laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vabaduse Liit – Demokraatlik Liit

Vabaduse Liit – Demokraatlik Liit (tšehhi Unie svobody - Demokratická unie, lühend US-DEU) on Tšehhi Vabariigi liberaalne parempoolne poliitiline partei. 1997. aastal tekkisid Kodanike Demokraatliku Partei (ODS-i) sees vastuolud ning osa liikmetest püüdis kukutada partei tollast juhtkonda, eelkõige esimeest Václav Klausi, kellel oli väga tugev positsioon. Partei juhtkonna muutmise ebaõnnestunud katse järel astusid need liikmed parteist välja ja asutasid Vabaduse Liidu, mis registreeriti 22. jaanuaril 1998. Alguses oli uuel parteil suur meedia, presidendi ja osa üldsuse toetus ning sellele ennustati suurt tulevikku, kuid asutamisaastal sai erakond ODS-iga võrreldes ennetähtaegsetel parlamendivalimistel väga vähe hääli. Siiski kuulus Vabaduse Liit 1998–2002 koos Tšehhi Sotsiaaldemokraatliku Partei ja ODS-iga koalitsiooni, mis lagunes vahetult enne 2002. aasta parlamendivalimisi. 2001. aasta detsembris liitus partei Demokraatliku Liiduga ja nii tekkis US-DEU. 2002. aasta valimiste järel kaotas partei valijate poolehoiu ning parteist astusid välja järelejäänud väljapaistvad isikud. 2006. aasta parlamendivalimisteks muutis partei oma imagot ning püüdis noorte anarhistlike ja ultraliberaalsete valijate hääli. Siiski saadi vaid 0,3% häältest. Selle peale astus partei juhtkond koos esimees Pavel Němeciga tagasi. Aasta jagu oli partei esimees Jan Hadrava, alates 2007. aasta juunist aga Jan Černý.
Sojapiim

Sojapiim on sojaubadest valmistatud jook. Sojapiim on müügil valmiskujul, kuid seda saab ka ise spetsiaalse sojapiimamasinaga valmistada. 14. juuni 2017 otsustas Euroopa Kohus, et Euroopa Liidus ei tohi täiesti taimse toote turustamisel kasutada selle nimes sõna "piim", mistõttu müüakse sojapiima enamasti näiteks sojajoogi nimetuse all. Sojapiim on väga valgurikas ja tema aminohappeline koostis on suhteliselt lähedane loomsete valkude omale. Sojapiim on kergesti seeditav ja sisaldab arvestataval hulgal nõrkade anaboolsete omadustega hargnenud ahelatega aminohappeid ja aminohapet glutamiini. See aitab suurendada jõudu ja võimaldab rohkem lihaseenergiat dieedi ajal. Sojapiim on raviomadustega – tal on kolesterooli taset langetav toime. Ta kaitseb aju, aeglustades aju degeneratiivseid protsesse. Sojapiimal on peavalu ja põletikulisi protsesse vähendav toime ning lahustav/lagundav toime. Taimetoitlastele on sojapiim hea valgu- ja rasvaallikas. Sojaubades sisalduv rasv kujutab inimorganismi jaoks väärtuslikku õli, mis mitmest aspektist sarnaneb oliiviõliga – väike küllastatud rasvhapete ja suur oleiinhappe sisaldus ning suhteliselt hea asendamatute rasvhapete – linool-(n-6) või -(ω-6) ja alfalinoleenhappe (n-3) või -(ω-3) vahekord. Alfalinoleenhappe sisaldus sojas aitab kaasa luude tugevuse tagamisele, soodustades kaltsiumi jäämist luudesse. Sojaubades leiduv õli on suure bioloogilise aktiivsusega, millest inimene omastab kuni 98%. Õlis leidub rohkesti letsitiini. Letsitiini tunneme lisaainena (E322), seda toodetakse põhiliselt sojast nii meditsiinipreparaatide kui ka toiduainetetööstuse jaoks (emulgaator). Letsitiini vaegus toidus võib põhjustada rasvumise kiirenemist ja kolesterooli taseme tõusu, aga ka mälu ja ajutöö probleeme. Sojapiimas on suhteliselt vähe süsivesikuid, mis teeb soja asendamatuks toiduaineks diabeetikule ja tänuväärseks ka kaalujälgijale ning tsöliaakia korral. Soja on rikas küllastumata rasvade poolest. Kuna sojatooted on looduslikult väikse küllastatud rasvade sisaldusega, aitavad need säilitada tervislikku kaalu. Sojas on arvestatavalt ka kiudaineid, mis koos rikkaliku valgu ja rasvaga annavad pikemaks ajaks täiskõhutunde, võimaldades kaalu langetada. Toitumisteadlased soovitavad päevas tarvitada 100–300 g sojapiima või sojapiimatooteid. Sojapiima väärtuslikud toitained ringlevad organismis 24–36 tundi. Valio tehtud uuringute põhjal on Eestis ligi 100 000 inimest, kes ei talu lehmapiima. "EUROOPA KOHTU OTSUS (seitsmes koda), 14. juuni 2017 ( *1 ), „Eelotsusetaotlus — Põllumajandustoodete ühine turukorraldus — Määrus (EL) nr 1308/2013 — Artikkel 78 ja VII lisa III osa — Otsus 2010/791/EL — Mõisted, nimetused ja müüginimetused — „Piim" ja „piimatooted" — Nimetused, mida kasutatakse täiesti taimsete toiduainete müügi edendamiseks ja nende turustamiseks"". 14.06.2017. Vaadatud 15.12.2017. Sojapiima valmistamine Eesti Sojaliit
Tinamulased

Tinamulased (Tinamidae) on lindude sugukond tinamuliste seltsist. Siia arvatakse 47 liiki, kes kõik elavad Põhja- ja Lõuna-Ameerikas. Phillips, Matthew J.; Gibb, Gillian C.; Crimp, Elizabeth A.; Penny, David (2010). "Tinamous and Moa Flock Together: Mitochondrial Genome Sequence Analysis Reveals Independent Losses of Flight among Ratites". Systematic Biology. 59 (1): 90–107. DOI:10.1093/sysbio/syp079. PMID 20525622.
Sulev Vedler

Sulev Vedler (sündinud 2. aprillil 1970) on eesti ajakirjanik. Ta lõpetas 1988. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1995. aastal Tartu Ülikooli kaubandusliku raamatupidamise erialal. Töötanud aastaid ajalehes Eesti Ekspress. Jaanuaris 2014 asus ta tööle ajalehe Postimees peatoimetaja asetäitjana, kuid naasis sama aasta märtsis Eesti Ekspressi. Elust hirmu vabariigis – Eesti Ekspress, 4. veebruar 2010 2003 – Bonnieri preemia "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. august 2016. Vaadatud 18. märtsil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Postimehega liituvad tuntud ajakirjanikud Vedler ja Prozes, err.ee, 16. jaanuar 2014 Sulev Vedler naaseb Eesti Ekspressi, delfi.ekspress.ee, 10. märts 2013
Josif Pančić

Josif Pančić (serbia keeles Јосиф Панчић; ka Josip Pančić; 17. aprill 1814 Crikvenica lähedal Horvaatias – 8. märts 1888 Belgradis) oli serbia botaanik. Pančić sündis katoliiklaste peres neljanda pojana ja tema sünninimi oli Josip. Ta lõpetas algkooli Gospićis, lütseumi Rijekas ja 1842 Pesti Kuningliku Ülikooli arstiteaduskonna. Budapestis õppis ta ka botaanikat. Ta soovis asuda tööle Serbiasse, kuid selleks oli tarvis mõjuvat soovitust. Soovituse andis talle serbia keeleteadlane Vuk Stefanović Karadžić Viinis. Serbiasse jõudnud, pöördus ta õigeusku ja muutis oma eesnime slaavipäraseks Josifiks. Pančić töötas arstina Serbia maapiirkondades. Oma reisidel mööda maakohti hakkas ta dokumenteerima leitud taimi. Eriti meeldis talle mägine Kopaoniki piirkond, mida ta aastail 1851–1886 külastas 16 korda. Sealjuures avastas ta hulgaliselt varem tundmatuid taimi. Tema kõige tuntum avastus on serbia kuusk, mille ta avastas 1875 ja millele ta andis nimeks Pinus omorika, kusjuures Pinus tähendab kuuske ladina keeles ja omorika serbohorvaadi keeles. Pančić nimetati 5. aprillil 1887 asutatud Serbia Kuningliku Akadeemia esimeseks presidendiks. Sellel ametikohal töötas ta kuni surmani. Ta nõudis Belgradis botaanikaaia avamist. Belgradi botaanikaaed Jevremovac avati 1874 ja selle esimene direktor oli samuti Pančić. Pančić suri Belgradis töö ajal 5. aprillil 1888. Belgradi ülikool, teaduste akadeemia ja matkajate liit rajasid talle 1951 Kopaonikisse mausoleumi. Mausoleumis on hauakiri: "Pančići palvet austades tõime ta siia igaveseks puhkama. Ühtlasi anname edasi tema teate Serbia noorsoole: "Ainult meie maa looduse põhjaliku tundmise ja analüüsimisega näidatakse, kui palju oma kodumaad armastatakse ja austatakse."" Josif Pančići kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühend Pančić. 1850 – valiti Serbia keele ja kirjanduse seltsi liikmeks (selts lõpetas tegevuse 1864) 1864 – valiti Serbia Õpetatud Seltsi liikmeks (selts lõpetas tegevuse 1892) 1887 – valiti Serbia Kuningliku Akadeemia liikmeks Josif Pančić
Sirmokkalised

Sirmokkalised (Sciadopityaceae) on igihaljaste okaspuude sugukond okaspuulaadsete seltsist. Sugukonna ainuliik on sirmokka perekonda kuuluv sirmokas.
Christian Luerssen

Christian Luerssen (6. mai 1843 – 28. juuni 1916) oli saksa botaanik. Tema järgi on nime saanud kassia Cassia luerssenii, lõikhein Cyperus luerssenii ning sõnajalalised Aspidium luerssenii ja Dryopteris luerssenii. Christian Luersseni kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühend Luerss..
Élie-Abel Carrière

Élie-Abel Carrière (4. juuni 1818 – 17. august 1896) oli prantsuse botaanik. Élie-Abel Carrière tegeles peamiselt okaspuude uurimisega ning kirjeldas esimesena tsuuga, keteleeria ja ebatsuuga perekonda. Ta tegeles ka aianduse ja viljapuude uurimisega ning oli muu hulgas Pariisi loodusloomuuseumi puukooli peaaednik ja aiandusajakirja peatoimetaja. Tema tähtsaim teos on 1855. aastal ilmunud "Traité Général des Conifères". Tema kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend Carrière. Varem on kasutatud ka lühendit Carr.. Jardin fruitier - Fruits à pépins - Poires, 1845 Pépinières, 1855 Traité général des conifères ou description de toutes les espèces et variétés de ce genre aujourd'hui connues, avec leur synonimie, l'indication des procédés de culture et de multiplication qu'il convient de leur appliquer, 1855; zweite stark überarbeitete Auflage 1867 Entretiens familiers sur l'horticulture, 1860 Guide pratique du jardinier multiplicateur, 1862 Production et fixation des variétées dans les végétaux, 1865 Arbre généalogique du groupe pêcher, 1867 Description et classification des variétés de pêchers et de brugnoniers, 1867 Encyclopédie horticole, 1880 Montreuil aux pêches-Historique et pratiques, 1880 Semis et mise à fruit des arbres fruitiers, 1881 Étude générale du genre Pommier, 1883 Pommiers microcarpes et pommiers d'agrément, o. J. La Vigne et Réfutations sur la culture de la vigne, o. J. L'arbre fruitier haute tige. Manuel pratique d'arboriculture fruitière, 1908 Traité général des conifères, Google Books
Hakassid

Hakassid (endanimetus тадарлар, varasemad nimetused Minussinski tatarlased, Abakani tatarlased) on turgi rahvas, kelle peamine asuala on Venemaal Hakassias. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 75 622 hakassi, sealhulgas Hakassias 65 421 (11,98% Hakassia rahvastikust). 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 72 959 hakassi, neist Hakassias 63 643. Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 9 hakassi. Enamik hakasse kõneleb turgi keelte hakassi-altai rühma kuuluvat hakassi keelt ning kakskeelsena ka vene keelt. Tuntud hakasse on Anatoli Ulturgašev. "Arhiivikoopia". Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6. september 2018. Vaadatud 16. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 24. september 2015. Vaadatud 16. juunil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Päring Statistikaameti andmebaasist
Abaluutõstur

Abaluutõstur (ladina keeles musculus levator scapulae) on inimesel kaela tagaosas ja küljel asetsev lihas, mis tõstab abaluud, peamiselt selle ülemist nurka, pöörates ja nihutades abaluu alumist nurka lülisamba poole. Fikseeritud abaluu korral kallutab ta lülisamba kaelapiirkonda taha ja enda poole. Abaluutõstureid on kaks.
Alekhsandre Abašeli

Alekhsandre Abašeli (ალექსანდრე აბაშელი; õieti Isaak Tšotšia (ისააკ ჩოჩია); 15. august 1884 – 27. september 1954) oli gruusia kirjanik. Ta kirjutas peamiselt luulet. Aastal 1913 ilmus tal sümbolismist mõjutatud luulekogu "Päikese naeratus" ("მზის სიცილი"). Abašeli oli ka Gruusia NSV hümni sõnade kaasautor. Ta kirjutas esimese gruusia ulmeromaani "Naine peeglis" ("ქალი სარკეში"; 1930).
Whistler Olympic Park

Whistler Olympic Park on talispordikeskus Kanadas. Seal toimusid Vancouveri 2010. aasta taliolümpiamängude laske- ja murdmaasuusatamise ning kahevõistluse ja suusahüpete võistlused, pärast seda ka paraolümpiamängude suusavõistlused. Whistler Olympic Park asub Whistleri olümpiakülast 14 km kaugusel. Briti Columbia maanteelt nr 99 läheb Whistler Olympic Parki 8 km pikkune ühendustee. Whistler Olympic Parkis asub kaks hüppemäge (HS 140 ja HS 106) ja seal on 14 kilomeetrit suusaradu. Pärast olümpiamänge jäi see spordikompleks avalikkuse kasutusse. Juba varem olid seal matka- ja mägirajad ning neid ehitati veel 20–25 km juurde. Lammutati üksnes olümpia ajaks ehitatud 3 ajutist tribüüni, millest igaüks mahutas 12 tuhat pealtvaatajat (paraolümpiamängude ajal 6 tuhat). Kokku kulus rajatistele 119,7 miljonit dollarit ja nad valmisid juba 2007. aasta sügiseks. Suusahüppetornide ja murdmaasuusastaadioni vahele jääb päevakeskus, kus on 11 000 ruutjalga põrandapinda. Seal asuvad varustuse laenutuskeskus, riietus- ja pesuruumid, söökla, kohvik ja suveniiripood. Lisaks on kaks 6000-ruutjalase põrandapinnaga abihoonet, üks murdmaa- ja teine laskesuusatamise jaoks. Olemas on teisedki vajalikud infrastruktuurirajatised. Päevakeskust külastab nädalavahetustel keskmiselt 500 ja nädala sees keskmiselt 100 inimest päevas. Park avati ametlikult 22. novembril 2008, kuigi lund sel ajal polnud. Keskuses peeti 15.–18. jaanuaril 2009 eelolümpia: murdmaasuusatamise ja kahevõistluse maailma karika etapp. Kahevõistluses osales 50 ja murdmaasuusatamises umbes 230 sportlast, lisaks abipersonal, keda oli peaaegu sama palju. Nädal aega hiljem, 22.–25. jaanuaril toimusid suusahüpete MK-etapid. Niimoodi sai Whistler Olympic Park esimeseks 2010. aasta olümpiamängude rajatiseks, mille valmisolekut olümpiamängudeks testiti. Eelolümpia võitsid sprindis Alena Prochazková (Slovakkia) ja Emil Jönsson (Rootsi), paarissprindis Magda Genuin ja Arianna Follis (Itaalia) ning Emil Jönsson ja Robin Bryntesson (Rootsi), suusavahetussõidus Justyna Kowalczyk (Poola) ja Pietro Piller Cottrer (Itaalia). Kahevõistluse võitsid esimesel päeval Bill Demong (USA) ja teisel päeval Magnus Moan (Norra). Suusahüpped võitis mõlemal päeval Gregor Schlierenzauer (Austria). Olümpiamängudel sai neist Kowalczyk olümpiakulla, -hõbeda ja -pronksi, Demong kulla ja meeskondliku hõbeda, Cottrer hõbeda, Schlierenzaurer meeskondliku kulla ja kaks individuaalpronksi, Genuin ja Follis olid neljandad, Jönsson seitsmes. Suure mäe suusahüpperekord 149 meetrit on Schlierenzaueri nimel. Murdmaasuusatamine 2010. aasta taliolümpiamängudel Kahevõistlus 2010. aasta taliolümpiamängudel Suusahüpped 2010. aasta taliolümpiamängudel Whistler Olympic Parki koduleht
Kanada jäähokikoondis

Mall:Jäähokikoondis Kanada meeste jäähokikoondis esindab Kanadat jäähokis rahvusvahelistel võistlustel. See on ala edukaim koondis maailmas. Rahvuskoondise vormide areng 1994. aasta olümpiavorm 1998. aasta olümpiavorm, kasutati hiljem IIHF-i turniiridel 1998–2001 2008–2014, 2016 IIHF-i vorm 2014. aasta olümpiavorm IIHF-i vorm 2014, 2016 Hockey Canada Saja-aastane IIHF-i vorm 2015 2016. aasta WCH vorm 2017. aasta IIHF-i vorm 2018. aasta olümpiavorm 2018. aasta IIHF-i vorm 2021. aasta IIHF-i vorm 2022. aasta olümpiavorm 2022. aasta IIHF-i vorm Team Canada 1928. aasta olümpiavorm 1936. aasta olümpiavorm 1964–1969 olümpia- ja IIHF-i vorm 1980. aasta olümpiavorm 2002–2006 olümpiamängude asendusvorm 2007. aasta IIHF-i vorm 2010. aasta IIHF-i asendusvorm Hockey Canada koduleht CNNSI'is 2002. aasta OM-ist
Vaso Abašidze nimeline Thbilisi Muusika- ja Draamateater

Vaso Abašidze nimeline Thbilisi Muusika- ja Draamateater on teater Thbilisis. Teatri rajasid 1934 Mihheil Tšiaureli ja D. Dzneladze 1926. aastast tegutsenud rändteatri baasil. Teatri nimi oli Abašidze-nim. Muusikalise Komöödia Teater. Aastal 1938 lavastati selles teatris esimene gruusia operett. 2005. aastast kannab teater praegust nime.
Abau

Abau on asula Paapua Uus-Guinea Keskprovintsis, Abau ringkonna keskus. See asub Korallimere ranniku lähedal, pealinnast Port Moresbyst kagus. Abaus on lennuväli (IATA kood: ABW).
Tetrarhia

Tetrarhia on riigikorraldus, kus võim kuulub neljale isikule. Tavaliselt märgitakse selle sõnaga Rooma keisririigis Diocletianuse asutatud ja aastail 293–313 kehtinud korraldust, kus kumbagi Rooma keisririigi osa (Ida ja Läänt) valitses ülemkeiser (augustus) ja temale alluv alamkeiser (caesar), keda on nimetatud ka abikeisriks. Tetrarhia kujunes välja, kui keiser Diocletianus nimetas väejuht Maximianuse 285. aastal oma kaasvalitsejaks (augustus). 293. aastal nimetas ta Galeriuse ja Constantius I Chloruse abikeisriteks (caesar). Keisrite ja abikeisrite vahelisi sidemeid tugevdati ka abieludega. Galerius abiellus Diocletianuse tütre Galeria Valeriaga. Impeerium jäi ametlikult ühtseks ning õigusakte anti välja iga nelja keisri nimel. Tegelikult kehtestas kogu impeeriumis kehtivaid edikte Diocletianus. Goldsworthy, Adrian. How Rome Fell: Death of a Superpower. New Haven, London, 2009. Lk. 161.
Eiður Guðjohnsen

Eiður Smári Guðjohnsen (sündinud 15. septembril 1978 Reykjavíkis) on Islandi jalgpallikoondise ründaja. Ta on karjääri jooksul mänginud sellistes tippklubides nagu Londoni Chelsea, Barcelona, Monaco ja Tottenham Hotspur. Viimati mängis ta India jalgpalliklubis FC Pune City. Tema isa on Islandi jalgpallikoondise endine ründaja Arnór Guðjohnsen. Aastal 1998 siirdus Guðjohnsen Inglismaa kõrgliiga klubisse Bolton Wanderers. Kaks aastat hiljem liitus ta teise Premier League'i klubiga Londoni Chelsea, kus ta mängis kuue aasta jooksul 182 mängu ja lõi 54 väravat. 2006. aastal siirdus Guðjohnsen 13 miljoni euro eest Hispaania kõrgliiga klubisse Barcelona. Ta mängis katalaanide meeskonnas kokku 72 mängu ja lõi 10 väravat. 2010. aasta alguses laenati Guðjohnsen laenulepingu alusel Tottenham Hotspuri. 31. jaanuaril 2011 kirjutas ta alla laenulepingule Fulhamiga. Guðjohnsen debüteeris Islandi U-17 koondises 1992. aastal 14-aastaselt. Ta mängis koondises 27 korda ja lõi 7 väravat. 1994. aastal kutsuti ta Islandi U-19 koondisse ning lõi seal 9 mängus 2 väravat. Islandi U-21 koondises mängis ta nelja aasta jooksul 11 mängu ja lõi 4 väravat. 1996. aastal debüteeris ta Islandi täiskasvanute koondises Eesti vastu. Selles mängus alustas algrivistuses tema isa Arnór Guðjohnsen ja Eiður vahetas ta teisel poolajal välja. Nad on siiamaani ainus isa ja poja paar maailmas, kes on rahvuskoondises mänginud koos samas kohtumises. Järgmise mängu rahvuskoondises pidas Guðjohnsen alles 1999. aastal. 13. oktoobril 2007 tõusis ta Islandi jalgpallikoondise läbi aegade parimaks väravakütiks, kui ta lõi mõlemad väravad 2:4 kaotatud mängus Lätiga. 8. juuni 2016 seisuga on ta Islandit esindanud 88 korda ja löönud 26 väravat PSV KNVB beker: 1995–96 Eredivisie: 1996–97 Chelsea Premier League: 2004–05, 2005–06 FA Community Shield: 2000, 2006 Football League Cup: 2004–05 Barcelona La Liga: 2008–09 Copa del Rey: 2008–09 Hispaania superkarikas: 2006, 2009 UEFA Meistrite Liiga: 2008–09 Euroopa superkarikas: 2009 Eiður Guðjohnsen on abielus. Tal on abikaasa Ragnhilduriga kolm last: pojad Sveinn Aron, Andri Lucas ja Daniel. Kaks vanemat poega mängivad FC Barcelona jalgpalliakadeemias. Raf Diallo (18. juuni 2016). "Eidur Gudjohnsen's father tells us about his son, bittersweet history and Iceland's Euro 2016 adventure". News Talk. Vaadatud 03.01.2016.[alaline kõdulink] "Father-son team-mates". FIFA. 19. märts 2016. Originaali arhiivikoopia seisuga 4.01.2017. Vaadatud 03.01.2017. "Guðjohnsen, Eiður". National Football Teams. Vaadatud 03.01.2017. Sam Wallace (24. mai 2011). "Gudjohnsen's boys schooled at the Nou Camp". The Independent. Vaadatud 03.01.2017.
Alfred Brehm

Alfred Edmund Brehm (2. veebruar 1829 Unterrenthendorf (praegune Renthendorfi vald) – 11. november 1884 Renthendorfi vald) oli saksa zooloog, kirjanik ja loodusteadusliku kirjanduse illustraator. Ta sai tuntuks tänu raamatule "Brehms Tierleben" ("Loomade elu"). Tema isa oli pastor ja linnuteadlane Christian Ludwig Brehm. Isal oli 9 tuhandest topisest koosnev linnukogu, mis pakkus hea ülevaate Euroopa linnustikust. Isa kollektsioon ärgitas Alfredit zooloogiks saama, aga kõigepealt tahtis ta õppida arhitektiks. 1844 hakkas Brehm Altenburgis ehitust õppima. 1846. aasta septembris lahkus ta sealt Dresdenisse arhitektuuri õppima, kuid õppeaasta lõpul loobus ta õpingutest. Ta oli siis 18-aastane ning ühines 23-aastase Johann Wilhelm von Mülleri Aafrika-ekspeditsiooniga sekretäri ja assistendina. Reis läbis Egiptuse, Sudaani ja Siinai poolsaare ning selle käigus tehti nii olulisi avastusi, et 1849 arvati kõigest 20-aastane Brehm Saksa Loodusteaduste Akadeemia Leopoldina liikmeks. 1853 hakkas Brehm Jena ülikoolis loodusteadusi õppima. Nagu vend Reinhold, astus ka Alfred korporatsiooni Saxonia, kus kaasvõitlejad hakkasid teda Aafrika-reisi pärast Vaaraoks kutsuma. Ta lõpetas juba 1855. 1856 läks ta koos vend Reinholdiga 2 aastat kestnud reisile Hispaaniasse. Seejärel asus ta vabakutselise kirjanikuna Leipzigisse ning kirjutas ajakirjadele populaarteaduslikke artikleid. 1860 reisis ta Norrasse ja Lapimaale. 1862 võttis ta vastu Saksi-Coburgi ja Gotha hertsogi Ernst II pakkumise osaleda ekspeditsioonil Abessiiniasse. Seejärel reisis Brehm ka Skandinaavias ja Siberis. 1862 võttis Brehm vastu Hamburgi loomaaia direktori koha ja töötas sellel 1867. aastani. Seejärel kolis ta Berliini, kus avas akvaariumi. Akvaariumis töötas ta 1874. aastani. Intellektuaalid võtsid Brehmi ekspeditsiooniaruanded ja artiklid loomariigist soosivalt vastu. Sellepärast tellis kirjastus Bibliographisches Institut temalt mitmeköitelise teose loomariigist. Selle esimene väljaanne (6 köidet) ilmusid 1864–1869 nime "Illustrirtes Thierleben" ("Loomade illustreeritud elu") all. Kirjutamise ajal tegi Brehm välisreise, mis küll katkestasid tööd, kuid ka rikastasid seda. Teine väljaanne ilmus 1872–1879 10 köites juba nime "Brehms Tierleben" all, järgnesid kolmas (1882–1884) ja neljas (1890–1893) väljaanne. Teos tõlgiti paljudesse keeltesse ja seda on ilmunud 20. sajandilgi. Tänapäeva mõistes on teos vananenud, kuid sellegipoolest jääb ta zooloogia verstapostiks. 1861 abiellus Brehm Mathilde Reiziga. Sellest abielust sündis 5 last. Abikaasa suri 1878. Noorim poeg suri difteeriasse 1884 ja see oli Brehmile hingeline vapustus, millest ta enam ei paranenudki, vaid suri samal aastal malaariasse, mille oli külge saanud Aafrikast.
Ahvikotkas

Ahvikotkas (Pithecophaga jefferyi) on üks maailma suuremaid ja haruldasemaid kotkaid. Väljasuremisohus ahvikotkaid leidub üksnes Filipiinide troopiliste mäestiku-vihmametsade viimastes puutumata saludes. See osa, mis on džunglist alles jäänud (umbes 10% esialgsest pindalast), pakub veel peavarju 150–500 kotkapaarile. Suurem osa neist elab lõunapoolsel Mindanao saarel. Nende haudepaiku on keeruline leida, sest ahvikotkad munevad kõigest ühe muna üle aasta, ja peavad selle jaoks oma 100 km2 suurusel pesitsusalal nelja-viit pesa. Emane on keskmiselt 102 cm pikk ja kaalub umbes 7 kg. Isane on 10–20% väiksem, tema keskmine pikkus on 91 cm ja kaal 5 kg. Tiibade siruulatus on ca 2,0 m. Ahvikotka kuklal on kaunid, pikad ja pruunid suled, mis moodustavad pulstunud harja. Harja võib ta tujule vastavalt kord üles tõsta, kanda poolpüsti või tihedalt vastu pead. Ahvikotka nimetus tuleneb eksiarvamusest, et liik toitub peamiselt ahvidest. Tegelikult pole see sugugi nii. Ta sööb eelkõige karustiivalisi, kärpkaslasi ja madusid. Ahve (piirkonnas levinud makaake) sööb ta vaid erandjuhtudel. BirdLife International (2018). Pithecophaga jefferyi. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2016. Geo 01/2010
Jäätmehooldus

Jäätmehooldus on jäätmealane tegevus, mis hõlmab jäätmekäitlust, järelevalvet jäätmekäitluse üle ja jäätmekäitluskohtade järelhooldust. Jäätmekäitlus Jäätmete kogumine Jäätmete kõrvaldamine Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 3.02.2010)
Jan Černý

Jan Černý (sündinud 23. aprillil 1959 Prahas) on Tšehhi poliitik. Ta on olnud erakonna Vabaduse Liit – Demokraatlik Liit esimees (2007–2011). Černý õppis 1978–1984 Brnos veterinaariat ja töötas seejärel loomaarstina kuni 1992. aastani. Poliitilise tegevuse jätkumisele vaatamata hakkas ta 2002. aastal uuesti ka erialast tööd tegema. Černý oli lühikest aega Kodanike foorumi liige, seejärel kuulus 1991–1998 Kodanike Demokraatlikku Parteisse. 1998. aastast on ta Vabaduse Liidu – Demokraatliku Liidu liige ning oli aastatel ka selle erakonna esimees. 1998. aastal oli Černý Josef Tošovský valitsuse kohaliku arengu minister. Aastatel 1990–2002 ja taas 2006. aastast on ta olnud tegev ka oma Praha-lähedase kodulinna Kostelec nad Černými lesy linnavalitsuses. Černý on abielus ja tal on kaks tütart. Jan Černý elulugu