laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aleksandǎr Kornezov

Aleksandǎr Kornezov (Александър Корнезов, sündinud 1978. aastal Jambolis) on Bulgaaria jurist. Ta sai 2002. aastal (Sofia Ohridi püha Klimenti ülikoolist õigusteaduse diplomi ja 2004. aastal Euroopa Kolledžist õigusmagistri kraadi Euroopa õiguses. Õigusteaduse doktoriõpingud sooritas ta Bulgaaria teaduste akadeemias (Balgarska Akademia na naukites), kus ta 2008. aastal kaitses väitekirja. Aastatel 2004–2006 oli Kornezov Brüsseli advokatuuri kuuluv advokaat, töötades sellel kutsealal advokaadibüroos. 2007. aastal võeti ta teenistusse Euroopa Kohtusse, kus ta kuni 2016. aastani töötas kohtunik Aleksandǎr Arabadžievi õigusnõunikuna. Kornezov on samuti töötanud õppejõuna, olles liidu menetlusõiguse teadur Bulgaaria sise- ja välismajanduse ülikoolis (Universitet za natzionalno i svetovno stopanstvos) aastatel 2008–2012 ja Sofia Ohridi püha Klimenti ülikoolis aastatel 2010–2013. Aastatel 2014–2016 oli ta Bulgaaria teaduste akadeemias liidu õiguse ja rahvusvahelise eraõiguse kaasprofessor. Alates 2020. aastast õpetab ta Luksemburgi ülikoolis liidu riigihangete õigust. Oma paljude liidu õiguse teemaliste teadustööde tõttu on ta pidanud loenguid mitmes liikmesriikide ülikoolis. Ka on ta arvukate liidu õigust käsitlevate publikatsioonide autor. Kornezov oli Avaliku Teenistuse Kohtu kohtunik ajavahemikus 13. aprillist 2016 kuni 31. augustini 2016. Ta nimetati Üldkohtu kohtunikuks 19. septembril 2016 ja kaaskohtunikud valisid ta 8. koja presidendiks alates 30. septembrist 2019.
1973. aasta Kentucky Derby

1973. aasta Kentucky hobuste võiduajamine oli 99. võistlus Kentucky Derby sarjas Kentucky osariigis Louisville'is Churchill Downsi hipodroomil. Secretariat võitis Kentucky Derby rekordilise ajaga 1:29 2/5, kaks ja pool hobusepikkust Shamist eespool. Kolmandaks tuli Our Native. Kõik 13 võistlejat lõpetasid. Võistlusel oli rekordiline arv pealtvaatajaid (134 476), seda kanti üle televisioonis ja raadios. Hipodroomile tuli sündmust vaatama 134 476 inimest. Seda kanti üle ka raadios ja televisioonis.
Vabadussõjas invaliidistunute matmispaik Tapal mälestussambaga

Vabadussõjas invaliidistunute matmispaik mälestussambaga on Lääne-Viru maakonnas Tapal linnakalmistul asuv Vabadussõjas invaliidistunutele ja hiljem surnutele rajatud mälestusmärk ja matmispaik. Tapa vanal kalmistul asub lisaks teine Vabadussõjale pühendatud mälestusmärk - Tapa Vabadussõja mälestussammas. Vabadussõjas invaliidistunute matmispaik Tapal mälestussambaga kultuurimälestiste riiklikus registris
Tapa vana kalmistu

Tapa vana kalmistu on Lääne-Viru maakonnas Tapa linna keskel asuv kalmistu. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena. Kalmistu rajati 1896. aastal Tapa apostliku õigeusu koguduse kalmistuna. 1920. aastate lõpus püstitati kalmistule Tapa Vabadussõja mälestussammas. Tapa vana kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 05.05.2023) Tapa vana kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Tapa Vabadussõda kalmistul
Treeninglennuk

Treeninglennuk on lennukitüüp, mida kasutatakse pilootide treenimiseks. Treeninglennukid on tavaliselt väikesed ja ühe mootoriga. Kuulsaimad treeninglennukid on Cessna 172, Cessna 152 ja teised taolised lennukid.
PZL M28 Skytruck

PZL M28 Skytruck on Poolas valmistatud STOL kerge kauba- ja reisilennuk, mida toodab ettevõte PZL Mielec ja mis on ehitatud Nõukogude kaubalennuki Antonov An-28 järgi.
Vladimir Bolea

Vladimir Bolea (sündinud 23. septembril 1971 Carabetovcas Basarabeasca rajoonis Moldovas) on Moldova poliitik ja ettevõtja, ta on 6. juulist 2022 Moldova põllumajandus- ja toiduainetööstuse minister. Ta õppis Vene Föderatsioonis Leningradi Kõrgemas Sõjalis-poliitilises Õhukaitsekoolis (Ленинградское высшее военно-политическое училитесь противовоздушной); seejärel aga Moldova Riiklikus Ülikoolis, alul ajalooteaduskonnas, seejärel õigusteaduskonnas, tal on majandusõiguse magistrikraad. Ta on Tegevuse ja Solidaarsuse Partei liige. Aastatel 2019 ja 2021 valiti ta Moldova parlamendi liikmeks. Ta on 6. juulist 2022 Moldova põllumajandus- ja toiduainetööstuse minister (nii Natalia Gavrilița kui ka Dorin Receani valitsuses).
Blachernae Jumalaema kirik

Blachernae Jumalaema kirik (keskaja kreeka keeles Θεοτόκος τών Βλαχερνών Theotókos tón Blachernón, türgi keeles Meryem Ana Kilisesi) oli keiserliku Blachernae palee naabruses asuv kirik, Konstantinoopoli tähtsuselt teine kirik Hagia Sophia järel. Esimene väike sakraalhoone püstitati sellele kohale 452. aastal keisrinna Aelia Pulcheria käsul. 473. aastal lasi keiser Leo I ehitada Pulcheria kabeli kõrvale uue kiriku, millesse ehitas Hagiasma (pühitsetud vee allika) ja Hagion Lousma (pühitsetud basseini). Alates 5. sajandi lõpust hoiti kirikus, Hagia Sorose nimelises parekklesion '​is Maarja rüüd ja maphorion '​i, mis toodi Konstantinoopolisse Palestiinast 473. aastal (selle sündmusega on seotud Jumalaema rüü toomise püha). Justinianus I, Basileios I Makedoonlane ja Leo VI uuendasid ja kaunistasid Blachernae kirikut. Neljanda ristisõja piiramise ajal toodi Blachernae kirikusse Abgari ikoon ehk Kristuse kätetatehtud pühakuju. Pärast Konstantinoopoli vallutamist kadus ikoon sealt rüüstamise käigus. Mõned autorid on seostanud seda teadet praegu Torinos hoitava Torino surilinaga. Johannes VI Kantakouzenos lasi end 1347. aastal Blachernae kirikus keisriks kroonida. 1433. aastal põles kirik maha ja tulekahjus hävis Blachernae Jumalaema ikooni (Blachernitissa) prototüüp. Osmanite riigi perioodil oli see piirkond mahajäetud ja kasutamata. 1867. aastal ostis õigeusklike köösnerite gild allika ümber asuva maatüki ja ehitas sellele uue väikese kiriku. Church of Panagia Blachernai. - The Byzantine Legacy
Porhov

Porhov (eesti keeles ka Porkva) on linn Venemaal, Pihkva oblastis, Šeloni jõel. Linn asub Pihkvast 56 km idas ja on Porhovi rajooni keskus. Aleksander Nevski rajas praeguse Porhovi kohale 1239. aastal linnuse. Puitlinnus põles 1387. aastal maha ning selle asemele rajati kivist linnus. Pärast Põhjasõda, Rootsilt vallutatud Ingerimaast moodustati Ingerimaa kubermang, kuhu 1708. aastast kuulus ka Porhovi piirkond. 1719. aastal liideti piirkond Peterburi kubermangu Novgorodi provintsi koosseisu; 1732. aastal Novgorodi kubermangu Novgorodi provintsi koosseisu. 1776. aasta 24. augustil anti piirkond üle Pihkva kubermangu koosseisu ja 1777. aastal andis keisrinna Katariina II andis linnuse ja hiljem Porhovi kindluse juurde tekkinud asulale linnaõigused. Porhovist sai samanimelise maakonna keskus 1772. aastal loodud Pihkva asehaldurkonnas, mis 1796. aastast nimetati Pihkva kubermanguks. Porhovi maakonda kuulusid aastatel 1773–1924: Võsokogorodi maakond (Nikolski vald, Roždestvenski vald, Degožski vald, Pažerivski vald ja Belski ehk Jurjevi kloostri vald, Jurjev); Võšegorodi maakond (osa Boltšinski valdadest, Oblutšinski vald, Võšegorodi vald; Porhovi maakond (osa Boltšinski valdadest, Jasnenski vald, Porhovi linnalähedastest valdadest, Smolinski vald, Mihhailovski vald, Karatšunitski vald, Opotski vald, Dubrovenski vald, Rutšaiski vald); Koškino linnamaakond (Žedrinski vallad, Jasnenski vallad). Kui Nõukogude Liidus kaotati 1. augustil 1927. aastal kubermangud, läks Porhov Leningradi oblasti koosseisu. Teise maailmasõja ajal oli Porhov 11. juulist 1941 kuni 26. veebruarini 1944 Saksa vägede käes. Sõja käigus purustati ligi 90% linna ehitistest. Porhovis on ehitusmaterjali- (kohalik lubjakivi), turba-, vähesel määral elektrotehnika- ja mitmesugust toiduainetööstust. 5573 (1900) 11 900 (2005) 11 500 (2007) 11 400 (2008) 11 200 (2009) 10 600 (2011) 9900 (2013) 9600 (2014) 9200 (2016) http://porhov.com
Langemets

Langemets on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Langemets 23 inimesel: 10 mehel ja 13 naisel. Perekonnanimede levikult oli Langemets meeste puhul 12515. kohal ja naiste puhul 10640. kohal. Perekonnanime Langemets kandja oli keskmiselt 42 aasta vanune. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale Järvamaal Järva-Jaani kihelkonnas Kuksema mõisavallas nimeks Langemets. Nimede eestistamisel võeti Langemets 1936. ja 1938. aastal uueks perekonnanimeks kahel korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Lange ja Langebrunn. Andres Langemets, eesti kirjanduskriitik (1948–) Liina Langemets, eesti sisearhitekt (1978–) Margit Langemets, eesti keeleteadlane (1961–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 05.05.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Langemets. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Langemets. Langemets statistikaameti andmebaasis
Gelnica

Gelnica (ungari keeles Gölnicbánya, saksa keeles Göllnitz) on linn Slovakkias Košice maakonnas, Gelnica ringkonna halduskeskus. Gelnica asub Slovaki maagimäestikku kuuluva Voloveci mäestiku nõlvadel Hnileci jõe ääres, Košicest ligi 19 km kirdes. Asulat on esmamainitud 1246. aastal. Linnaõigused sai Gelnica 1264. aastal. 1435. aastal kuulutati Gelnica vabaks kaevanduslinnaks. Piirkonnas kaevandati hõbedat, vaske, pliid ja rauamaaki. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Gelnica elanikkonnast slovakke 91,38%, mustlasi 2,45%, sakslasi 0,32% ja tšehhe 0,3%. Rahvus oli teadmata 4,89% elanikest. Horní Suchá vald, Tšehhi Gennep, Holland Rudnik nad Sanem, Poola Le Pradet, Prantsusmaa Novodnistrovsk, Ukraina Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Detské oblečenie - Gelnice Nákupy dětem Number of population by ethnicity in the municipality Gelnica at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 5. mail 2023
2023. aasta 4. mai tulistamine Serbias

2023. aasta 4. mai õhtul avas vintpüssiga relvastatud 21-aastane serblasest mees autost tule alul Dubona ning seejärel Malo Orašje külas; Belgradist umbes 100 km kaugusel kagus toimunud rünnakus hukkus vähemalt kaheksa inimest ja sai vigastada 12–14 inimest. Una Hajdari (5. mai 2023, 15:23). "Serbian president announces harsh anti-gun measures after second shooting spree". euronews.com (inglise). Euronews. Vaadatud 5. mail 2023. In a statement, police said that the man, identified by initials UB, was arrested early Friday after a drive-by shooting spree that began in the village of Dubona near Mladenovac, and then continued in Malo Orašje and Šepšin. Daniel Boffey; Graham Russell (5. mai 2023). "Serbia to be 'disarmed' after second mass shooting in days, president says | Aleksandar Vučić pledged to seize registered and illegal arms after 17 people were shot dead in just 48 hours". theguardian.com (inglise). TheGuardian.com. Vaadatud 5. mail 2023. "Vucic Vows Tough Gun Control Measures After Second Serbian Mass Shooting". rferl.org (inglise). RFE/RL. 5. mai 2023. Vaadatud 5. mail 2023.
Laos (perekonnanimi)

Laos on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laos 289 inimesel: 140 mehel ja 149 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laos meeste puhul 505. kohal ja naiste puhul 523. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Laos vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,60. Nimi oli kõige sagedasem Pärnu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 7,74 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Võrumaal Vastseliina kihelkonnas ja Urvaste kihelkonnas, Viljandimaal Kõpu kihelkonnas ning Tartumaal Rõngu kihelkonnas neljal korral nimeks Laos. Nimede eestistamisel võeti Laos 1935.–1940. aastal uueks perekonnanimeks 17 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Jürisson (2 juhul), Koll (3), Laas ja Laus (11). Arne Laos, eesti näitleja (1933–1989) Arne Laos, korvpallitreener (1937–2012) Ester Laos, eesti kirjanik (1931–2018) Jaan Laos, eesti sõudja (1985–) Johannes Laos, eesti muusik, parteitöötaja ja muusikapedagoog (1920–1993) Rein Laos, eesti näitleja ja lavastaja (1948–) Roland Laos, eesti näitleja (1986–) Saale Laos, eesti jurist (1974–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 05.05.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Laos. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Laos. Laos statistikaameti andmebaasis
Kittsee

Kittsee ([kiˈt͡seː]) on vald (Marktgemeinde) Austria Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas. Keskajal oli asula Ungari kuningriigis ja arvatavasti asustasid selle 11. sajandil petšeneegidest piirivalvurid. Asukohas oli Ungari kuningalinnus juba 12. sajandil. Esimene asula dokumenteeritud mainimine toimus 1291. aastal; nimi Koeche oli kasutusel 1390. aastal. Arvatakse, et nimi on ungari päritolu ja vanem vorm oli Küccse. Kuna asula valvab Doonau sissepääsu Ungarisse, mängis see Ungari kaitsmisel sageli võtmerolli. See oli 1198. aastal Friedrich I ristisõdijate armee kogunemispaik. Linnas toimus Géza II lahing austerlastega ning 1264. aastal Béla IV poja Béla ja Böömimaa kuninga Otakar II õetütre Kunigunda pulmad. András III ja Albrecht I rahuleping sõlmiti seal 1291. aastal. Pärast 1363. aastat kuulus linn Scharfenecki, Szentgyörgyi, Esterházy ja Batthyányi perekondadele. 1455. aastal toimus seal János Hunyadi ja Celje Ulrich II kohtumine. Ferdinand I võttis seal vastu Ungari saadikuid teel oma kroonimisele Székesfehérváris. 1529. ja 1683. aastal hävitasid selle Osmanite armeed. 1676. aastal läks see Esterházy perekonna omandusse. Linna iidset vallikraaviga linnust, mis ehitati 12. sajandil, on esmamainitud 1344. aastal. Osmanid hävitasid linnuse 1529. aastal, 1552. aastal ehitati sinna mõisahoone. Alates 1880. aastast oli linn peamiselt Batthyány-Strattmani perekonna valduses. Kittsee oli üks Burgenlandi Siebengemeindenitest. Kittsee, nagu ka ülejäänud Burgenland, kuulus Ungarile kuni 1920/1921. aastani. Pärast Esimese maailmasõja lõppu anti Lääne-Ungari territoorium Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingutega Austriale. Alates 1921. aastast on linn kuulunud Burgenlandi liidumaale. Vallal on meditsiinikeskusena oluline roll, sest seal asub ringkonna ainus haigla. Selle asutas oftalmoloog vürst László Batthyány-Strattmann, kes juhtis haiglat 1921. aastani. Tema järgi sai see nime 2004. aastal. Kittsees asub ka Punase Risti päästepunkt. Linn on kuulus oma 30 000 aprikoosipuu poolest, mille eest hoolitseb Kittsee aprikoosiklubi. Püha Pancratiuse nime kandnud keskaegse kiriku säilmed, pärast 1529. aastat säilis ainult torn. Algne hoone püstitati enne 1250. aastat. Praegune Püha Risti Ülendamise kirik ehitati 1736. aastal (kuni 1808. aastani nimetati Jumalaema kirikuks). Uus loss (Schloss Kittsee) ehitati 1668. aastal mõisa laiendamise teel. 1974. aastast asub seal etnograafiamuuseum. Joseph Joachimi sünnimaja. Joseph Joachim, Ungari-juudi viiuldaja ja helilooja, sündis seal 28. juunil 1831 János Listi, Ungari aadlimees. Köpcsény (Kittsee) parun, Győri (Raabi) piiskop, sündis Nagyszebenis. Õilistati 1554. aastal, suri 1577. aastal Prahas. László Listi, Ungari aadlimees, poeet, omas "vana" Kittsee/Köpcsény lossi u 1635. aastal László Batthyány-Strattmann, Ungari aadlimees, arst Piiskopi suvepalee (Bratislava) Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
Mönchhof

Mönchhof on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Mulgi

Mulgi on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda. Seal asub Mulgi külamuuseum. Külast voolab läbi Pale jõgi. Küla on nime saanud talupoja lisanimest "mulk : mulgi", mida on kirja pandud alates 16. sajandist. Võibre küla all on 1565 mainitud Mullick Mattz. 1977. aastal liideti Mulgi külaga Kirnu ja Võibre. Mulgi küla lõunaosa tuntakse Kosksilla nime all. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 28.04.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Pale jõgi Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 19.08.2016) http://www.eki.ee/dict/knr/index.cgi?Q=Mulgi Sissekanne Eesti kohanimeraamatu veebiversioonis (vaadatud 28.01.2019)
Menaion

Menaion ehk minea (kreeka keeles Μηναῖον sõnast µην 'kuu', ladina keeles Menaeum, kirikuslaavi keeles Минїѧ) on õigeusu kirikus kasutatav liturgiline raamat, milles on päevaste, õhtu- ja hommikuteenistuste tekstid kirikuaasta muutumatu osa pühade ja tähtpäevade kohta (see tähendab, et puuduvad ülestõusmispüha ja sellest sõltuvate pühadega seotud tekstid). Menaion koosneb kaheteistkümnest raamatust, üks iga kuu kohta, alates kirikuaasta algusest septembris. Samal viisil võivad olla ühel ikoonil kujutatud koos kõik ühe kuu pühakud ja liikumatute pühade ikoonid. Ikoonil kujutatu võib hõlmata kas üht kuud, poolt või veerandit aastat või kogu aastat. Veebruari pühad. 16. sajandi lõpp Detsembri pühad. 18. sajand Poole aasta pühad, ikoon 19. sajandist Aasta pühad ja Uue testamendi kolmainsus. Jaroslavl, 17. sajand Aasta minea koos Jumalaema kroonimisega. Venemaa, 19. sajand A. Barabtarlo, J. Christenson. The Ellis Library Pre-Nikonian Menaion: A Book History. - CODICES OCCASIONAL PAPERS. UNIVERSITY OF MISSOURI-KANSAS CITY. NUMBER 3. APRIL 2016. - daedalus.umkc.edu
Sergiu Pușcuța

Sergiu Pușcuța (sündinud 4. septembril 1971 Lipcanis) on Moldova majandusteadlane ja poliitik. Ta oli 14. novembrist 2019 kuni 31. detsembrini 2020 Moldova rahandusminister. Lisaks oli ta samaaegselt Moldova asepeaminister.
Žarnovica

Žarnovica (saksa keeles Scharnowitz, ungari keeles Zsarnóca) on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas, Žarnovica ringkonna halduskeskus. Žarnovicat läbib Nové Zámky–Zvoleni raudteeliin. Linnas asuvad Revište lossi varemed. Žarnovica asub Žiari nõos Hroni jõe ääres, Banská Bystricast ligikaudu 42 km edelas. Žarnovicat on esmamainitud 1332. aastal. Hilisgooti stiilis loss ehitati Žarnovicasse aastatel 1480–1485. Linnaõigused sai Žarnovica 1563. aastal. 1644 ja 1664. aastal said türklased Žarnovica all lüüa. Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Žarnovica elanikkonnast slovakke 90,99%, mustlasi 0,6%, poolakaid 0,45%, tšehhe 0,29% ja hiinlasi 0,14%. Rahvus oli teadmata 7,17%-l elanikest. Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021 na Slovensku Revište Castle kamnavylet.sk. Vaadatud 5. mail 2023 Žarnovica Mesto Žarnovica. Vaadatud 5. mail 2023 Zsarnóca Hungarian-Ottoman Wars. Vaadatud 6. mail 2023 Number of population by ethnicity in the municipality Žarnovica at 1. 1. 2021 Sčítanie obyvateľov, domov a bytov 2021. Vaadatud 5. mail 2023
Matthew Hudson-Smith

Matthew Hudson-Smith (sündinud 26. oktoobril 1994 Wolverhamptonis) on Suurbritannia jooksja. Ta võitis 2013. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel Rietis võitis ta pronksmedali 200 meetri jooksus ja 4×400 meetri teatejooksus. 2014. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel võitis Hudson-Smith Suurbritannia meeskonna koosseisus 4×400 meetri teatejooksus kuldmedali. Euroopa meistrivõistlustel Barcelonas võitis ta 400 meetri jooksus ajaga 44,75 Martyn Rooney järel hõbemedali. Teatejooksus tuli Suurbritannia Euroopa meistriks. 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis võitis Hudson-Smith Suurbritannia meeskonnaga 4×400 meetri teatejooksus pronksmedali. 400 meetri jooksus ta ei osalenud. Olümpiamängudel Rio de Janeiros pääses ta 400 meetri jooksus finaali ja sai 8. koha. Teatejooksus Suurbritannia võistkond diskvalifitseeriti. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis sai 400 meetri jooksus 9. koha ning jäi esimesena finaalist välja. 4×400 meetri teatejooksus võitis Suurbritannia meeskond Trinidadi ja Tobago ning Ameerika Ühendriikide järel pronksmedali. 2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis tuli Hudson-Smith 400 meetri jooksus belglaste Kevin Borlée ja Jonathan Borlée ees ajaga 45,08 Euroopa meistriks. 4×400 meetri teatejooksus oli Suurbritannia võistkond Belgia järel teine. 2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is sai ta 400 meetri jooksus ajaga 44,66 Michael Normani ja Kirani Jamesi järel pronksmedali. Euroopa meistrivõistlustel Münchenis tuli ta 400 meetri jooksus ajaga 44,53 teist korda Euroopa meistriks. 4×400 meetri teatejooksus võitis ta Suurbritannia meeskonna koosseisus kuldmedali. 2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis võitis ta 400 meetri jooksus ajaga 44,31 hõbemedali. Poolfinaalis püstitas ta Euroopa rekordi 44,26, kui ületas 1987. aasta Rooma maailmameistrivõistlustest sakslasele Thomas Schönlebele kuulunud rekordi seitsme sajandikuga. 2024. aasta mais parandas ta taas 400 meetri jooksu Euroopa rekordit, joostes Oslo Teemantliiga etapil aja 44,07. 2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis võitis ta 400 meetri jooksus Quincy Halli järel hõbemedali Euroopa rekordiga 43,44. 4×400 meetri teatejooksus võitis ta Suurbritannia meeskonna koosseisus Euroopa rekordiga 2.55,83 pronksmedali. Väljas Sees Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit "Matthew Hudson-Smith". www.eurosport.com. Vaadatud 4. mail 2023. Matthew Hudson-Smith Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Teejuht (film)

"Teejuht" (ukraina keeles "Поводир") on 2014. aasta Ukraina draamafilm, mille režissöör on Oless Sanin. See valiti 87. Oscarite jagamisel parima võõrkeelse filmi kategoorias Ukrainat esindama, kuid ei jõudnud nomineeritute hulka. Filmi valimisel Ukrainas tekkis hääletusprotsessi osas mõningaid vaidlusi. Pimedate jaoks on olemas spetsiaalne helikirjeldusega versioon. Nõukogude Ukraina, 1930. aastad. Ameerika insener Michael Shamrock saabub koos oma kümneaastase poja Peteriga Harkivisse, et aidata "sotsialismi üles ehitada". Ta armub näitlejanna Olhasse, kellel on teine austaja, komissar Vladimir. Traagilistel asjaoludel hukkub ameeriklane ja pime bard (kobzar) päästab tema poja jälitajate käest. Poisist saab tema teejuht. Stanislav Boklan – Ivan Kotšerga Jeff Burrell – Michael Shamrock Anton Svjatoslav Greene – Peter Shamrock Oleksandr Kobzar – seltsimees Vladimir Irõna Sanina – Orõsja Džamala – Olha Holod-33 "Oscars: Ukraine Nominates Oles Sanin's 'The Guide' for Foreign Language Category". Hollywood Reporter. 9. september 2014. Vaadatud 9. septembril 2014. "Nominees (see subsection: Foreign Language Film)". Vaadatud 16. jaanuaril 2015. "Oscars: Backlash Over Ukraine's Nomination for Best Foreign Language Category". Hollywood Reporter. 11. september 2014. Vaadatud 13. septembril 2014. "The Film The Guide has been adapted for Blind People" (ukraina). Vaadatud 14. novembril 2014. "OIFF 2014 award winners". oiff.com.ua. Vaadatud 5. detsembril 2014. "International Competition at 30th WFF". wff.pl. Vaadatud 17. oktoobril 2014. Teejuht andmekogus IMDb (inglise) Filmi "Teejuht" koduleht Povodyr (The Guide) - Pressbook
Elmedin Konaković

Elmedin Konaković (sündinud 3. septembril 1974 Sarajevos) on Bosnia ja Hertsegoviina poliitik (erakonda Rahvas ja Õiglus). Elmedin Konaković on lõpetanud Sarajevo ülikooli kehakultuuriteaduskonna magustrikraadiga. Ta on korvpallurina mänginud nii Bosnia ja Hertsegoviina kui ka mitme välisriigi meeskondades. 2002. aastal määrati ta Bosnia ja Hertsegoviina meeste korvpallikoondise juhiks ning aastatel 2003–2007 juhtis ta korvpalliklubi "Bosna". Aastatel 2013–2016 oli ta Bosnia ja Hertsegoviina Korvpalliliidu juhatuse president. Poliitikas on Elmedin Konaković tegev olnud alates 2004. aastast, kui ta astus Demokraatliku Aktsiooni Parteisse. Samal aasta valiti ta Sarajevo kesklinna volikogusse. 2010–2014 oli ta Sarajevo kantoni assamblee liige. 2015. aasta märtsis määrati ta Sarajevo kantoni peaministriks. 2018. aasta alguses lahkus ta Demokraatliku Aktsiooni Parteist. 2018. aasta märtsis vabastas Sarajevo kantoni assamblee ta kantoni peaministri ametikohalt. Samal kuul asutas ta erakonna Rahvas ja Õiglus ja sai selle esimeheks. 2018–2020 oli ta Sarajevo kantoni assamblee spiiker. 2022. aastal valiti ta Bosnia ja Hertsegoviina Esindajatekoja liikmeks. 25. jaanuarist 2023 on Elmedin Konaković Bosnia ja Hertsegoviina välisminister. Elmedin Konaković : Minister of Foreign Affairs of Bosnia and Herzegovina : Curriculum Vitae Ministry of Foreign Affairs Bosnia and Herzegovina. Vaadatud 6. mail 2023 Elmedin Konaković : Biografija Centar za istraživačko novinarstvo. Vaadatud 6. mail 2023 Bosnia and Herzegovina Ministries, etc. rulers.org. Vaadatud 6. mail 2023