.