laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eesti Kodu

Eesti Kodu on Taanis tegutsev ühendus, mis koondab Kopenhaageni piirkonnas elavaid eestlasi ja Eesti vastu huvi tundvaid inimesi. Eesti Kodu aitab Taanis elavatel ja õppivatel eestlastel omavahel sidet pidada, vahendab kontakte ning korraldab ühenduse liikmetele ekskursioone, piknikke, pidusid, spordi- ja kultuuriüritusi. Ühendus asutati 1922. aastal. Sõja ajal tegevus soikus. Pärast sõda oli Taanis palju eesti põgenikke ning 1948. aastal otsustati seltsi tegevust jätkata. Seltsil oli tollal 71 liiget. Koos tähistati näiteks väliseestlaste päeva novembri viimasel pühapäeval ja Eesti Vabariigi aastapäeva. Taani eestlased tegid tihedat koostööd Lõuna-Rootsi eesti kogukonnaga, näiteks osaleti Lundi Eesti Maja ostmisel ja rajamisel. Ühendus toetab Kopenhaageni Eesti Pühapäevakooli ja eesti laste klubi tegevust. 2007. aastast tegutseb eestlaste laulukoor. Eesti Kirik Taanis Koduleht Eesti Kodu Facebooki leht
Kopenhaageni Eesti Pühapäevakool

Mitte segi ajada Kopenhaageni Eesti Lasteklubiga Kopenhaageni Eesti Pühapäevakool on Taani pealinnas Kopenhaagenis tegutsev eesti kool. Koolis õpetatakse eesti keelt, kirjandust, ajalugu ja kodulugu. Õpilased käivad koos korra kahe nädala tagant. Kool alustas tegevust õppeaastal 2002/2003. Esialgu õpetati ainult vanemate klasside õpilasi. Aastast 2011 lisandusid ka 7–11-aastased. Kooli õpetaja on Mae Veskis Hove. Kooli ajalugu Kooli koduleht
Leo Karpin

Leo Karpin (19. august 1946 – 3. november 2014) oli eesti tele- ja filmirežissöör. Ta õppis aastatel 1963–1967 Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu. Eesti Televisioonis alustas Karpin tööd 1960. aastatel uudistesaate "Aktuaalne kaamera" assistendina. Tegi muuhulgas kaastööd Kesktelevisioonile ("Kutsuv tuluke") ning oli paljude muusikafilmide ja -saadete režissöör. 1972. aastal oli Karpin üks ETV saatesarja „Kaks takti ette” algatajaid[viide?] ja aastatel 1993–2002 lõi kaasa Eurovisiooni lauluvõistluse saadete tegemisel[viide?]. Teletöö lõpuperioodil oli ta saatesarja "Klaver põõsas" režissöör. Karpin töötas Eesti Televisioonis 2002. aastani, hiljem oli eraettevõtja. 1969 "Tantsugalerii" 1970 "RAM" 1970 "Duett-duell" 1971 "Mängib Abi Zeider" 1972 "Päev keemiata" 1978 "Džäss - 78" 1980 "Olümpiaregati tähed" 1981 "Regatirütmid" 1981 "Jaak Joala" 1982 "Teisikud" 1984 "Läänemere tuuled" 1986 "Anne Veski" "Vananeb teletehnika, mitte Leo Karpin" TV Nädal, 1997 nr 45
Laulumäe kivi

Laulumäe kivi (ka: Laulikumäe kivi, Laulimäe kivi) on rabakivist hiidrahn, mis asub Harju maakonnas Jõelähtme vallas. Rahnu pikkus on 16,3 m, laius 13,7 m, kõrgus 4,5 m ja ümbermõõt 43,7 m ja maapealse osa maht 317 m3. Püstiste seintega, loodesuunas astmeliselt madalduva laega rahn. Loodeserval alusel sujuvalt pinnasesse laskuv, mistõttu põhiplaan pole siin täpselt kontuuritav. Rahn pinnalt üsna murenenud, lääneküljel mitmete kinnislõhedega, millesse juurduvad rohttaimed ja mõned põõsadki. Rahnu lõunanurgal moodustub lõhepindadest väike astmelaadne jalamieend. Rahnu ebatavaline kuju, eriti tema lõunapoolsem kõrgem osa meenutavat laululava, mistõttu ka kivil selline nimi. Rahn on alates 1941. aastast üksikobjektina looduskaitse all. Eesti hiidrahnude loend Laulumäe kivi Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 281. Pirrus, Enn (2009). Eestimaa suured kivid. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus. "Laulumäe rahn". EELIS Infoleht. Vaadatud 26.12.2022. "Laulimäe kivi". Keskkonnaportaal. Vaadatud 28.12.2022. Laulumäe kivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Laulumäe kivi keskkonnaportaalis
Krei allikad

Krei allikad on kaitsealused allikad Harju maakonnas Kose vallas Ahisilla külas Krei küla lähistel. Allikad asuvad Pirita jõe oruga ühenduses olevas moldorus, kus 0,3 ha suurusel alal avaneb aasta ringi 7 allikat ja perioodiliselt veel mitmed. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 246. Krei allikad keskkonnaportaalis
Atjaševo rajoon

Atjaševo rajoon on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Mordva Vabariigis. Piirneb idas Uljanovski oblastiga. Rajoonis on 1 linna- ja 21 külaasundust. 84,2% elanikest on ersad, 14,6% venelased ja 0,6% mokšad. Rajooni tähtsaim majandusharu on põllumajandus. Kasvatatakse teravilja ja suhkrupeeti. Rajoonis tegutseb lihakombinaat. Q127252379 Rajooni koduleht
Insari rajoon

Insari rajoon on haldus- ja omavalitsusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Mordva Vabariigis. Piirneb lõunas Penza oblastiga. Rajoon jaguneb 1 linna- ja 15 külaasunduseks. Halduskeskus on Insari linn. 2016. aastal oli rajooni elanike arv 12 863. Q127252379  Insari rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni koduleht
Kurisu-Jaani allikas

Kurisu-Jaani allikas (ka: Kurisu Jaaniallikas, Jaaniallikas) on allikas Rapla maakonnas Märjamaa vallas Rangu karstialal. Rangu karstiala kaitseks on moodustatud Rangu loodusala[viide?]. Suurema osa ajast on see "allikas" kurisu, mis neelab sinna kraavist (vooluhulk üle 10 l/s) tulevat vett. Allikast saab rääkida aga kevadise suurvee ajal, mil kurisu ajab vett välja, moodustades "keeva" allika. Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 260. Kurisu-Jaani allikas keskkonnaportaalis
Kütiorg

Kütiorg (ka Holsta org, Kolereinu org ja Tohkri org) on org Võru maakonnas Võru vallas. Org on tähtis turismi- ja talispordipiirkond. Orus voolab Iskna jõgi ja asub mitu väiksemat järve: Hanijärv, Edejärv, Jaanusjärv, Mäeveski järv, Alaveski järv ja Noodasjärv. Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 273. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Laanemägi

Laanemägi on kõrgendik Otepää kõrgustiku idaosas, halduslikult jääb Põlva maakonna Kanepi valda. Mäe absoluutne kõrgus on 212,3 m üle merepinna, suhteline kõrgus 40 m. Mäel on ajalooliselt olnud triangulatsioonitorn, millest on säilinud torni alus koos reeperiga. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. märts 2018. Vaadatud 9. märtsil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 274. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Mädapea tammiku maastikukaitseala

Mädapea tammiku maastikukaitseala on maastikukaitseala Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas. Seal kaitstakse muu hulgas Mädapea tammikut, mis võeti kaitse alla 1958. aastal. Kaitseala pindala on 71,7 ha. Ala kuulub ka Natura-alade sekka – Mädapea loodusala. Herm, Toomas (03.06.2021). "Mädapea tammiku maastikukaitsealal kaitstakse elurikkust inimese ja loomade abiga". virumaateataja.postimees.ee. Vaadatud 28.04.2023. Post, Ilme (19.09.2012). "Mädapea tammiku kaitseala – fennoskandia puisniit". virumaateataja.postimees.ee. Vaadatud 28.04.2023. "Juhtkiri: Mädapeal ongi midagi mäda". virumaateataja.postimees.ee. 03.06.2021. Vaadatud 28. aprill 2023. Tohver, Andres (30.09.2021). "Mädapea tammikusse hakati konnatiike kaevama". virumaateataja.postimees.ee. Vaadatud 28.04.2023. Ojaperv, Aivar (02.07.2021). "Keskkonnaamet käis Mädapea tammikus suhteid silumas". virumaateataja.postimees.ee. Vaadatud 28.04.2023. Ojaperv, Veiki (03.06.2021). "Hooldatud puisniit meenutab karjamaad". virumaateataja.postimees.ee/. Vaadatud 28.04.2023. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 350. Mädapea tammiku maastikukaitseala (KLO1000578) Eesti looduse infosüsteemis
Andsu järvede maastikukaitseala

Andsu järvede maastikukaitseala on maastikukaitseala Võru maakonnas Võru vallas. Seal kaitstakse muu hulgas Andsu järvesid, millest kaks võeti kaitse alla 1962. aastal. Kaitseala pindala on 52 ha. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 21. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Ebavere maastikukaitseala

Ebavere maastikukaitseala on maastikukaitseala Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Kaitseala loodi 1959. aastal, et kaitsta Ebavere mäge. Kaitseala pindala on 39 ha. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 42. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Elva-Vitipalu maastikukaitseala

Elva-Vitipalu maastikukaitseala on maastikukaitseala Tartu ja Valga maakonna territooriumil. Kaitseala loodi 1992. aastal ja selle pindala on 899,2 ha. EELISe järgi on kaitseala põhieesmärk "Illipalu, Udernapalu ja Vitipalu (fluvioglatsiaalsete) liivaalade maastikulise kompleksi ja siin leiduvate ohustatud elupaikade ja liikide kaitse". Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 114. Elva-Vitipalu maastikukaitseala (KLO1000466) Eesti looduse infosüsteemis
Kaali maastikukaitseala

Kaali maastikukaitseala on maastikukaitseala Saare maakonnas Saaremaa vallas. Kaitseala peaeesmärk on Kaali meteoriidikraatrite ja seda ümbritseva maastiku kaitse. Kaitseala pindala on 83 ha. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 184. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Viljandi maastikukaitseala

Viljandi maastikukaitseala on maastikukaitseala, mis hõlmab osa Viljandi linnast ja Viljandi valla alast. Kaitseala pindala on 366,8 ha, sellest maismaad 210,9 ha ja veeosa 155,9 ha. Ala võeti kaitse alla 1964. aastal, kui moodustati Loodi looduspark. Aastal 1997 moodustati eraldi Viljandi maastikukaitseala. Kaitseala koosseisu kuuluvad Viljandi lossimägede paljand, Sammuli rahn, Viljandi järv, Valuoja, Uueveski oja, Raudna jõgi ja mitmed nimetud allikad. Viljandi maastikukaitseala kuulub Viljandi loodusala nime all Natura 2000 kaitstavate alade võrgustikku, kaitsealused liigid on vingerjas ja saarmas. Viljandi lossimägede paljand Sammuli rahn Viljandi lossipark Loodi looduspark Viljandi maastikukaitseala keskkonnaportaalis (vaadatud 04.08.2016) Viljandi maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.08.2016) Viljandi loodusala Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.08.2016) Viljandi maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis Viljandi maastikukaitseala keskkonnaportaalis Viljandi maastikukaitseala kaitsekorralduskava 2011–2020 Eesti Looduse Infosüsteemis
Üügu maastikukaitseala

Üügu maastikukaitseala on maastikukaitseala Muhu saarel. Ala loodi Üügu panga ja sealse allikasoo (Üügu allikad) kaitseks. Kaitseala loodi 1959. aastal. Kaitseala pindala on 10 ha. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 707. Üügu maastikukaitseala (KLO1000425) Eesti looduse infosüsteemis
Jõepere veskiallikate kaitseala

Jõepere veskiallikate kaitseala (ka: Kalevipoja allikate kaitseala) asub Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas. Kaitseala pindala on 3 ha. Kaitseala moodustati 1978. aastal, et kaitsta sealse piirkonna karstiallikaid (nt Jõepere allikad). Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 170. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Jäneda allikad

Jäneda allikad on allikad Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Allikate kaitseks moodustati 1981. aastal Jäneda allikate kaitseala (pindala 6 ha). Allikad asuvad Jägala–Tartu maantee poolitatud Jäneda Allikajärves rühmiti. Allikate suurimad vooluhulgad ületavad 500 l/s. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 177. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Jõempa kurisud

Jõempa kurisud on kurisud Saaremaal. Kurisute kaitseks loodi 1973. aastal Jõempa kurisute kaitseala (pindala 10 ha). Kurisud asuvad Kaarmise-Jõempa karstialal; sealt saab alguse Kärla jõgi. Karstialal paiknevate kurisute laius on u 5 m ja sügavus 0,5–1 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 79 Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 169. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Uladzimir Karatkevitš

Uladzimir Sjamjonavitš Karatkevitš (valgevene Уладзімір Сямёнавіч Караткевіч; 26. november 1930 Orša – 25. juuli 1984 Minsk) oli valgevene romantiline proosakirjanik, luuletaja ja stsenarist. Леаніды не вернуцца да Зямлі (Нельга забыць) (1960–1962, ilmunud 1962) Каласы пад сярпом тваім ("Viljapead su sirbi all", 1962–1964, ilmunud 1965) Хрыстос прызямліўся ў Гародні (1965–1966, ilmunud valgevene keeles 1972) Чорны замак Альшанскі ("Alšanski must loss", 1979) Дзікае паляванне караля Стаха ("Kuningas Stahhi ajujaht", 1950, 1958, ilmunud 1964, eesti keeles 1983) У снягах драмае вясна (1957, ilmunud 1989) Цыганскі кароль (1958, ilmunud 1961) Сівая легенда (1960, ilmunud 1961) Зброя (1964, ilmunud 1981) Ладдзя Роспачы (1964, ilmunud valgevene keeles 1978) Чазенія (1966, ilmunud 1967) Лісце каштанаў (1973) Крыж Аняліна (lõpetamata, ilmunud 1988) Хрыстос прызямліўся ў Гародні (1967) Дзікае паляванне караля Стаха (Kuningas Stahhi ajujaht (film), 1979) Чорны замак Альшанскі (1984) Сведкі вечнасці (1964) Памяць (1966) Чырвоны агат (1973) Біяграфія на Slounik.org Творы на «Беларускай Палічцы» Старонка «Быў. Ёсць. Буду.»
Lepakõrve ja Küdema kurisute kaitseala

Lepakõrve ja Küdema kurisute kaitseala on karstikaitseala Saaremaal Saaremaa vallas. Lepakõrve ja Küdema kurisud asuvad Litoriinamere ja Antsülusjärve luitestunud rannavallide vahel. Kaitseala moodustati 1959. aastal ja selle pindala on 13 ha. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 288. Lepakõrve ja Küdema kurisud (KLO1000514) Eesti looduse infosüsteemis
Lepakõrve kurisud

Lepakõrve kurisud on kurisud Saaremaal Saaremaa vallas. Kurisud asuvad Litoriinamere ja Antsülusjärve luitestunud rannavallide vahel. Lepakõrve ja 3 km kaugusel paiknevate Küdema kurisute kaitsmiseks moodustati 1959. aastal Lepakõrve ja Küdema kurisute kaitseala (pindala 13 ha). Küdema kurisud Pärima kurisud Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 288. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Küdema kurisud

Küdema kurisud on kurisud Saaremaal Saaremaa vallas. Kurisud asuvad Litoriinamere ja Antsülusjärve luitestunud rannavallide vahel. Lepakõrve ja 3 km kaugusel paiknevate Küdema kurisute kaitsmiseks moodustati 1959. aastal Lepakõrve ja Küdema kurisute kaitseala (pindala 13 ha). Lepakõrve kurisud Pärima kurisud Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 288. Lepakõrve ja Küdema kurisud (KLO1000514) Eesti looduse infosüsteemis
Willem-Alexander

Willem-Alexander Claus George Ferdinand van Oranje-Nassau (sündinud 27. aprillil 1967 Utrechtis) on Madalmaade kuningas. 30. aprillil 2013 võttis Willem-Alexander oma emalt Beatrixilt üle Madalmaade kuningriigi monarhi ameti. Ta külastas kroonprintsina 17.–18. juunil 2002 ja kuningana 12.-13. juunil 2018 Eestit. Willem-Alexander on ka Oranje prints, Oranje-Nassau prints ja tiitlita Amsbergi aadliperekonna liige. 2018 – Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk Willem-Alexander on Madalmaade kuninganna (1980–2013) Beatrixi ja prints Claus von Amsbergi vanim poeg. 2. veebruaril 2002 abiellus ta Máxima Zorreguietaga. Printsess Catharina-Amalia (Catharina-Amalia Beatrix Carmen Victoria) on sündinud 7. detsembril 2003 Haagis. Printsess on troonijärjekorras esimesel kohal. Printsess ristiti 12. juunil 2004. Printsess Alexia (Alexia Juliana Marcela Laurentin) on sündinud 26. juunil 2005 Haagis. Printsess on troonijärjekorras teisel kohal ja ristiti 19. novembril 2005. Printsess Ariane (Ariane Wilhelmina Máxima Ines) on sündinud 10. aprillil 2007 Haagis. Printsess ristiti 20. oktoobril 2007 Haagis. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Willem-Alexanderi tutvustus kuningakoja kodulehel
Tuiu-Paka kurisute kaitseala

Tuiu-Paka kurisute kaitseala (ka: Tuiu-Poka kurisute kaitseala) on 4 lahustükist koosnev karstikaitseala Saaremaal Saaremaa vallas. Alal kaitstakse Tuiu kurisuid ja Paka kurisut. Kaitseala moodustati 1973. aastal ja selle pindala on 10 ha. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 609. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis Sissekanne elektroonses EE-s (vaadatud 04.04.2013)
Urbepüha

Urbepüha ehk urbepäev on maausuliste püha, mis on eraldatud kristlikest palmipuudepühadest. See on püha, kus karja viljaõnne taotlemiseks viiakse pajuurbi lauta, põllule ja tuuakse tuppa. Nõnda soovitakse täita igipõlist kommet, mis õnne ja elujõudu toob, haigusi ja kurja peletab. Pajuurvaoksad muretseti varakult valmis, et neid pühapäeva varahommikul kasutada. Hommikul vara löödi magajaid unepealt pajuurbadega, et virkust ja edu majja tuua. Urbimise reegel: urbida sobib nii kaua, kuni urbitav lubab luna anda. Selleks sobivad kõige paremini värvitud munad, mis tuleb järgmisel pühapäeval lihavõtte ajal urbijale kätte anda. Urbepüha hommikul käivad poisid pajuurbadega tüdrukuid äratamas, et siis selle tasuks pühade ajal mune saada. Kes aga urbadega äratamas ei käi, sel ei ole ka õigust mune saada. Usutakse ka, et urbadega löömine toob tervist terveks aastaks ja kaitseb nakkushaiguste eest. Käidi urbimas ka naabrite juures, lauldes või lugedes sinna juurde maagilise sisuga tekste. Urbimas on käidud ka kiigepüha hommikul. Jüri Kuuskemaa: 24 märts - urbepäev Palmipuude- ehk urbepüha Päewaleht, nr 84, 26. märts 1934
Odalätsi maastikukaitseala

Odalätsi maastikukaitseala on maastikukaitseala Saare maakonnas Saaremaa vallas. Kaitseala pindala on 163,1 ha. Kaitseala ajalugu sai alguse 1959. aastal, mil kaitse alla võeti Odalätsi luited ja Odalätsi allikad. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Lihavõttekriis

Lihavõttekriis oli põhiseaduslik kriis Taanis 1920. aastal, mis mõjutas oluliselt Taani konstitutsioonilise monarhia arengut Taanis. Selle vallandas kuningas Christian X, kasutades talle konstitutsiooniga antud võimu, kui ta tagandas valitud valitsuse. Kriisi tulemusel viidi konstitutsiooni täpsustused: uute valimiste väljakuulutamisel jäi eelmine valitsus kuni uue hääletuse lõpuni ametisse, kuid kuninga õigus valitsust tagandada säilis. Kuninga ja valitsuse vahelise konflikti ajendiks oli küsimus Schleswigi annekteerimise üle. Schleswig oli olnud Taaniga personaalunioonis olev Saksa Liidu liikmesmaa, mis pärast Frederik VII surma 1863. aastal üritas iseseisvuda ja ühendati Teise Schleswigi sõja tagajärjel Preisimaaga. Taani soovis piirkonda tagasi saada ja Saksamaa kaotus Esimeses maailmasõjas tegi selle võimalikus. Vastavalt Versailles' rahu tingimustele tuli Schleswigi saatus otsustada kahe rahvahääletusega. Üks referendum pidi toimuma Põhja-Schleswigis (tänapäeval Lõuna-Jüütimaa maakond Taanis) ja üks Kesk-Schleswigis (tänapäeval osa Saksamaa Schleswig-Holsteini liidumaast). Lõuna-Schleswigis referendumi korraldamist ei plaanitud, sest seal elasid peamiselt sakslased ja tollal üldlevinud arvamuse kohaselt pidi see jääma Saksamaa osaks. Põhja-Schleswigis hääletas Taaniga taasühinemise poolt 75% elanikkonnast, samas kui 25% toetas Saksamaa osaks jäämist. Kesk-Schleswigis oli olukord vastupidine: 80% toetas Saksamaa osaks jäämist ja 20% Taaniga taasliitmist. Nende tulemuste põhjal otsustas Taani peaminister Carl Theodor Zahle, et Põhja-Schleswigi taasühendamisega võib jätkata, kuid Kesk-Schleswig jääb ka edaspidi Saksamaa võimu alla. Paljud Taani rahvuslased leidsid, et Kesk-Schleswig tuleks Taaniga taasühendada referendumi tulemustest hoolimata. Seda arvamust õhutas ka soov Saksamaad püsivalt nõrgestada. Kuningas oli rahvuslastega ühel meelel ja käskis Zahlel Kesk-Schleswig taasühendamisprotsessi kaasata. Kuna Taanit oli alates Deuntzeri valitsusest 1901. aastal valitsetud parlamentaarse demokraatiana, siis leidis Zahle, et tal pole kohustust alluda. Ta keeldus käsku täitmast ja astus pärast teravat vaidlust kuningaga mitu päeva hiljem tagasi. Christian X saatis kogu ülejäänud valitsuse laiali ja asendas selle Otto Liebe konservatiivse asevalitsusega. Valitsuse tagandamine tagajärjel puhkesid meeleavaldused ja Taanis tekkis lausa revolutsiooniline atmosfäär, mis tekitas kahtlusi monarhia tuleviku suhtes. Selle tulemusel algasid läbirääkimised kuninga ja Sotsiaaldemokraatide vahel. Seistes silmitsi Taani monarhia võimaliku kukutamisega, kuningas taganes ja vabastas oma valitsuse ametist. Ametisse asus Michael Pedersen Friisi juhitud kompromissivalitsus, mis pidi võimul olema kuni valimisteni samal aastal. See oli viimane kord, kui Taani monarh sekkus poliitikasse, omamata parlamendi täielikku toetust. Kriisi järel leppis Christian X rolliga sümboolse riigipeana. Af Jan Baltzersen (2005). "The re-unification of North Schleswig with Denmark in 1920" (Inglise keel). Dansk Center for Byhistorie. Vaadatud 05.04.2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Metsanurga allikad

Metsanurga allikad on kaitsealused allikad Pandivere kõrgustiku lõunaosas, halduslikult Järva maakonnas Järva vallas. Allikad jäävad Endla looduskaitsealale. Allikad moodustavad Oostriku jõest mõlemal pool 300 m pikkuse allikaala. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 334. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Austraalia pealinna ala lipp

Austraalia pealinna ala lipp on Austraalia haldusüksuse Austraalia pealinna ala lipp. Austraalia pealinna ala vapp
Mihka-Jüri allikad

Mihka-Jüri allikad on kaitsealused allikad Rapla maakonnas Kehtna vallas Kehtna asula edelaserval. Allikad moodustavad 30 m pikkuse allikaala, kus on nii lange- kui tõusuallikaid. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 335. Mihka-Jüri allikad keskkonnaportaalis
Neitsipere allikad

Neitsipere allikad (ka Neitsijärve allikad) on kaitsealused allikad Rapla maakonnas Märjamaa vallas Lümandu mõisa lähedal. Allikad moodustavad 20 meetri pikkuse ja 30 meetri laiuse allikaala, kust alguse saav oja suubub Lümandu ehk Konnaveski ojja. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 04.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 364. Neitsipere allikad keskkonnaportaalis
Väärtkirjandus

Väärtkirjandus (saksa keeles Höhenkammliteratur, ka Hochliteratur) on kirjanduses väärtushinnang, millega peetakse silmas asjatundjate, teadlaste ja koolisüsteemi poolt väärtuslikuks tunnistatud kirjandust, mis vastandub triviaalkirjandusele. Väärtkirjanduse hulka kuulub ka klassikaline kirjandus. Kõrgkultuur