laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Gennadi Taniel

Gennadi Taniel (29. juuli 1940 Tallinn – 23. veebruar 2015) oli Eesti helilooja, muusik ja muusikategelane. Gennadi Taniel lõpetas 1960. aastal Tallinna Muusikakooli fagoti erialal õpetajate Sergei Prohhorovi ja Rein Olsperti juhendamisel ning 1966. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Villem ja Eugen Kapi kompositsiooniklassis. Gennadi Taniel töötas Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadiorkestri kunstilise juhi ja direktorina (1967–1971) ning Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadiosakonna toimetajana, Heliloojate Maja direktorina, pedagoogina ja helirežissöörina. 1971. aastast tegutses Taniel vabakutselise heliloojana. Ta oli Eesti Heliloojate Liidu liige alates 1977. aastast. Gennadi Taniel mängis saksofoni Tallinna Tuletõrjujate estraadiorkestris (dirigent Rein Ploom), Tallinna Muusikakooli eksperimentaalansamblis (juhendaja Uno Naissoo), bigbändis Mickeys ning ansamblites Elektron ja Eksprompt 5. Lisaks ta musitseeris mitmes ansamblis koos Emil Laansoo, Peeter Sauli, Tiit Vartsi jt muusikutega (restoranides Gloria ja Pirita). Gennadi Taniel komponeeris muusikat paljudes žanrites, väikepaladest suurvormideni. Tema loomingu arvukaima osa moodustavad levilaulud, mida on kokku üle 400 (kirjutatud aastatel 1965–1978). Nende hulgast on populaarsemad "Koduküla, kodumaa", "Laul verelilledest", "Sind otsides" jt. Tekstidena kasutas Taniel põhiliselt Eesti poeetide luulet (Hando Runnel, Juhan Smuul, Arvi Siig, Juhan Viiding), aga ka omaenda tekste. Tanieli laulud on kuulunud paljude Eesti lauljate, sh Heli Läätse, Vello Orumetsa, Els Himma, Marju Kuudi, Jaak Joala ja Tõnis Mäe repertuaari, neid on salvestatud Eesti Raadios ning mitmetele kogumikplaatidele. Levilaulude kõrval kirjutas Taniel teoseid mitmesugustele orkestrikoosseisudele, soolopillile orkestriga (sh Eesti esimene kandlekontsert), vokaalsümfoonilisi suurvorme (sh kantaadid ja oratoorium), koorimuusikat, soololaule, instrumentaalkammermuusikat (sh 4 puhkpillikvintetti ja 3 keelpillikvartetti) ning muusikat lavateostele ja filmidele. Mitmed vokaalteosed on komponeeritud Tanieli enda tekstidele. Gennadi Tanieli looming (põhiliselt soolo-, koori- ja levilaulud) on võitnud 51 auhinda loomingukonkurssidel. Tema teoseid on esitanud Urve Tauts, Teo Maiste, Eesti Rahvusmeeskoor jpt. Gennadi Taniel pälvis ELKNÜ kirjandus- ja kunstipreemia (1978). Elulugu Eesti Muusika Infokeskuse lehel
Moosese seadus

Moosese seadus on judaismi seadustekogu (613 juhist) üldnimetus.  Moosese seadus on tekkinud väga pika aja jooksul erinevate seadusekogude kokkusulatamise tulemusena ja reguleerib kõiki inimelu valdkondi: toitumine, riietumine, sõjapidamine, orjade kohtlemine, abielu ja seksuaalsus, kultus jms. Et seadusi mõista, on oluline tunda nende konteksti, st olusid, milles need seadused on tekkinud. Minevikus oli Moosese seadus aluseks ka erinevate riikide karistusseadustikele, st neid sätteid järgiti sõna-sõnalt.
Vöörivisiir

Vöörivisiir on veeremilaevadel, nii parvlaevadel kui ka ro-ro laevadel ja ro-pax-laevadel autoteki vööriuste liik, mille puhul vööriuks avatakse üles. Mõnedel laevadel on vöörivisiiride asemele ehitatud külgedele liikuvad vööriuksed, mida peetakse vöörivisiirist turvalisemaks. Varasemail aastail ei olnud head alust tugevusarvutustele vöörivisiiride lukkude jaoks. Vöörivisiir peab olema ilmastikukindel, selle taga asuv ramp aga veekindel. Vöörivisiiri puhul neelavad lainete lööke hinged ja visiirilukud, mis võivad lõpuks puruneda. Külgedele liikuvate vööriuste puhul neelab lainete löögid laeva kere. Turvalisust lisab rambist tagapool asuv põrkevahesein, mis peab takistama vee pääsu autotekile vööriuste ja rambi purunemise korral. Läänemerel on olnud juhtumeid, kui vöörivisiiri hinged on paindunud ja lukud lainetuses purunenud. Vöörivisiiri rike on põhjustanud mõne laeva uppumise, neist juhtumeist on tuntuim parvlaeva Estonia uppumine. Visiir (kiiver) Pär-Henrik Sjöström. Lahtise vöörivisiiriga "Wellamol". Laevanduse aastaraamat 2014. Tallinn 2014. ISBN 978-9985-9187-5-3
Bresti rajoon

Bresti rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb lõunas Ukraina ja läänes Poolaga. Rajooni pindala on 1544 km². 2009. aasta seisuga elas seal 39 426 inimest. Rajoon moodustati aastal 1940, tänapäevastes piirides on aastast 1950. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Čarnaŭčycy, Černi, Damačava, Klejniki, Łyščycy, Matykały, Muchavieci, Radvaničy, Znamienka, Tamašoŭka ja Telmy külanõukogu. Halduskeskus on Bresti linn, mis ametlikult rajooni koosseisu ei kuulu. Rajooni koosseisu kuulub Damačava alev, teised tähtsamad asulad on Čarnaŭčycy ja Tamašoŭka‎. Damačava Čarnaŭčycy Skoki Vistyčy Rajooni suurim jõgi on selle läänepiiril voolav Bug. Teised tähtsamad jõed on tema lisajõed Lasnaja ja Muchaviec. Rajooni lõunaosas asub Bresti järvistu. Rajoon asub Polesje madalikul, osalt ka Bugi madalikul. Kõrgused on valdavalt vahemikus 130–150 meetrit üle merepinna. Madalaim koht ulatub 123 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht (186,1 m) asub Zapołle küla lähistel. 2009. aasta seisuga olid elanikest 83,02% valgevenelased, 8,13% venelased, 6,93% ukrainlased ja 1,92% oli teistest rahvustest. 40,45% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 54,83% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 13,72% elanikke, vene keelt aga 83,83%.  Bresti rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaardid
Navigatsioonisild

Navigatsioonisild, ka komandosild on laeval üldjuhul tekiehitises asuv hea väljavaatega ruum või konstruktsioon, millest laeva juhitakse. Sild on saanud nimetuse algse ja tänini püsinud pardast pardasse ulatuva pika ja kitsa kuju järgi, silla tiivad ulatuvad tekiehitisest väljapoole. Varem oli sild lahtine ja rooliratas võis asuda selle keskosas väikeses kinnises roolimajas. Tänapäeva laevasillas eraldi roolimaju ei ole. Mõnel teenistuslaeval on siiski kaks dubleerivat navigatsioonisilda – avatud sild tekiehitise katusel (kasutatakse peamiselt sadamas ja kitsuses sõidul) ja kinnine sild tekiehitise sees. Laeva sõidus olles on sillas vahitüürimees ja talle abiks olev vahimadrus. Kriitilisemate manöövrite ajal on sillas kapten, kellele on abiks vahitüürimees. Lootsimispiirkonnas viibib sillas ka loots.
Vari (täpsustus)

"Vari" võib tähendada mitut asja. Vari on valgustatud eseme taha jääva pinna valgustamata (või vähem valgustatud) osa. Vari on valgustamata ruumiosa. Vari on arhetüüp Jungil. Vari on miski, mis varjab, katab või kaitseb midagi millegi eest. Vari on vesiehitise vooluava sulgev tarind. Lambivari Päevavari Vihmavari Vari ehk langevari on vahend atmosfääris langeva keha kiiruse vähendamiseks. Vari ehk Varima-te-takere on jumalanna Cooki saarte mütoloogias. "Vari" on kriminaalromaan. "Vari" on Juhan Liivi jutustus. "Vari" on režissöör Jaak Kilmi 2024. aasta mängufilm. Vári, asula Kreekas
Isac Elliot

Isac Elliot Lundén (sündinud 26. detsembril 2000 Kauniaises) on Soome laulja. Ellioti kuulsaim laul on kuldplaadiks saanud debüütalbumi "Wake Up World" esimene singel "New Way Home". Ta on soomerootslane. Isac Elliot on laulnud poistekooris Cantores Minores ja teinud kaasa Svenska Teaterni muusikalides "Cabaret" ("Kabaree") ja "Kristina från Duvemåla" ("Kristina Duvemålast"). Laulja isa on ansambli The Capital Beat solist Fredi (õieti Fredrik Lundén). Isac Elliot elab Kauniainenis. Isac Ellioti laul kõlas laiema avalikkuse ees detsembris 2012 esilinastunud filmis "Ella ja kaverit" ("Ella ja sõbrad"), kus Elliot laulis laulu ”Pop Goes My Heart”. Ellioti esimene singel "New Way Home" avaldati 14. veebruaril 2013 ja selle ametlik video ilmus 5. aprillil 2013. Laul oli edukas ja jõudis Soome singlite edetabelis esikohale. Norras tuli "New Way Home" singlite edetabelis 14. kohale ja see lisati NRK mP3-raadiokanali repertuaari. Laulu mängiti ka Rootsi ja Singapuri raadiojaamades, kus see tõusis kanali Hot FM 91.3 kuulatumate lugude edetabelis 22. kohale. Märtsis 2013 pääses Isac Elliot Ameerika tulevikutähtede Billboard Next Big Soundi edetabelis 11. kohale. Joonas Angeria toodetud debüütalbum "Wake Up World" ilmus 24. mail 2013. Album tõusis Soomes albumite edetabeli tippu ja sai kuldplaadiks. Artist rääkis juunis 2013, et avaldab sama aasta jõuludeks jõuluplaadi, aga selle tegemine jäi ära. Elliot avaldas 29. novembril hoopis oma debüütalbumi uuendatud versiooni. 2014. aasta alguses pälvis Isac Elliot Emma auhinna 2013. aasta uuendaja ja uustulnukana. Ellioti karjäärist rääkiv Sami Joensuu lavastatud dokumentaalfilm "Isac Elliot: Dream Big – The Movie" esilinastus Soome kinodes 14. veebruaril 2014. Film linastus peale Soome ka Norras, Rootsis ja Balti riikides. Soomes käis filmi kinos vaatamas veidi alla 6000 inimese. DVD-l avaldati film 7. mail 2014. Isac Elliot avaldas teise stuudioalbumi "Follow Me" 7. novembril 2014. Album dokumenteeriti Helsingis, Londonis, Stockholmis ja Los Angeles tootjate RedOne, Rami Yacoub, MoZella ja iSHin poolt. Albumi esimene singel ”Baby I” avaldati 18. juunil 2014.
Remo Randver

Remo Randver (kunstnikunimi Ig Noir; 31. märts 1984 Kunda – 24. september 2014) oli eesti kunstnik ja muusik. Ta õppis Academia Gratas ja lõpetas 2009 Eesti Kunstiakadeemia graafika erialal. Mari Kartau. [1], kultuur.err.ee, 29. september 2014
Teises maailmasõjas hukkunute ühishaud Narvas

Mitte segi ajada Teises maailmasõjas langenud punaarmeelaste mälestussambaga Narvas Teises maailmasõjas hukkunute ühishaud Narvas on Narva linnas Narva jõe ja Viktoria bastioni vahelisel alal asuv ühishaud. See on arvele võetud ajaloomälestisena. Monumendil on kunstmarmorist plaat tekstiga: Au langenud kangelastele ning aastaarvud 1941-1945, selle all sama venekeelne tekst. Ühishauale püstitati mälestussammas 1947. aastal ja seda restaureeriti 2009. aastal. Teises maailmasõjas hukkunute ühishaud Narva-Jõesuus, Narva-Jõesuu kalmistul J. Poska tänav 94 . Teises maailmasõjas hukkunute ühishaud Narvas kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 01.10.2014) Teises maailmasõjas hukkunute ühishaud Narvas kultuurimälestiste riiklikus registris Teises maailmasõjas hukkunute ühishaud Narvas kultuurimälestiste riiklikus registris Narvas uuendatakse omavoliliselt muinsuskaitse all olevat mälestusmärki, www.postimees.ee, 25. jaanuar 2008 Jüri Tõnisson, Kellele püstitati obelisk?, Kultuur ja Elu 3/2010
Kõuk

Kõuk (mitmuses kõugud) on inimese iga mees- või naissoost esivanem (isa ja ema, vanaemad ja vanaisad jne). Tegu on selles tähenduses tehissõnaga, mille esimene esinemine on teada 1930. aasta zooloogiasõnastikus: kõuk : kõugu ’Ahne’ (sks esivanem). Tõenäoliselt saadi sõna F. J. Wiedemanni eesti-saksa sõnastikust, kus ta esineb Põhja-Tartumaal esinenud rööpsõnana sõnale kõu, mille selgituseks on antud ka vana kõu ’väga vana mees; esiisa’. kõugutabel kõugukadu sugupuu Puss, Fred. "Millest alustada suguvõsa uurimist". Vaadatud 01.10.2014. Riikoja, Heinrich; Veski, Johannes Voldemar (1930). Eestikeelsed zooloogilisi oskussõnu. Tartu: KÜ Loodus. Lk 90. Wiedemann, Ferdinand Johann (1973). Eesti-saksa sõnaraamat (4., muutmata trükk). Tallinn: Valgus. Lk 380. Puss, Fred. "Millest alustada suguvõsa uurimist". Vaadatud 12.03.2023.
Kõugutabel

Kõugutabel on suguvõsade uurimisel kasutatav tabel, mis esitab andmed päisniku kõigi kõukude kohta (kas teatava sugupõlveni või nii palju kui neid on võimalik välja selgitada). Kõugutabelis on igas varasemas põlvkonnas kaks korda rohkem isikuid kui hilisemas. kõuk kõugukadu sugulussuhted Millest alustada suguvõsa uurimist?. Fred Puss. Vaadatud 01.10.2014.
Nikišõne

Nikišõne on küla Ukrainas Donetski oblastis Šahtarski rajoonis, umbes 30 km kaugusel Donetskist idakirdes. Nikišõne kõrgus merepinnast on 312 meetrit. 2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 884 inimest. Donbassi sõja ajal, 2014. aasta septembris, toimus asula lähistel mitmeid kokkupõrkeid valitsusvastaste relvajõudude ja valitsusvägede vahel. Стек Левко. 5-денний штурм українського блокпосту в Нікішино (відео) // Vabadusraadio. 27. september 2014. 1. oktoober 2014. Infovastupanu. "Перемирие" продолжается: российско-террористические войска атакуют в Никишино. VIDEO (3:27) 8. november 2014. Infoagentuur Novorossija. Репортаж с позиций ополченцев ДНР в селе Никишино.Шахтерск. (vene keeles) 9. november 2014. Infovastupanu. Террористы взяли в плен группу переговорщиков (vene keeles)
Kõugukadu

Kõugukadu on genealoogias kasutatav termin, mis viitab juhule, kui inimesel on mingis põlvkonnas otseste esivanemate (kõukude) arv väiksem kui sellele eelneva põlvkonna oma korrutatuna kahega (kõugutabelina kujutades tähendab see seda, et mõni isiku kõukudest esineb tabelis mitmes kohas). Kõugukadu on tingitud sugulusabieludest. inbriiding kõuk kõugutabel sugulased Millest alustada suguvõsa uurimist?. Fred Puss. Vaadatud 01.10.2014.
Kasahstani Rahvuslik Olümpiakomitee

Kasahstani Rahvuslik Olümpiakomitee on Kasahstani rahvuslik olümpiakomitee. Kasahstani olümpiakomitee koduleht Kasahstani koondisest Torino olümpiamängudel
Altarimaal

Altarimaal (ka altaripilt; inglise altarpiece) on altaripealmikul (retaabel) paiknev maaling, mis kujutab pühakuid ja piiblisüžeesid. Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, Tallinn 2001. Lk 22
Empoor

Empoor (saksa keeles Empore) ehk väär on kõrgemal korrusel asetsev galerii või rõdu taoline ehitusmaht, mis on pikema küljega avatud suuremasse siseruumi. Empoorid on mõeldud kõrgete lagedega ruumi efektsemaks ära kasutamiseks (oreliväär, orelirõdu), vahel ka erinevate inimrühmade (võimukandjad, lauljad) eraldamiseks. Ehituslikult võib empoor toetuda seinaga seotult sammastele või piilaritele. moodustada kahe seinamüüri vahele või seina paksusesse ehitatud iseseisva, tavaliselt arkaadiga avatud ruumi. moodustada ainult seinamüüriga seotud konsoolrõdu. Empoori motiiv pärineb tõenäoliselt Palestiinast, levis varakristlikus ja Bütsantsi sakraalarhitektuuris Eristatakse petikempoori, mille võlvide taga puudub läbikäidav ruum. Altaan Palkon Lodža Kunstileksikon. Tallinn: Kunst, 2000, lk 126. Eesti arhitektuur. Oskussõnastik. Tallinn: Valgus, 1993, lk 8.
Pulva

Pulva on jõgi Poolas ning Valgevenes, Bugi parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Пульва, poola keeles aga Pulwa. Jõe pikkus on 54 km, sellest Valgevenes 42 ja Poolas 12 kilomeetrit. Jõe valgla on 535 km², sellest 475 km² asub Valgevenes. Pulva jõgi algab Poolast Nurzeci lähedalt. Valgevene-Poola piirist alates on jõesäng 18 kilomeetri ulatuses maaparandustöödega kraavitatud. Valgevene territooriumil läbib Pulva Bresti oblasti Kamianieci rajooni. Suurim asula jõe kaldal on Vysokaje linn jõe keskjooksul, teine tähtsam asula on Voŭčyn jõe alamjooksul.  Pulva – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lasnaja jõgi

Lasnaja või Ljasnaja on jõgi Valgevenes Bresti oblastis, Bugi parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Лясная, vene keeles Лесная (Lesnaja). Jõe pikkus on 85 km ja valgla on 2650 km². Jõe lang on 0.2 m/km. Lasnaja jõgi algab Valgevenest Kamianieci rajoonist Pravaja Lasnaja ja Levaja Lasnaja ühinemispaigast. Ülemjooksul läbib jõgi Kamianieci linna. Alamjooksul voolab jõgi läbi Bresti rajooni. Oru laius on 2–4 kilomeetrit, sügavus 20 (kohati 30 ) meetrit. Lammi laius on 200–600 meetrit, kohati kuni kilomeeter. Jõe enda laius on 20–30 meetrit.
Vesivärava tänav

Vesivärava tänav on tänav Tallinnas Kadriorus. See algab Narva maanteelt ja lõpeb Gonsiori tänaval. Vesivärava tänav on kandnud ka Veejuhtme, Kanali ja Uus-veerenni tänava nime. Vesivärava nime sai tänav 1882. aastal. Tänava hoonestus on suures osas pärit 19. sajandi lõpust ja 20. sajandi algusest. Vesivärava tänav 2 – 1997. aastal Vesivärava tänava algusse ehitatud büroohoone arhitekt on Raivo Puusepp. Hoone on oma eripärasusega pälvinud mitmete linnaelanike huvi. Kadrioru staadion avati Vesivärava tänava ääres 1926. aastal. Vesivärava tänav 22 asus kunagi Tallinna–Viljandi kitsarööpmeline raudtee raudteemaja. 2009. aasta novembris kehtestas linnavolikogu detailplaneeringu, mille järgi ehitatakse Vesivärava 22 kinnistule kolme maapealse ja ühe maa-aluse korrusega elamu. Vesivärava tänav 23 // Poska 15 Vesivärava tänav 42 on katusel asuva klaasist püramiidiga maja, kus asuvad Vesivärava kohvik ja Vesivärava grill. Vesivärava OÜ ehitas Vesivärava kohvikuhoone, mis avati 1999. aastal. 2006. aastal ehitati Vesivärava kohvikule mitmesuguste ürituste tarvis teine korrus. 2011. aastal tehti kohviku juurdeehitiseks uus müügipunkt, kiosk, mis esialgu kandis Vesivärava Kebabi nime. Vesivärava tänav 37 asub Torupilli Selver, mille arhitekt on Riina Raud. Vesivärava tänav 50, elu- ja ärikompleks Kadrioru Plaza. 18. sajandil rajati Tallinna sadama veevarustuskanal ja Kadrioru staadioni juures asus kanali lüüs ehk vesivärav, mille järgi on tänav nime saanud. Ülemiste järvest vee saanud Peetri veejuhtmest alanud kanali ülesanne oli varustada joogiveega sadamas asuvaid laevu. Sadamasse jõudis kanal Uus-Sadama tänava kohal. 19. sajandi lõpus aeti veekanal kinni ja alates 1901. aastast kulges Tallinna–Viljandi kitsarööpmeline raudtee Tallinn-Väikse ja Tallinna–Sadama raudteejaamade vahel mööda Tallinna Aleksander Nevski kalmistu ja Kaitseväe kalmistu vahelise ala, Filtri teed, Odra tänavat, ristus Suur-Tartu maanteega, jätkus mööda Türnpu tänavat, Vesivärava tänavat, ületas Narva maantee ja suubus Tallinn-Sadama raudteejaama. Vesivärava 22 asus kunagi raudteemaja. Raudtee võeti üles 1970. aastate alguses. 1980. aastate lõpus plaaniti mööda Vesivärava tänavat rajada Lasnamäele suunduv trammitee. Kadrioru veerde on kerkimas kiiskav metallkoloss. Postimees. 17. juuni 1997. Kodutute elupaigaks muutunud maja naabrid elavad tulehirmus. 18. mai 2010. Popi toidukoha pereheitmine toob linlastele ühe burgeripesa juurde. Postimees. 7. jaanuar 2014.  Vesivärava tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kontupohja

Kontupohja (soome Kontupohja; vene Кондопога) on linn Venemaal Karjalas, Kontupohja rajooni keskus. Asub Äänisjärve Kontupohja lahe ääres. Kontupohja küla on esmamainitud 1563. aastal. Linn aastast 1938. Kontupohja tähtsaim vaatamisväärsus on 1774. aastal ümarpalkidest ehitatud ja neitsi Maarjale pühitsetud õigeusu kirik. Jätkusõja ajal oli linn 3. novembrist 1941 kuni 28. juunini 1944 Soome valduses. 1950. ja 1960. aastatel kolis linna palju immigrante Ukrainast, Valgevenest ja mujalt Nõukogude Liidust. Linna suurim tööstusettevõte on 1929. aastal asutatud tselluloosi- ja paberikombinaat. 2006. aasta augusti lõpus ja septembri alguses toimusid linnas tšetšeenide vastased rahutused. Kontupohjast on pärit akadeemik Gennadi Vainikko ning suusatajad Jevgenija Medvedeva-Arbuzova ja Larissa Lazutina. http://www.kondopoga.ru/
Dobele kihelkond

Dobele kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Doblen) oli haldusüksus (poliitiline kihelkond) Kuramaal Dobele kreisis ehk hauptmannkonnas. Āķumuiža, ka Āķi (Ahkenhof, ka Aken) Pakaiši kõrvalmõis Apšupe (Apschuppen) riigimõis Auči (Auzenburg) rüütlimõis, hiljem Līvbērze kõrvalmõis, fideikomiss Audziņi (Neu-Friedrichshof) riigimõis Auri (Auermünde) riigimõis Baloži (Bächhof) rüütlimõis, hiljem Auči ja Līvbērze kõrvalmõis Baltāmuiža (Weißhof) riigimõis, hiljem Pēteri kõrvalmõis Bērzbeķe (Bersebeck) rüütlimõis Bērze (Bershof) riigimõis Bilasti (Bersemünde) eramõis Būdiņmuiža (Budinghof) Līvbērze kõrvalmõis Čučas (Oebelgunde) rüütlimõis, hiljem riigimõis Dārta (Dorotheenhof) riigimõis Dobe (Doben) rüütlimõis Dobele (Amt Dobeln) riigimõis Dobele (Doblensches lettisches Pastorat) kirikumõis Dobele (Doblensches deutsches Pastorat) kirikumõis Drukas (Druckenhof) riigimõis Džūkste (Pastorat Siuxt) kirikumõis Džūkste (Siuxt) riigimõis Grauzde (Grausden) eramõis Großer Hof Līvbērze kõrvalmõis Jaunāmuiža (Neuhof) Līvbērze kõrvalmõis Jaunāmuiža (Klein-Heyden) Virkuse kõrvalmõis Jaunsesava (Neu-Sessau) riigimõis Kazupe (Kasuppen) rüütlimõis Kreijas (Kraienhof, varem Neu-Bersen) rüütlimõis, hiljem riigimõis Krišjāņi (Christianshof) Virkuse kõrvalmõis Laukaiņi (Feldhof) Luste kõrvalmõis Lielapgulde (Groß-Abgulden) rüütlimõis Lipsti (Klein-Friedrichshof) riigimõis Līvbērze (Lieven-Bersen, varem Bersen) rüütlimõis, fideikomiss Luste (Friedrichslust) riigimõis Mālumuiža (Mahlemuische) riigimõis Mālumuiža (Mahlenhof) riigimõis Mazapgulde (Klein-Abgulden) rüütlimõis, hiljem Lielapgulde kõrvalmõis Mescheneek Rumbase kõrvalmõis Mežamuiža (Klein-Buschhof) riigimõis Miekas (Mückenhof) Jaunsesava kõrvalmõis Mikas (Mückenhof) Džūkste kõrvalmõis Naudīte (Nauditten) riigimõis Pakaiši (Potkaisen) rüütlimõis, fideikomiss Pēteri (Peterhof) riigimõis Pētervalde (Peterwalde) riigimõis Plepji (Pleppenhof) riigimõis Rumbas (Rumbenhof) rüütlimõis, fideikomiss Sīpele (Ziepelhof) riigimõis Sprigauļi (Wilhelminenhof) riigimõis Svētes (Schwethof, ka Lieven-Schwethof) Auči ja Līvbērze kõrvalmõis Šķibe (Alexandershof, varem Schippenhof) riigimõis Udze (Udsen) rüütlimõis, hiljem riigimõis Vecapgulde (Alt-Abgulden) rüütlimõis Veiķi (Klein-Potkaisen) Pakaiši kõrvalmõis Vērpji (Werpenhof) riigimõis, hiljem Pēteri kõrvalmõis Vīlupi (Philippshof) Graudze kõrvalmõis Virkus (Groß-Heyden) rüütlimõis, fideikomiss Bienemann von Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich. Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 396-398 [1]. Kröger, Alexander Wilhelm. Kurländisches Verkehrs- und Adressbuch für 1892/1893. Riga: Im Selbstverlage des Herausgebers, 1892. Lk 1-16 [2]. Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd 2. Kurland. Riga: 1912. Lk 301-349 [3]. Statistische Jahrbuch für das Gouvernement Kurlands für 1862. Dritter Theil. Mitau: Druck und Verlag der Kurländischen Gouvernements-Typographie, 1862 [4].
Sandra Elkasević

Sandra Elkasević (neiupõlvenimega Perković; sündinud 21. juunil 1990 Zagrebis) on Horvaatia kettaheitja. Ta on kettaheites kahekordne olümpiavõitja, kahekordne maailmameister ja seitsmekordne Euroopa meister. 2010. aastal pälvis ta Euroopa kergejõustiku tõusva tähe auhinna. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Moskvas võitis ta kuldmedali tulemusega 67.99. 2014. aastal Euroopa meistrivõistlustel Zürichis võitis ta kuldmedali tulemusega 71.08, mis oli Horvaatia rekord ja naiste kettaheites üle paljude aastate esimene tulemus üle 70 meetri. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta tulemusega 67.39 hõbemedali. 2016. aastal tuli ta neljandat korda Euroopa meistriks, kui võitis kulla 69.67-ga. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros tuli ta tulemusega 69.21 kettaheites teist korda olümpiavõitjaks. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis tuli ta teist korda maailmameistriks, võites kuldmedali tulemusega 70.31. Aastatel 2012–2017 tuli ta kuuel korral järjest Teemantliiga üldvõitjaks. Tema isiklik rekord kettaheites on 71.41, mis on heidetud 18. juulil 2017 Bellinzonas. Ajaleht Sportske novosti on valinud Perkovići kaheksal korral Horvaatia aasta naissportlaseks. 28. detsembrist 2015 kuni 14. oktoobrini 2016 kuulus ta Horvaatia parlamenti. Väljas Sees Allikas: IAAF "Teise MM-tiitli pälvinud Perkovic klaaris konkurentidega kiirelt arved". ERR Sport. 13.8.2017. Vaadatud 14.8.2017 "Perkovic improves Croatian record to 71.41m". 19.7.2017. Vaadatud 21.7.2017  Sandra Elkasević – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Sandra Elkasević Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Sesava kihelkond

Sesava kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Sessau) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Dobele kreisis. (saksa Audrau, Audruvas muiža), Blankenfelde mõis (Blankenfeld, Blankenfeldes muiža), (Bredenfeld, Briežu muiža), Eleja mõis (Elley, Elejas muiža), Gali mõis (Endenhof, Gala muiža), Lielplatone mõis (Gross-Platon, Lielplatones muiža, Lielplatone), (Schorstädt, Kursteņu muiža), Bērvircava mõis (Behrs-Würzau, Bervircava), (Gross-Würzau, Lielvircavas muiža). Bienenstamm, H. von (1826). Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner. Lk 399. Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 399 [1].