laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Troop (muusika)

Troop (kreeka keeles tropos – piltlik, kujundlik väljend) on muusikas muusikalõik ja luules tekstilõik, mis on kiilutud olemasoleva laulu või luuletuse sisse. Uus muusika või uus tekst või mõlemad koos kommenteerivad või illustreerivad olemasolevat ja seovad seda paremini teemakohase kirikupühaga. Troobi lisamise kompositsioonimeetodit nimetatakse tropeerimiseks. Troopide kogumikku nimetatakse tropaariumiks. Erinevatel troobitüüpidel on olnud täpsustavaid nimetusi, näiteks prosa, prosula, verba, versus, pneuma, laudes. Keskaegsetes käsikirjades on leitud kolme tüüpi troope: 1. troop kui meloodia interpolatsioon: olemasolevale muusikale lisati uus tekstita melism, mida käsikirjas tavaliselt eraldi ei tähistatud või tähistati sõnaga tropos; 2. troop kui teksti interpolatsioon: olemasolevale melismile lisati uus tekst, mida tähistati sõnaga prosula, prosa, verba või versus. Tavaliselt kaunistati nii melismaatilist meloodiat, nii et melismi igal heli sai eraldi silbi. Selle tulemusel muutus melismaatiline meloodia süllaabiliseks. Nii hakati kõige enam kaunistama Kyrie tekstiga meloodiaid, mille iga fraasi keskele paigutati uus testilõik: Kyrie [fons bonitatis, pater ingenite, a quo bona cuncta procedunt,] eleison. 3. troop kui teksti ja meloodia interpolatsioon: uus värss või värsid, mis sisaldasid nii teksti kui ka muusikat ning mida üldiselt tähistati käsikirjades sõnaga tropos, kuid mille tähistamiseks kasutati ka sõnu laudes või versus. Uued värsid võisid olla lisatud nii olemasoleva materjali ette, taha kui ka sisse. Tüüpiliseks näiteks on muusikas tavaliselt süllaabiliselt esitatud tekst Gloria in excelsis Deo, mille puhul troobid lisati kõigile tekstilõikudele, kusjuures lisatud teksti maht võrdus enam-vähem algse teksti mahuga. Troope hakati kasutama 9. sajandil gregoriuse koraali kaunistamiseks. Tropeeritud luule oli eriliselt levinud 900.–1200. aastate Itaalias ja Inglismaal. Troope loodi suurtes keskustes, nagu Sankt Galleni klooster Šveitsis, kus sel ajal sai kuulsaks munk Tuotilo (...–915)". Keskajal kujunes troopide lisamisest ehk tropeerimisest oluline muusika kompositsioonimeetod, mille abil heliloojad tõid liturgilisse muusikasse oma isikupära. Tropeerimine andis tihti tõuke ka uute muusikažanrite, muusikastiilide ja kompositsioonimeetodite tekkele: tropeerimisest tekkisid näiteks liturgiline draama ja motett näiteks halleluuja melism on troop troope paigutati ka missa osade sisse Troopide uurimine on tänapäeval oluliseks vahendiks tuvastada ühe või teise muusikalise materjali päritolu ja loomise aega ning kaardistada ka muusika ajaloo laiemaid suundumusi. Sekvents (luule) Troop kui kõnekujund Toomas Siitan: Õhtumaade muusikalugu I. Avita 1998. lk. 49 Toomas Siitan. Keskaja muusika aastani 1300. Tallinn 1989, lk 32-33.
Harri Henn

Harri Henn (28. aprill 1942 Tartu – 25. veebruar 2016) oli Eesti poliitik, kõrgharidusega noorsootöötaja, riigikaitseõpetaja, erusõjaväelane (kapten) ja Tallinna linna munitsipaalpolitseinik. Harri Henn oli Kaitseliidu 29. märtsil 1990 asutatud Tamme rühma aktiivne looja ja Tamme malevkonna pealik. Eesti Vabariigi Valitsuse korraldusega nr. 344-k määratud Kaitseliidu Tartu Maleva pealikuks. Esimene Tartu ja Tartumaa ühendatud malevate pealik. Henn osales Tartu Memento algatusel toimunud Tartu Lenini ausamba teisaldamisel 23. augustil 1990 koos Kaitseliidu Tamme malevkonnaga. Tema teeneteks peetakse taasiseseisvumisele aktiivset kaasaaitamist ja Eesti Vabariigi kodanikuks olemisele registreerimisel ning julgustamist koondumisele taastatava Kaitseliidu liikmeteks astumisel, tegutsemist Rahvarindes, Muinsuskaitses, MRP-AEG-s, ERSP-s, liikumises GENF-49. Ta oli Eesti Kongressi liige ja Haaslava valla esimese volikogu liige. Eesti Vabariigi eksiilvalitsus andis talle kui meeskonnajuhile ja organiseerijale kapteni auastme (ohvitseritunnistusele nr 16 on alla kirjutanud Heinrich Mark, kes oli peaminister Vabariigi Presidendi ülesannetes ja Jüri Toomepuu, kes oli valitsuse sõjaminister). 15. septembrist 1992 15. aprillini 1993 oli ta niinimetatud Nõmme valitsuse sõjaminister ja välisminister. 2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Eesti Keskerakonna nimekirjas Tallinna Linnavolikokku. Keskerakonda astus ta mais 2011. 2001. aastast surmani oli ta Tallinna Munitsipaalpolitsei vaneminspektor. 1992 Eesti Kodanike Komiteede mälestusmärk registreerijaile tehtud töö eest Kaitseministeeriumi Teeneteristi II klassi teenetemärk Kaitseliidu Valgeristi II klassi teenetemärk Vabadussõja mälestusrist http://www.delfi.ee/news/paevauudised/eesti/suri-kaitseliidu-erukapten-harri-henn?id=73787203 Tähistame väärikalt ja tulevikku vaadates Kaitseliidu taasloomise 20. aastapäeva. Kaitse Kodu!, nr 1 (93/539), 2010, lk 6–7. Valimistulemus valdades ja linnades. Mupo töötajate nimekiri Mupolasest vabadusvõitleja astus Keskerakonda Pöördumine Eesti Vabariigi 1938. a. tuginevale valitsusele Vabariigi Presidendi käskkiri Harri Henn armastab "Schmeisserit". Eesti Ekspress, 16. oktoober 1992 Harri Henn ja kolm isamaavannet. Liivimaa Kuller, 22. oktoober 1992 Foto Riho Ühtegi. Nimed, mida pole raiutud marmortahvlile. Kaitse Kodu!, nr 7 (75/521) 2007, lk 22–23.
Withnail and I

"Withnail and I" ("Withnail ja mina") on 1986. aastal Suurbritannias valminud Bruce Robinsoni kultuslik mängufilm, mis on rajatud tema enda noorpõlvemälestustele 1960. aastate Londonist. Filmi stsenaarium põhineb Bruce Robinsoni avaldamata romaanil, mille ta kirjutas 1969. aasta talvel. Filmi eelarve oli 1,1 miljonit naela, Robinson sai käsikirja eest ühe naela, lavastamise eest 80 000 naela.[viide?] Filmi peategelased on kaks töötut näitlejat, Withnail (Richard E. Grant) ja minategelane Peter Marwood (Paul McGann). Nad elavad 1969. aasta lõpul Londonis üsna nälgimise piiril, peatoiduseks alkohol ja tabletid. Tüdinud elust toauberikus, otsustavad noored mehed mõneks ajaks kolida Withnaili onu Monty (Richard Griffiths) juurde. Seal leiavad peategelased eest poollagunenud maja ja vaenulikud naabrid. Pärast onu saabumist muutub aineline külg paremaks, ent probleeme tekitab homoseksuaalsete kalduvustega onu Montys tärganud eriline huvi minategelase vastu. Film annab kriitilise ja tõepärase pildi Briti seiskunud elulaadist. 1960. aastate mässumeelsuse ja vabaduseunistuste aeg on möödas, kuid mingeid olulisi muutusi pole toimunud.
Ilmar Palias

Ilmar Palias (11. oktoober 1958 Tallinn – 26. august 1990 Tallinn) oli Eesti poliitik. Ta lõpetas 1976. aastal Tallinna 10. Keskkooli. Ta oli 1990. aastal Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna asutajaliige ja juhatuse liige. Ta valiti Eesti Kongressi. Palias hukkus autoõnnetuses, milles on kahtlustatud ka KGB osalust. Mart Nutt. "Õnnelike põlvkondade aeg". Meie Maa, 22. august 2016 Nekroloog. Reede nr 35, 31. august 1990. Lk 15 Autobiograafia Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Ants Pallop

Ants Pallop (4. mai 1928 Tartu – 25. märts 1996 Bernardsville, New Jersey) oli eesti päritolu USA loomaarstiteadlane. Ants Pallop oli juristi poeg. Õppis Rakvere III algkoolis, Tartu Poeglaste Gümnaasiumis ja Hugo Treffneri Gümnaasiumis. 1944. aasta sügisel värvati lennuväe abiteenistusse. Saksamaale põgenenud vanematel õnnestus poeg vangilaagrist päästa ning ta ühines nendega põgenikelaagris. Haridustee jätkus Memmingeni Eesti gümnaasiumis, mille ta lõpetas cum laude 1948. aastal. Pärast lõpetamist töötas ta IRO büroos Kanadasse väljarännu osakonna juhatajana. 1949. aasta juulis emigreerus USAsse, kus alustas õpinguid Mississippi State College’is loomakasvatuse erialal. Lõpetas kooli 1952. aastal cum laude. Oli 1952–1956 tööl loomasööda tootmise ettevõttes ning mitmel pool USA-s ja Kanadas, 1956–1957 töötas Buffalos Willmarki teenindussüsteemi harukontori juhatajana. 1957–1962 õppis Cornelli ülikoolis, kus kaitses veterinaarmeditsiini doktori kraadi väitekirjaga "Infections bovine keratoconjunctivitis". 1962–1964 omas erapraksist South Plainsfieldis (New Jersey osariik). Augustis 1964 sai temast Bernardsville’i (New Jersey) loomahaigla omanik. Ta töötas kliinikus kuni 1995. aastani. Uurinud veiste nakkavat keratokonjunktiviiti ja Eesti veterinaarhariduse ajalugu. Ants Pallop oli kodulinna tervishoiu nõukogu liige ja president ning aastatel 1973–1974 kohaliku Rotary klubi president. Pallop oli ka aktiivne poliitikahuviline, osaledes Goldwateri ja Reagani valimiskampaaniates. Oli aastaid Eesti Spordiliidu juhatuses ja esimees. Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides 6. esinduskogu juhatuse liige ja hiljem ERKÜ välisvõitluse toimkonna koordinaator. Eesti eksiilvalitsuse portfellita minister alates 1973. aastast kuni oktoobrini 1992, mil eksiilvalitsus oma volitused Tallinnas Riigikogule üle andis. Lisaks oli Pallop Eesti Demokraatliku Uniooni esindaja ning üks Americans for Congressional Actioni (AC A) asutajatest ja esimees. Kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi ridadesse. Toetas EÜS-i Tartus asuva ajaloolise hoone restaureerimist. "Surmakuulutus". Vaba Eesti Sõna. 4.04.1996. Vaadatud 10.01.2018. Eesti Teaduse Biograafiline Leksikon, 3. köide Paul Pettal (2. mai 1996). "Dr. Ants Pallop ln memoriam". Vaba Eesti Sõna. Vaadatud 10.01.2018. 125 years of higher veterinary education at Tartu. // Summaries of Papers. 5th Conv. AABS. Columbia Ülikool, 1976. ETVpK, 87 ELR (1996) 3, 130. Foto Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Géla Babluani

Géla Babluani (gruusia გელა ბაბლუანი; sündinud 1979 Thbilisis) on gruusia filmirežissöör. Ta on filmirežissöör Temur Babluani poeg. Kui Gela oli 17-aastane, saatis isa tema ja ta kolm sugulast õppima Pariisi, kus noormees tutvus ka filmide tegemisega. Tema esimene lühifilm "À fleur de peau" (2002) leidis kohe rahvusvahelist tunnustust. Tema esimene täispikk mängufilm, Prantsusmaa-Gruusia koostööfilm "13 Tzameti" (2005) saavutas menu Sundance'i filmifestivalil. Noormees Sebastian (Géla Babluani), kes meenutab Bressoni ja Wendersi varajaste filmide kangelast, satub kogemata eluohtlike mängude keerisesse, millest võitjana pääsevad vähesed. See on film ahnusest ja inimestes peituvast kurjusest, samuti hirmust, eneseületamisest ja riskivalmidusest. Babluanil on oma esikfilmis ootamatult küps õhkkonna loomise oskus, pinevust pakub juba ka tema enda kirjutatud stsenaarium. Režissööri riskivalmidust näitab suhteliselt ebapopulaarse[viide?] must-valge koloriidi valik. Euroopa Filmiakadeemia andis selle filmi eest Babluanile 2006. aastal parima debüüdi auhinna . "Kes? Mis? Kus?" 2008, lk. 347 Géla Babluani andmebaasis IMDb
Rein Põllumaa

Rein Põllumaa (30. juuli 1930 Tartu – 25. detsember 1990 Tallinn) oli eesti arst ja poliitik. Ta sündis teadlaste (Johannes Reinhold Põlluman ja Salme Põllumann) perekonnas, kuid kaotas varakult vanemad ja kasvas üles günekoloogist onu Arnold Põllumaa perekonnas. Ta õppis Jakob Westholmi Gümnaasiumis ja kui kasuisa 1942. aastal Saksa okupatsioonivõimude poolt Tallinnast Viljandisse saadeti, jätkas ta õpinguid Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumis (hilisemas Viljandi 2. Keskkoolis). Rein Põllumaa keskkooliaegse lektüüri hulka kuulus Schopenhauer. Ta võttis osa koolipoiste Nõukogude okupatsioonivõimu vastase organisatsiooni tegevusest ja arreteeriti 16. aprillil 1949 Viljandis. 24. juunil 1949 mõistis tribunal talle § 58-1a ja § 58-11 järgi 25+5 aastat. Karistust kandis ta Karagandõ oblastis Karlagis. Vangilaagrist vabanes 25. novembril 1955. 1956. aastal lõpetas ta Viljandi Töölisnoorte Keskkooli ja 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstina. Üliõpilasena võttis ta osa Üliõpilaste Teadusliku Ühingu neuroloogiaringi tööst ja pälvis üleliidulistel üliõpilaste teadustööde võistlusel tööga "Kusepõie reflektoorse talituse muutused ja selle tsüstomeetriline uurimine pea- ja seljaaju traumadega haigetel" kuldmedali. Aastatel 1962–1964 töötas ta neuroloogina Põlva Rajooni Keskhaiglas. Aastatel 1964–1983 oli ta Tartu Linna Polikliiniku neuroloogiaosakonna juhataja ja 1980. aastast ka Tartu linna peaneuroloog. 1969. aastal sai ta meditsiinikandidaadi kraadi väitekirjaga "Цистометрические исследования моторики и тонуса мочевого пузыря у больных с повреждением спинного и головного мозга" ("Kusepõie motoorika ja toonuse tsüstomeetrilised uuringud pea- ja seljaaju haigetel"). Seejärel tutvus ta põhjalikult Idamaade kultuuri ja Hiina nõelravitehnikaga; tema initsiatiivil avati 1977. aastal Tartu Linna Polikliinikus nõelravi kabinet. 1983. aastast töötas ta Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudis vanemteadurina ja 1987. aastast Tallinnas hilisemas Eesti Südamekeskuses neuroloogi, teaduri ja vanemteadurina. Ta oli Eesti Looduseuurijate Seltsi, Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi ning Eesti Neuroloogide, Neurokirurgide ja Psühhiaatrite Seltsi liige. 1980. aastal kirjutas ta alla 40 kirjale. Ta lõi kaasa fosforiidisõjas. Tallinnas elades astus ta õigusvastaselt represseeritute ühingu Memento liikmeks. Ta oli ka ERSP liige ja valiti Eesti Kongressi saadikuks. Rein Põllumaa suri 25. detsembril 1990 Tallinnas ja maeti 4. jaanuaril 1991 Metsakalmistule. Ta oli abielus Tiiu-Ruth Kaalepiga (metsandusteadlase Juhan Kaalepi tütar, kirjanik Ain Kaalepi õde), nende tütar Lee Põllumaa on bioloog ja poeg Uku Põllumaa on arhitekt. http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=Rein&filter_maetud_perenimi=P%C3%B5llumaa&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink]
Troop

See artikkel räägib kõnekujundist. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Troop (täpsustus). Troop (tuleb vanakreeka keelest τρόπος (tropos), "pööre, suund, tee", mis tuleneb tegusõnast τρέπειν (trepein), "pöörata, suunata, muuta") on kõnekujund, sõnade mäng, retooriline võte või väljend, mida kasutatakse ülekantud tähenduses. Troop on keeleline kujundusvõte, mille abil luuakse piltlik kujund või mingi väljendi asemel kasutatakse mittesünonüümseid sõnu. Mitte segi ajada tropoloogilise lugemisega, mis on vanade tekstide eksegeesi tüüp (nt võrdum). Kõnekujund annab tekstile või kõnele juurde ilmekust ja vaheldusrikkust. Kõnekujundeid on nimetatud ka stiilikujunditeks ja retoorilisteks figuurideks. Kõnekujuneid kasutatakse laialdaselt kirjandusteostes (mitte akadeemilistes), luules ja igapäevastes kõnedes. Kõnekujundite hulka kuuluvad metafoor, metonüümia, iroonia jms. Kõnekujundite määratlemine on oluline tänapäeva kirjanduskriitikas, eriti teksti dekonstrueerimisel. Michel Foucault püüdis leida mingil ajastul valitsevaid kõnekujundeid/troope, mis olid tal episteemi osad. Epiteet – kaunistav või kirjeldav täiendsõna, mis väljendab põhisõna omadust. Epiteet võib olla nii omadussõnaline, nimisõnaline, tegusõnaline, määrsõnaline. Näiteks: imekaunid silmad, emake-maa, hõiskav laas, muretult istuv mehehakatis. Võrdlus – nähtuste võrdlemine sarnasuse alusel, võrdlemisel kasutatakse abisõnadena nagu, kui, otsekui, sarnane, taoline jne. Näiteks: salapärane nagu öö, kaunis kui roos. Metafoor – ilma vormitunnuseta võrdlus, kusjuures kahte mõistet või nähtust võrreldakse mitteloogiliste seoste alusel, et tekiks uus kujutlus. Näiteks: päike – sinitaeva silm. Personifikatsioon ehk isikustamine – võte, kus elutule asjale omistatakse inimlikud omadused ja käitumine. Näiteks: taevas nutab murepisaraid. Metonüümia – ümbernimetus, kus üks sõna asendatakse teisega sugulasseoste või sarnasuse alusel. Näiteks: kätt alla panema. Oksüümoron – stiilikujund, kus ühendatakse pealtnäha ühendamatud mõisted. Näiteks: hirmus ilus, magus valu, elav laip. Eufemism – ilustav või ümberütlev väljend ebasündsa või ebameeldiva asemel. Näiteks: hukkus rünnaku tagajärjel, kivi kotti! https://kirjandiabi.wordpress.com/2011/12/26/konekujundid/
Antropoff

Antropoff (vene keeles Антропов), varem Antropov oli Venemaa aadlisuguvõsa. Suguvõsa kustus meesliinis 2002. aastal. Antropovite kohta on teateid XVIII sajandist, mil Nikita Antropov oli mõisaomanik Novgorodi kubermangus. Eestimaa ülemmaakohtu sekretäri Alexander von Antropoff (1801−1863) immatrikuleeriti 28. veebruaril (ukj 12. märtsil) 1841 Eestimaa rüütelkonna matriklisse (nr 138). Nikolai Nikititš Antropov (1735−1810), polkovnik, tõeline riiginõunik Nikolai Nikolajevitš Antropov (1767−1837), kindralmajor Alexander von Antropoff (1801–1863), Eestimaa ülemmaakohtu sekretär, Pikavere mõisnik Roman von Antropoff (1836−1926), õigusteaduse kandidaat, Eestimaa ülemmaakohtu advokaat, raeadvokaat, Tallinna linnavolinik, Eestimaa rüütelkonna ökonoomiasekretär, Toompea lossifoogt, mõisaomanik Roman Andreas von Antropoff (1867−1953), keemiakandidaat, Tallinna linnavolinik, Saku ja Jõhvi õlletehase direktor, mõisaomanik Andreas von Antropoff (1878−1956), loodusteaduse doktor, Riia Polütehnikumi anorgaanilise keemia dotsent, Bonni ülikooli füüsikalise keemia korraline professor Eestimaa: Maidla (Wredenhagen) (1863−1871), Metsamõisa (Karlsbrunn) (1879−1900, poolmõis), Pikavere (Pickfer) (1836−1889), Sillamäe (Sillamäggi) (oli 1919, poolmõis), Üksnurme (Uxnurm) (1900−1919) Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd III. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930, lk 1. Stackelberg, Otto Magnus von: Alexander von Antropoff, Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 3, Görlitz, 1930, lk 2 Stackelberg, Otto Magnus von: Roman von Antropoff, Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 3, Görlitz, 1930, lk 2 Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 225. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd III. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930. Lk 1-3 [1]. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Neue Folge. Bd I. Hamburg: 2011. Lk 1-9. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd I. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1972. Lk 101. Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Richard Tammemägi

Richard Tammemägi (14. detsember 1906 Kuigatsi, Valgamaa – 14. november 1942 Gattšina) oli Eesti ja Saksa sõjaväelane (kapten). Richard Tammemägi teenis Auto-Tankirügemendis, 1933. aastal ülendati ta leitnandiks. Õppis aastast 1934 ja lõpetas 1937. aastal Kõrgema Sõjakooli juhtimise ja staabiteenistuse ala ja oli samast aastast Vabadussõja Ajaloo Komitee Töökomisjoni kaastööline. 1940. aastal ülendati ta kapteniks, kapten Richard Tammemägi töötas Sõjavägede staabis. Eesti sõjaväe kujundamisel Punaarmee 22. Eesti Territoriaalseks Laskurkorpuseks, jätkas teenistust 108. luurepataljonis. 1941. aasta suvel lahkus ta 182. Eesti Laskurdiviisi luurepataljonist, organiseeris Kuigatsi valla omakaitse ja oli selle ülem. 2. augustil 1941 määras major Friedrich Kurg oma käskkirjaga ta Omakaitse staabiülemaks. Augusti lõpus formeeriti Tammemäe juhtimisel 182. Eesti julgestusgrupp. 1942. aasta oktoobris organiseeriti julgestusgrupp ümber 659. Idapataljoniks, mille ülem oli Tammemägi kuni surmani sama aasta novembris. 14. novembril 1942 sõitsid lumetormis Saksa soomusrongi alla ja hukkusid pataljoniülem Richard Tammemägi ja dresiinajuht, raskelt said vigastada saksa sideohvitser R. Link ja kapral Luik, tervelt pääses aga leitnant U. Põld. Richard Tammemägi on maetud Gattšina Saksa kangelaskalmistule. Kapten R. Tammemägi 1-sel surma-aastapäeval, Rindeleht, 20 november 1943 Sõjamuuseumi ohvitseride andmekogu
Ernst Bauming

Ernst Eduard Bauming (22. jaanuar 1905 Tallinn – 25. aprill 1975 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten). Foto
Valdo Matela

Valdo Matela (kuni 1935. aastani Valter Martinson; 29. september 1907 – 9. juuli 1941 Vene NFSV) oli Eesti ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (kapten). Ta oli 3. Tankitõrjekompanii ülem. 1940. aasta augustist oli Punaarmee 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 15. tankitõrjedivisjoni komandör (kapteni auastmes). Ohvitseride andmekogu
Erich Möldre

Erich Möldre (kuni 1935. aastani Erich Mõlter; 14. veebruar 1899 Tallinn – 12. september 1963 Nõmme) oli Eesti ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (major, 1940).
Johannes Koort

Johannes Koort (26. detsember 1900 Mäksa vald, Tartumaa – 16. august 1976 London) oli Eesti sõjaväelane (major). Ohvitseride andmekogu
Limassol

Limassol (kreeka Λεμεσός) on suuruselt teine linn Küprosel Küprose saare lõunarannikul, Limassoli ringkonna halduskeskus. Limassol on saare suurim omavalitsus. Limassol on Vahemere suurim transiidisadam ning piirkonna olulisim turismi-, tööstus- ja teeninduskeskus. Aastal 2004 asutati Limassolis Küprose Tehnikaülikool (kreeka Τεχνολογικό Πανεπιστήμιο Κύπρου).
Ernst Õunapuu

Ernst Ferdinand Õunapuu (22. jaanuar 1909 Tallinn – 29. juuni 1942 Norilsk) oli Eesti sõjaväelane (kapten). Sõjavägede Ülemjuhataja adjutant. Kirje ohvitseride andmekogus
Karl Tuvikene

Karl Tuvikene (2. september 1897 Kaagjärve vald, Võrumaa – 3. veebruar 1942 Gorki oblast) oli Eesti sõjaväelane (major). Ta osales Vabadussõjas ja 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatse mahasurumisel. 1939. aastal ülendati ta majoriks. 27. juunil 1941 ta arreteeriti NKVD poolt ning mõisteti 10 aastaks Kirovi oblastisse Vjatlagi. Ohvitseride andmekogu
Rudolf Treial

Rudolf Treial (15. november 1904 Assikvere – 26. jaanuar 1978 Toronto)[viide?] oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1940). Ohvitseride andmekogu
Arnold Poolus

Arnold Voldemar Poolus (kuni 1935. aastani Arnold Voldemar Polus; 28. september 1908 – 23. juuni 1993 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Nõmme ujula

Nõmme ujula on spordirajatis Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis. Spordihoone asub Vabaduse puiestee ja Vikerkaare tänava nurgal, aadressil Vabaduse puiestee 156. Ujula lähedal on Tallinna Pääsküla Gümnaasium. Hoone projekteeris Hirvesoo Arhitektibüroo OÜ ja ehitas Facio Ehitus OÜ. Kahekorruselist siseujulat haldab Tallinna Spordihall. Ujula avati külastajatele 10. juulil 2002. Hoone esimesel korrusel on kuuerajaline 25-meetrine bassein ja lastebassein ning tehnilised ruumid, abiruumid ja kohvik. Teisel korrusel on jõu- ja aeroobikasaal. Nõmme ujula kõrval Vabaduse puiesteel asub bussipeatus "Vikerkaare", kus peatuvad Tallinna bussiliinid 14 (Vana-Pääsküla - Viru keskus) ja 18 (Laagri - Viru keskus). Avati Nõmme siseujula. Koolielu Nõmme ujula saab neljapäeval nurgakivi. / Eesti Päevaleht, 15. august 2001 Sõiduplaanid.[alaline kõdulink] EPL: Nõmme ujula rõhub odavale pääsmele. Koolielu Test: paremateks osutusid Keila ja Nõmme ujula. / Tarbija24, 22. veebruar 2008 Nõmme ujulas püstitati maailmarekord. / Õhtuleht Online, 08. aprill 2009 Nõmme ujula koduleht Pildid: Nõmme ujula raudbetoon karkass. AS Uus Ehitus RC
Paphos

Paphos (kreeka Πάφος) on linn Küprosel Küprose saare edelarannikul, Paphose ringkonna halduskeskus. Paphos on Aphrodite, vanakreeka armastuse ja ilu jumalanna müütiline sünnikoht. Paphos kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse. Paphos oli 2017. aastal Euroopa kultuuripealinn. AE Paphos
Aradíppou vald

Aradíppou on Küprose omavalitsusüksus Larnaca linna naabruses. Loodi 1986 kohalike elanike referendumi tulemusena. Elanike arv on umbes 20 000. Thessaloníki Neápoli linnaosa Kreeka (alates 2001. aastast) Mourési vald, Kreeka Valla koduleht ΤΑΞΙΝΟΜΗΣΗ ΓΙΑ ΤΟΝ ΒΑΘΜΟ ΑΣΤΙΚΟΠΟΙΗΣΗΣ ΣΤΗΝ ΚΥΠΡΟ, vaadatud 13.01.2018. CLASSIFICATION FOR THE DEGREE OF URBANISATION IN CYPRUS, vaadatud 13.01.2018. Cyprus census 2011, vaadatud 2.01.2018. Cyprus census 2011, vaadatud 2.01.2018.
Famagusta

Famagusta (kreeka Αμμόχωστος) on linn Küprosel Küprose saare idarannikul, Famagusta ringkonna halduskeskus. Famagusta paikneb Famagusta lahe rannikul Gkréko ja Elaía neeme vahel Nikosiast ida pool. Famagustas on saare sügavaim sadam. Alates 1974. aasta Türgi okupatsioonist asub Famagusta de facto Põhja-Küprose Türgi Vabariigis (tunnustatud ainult Türgi poolt). Linnas on tegutsenud jalgpalliklubi Néa Salamís Famagusta FC.
Kyrenia

Kyrenia (kreeka Κερύνεια) on linn Küprosel Küprose saare põhjarannikul, Kyrenia ringkonna halduskeskus. Kyrenia on tuntud oma ajaloolise sadama ja kindluse poolest. Alates 1974. aasta Türgi okupatsioonist asub Kyrenia de facto Põhja-Küprose Türgi Vabariigis (tunnustatud ainult Türgi poolt).