laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Randmaa

Randmaa on eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Randmaa 392 inimesel: 180 mehel ja 212 naisel. Perekonnanimede levikult on Randmaa meeste puhul 354. kohal ja naiste puhul 309. kohal. Perekonnanimi Randmaa on levinuim Hiiu maakonnas. Oskar Randmaa, Eesti sõjaväelane (1902–1943) Uku Randmaa, eesti purjetaja (1963–) https://www.stat.ee/nimed/pere/Randmaa (vaadatud 23.06.2021) Randmaa statistikaameti andmebaasis
Adavere mõis

Adavere mõis (saksa keeles Addafer) oli rüütlimõis Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal. Tänapäeval jääb mõis Jõgeva maakonna Põltsamaa valla maadele. Adavere mõisat on esmamainitud 17. sajandil. Adavere rentnik oli 18. sajandi alguses Rootsi kapten Otto Wilhelm von Essen (u 1675–1726). Pärast Põhjasõda kuulus mõis algselt Heinrich von Fickile ning hiljem tema väimehele Erich Johann von Vietinghoffile ja tema järeltulijaile. Vietinghoffid püstitasid 1750. aastatel puidust barokse peahoone ja mitu kõrvalhoonet ning rajasid regulaarse ehk prantsuse pargi. 1816. aastal ostis Adavere mõisa Bernhard Caspar von Stackelberg. Tema pojapoeg Bernhard Caspar Otto von Stackelberg müüs 1876. aastal mõisa Nikolai Karl Otto von Wahlile, kellelt 1905. aastal päris mõisa poeg Edward von Wahl. Wahlid rajasid vana peahoone soklile uue historitsistliku peahoone. 1893. aastal valminud peahoone on krohvimata paekiviehitis, mille keskosa kaunistab kolme akna laiune pealeehitis. 1919 võõrandati mõis Nikolai von Wahlilt ja alates 1920. aastast asus peahoones metskonnakeskus. 1928 muudeti hoone kooliks, mille tarbeks tehti 1976. aastal Adavere koolihoonele juurdeehitis. 2001. aastal peahoone rekonstrueeriti ning sinna kolisid ka kohalik lasteaed ja Adavere raamatukogu. Säilinud on hulk kõrvalhooneid, nende hulgas ka tuulik, kus asub tänapäeval söögikoht. Mõisa südamest linnulennult umbes 1 km kaugusele edelasse jääb mõisa kalmistu. Kalmistu keskosas paikneb matusekabel, mis praegu on varemetes. Huvipakkuv on kalmistu varajane planeering, mille järgi oli suur osa kalmistust tõenäoliselt park. Adavere mõisa peahoone Adavere mõisa park Adavere mõisa kalmistu Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften Teil 1, 1: Livland Görlitz 1929, lk 590 Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Adavere mõis (Põltsamaa khk) Adavere mõis Eesti mõisaportaal Hagemeister, Heinrich von (1836/1837). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. T. 1–2. Riga: E. Frantzen, lk 193. Stryk, Leonhard von (1877). Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil, Der ehstnische District.... Dorpat: C. Mattiesen, lk 385–386. Adavere mõis kultuurimälestiste registris Adavere mõisast Eesti mõisaportaalis Adavere mõis (Põltsamaa khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Faouzia

Faouzia Ouihya tuntud kui Faouzia (sündinud 5. juuli 2000) on Maroko-Kanada laulja ja laulukirjutaja. Viieteistkümnesena võitis ta aasta laulu, publikupreemia ja Grand Prix “La Chicane Éléctrique”. 2016. aastal saavutas ta II koha Kanada kuulsuste allee Arenevate kunstnike juhendamise programm . 2017. aastal sai ta Nashville'is peaauhinna Ainult allkirjastamata (Unsigned Only) muusikavõistlus. "La Manitobaine Faouzia frappe à la porte de l'industrie musicale". Ici Radio-Canada Télé. 1. november 2015. Vaadatud 23.06.2021. Lebar, Erin (20. september 2016). "Say Hello to Canada's next singing sensation". Winnipeg Free Press. Vaadatud 23.06.2021. Eul, Alexandra (15. september 2017). "Manitoba's Faouzia becomes first teenager to win Nashville music competition". The Globe and Mail. Vaadatud 23.06.2021.
Juhan Oja (kergejõustiklane)

Juhan Rudolf Oja (lätipäraselt Johans Rūdolfs Oja; 5. märts (vkj)/ 18. märts 1904 Riia – 25. mai 1942 Tškalovi oblast, Vene NFSV) oli eesti päritolu Läti kergejõustiklane ja politseinik. Ta sündis Riias rätsep Jaan Oja ja tema abikaasa Pauline perekonnas. Tuli kokku kaheksal korral Läti meistriks ja püstitas kokku 11 Läti rekordit. Ta osales Läti eest 1924. aastal Pariisi olümpiamängude kergejõustikuvõistlusel, kus sai ta jõudis 100 m ja 200 m jooksus veerandfinaali. Osales Läti meeskonnas 4×100 meetri teatejooksus, kuid meeskonna tulemust pole teada. 1925. aastal lõpetas ta Riias politseikooli. Alates 1926. aastast õppis ta Läti Ülikooli usuteaduskonnas, kuid ei lõpetanud õpinguid. Aastatel 1925–1928 töötas ta politseis ja prokuratuuris. Aastatel 1928–1929 teenis ta Läti kaitseväes (lõplik auaste oli seersant). Pärast sõjaväeteenistust oli ta uuesti politseis ja prokuratuuris, pärast Läti annekteerimist 1940. aasta augustis töötas veel Läti NSV miilitsas. Lahkus teenistusest oktoobris 1940. Arreteeriti NKVD poolt 8. jaanuaril 1941 Riias. Viidi juunis 1941 Riia vanglast Tškalovi oblasti vanglasse. Mõisteti 8. aprillil 1942 surma, hukati 25. mail 1942. 1939 Viestursi orden Olympedia. Inglise keeles Juhan Oja Läti Oümpiakomitee kodulehel. Läti keeles|
Arvo Lill

Arvo Lill (sündinud 25. märtsil 1947 Tartus) on endine eesti korvpallur. Arvo Lill lõpetas 1967. aastal Tartu 2. Keskkooli (praegune Miina Härma Gümnaasium) ja õppis aastatel 1968–1970 Tartu Riiklikus Ülikoolis kehakultuuri. Korvpallitreeninguid alustas venna õhutusel. Tema pikkus on 187 cm. Tema treenerid olid Avo Jans ja Arne Laos. Lill on tulnud kolm korda Eesti meistriks (1969, 1970, 1974), võitnud kaks hõbe- ja kaks pronksmedalit ning võitnud Eesti ja Balti karika. NSV Liidu meistrivõistlustel osales ta Kalevi esindusmeeskonna koosseisus 1967–1973, kellega võitis 4., 5. ja 6. kohti. Lill kuulus seitse aastat (1967–1973) Eesti koondisse. Meistersportlase nimetuse sai ta 1975. aastal. Aastatel 1973–1977 mängis Lill Ehitaja meeskonnas. Lill oli Kalevi korvpallikooli rajamise mõtte algatajaid ja Jüri korvpalliklubi asutajaid, Kalevi auliige on ta 1997. aastast. Arvo Lill on korvpallur Heino Lille vend ning tennisist Helina Lille isa. Ta on hiljem tegutsenud eraettevõtluses ning asutanud mitu firmat. Arvo Lill, tulemused. ESBL Arvo Lill Eesti Entsüklopeedia, vaadatud 23.06.2021 Arvo Lill, portree Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum Arvo Lill – Basket.ee. Äri lõi sõprusesse mõra, Äripäev. 21. november 2014
Tarvo Villomann

Tarvo Villomann (sündinud 22. juunil 1940 Tallinnas) on eesti spordiajakirjanik. Ta lõpetas 1958. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1963. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi, kus oli õppinud kehakultuuri. Villomann harrastas õpetaja Harri Templi ja koolivend Enno Karrisoo innustusel pallimänge, 1954. aastast peamiselt Heino Kruusi juhendamisel korvpalli. Ta on mänginud Tallinna Pedagoogilise Instituudi, Tallinna Kalevi ja seenioride meeskonnas. 1997. aastal võitis ta seenioride maailmamängudel meeskondliku pronks- ja 2002. aastal kuldmedali. Aastatel 1965–1993 töötas Tarvo Villomann Eesti Televisiooni spordisaadete režissööri ja spordikommentaatorina, seejärel AS-i Rehband-Estonia transpordioperaatorina. Hiljem on ta spordisaadete režissöörina teinud tööd teistelegi kanalitele. Ta on kuulunud Jalgrattaspordiföderatsiooni (1976–1992), Korvpalliföderatsiooni (1983–1986) ja Spordiajakirjanike Föderatsiooni juhatusse. Aastatel 1994–1999 oli ta Kalevi Veteranide Ühenduse aseesimees.
Österreichische Südbahn

Österreichische Südbahn ('Austria Lõunaraudtee') on 577,2 km pikkune kaherööpmeline raudtee, mis ühendas Austria-Ungari pealinna Viini impeeriumi kunagise põhisadamaga Triestega. See avati järk-järgult aastatel 1841–1857. Tänapäeval jaguneb raudtee Lõunaraudteeks (Austrias) ja Spielfeld-Straße-Trieste raudteeks (Sloveenias ja Itaalias). Wien Südbahnhof Austria Riviera
Imavere mõis

Imavere mõis (saksa keeles Immafer) oli rüütlimõis Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas. 1748. aastal eraldas Berend Gustav von Kawer oma Loopre mõisast Imavere mõisa. Selle esimesteks omanikes olid Ihrmannid. 1759. aastal müüs Otto Reinhold von Ihrmann mõisa Saaremaa maapealikule ja Adavere mõisa omanikule Erich Johann von Vietinghoffile. Vietinghoffidele kuulus mõis 19. sajandi alguseni, mil selle omandas Erich Johann von Vietinghoffi pojatütre abikaasa Bernhard Caspar von Stackelberg. 1897. aastal müüs tema pojapoeg Bernhard Caspar Otto von Stackelberg Imavere ja Võrevere mõisa Alexander Oskar von Strykile, kes kinkis selle oma väimehele Eugen Carl Alexander von Pistohlkorsile. Tema kätte jäi mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni. 18. sajandi lõpus püstitati kõrgel soklil asuv kivist peahoone mis oli põhiosas ühekorruseline. Hoone keskel paiknes kolme akna laiune kahekorruseline osa, mida kaunistas kolmnurkfrontoon. Mõisas asus ka arvukalt kõrvalhooneid, millest enamus on hävinud või varemeis, vaid kahekorruselised aidad on säilinud algkujul tänapäevani, samuti ka mõisale kuulunud viinaköök. Eesti vabariigi algusaastail tegutses mõisahoones kool, selleks ehitati peahoonele teine korrus ja lisakorpus. Praegu on Imavere mõisakompleks erakätes. Eesti mõisate loend Imavere Sõnumid, veebruar 2005 Heinrich von Hagemeister. "Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands". E. Frantzen. 1836 Imavere mõisast Eesti mõisaportaalis
Loora-Eliise Kaarelson

Loora-Eliise Kaarelson (sündinud 12. aprillil 1997 Tallinnas) on eesti poplaulja ja näitleja. Ta laulab ansamblis Loora & Kauro Duo. Ta on lõpetanud 2019. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni erialal. 2020. aastal läks ta õppima Georg Otsa nimelisesse Tallinna Muusikakooli ja 2023. aasta kevadel lõpetas ta Tallinna Muusika- ja Balletikooli rütmimuusika laulja erialal. Ta osales 2021. aastal TV3 telesaates "Eesti otsib superstaari". 2019 mängufilm "Tõde ja õigus" – Maret Paas 2019 seriaal "Reetur" 1. hooaeg (ETV teleseriaal) – Triin Arrak 2020 animatsioon "Dolittle" – Lady Rose dublaaž 2022 seriaal "Reetur" 2. hooaeg (ETV teleseriaal) – Triin Arrak "LP_2019TY". lopetanud.ut.ee. Vaadatud 19. märtsil 2024. Loora-Eliise Kaarelson Eesti Filmi Andmebaas Loora-Eliise Kaarelson andmebaasis IMDb (inglise keeles) Noor näitleja ja laulja Loora-Eliise Kaarelson: väikestest asjadest ju kõik algabki – Diktor Geenius, 21. veebruar 2022 Staarisaate osaline: nüüd tunduvad kõik esinemised nii lihtsad – ERR Menu, 9. november 2021 “Reeturi” teine hooaeg teeb suure ajahüppe ning toob ekraanile uued tegelased ja sekeldused – Diktor Geenius, 14. oktoober 2021 Armastajapaar superstaarisaates: üks põrus, teine pääses stuudiovooru – Õhtuleht, 27. september 2021
Aita Põldma

Aita Põldma (aastani 1972 Aita Kree; sündinud 21. jaanuaril 1949 Tallinnas) on eesti tennisist ja treener. Ta lõpetas aastal 1967 Tallinna 21. Keskkooli ja aastal 1971 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna. Ta hakkas 1955 käima iluuisutamistreeningutel Vaike Paduri juures. Aastal 1959 alustas isa juhendamisel tennisetreeninguid. Ta töötas aastatel 1982–1998 tennisetreenerina Dünamos, spordiseltsis Põhjakotkas ja Pirita spordiklubis. Aastast 1998 on ta tenniseklubi "Evald Kree Spordimaailm" juhatuse esimees ja peatreener. Tema isa Evald Kree oli eesti tennisist ja jäähokimängija ning treener ja sporditegelane. Tema poeg on tennisist Jaak Põldma, õepoeg on jalgrattur Raido Kodanipork.
La Samaritaine

La Samaritaine on Pariisi I ringkonnas asuv luksuskaupade kaubamaja. Selles on üle 20 000 ruutmeetrit põrandapinda ja seal müüakse ligi 600 maailma eksklusiivsemat kaubamärki. Kaubamärkide hulgas on ka omanikule Bernard Arnault'le kuuluvad Louis Vuittoni, Guerlaini ja Moët & Chandoni luksusbrändid. Hoones asub ka 72 toaga luksushotell. https://www.err.ee/1608255669/macron-avas-pariisis-massiivse-luksuskaupade-kaubamaja  La Samaritaine – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Boreaali meri

Boreaali meri oli Mesosoikumi-aegne meretee Tethyse ookeanis, mis asus pikki Lauraasia põhjapiiri.
Pacov

Pacov (saksa keeles Patzau) on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Pelhřimovi ringkonnas. Pacov asub Pelhřimovis ligi 17 km ja Jihlavast umbes 43 km idas. Pacov asub merepinnast 615 meetri kõrgusel. Pacovit on ürikutes esimest korda mainitud 14. sajandi alguses, linnaõigused sai 1579. aastal. Pacovi vanalinn on alates 19. novembrist 1990 ajalooline linnakaitseala. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Pacov Místopisný průvodce po České Republice Historie a současnost Město Pacov Pacov - památková zóna Národní památkový ústav. Vaadatud 21. juunil 2024
Kynšperk nad Ohří

Kynšperk nad Ohří (saksa keeles Königsberg an der Eger) on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Sokolovi ringkonnas. Kynšperk nad Ohří asub Saksamaa piirist natuke vähem kui 15 km kaugusel, Sokolovist umbes 11 km edelas ja Karlovy Varyst 27 km lääneedelas. Kynšperk nad Ohří asub merepinnast 431 meetri kõrgusel. Kynšperk nad Ohří on asutatud 1232. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Kynšperk nad Ohří Místopisný průvodce po České Republice Historie města Kynšperk nad Ohří
Oberdrauburg

Oberdrauburg on turulinn Spittal an der Drau ringkonnas Austria Kärnteni liidumaa lääneservas. Oberdrauburg asub Kärntner Tori (Kärnteni värava) lähedal, mis on kitsaskoht Drava orus Gailtali Alpide (lõunas) ja Kõrg-Tauerni mäestiku Kreuzecki rühma (põhjas) vahel, kus jõgi ületab piiri Ida-Tiroolist Kärntenisse. Linn asub u. 20 km Lienzist idas. Omavalitsuse osad on Flaschberg ja Zwickenberg. Oberdrauburg asub Drautal-Straße maanteel (Bundesstraße B 100), mis kulgeb Spittal an der Draust Lienzi. Siin hargneb sellest Plöckenpass-Straße B 110 maantee, mis viib Gailbergi sadula kaudu Kötschach-Mauthenisse Gaili orus. Raudteetransport on kättesaadav Oberdrauburgi jaamas Drautalbahnil (Drava oru raudtee). Linna nimi vastab Dravogradi linnale (Unterdrauburg) Sloveenias, kus Drava ületab piiri Kärntenist ajaloolisse Steiermargi piirkonda. Arheoloogilised leiud näitavad piirkonna püsiasustust keldi ja Rooma ajal. Oberdrauburgi lossi on esmamainitud 1240. aasta dokumendis kui Kärnteni hertsogi Bernhard von Spanheimi valdust. 13. sajandil tekkis lossi alla Gailbergi sadula tee hargnemise lähedale asula. 1292. aastal oli Oberdrauburg Lienzi Meinhardiinide valduses. 1308. aastal oli see Salzburgi peapiiskopkonna lään. See sai turuõiguse 1325. aastal ja sai veel kasu oma mugavast asukohast teederistil. 1385. aastast oli see Ortenburgi krahvide käes ja koos Ortenburgi valdustega päris 1418. aastal selle Celje krahv Hermann II. Pärast Hermanni pojapoja Celje krahvi Ulrich II surma 1456. aastal läks see Austria Habsburgidele. Austria ertshertsog Ferdinand I andis valduse 1524. aastal oma laekurile Gabriel von Salamanca-Ortenburgile. Türkenfeld, Saksamaa aastast 1990 Signa, Itaalia aastast 1996 Paluzza, Itaalia Friedrich Marx (1830-1905), Austria kirjanik ja ohvitser Franz Jochum (* 1944), poliitik Hellmuth Marx (1915–2002), skulptor Roland Schwarzl (* 1980), olümpiakergejõustiklane Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Johann von Patkul

Johann von Patkuli (ka Patkulli) nime kandis mitu Patkulite suguvõsa liiget: Johann von Patkul, Podzēni mõisnik Johann von Patkul, Patküla mõisnik Johann von Patkul (surnud 1646), Pociemsi mõisnik, kuninganna Kristiina kammerhärra Johann von Patkul (sündinud 1596), Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant), Patküla, Jaunkalpene ja Pāpēni mõisnik, eelmise poeg Johann von Patkul, Rootsi sõjaväelane (kapten), eelmise poeg Johann von Patkuli nime all võidakse mõelda ka mitme eesnimega Patkulite suguvõsa liikmeid: Johann Reinhold von Patkul (1660-1707), Liivimaa aadlik, reduktsioonivastase aadliopositsiooni liider Johann Heinrich von Patkul (suri 1695), Pociemsi mõisnik, Rootsi sõjaväelane (kapten)
Karupoeg Puhh (täpsustus)

Karupoeg Puhh on tegelane A. A. Milne'i lasteraamatutes. Tema järgi on nimetatud: Karupoeg Puhh (raamat), lasteraamat Karupoeg Puhh (film 1969), Sojuzmultfilmi joonisfilm Karupoeg Puhh (film 1977), 1977. aastal valminud USA joonisfilm Karupoeg Puhh (film 2011), 2011. aastal valminud USA joonisfilm Karupoeg Puhh (ajakiri), 2003-
Heřmanův Městec

Heřmanův Městec (saksa keeles Hermannstädtel) on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Chrudimi ringkonnas. Heřmanův Městec asub Chrudimist umbes 9,5 km läänes ja Pardubicest ligikaudu 12,5 km edelas. Heřmanův Městec asub merepinnast 280 meetri kõrgusel. Heřmanův Městecit on esmamainitud 1325. aastal. Heřmanův Městeci vanalinn koos lossikompleksiga on alates 1. novembrist 1990 ajalooline linnakaitseala. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Heřmanův Městec Místopisný průvodce po České Republice Historie města Římskokatolická farnost sv. Bartoloměje – Heřmanův Městec Heřmanův Městec Národní památkový ústav. Vaadatud 15. juulil 2024
Obervellach

Obervellach (sloveeni: Zgornja Bela) on alev Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas. Asula paikneb Mölli jõe orus Kõrg-Tauerni mäestiku lõunanõlval, kus Tauerni raudtee laskub naabruses asuvast Mallnitzist ja Tauerni tunneli lõunapoolsest väravast. Omavalitsuse osad on Obervellach, Pfaffenberg, Lassach ja Söbriach. Asulat Velach on esmamainitud 10. sajandi dokumendis, mille andis välja Freisingi piiskop Abraham (suri 993/94), Baieri misjonär Ida-Alpide slaavlaste seas Kärnteni hertsogkonnas (endine Karantaania), tuntud sloveenikeelsetest Freisingi käsikirjadest. Nimi on tõenäoliselt tuletatud slaavi belast ("valge"). Kohalikku kirikut on mainitud 'Freisingi basiilikana' 1072. aastal, hiljem sai sellest Salzburgi peapiiskoppide praostkonna asukoht. Traditsiooniline kulla- ja hõbedakaevanduste ala 12. sajandist alates oli Meinhardiinide (Görzi) krahvide valdus; 1164. aastal lasid ministeriaalid ehitada endale Falkensteini lossi kõrgel oru kohal. Görzi krahvid elasid lähistel asuvas Groppensteini lossis, esmamainitud 1254. aastal. Obervellach sai turuõiguse 1256. aastal. Pärast relvakonflikti viimase Celje krahvi Ulrich II pärandi üle, milles krahv Leonhard von Görz ja tema vend Johann II said keiser Friedrich III vägedelt lüüa, liidendati Obervellachi ala 1460. aastal lõpuks Habsburgide Sise-Austria valdustega. Asula jäi oluliseks kaevanduspiirkonnaks; Habsburgist keiser Maximilian I ise kinnitas turuõiguse ja otsustas 1509. aastal Sise-Austria kaevandusameti (Oberbergmeisteramt) asukohaks Obervellachi. Tänapäevane hilisgooti stiilis kirikuhoone ehitati 1500. aasta paiku, selle pühitses piiskop Berthold Pürstinger. Märkimisväärne renessanssaltar paigaldati u. 1520. aastal Salzburgi peapiiskopi Matthäus Lang von Wellenburgi õemehe Krsto Frankopan Ozaljski käsul; see sisaldab mitut hollandi maalikunstniku Jan van Scoreli (1495–1562) teost. 17. sajandiks olid kulla- ja hõbedamaardlad järk-järgult ammendunud, nende asemel võeti kasutusele uued vasekaevandused. Kui reisikirjanik Joseph Kyselak 1825. aastal piirkonnas ringi rändas, leidis ta Obervellachi endiselt jõuka asula olevat. Obervellachi omavalitsus loodi 1849. aastal, see hõlmas siis ka naaberomavalitsused Mallnitzi ja Flattachi ning Penki (Reißecki omavalitsuse osa 1973. aastast), mis kõik iseseisvusid 1896. aastal. Tauerni raudtee avati 1909. aastal, jaamaga Kaponigi küla lähedal kõrgel Obervellachi keskuse kohal, kuhu 1975. aastani pääses köisraudteega. Jaam suleti 1999. aastal, tänapäeval peatuvad rongid Tauernschleuse jaamas Mallnitzis (Mallnitz-Obervellach). Freising, Saksamaa (1963) Dilbeek, Belgia (1973) Seltz, Prantsusmaa (1979) Muggia, Itaalia (1984) Hemer, Saksamaa (1985) Kreuzau, Saksamaa (1987) Budapesti XV ringkond, Ungari (1997) Škofja Loka, Sloveenia (1997) Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Shijiazhuang

Shijiazhuang (haldusüksusena 石家庄市 Shijiazhuang Shi (toonimärkidega Shíjiāzhuāng Shì)) on Hebei provintsi pealinn Hiinas. Asub umbes 320 kilomeetrit Pekingist lõunas. Linn on asutatud 1925 ja linnaks nimetati 7. oktoobril 1939 nimega Shimen (Shímén). Praeguse nime sai 26. detsembril 1947. Pärast Hebei provintsi pealinnaks nimetamist on linn kiiresti kasvanud. Peamised tööstusharud on tekstiili-, farmaatsia- ja keemiatööstus. Linnas elab umbes 2 miljonit inimest. Linna haldusalasse kuulub mitu ümberkausdet maakonda ja linna, koos nendega on rahvaarv ligi 9 miljonit. Seventh National Population Census of the People's Republic of China Shijiazhuangi koduleht
Sööt (perekonnanimi)

Sööt on eesti perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Sööt 441 inimesel (207 mehel ja 234 naisel). Perekonnanimede levikult oli Sööt meeste puhul 278. ja naiste puhul 263. kohal. Levinuim oli see Tartu maakonnas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 9,4. Andres Sööt, eesti filmilavastaja ja operaator (1934–) Ants Sööt, eesti koorijuht (1935–2013) Heiko Sööt, eesti näitleja (1968–1998) Jaan Sööt, eesti muusik (1964–) Karl Eduard Sööt, eesti luuletaja (1862–1950) Margus Sööt, eesti maletaja (1980–) Meeli Sööt, eesti näitleja (1937–) https://www.stat.ee/nimed/pere/Sööt
Möll (jõgi)

Möll (arvatavasti sloveeni: Mel, "killustik") on jõgi Austria Kärnteni liidumaa loodeosas, Drava vasakpoolne lisajõgi. Jõgi saab alguse Kesk-Ida-Alpide Kõrg-Tauerni mäestikust Pasterze liustikult Großglockneri jalamil, mis on Austria kõrgeim mägi. See suubub 84 km järel Möllbrücke juures Dravasse. Alguses, Pasterze liustiku kaguservas on see tõkestatud Margaritze veehoidla moodustamiseks, kust osa vett suunatakse survetunnelite kaudu läbi Alpide peaaheliku ja Wiesbachhorni mäe Verbund AG hüdroelektrijaama veehoidlatesse Kaprunis Salzburgi liidumaal. Möll voolab seejärel Heiligenblut am Großglocknerisse, paralleelselt Grossglockneri kõrgalpi maanteega, ja edasi lõuna poole, eraldades Schoberi rühma mäed (läänes) Goldbergi rühma mägedest (idas). Winklernis, Tirooli (Ida-Tirooli) piiri ääres Iselsbergi kurus pöördub see itta, voolates läbi Mölltali laia madalama osa piki Kreuzecki rühma põhjaserva. Stalli lähedal allavoolu paisutatakse Mölli veed taas Gößnitzi veehoidlasse. Obervellachis on jõesäng paralleelselt Tauerni raudteega, mis laskub Mallnitzist ja Tauerni tunneli lõunaväravast. Kolbnitzi lähedal ja suubumiskohas Dravasse on Möll taas paisutatud Rottau tasandusmahuti moodustamiseks. Sealt suunatakse osa veest Malta-Reissecki elektrijaama alumisse astmesse Möllbrückes. Möll on populaarne kärestikusõidu jõgi ja üks eelistatumaid parvematkajõgesid Kärntenis. Gößnitzi veehoidla Möll Penki juures, vaadatuna Zwenbergilt Parvematk Napplachi juures Rottau tasandusmahuti. Paremal: Oberwasseri kanal, mis viib Mölltali elektrijaama. Vasakul: looduslik jõesäng, läbi mille voolab vaid väike osa veest Mölltali elektrijaam. Vesi voolab nüüd Dravasse enne Mölli tegelikku suuet (vasakul)
Surfside

Surfside on linn Miami-Dade'i maakonnas Florida osariigis Ameerika Ühendriikides. Surfside'i kortermaja varing 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Surfside'i linna koduleht