laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hubert Matve

Hubert Matve (19. detsember 1929 Tallinn – 30. märts 1993 Tallinn) oli eesti ehitusajaloo uurija, publitsist ja ehitusinsener. 1949 Tallinna 2. Keskkool 1955 Tallinna Polütehniline Instituut 1956–1962 Tallinna Raudbetoontoodete Tehas 1962–1965 Eesti NSV MN Riiklik Plaanikomitee 1965–1976 Silikaatbetooni Instituut; Koondis Silikaat 1978–1992 ERKI/ Tallinna Kunstiülikooli õppejõud 1964 Eesti NSV Arhitektide Liit 1992 Eesti Paeliit (asutajaid) Tallinna Niguliste kiriku rekonstrueerimise projekti ehitustarindite osa Tallinna toomkiriku rekonstrueerimise projekti ehitustarindite osa Tartu Jaani kiriku rekonstrueerimise projekti ehitustarindite osa Haljala kiriku rekonstrueerimise projekti ehitustarindite osa "Raudbetooni tootmine". Tallinn 1964 (koos Paul Veigeliga) "Ehitus läbi aegade". Tallinn 1976 "Sillad läbi aegade". Tallinn 1978 "Tunnelid läbi aegade". Tallinn 1978 "Tornid läbi aegade". Tallinn 1982 Ta kogus Eesti sildade kohta tähelepanuväärse andmehulga, kuid ei jõudnud neid andmeid oma eluajal süstematiseerida ega avaldada. Avaldati hiljem osaliselt raamatuna: "Eesti sillaehitus: Teadusliku uurimustöö faktimaterjal". Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli Kirjastus, 2004 "Eestimaa paas" (autori surma tõttu jäi lõpetamata) Matve on avaldanud ajakirjanduses artikleid, peamiselt ehitusest, ning propageerinud paekivi kasutust. Matve oli ajakirja Horisont kaastööline. Novellikogu "Karedad lood". // Loomingu Raamatukogu 14/ 1978. Tallinn "Paearhitektuur". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. august 2009. Vaadatud 5. mail 2011. Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Daisy-Felicitas Matve

Daisy-Felicitas Matve (2. september 1924 – 5. august 2012) oli eesti arhitekt. Ta lõpetas aastal 1950 Tallinna Polütehnilise Instituudi. Eesti Arhitektide Liidu liige Hubert Matve. Eesti sillaehitus: Teadusliku uurimustöö faktimaterjal. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli Kirjastus, 2004 (koostaja) "DAISY-FELICITAS MATVE 2. IX 1924–5. VIII 2012". Sirp (Nr. 30). Digar. 17. august 2012. Vaadatud 8. jaanuaril 2016. Eesti Arhitektide Liit[alaline kõdulink]
2011. aasta snuukri maailmameistrivõistlused

2011. aasta snuukri maailmameistrivõistlused (2011 Betfred.com World Snooker Championship) olid 74. maailmameistrivõistlused snuukris, mis toimusid Inglismaal Sheffieldis 16. aprillist 2. maini 2011. Võistluspaigaks oli Crucible Theatre, kus maailmameistrivõistlusi on peetud alates 1977. aastast. Maailmameistritiitlit kaitses Neil Robertson, kes kaotas avaringis hilisemale finalistile Judd Trumpile 8:10. Maailmameistriks tuli neljandat korda John Higgins, kes alistas tasavägises finaalmängus Trumpi 18:15. Kohtumist on peetud üheks paremaks ja meeldejäävamaks finaaliks alates 1994. aasta maailmameistrivõistlustest, kui Stephen Hendry võitis Jimmy White'i 18:17. Võitja auhind oli 250 000 naelsterlingit. Snooker showpiece stays at the Crucible[alaline kõdulink]. The Tournament Guide, 30.04.2009 "Superb Higgins claims fourth world crown". Eurosport. 02.05.2011. Originaali arhiivikoopia seisuga 31.07.2012. Vaadatud 5.05.2011. worldsnooker.com vaadatud 5.05.11 Ametlik koduleht
Kivisild

Kivisild on loodus- või tehiskivist ehitatud sild. Kivisildu hakati ehitama juba tuhandeid aastaid tagasi. Kuulsamate ja vanimate säilinud kivisildade hulka kuuluvad Arkadiko sild Kreekas (ehitatud u 1300–1190 eKr), Alcántara sild Hispaanias (ehitatud aastatel 88–100 pKr) jpt.
1985. aasta snuukri maailmameistrivõistluste finaal

1985. aasta snuukri maailmameistrivõistluste finaal, tuntud ka kui musta palli finaal (inglise keeles black ball final), mängiti 27. ja 28. aprillil 1985 Sheffieldis Inglismaal. Finaalmängu, nagu ka teiste maailmameistrivõistluste mängude toimumispaigaks oli Crucible Theatre. Kohtumises olid vastamisi tiitlikaitsja Steve Davis ja Dennis Taylor. Mäng algas Davise domineerimisega. Ta läks juhtima 8:0, kuid oli peagi ees vaid 9:7. Taylor viigistas 11:11. Davis läks taas juhtima 13:11, hiljem 17:15. Taylor viigistas 17:17 ning mängida tuli otsustav viimane freim. Taylor tuli maailmameistriks tulemusega 18:17. Seda tegi ta viimase freimi viimase (musta) palli sisselöömisega, kuigi ei juhtinud senist mängu mitte kordagi. Mäng lõppes 29. aprillil kell 00:19 kohaliku aja järgi. Viimane freim oli üks põnevamaid snuukri freime, mis läbi aegade on eetrisse läinud. Mängu lõppu jälgis Suurbritannias 18,5 miljonit inimest, mis on tänini BBC2 rekord ning seda vaatajate arvu ei ole ületanud ükski Ühendkuningriigi saade, mis on eetrisse läinud pärast keskööd. Taylori tagasitulek on üks märkimisväärsemaid spordi ajaloos. Davis oli selge favoriit ja kolmekordne varasem maailmameister, mistõttu tulemus oli väga ootamatu. Davis on möönnud, et teda mäletatakse ilmselt selle ühe tiitli pärast, mida ta ei võitnud, mitte 6 maailmameistritiitli tõttu, mille ta karjääri jooksul saavutas. "1985: The black ball final". BBC Sport. 18.04.2003. Vaadatud 04.05.2011.
Ižma rajoon

Ižma rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Rajooni läbivad Petšora ja Ižma jõgi. Rajoonis on 10 kohalikku omavalitsust kokku 35 asulaga. 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli 90,4% elanikest komid, 7,9% venelased ja 0,8% ukrainlased. Ižma rajooni Moktša külast on pärit suusataja Raissa Smetanina. Q126687602 Rajooni koduleht
Tõnu Teesalu

Tõnu Teesalu on mitme inimese nimi: Tõnu Teesalu, Eesti vormelisõitja (1939–2022) Tõnu Teesalu, Eesti jalgrattur (sündinud 1963)
Lossipark

Lossipark on lossi ümber rajatud park. Kuna harjumuspäraselt nimetatakse lossideks üsna mitmesuguseid ehitisi, võib lossipark tegelikult ümbritseda ka linnust või mõisa. Euroopa lossipargid on tihti klassitsistlikud. Neid iseloomustavad avarad teed, ridadesse või keerukate skeemide järgi istutatud ja pügatud puud või põõsad, ulatuslikud lillepeenrad, kujud (sageli antiikkujude koopiad) ning maalilise vaatega kohtadesse ehitatud aiamajakesed. Eestis asuvad lossipargid näiteks Kuressaare linnuse (Kuressaare lossipark), Viljandi ordulinnuse (Viljandi lossipark), Sangaste mõisahoone ehk nn Sangaste lossi, Haapsalu linnuse (Haapsalu lossipark ja Krahviaed) ning Rõngu mõisa ja linnuse (Rõngu lossipark) läheduses. Lossipargiks võib pidada ka Kadrioru parki. Maailmakuulsad on näiteks Versailles' lossipark ja Tuileries' lossipark ehk Tuileries' aed Prantsusmaal, Sanssouci lossipark Saksamaal Potsdamis ja Powerscourti lossiaed Iirimaal. Loss Mõisapark Park
Snuukri maailmameistrivõistlused

Snuukri maailmameistrivõistlused on snuukriturniir, mis on maailma suurim nii auhinnafondi kui ka jagatavate edetabelipunktide poolest. Esimesed maailmameistrivõistlused peeti 1927. aastal. Aastatel 1941–1945 ei toimunud võistlusi teise maailmasõja tõttu. 1958–1963 oli snuukri populaarsus madalseisus ning maailmameistrit ei selgitatud. Praegune turniirisüsteem kehtib alates 1969. aastast. Alates 1977. aastast on kõik turniirid toimunud Inglismaal Sheffieldi Crucible Theatre'is. Kõige rohkem kordi – 15 – on maailmameistriks tulnud Joe Davis. 1985. aasta snuukri maailmameistrivõistluste finaali võitis Dennis Taylor viimase freimi viimase palli sisselöömisega. Ta alistas Steve Davise 18:17. Seda on peetud üheks kõige põnevamaks ja tasavägisemaks snuukrimatšiks läbi aegade. 2011. aasta snuukri maailmameistrivõistlused võitis John Higgins. Joe Davis (15) Fred Davis (8) John Pulman (8) Stephen Hendry (7) Ronnie O'Sullivan (7) Steve Davis (6) Ray Reardon (6) John Higgins (4) Mark Selby (4) John Spencer (3) Mark Williams (3) Walter Donaldson (2) Alex Higgins (2) Stuart Bingham Luca Brecel Ken Doherty Graeme Dott Peter Ebdon Terry Griffiths Joe Johnson Horace Lindrum Shaun Murphy John Parrott Neil Robertson Dennis Taylor Cliff Thorburn Judd Trump Kyren Wilson ( ) – sulgudes võitude arv 1985. aasta snuukri maailmameistrivõistlused 2011. aasta snuukri maailmameistrivõistlused 2012. aasta snuukri maailmameistrivõistlused 2013. aasta snuukri maailmameistrivõistlused Ametlik veebileht
Philip DeFranco

Philip DeFranco (sündinud 1. detsembril 1985) on Ameerika videoblogija YouTube'is, keda jälgib üle 2,4 miljoni inimese, mis asetab ta YouTube'is jälgijate arvu poolest 11. kohale. Teise YouTube'i kanalisse PhilipDeFranco laadib ta iga päev videoid oma tegemistest. DeFranco lõi oma YouTube'i kanali 2006. aastal. Tema videod ületasid regulaarselt ühe miljoni vaatamise piiri. Lai publik viis ta 2008. aastal Spore Creature Creatori ja Wiredi "Seksikaima nohiku" võistluste võitudeni. 15. septembril 2006. aastal oma lõpueksamite ajal Ida-California Ülikoolis lõi ta YouTube'i kanali Sxephil. Alates oma esimesest videost on ta kogunud üle miljoni fänni, kes vaatavad tema videoid 3–5 korda nädalas. DeFranco on internetti positanud üle 600 video, mille pealt teenib aastas väidetavalt üle kahesaja tuhande euro. Ise on ta seda mitmes videos eitanud. 2009. aasta novembris lõi DeFranco uue YouTube'i kanali LikeTotallyAwesome, mida juhtis koos Toby Turneri (Tobuscus) ning mitmete teistega. Kanal tegeleb uudistega videomängudest, filmidest ja IT-teemadest. 2010. aasta juulis lõi DeFranco kanali iPhoneDeFranco, mis sisaldas lühikesi toimetamata videoid otse tema iPhone 4st. Kanalit pole 2011. aasta aprillist saati uuendatud. Juulis loodi kanal CuteWinFail, mis keskendus võistlustele erinevate videoklippide vahel. Chmielewski, Dawn C. (28. august 2012). "Youtube gives wacky anchorman Philip DeFranco greater exposure". Los Angeles Times. Vaadatud 16.11.2022.
Voldemar Kaarma

"Voldemar Gutmann" suunab siia. Tartu Loomaarstikõrgkooli professori kohta vaata artiklit Voldemar Gutmann (1851–1933). Voldemar Kaarma (aastani 1936 Voldemar Gutmann; 26. detsember 1908 Kehra – 1. detsember 1976 Tallinn) oli eesti intarsia- ja mööblikunstnik. Ta on üks tuntumaid Eesti intarsiatehnika arendajaid. Kaarma sündis 26. detsembril 1908. aastal Anija vallas talunike Villem ja Anna Kuutmani perekonnas. Ta lõpetas 1922. aastal Anija algkooli. Aastatel 1924–1927 õppis ta Riigi Kunsttööstuskoolis, lõpetas kooli mööbelsepa kvalifikatsiooniga. Töötas 1931. aastast Tallinna mööbliettevõtteis joonestajana ja meistrina, sooritades vahepeal tööoskusametis meistrieksami. Aastatel 1934–1940 töötas ta töödejuhatajana Uudses Mööblis, kus muuseas valmistas intarsia Konstantin Pätsi kantseleihoone koosolekulauale. 1940. aastal kutsuti ta Jaan Koorti nimelise Rakenduskunsti Kooli sisearhitektuuri eriala õppejõuks. 1941. aasta suvel mobiliseeriti Kaarma Punaarmeesse. 1943. aastal suunati ta rindelt Moskvasse Eesti NSV Alalisesse Esindusse, kus ta töötas Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juures kunstnikuna. 1944. aastast kuulus Kunstnike Liidu ridadesse. Aastatel 1944–1954 oli Kaarma Eesti NSV Riiklikus Tarbekunstiinstituudis õppejõud puitehistöö- ja ruumikujunduse kateedris, 1947. aastast oli ta samuti ERKI-s dotsent. ERKI-st lahkudes jätkas ta vabakutselise kunstnikuna. Tema väljapaistvad nõukogudeaegsed tööd olid intarsiatehnikas loodud lauad "Rahvaste sõprus" (mis tähistas Ukraina Venemaaga ühendamise 300. aastapäeva) ja Eesti NSV vapp. Sisekujunduse olulisemad saavutused olid Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe kabineti, Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi hoone, Kadrioru lossi toa ja Leningradi Moemaja kabineti sisekujundus. Ta suri 1. detsembril 1978 Tallinnas ja maeti Metsakalmistule. Voldemar Kaarma abikaasa oli rõivakunstnik Melanie Kaarma (1923–2009). Tema lapsed on raamatugraafik Jüri Kaarma (1950–2011), tekstiilikunstnik Mari Kaarma ja vaimulik Juvenalius (Märt) Kaarma. "In memoriam". Sirp ja Vasar. 10. detsember 1976. Lk 15. "Personaalraamat VII". EAA.1216.1.284. 1935. "Melanie Kaarma (1923 –2009) rõivakunstnik: Kultuurilooline haud (Kunstnik): Tallinna Metsakalmistu, V, KU, 43, kirstuplats". Haudi. Vaadatud 14. aprillil 2024. Jõeste, Valter (27. detsember 1958). "Voldemar Kaarma 50-aastane". Sirp ja Vasar. Lk 7. "Suri kunstnik Jüri Kaarma". Eesti Päevaleht. 27. veebruar 2011. "Eesti kunstnikud ja punane meelsus". Võitleja. 1. jaanuar 1968. Lk 5. "MELANIE KAARMA 4. VIII 1923 – 26. VIII 2009". Sirp. 4. september 2009. Lk 7.
Almazbek Atambajevi teine valitsus

Almazbek Atambajevi teine valitsus oli Kõrgõzstani valitsus 12. detsembrist 2010 kuni 23. septembrini 2011. Valitsusliidu moodustasid Kõrgõzstani Sotsiaaldemokraatlik Partei, Ata-Džurt ja Respublika. Valitsuse liikmed: Peaminister Almazbek Atambajev; Esimene asepeaminister Ömürbek Babanov; asepeaminister Ibragim Džunusov; asepeaminister Džantoro Satõbaldijev; asepeaminister jõustruktuuride koordineerimise alal ja Kirgiisi Vabariigi esindaja Euraasia Majandusühenduse juures Šamil Atahanov; minister, valitsusaparaadi juhataja Nurhanbek Momunalijev; välisminister Ruslan Kazakbajev; siseminister Zarõlbek Rõsalijev; justiitsminister Abõlai Muhamedžanov; transpordi- ja sideminister Erkin Isakov; loodusressursside minister Zamirbek Esenamanov; tervishoiuminister Sabõr Džumabekov; rahandusminister Tšorobek Imašev (29. jaanuarini), Arzõbek Kodžošev; majanduslike regulatsioonide minister Utškunbek Tašbajev; riigivarade minister Nurdin Ilebajev; põllumajandusminister Torugul Bekov; erakorraliste olukordade minister Bolot Borbijev; energeetikaminister Askar Šadijev; haridus- ja teadusminister Kanat Sadõkov; kultuuri- ja informatsiooniminister Nurlan Šakijev; noorsooasjade minister Alijasbek Alõmkulov; elanikkonna sotsiaalse kaitse minister Duišenali Mamasalijev (29. jaanuarini); kaitseminister Abibila Kudaiberdijev; rahvusliku julgeolekunõukogu esimees Kenešbek Dušebajev; veeressursside ja maaparanduse riikliku komitee juht Zijadin Džamaldinov.
Raimund Sepp

Raimund Sepp (15. juuli 1917 Valga – 10. juuli 1989 Tallinn) oli eesti viiuldaja ja vioolamängija. Sepp õppis viiulit Tartu Kõrgemas Muusikakoolis Eevalt Turgani klassis. 1940. aastast mängis ta Vanemuise orkestris ja osales Tartu Helikunsti Seltsi kammerõhtutel. 1946. aastast oli ta Eesti Raadio Sümfooniaorkestri liige, mängides algul viiulit ja 1956–1975 vioolat. Ühtlasi oli ta ka kontsertmeister. Arreteeriti 1945. aastal, kuid vabanes pärast 9-kuulist vangistust.
Andre Pärn

Andre Pärn (sündinud 21. septembril 1977) on endine elukutseline eesti korvpallur, kes lisaks Eesti Korvpalli Meistriliigale on mänginud ka Rootsi ja Belgia klubides. Pärn kuulus aastatel 1995–2004 Eesti korvpallikoondisse. Profikarjääri Asto ridades alustanud Pärn on kohalikus meistriliigas esindanud mitut klubi ning tulnud 1994. aastal Asto, 1995., 1996. ja 1998. aastal BC Kalevi ning 2006. aastal Kalev/Cramoga Eesti meistriks. Hooaja 2000/01 Rootsis Luleå Plannja Basketi ja hooaja 2001/02 Belgias Telindus Leuveni ridades veetnud Pärn naasis seejärel Eestisse, kus mängis mitmes klubis, kuni siirdus aastateks 2011–2015 kodulinna Raplasse. Aastatel 1995–2004 Eesti korvpallikoondisse kuulunud Pärn saavutas koondisega 2001. aasta Euroopa meistrivõistlustel 14. koha. 5-kordne Eesti meister (1994, 1995, 1996, 1998, 2006) 4 Eesti karika võitja (1993, 1996, 2003 ja 2005) Tänavakorvpalli MM-i hõbe (2010) Andre Pärn on abielus ja isa. Korvpallimeeskond TLÜ/Kalev - Andre Pärn[alaline kõdulink] Biograafia ESBL-is
Toomas Kleesment

Toomas Kleesment on mitme inimese nimi: Toomas Kleesment vanem (sündinud 1941), Eesti allveesportlane Toomas Kleesment noorem (sündinud 1966), Eesti allveesportlane ning sporditegelane
Lossipark (Kuressaare tänav)

Lossipark on allee Kuressaare lossipargi vanemas osas. See algab kuursaali-esiselt väljakult ja suundub paralleelselt Pargi tänavaga jahisadama poole Tori abajas. Allee lõpeb ristudes Kalda puiesteega. Kuursaal (Lossipark 1). Ehitati 1889. Osa kuurhoonest hävis 1984. aasta tulekahjus, taastati 1988. Kõlakoda (väljaku ääres, kuursaali vastas). Esimene kõlakoda ehitati 1860. Parema akustika saavutamise eesmärgil ehitati aastal 1884 uus kõlakoda. Kolmas kõlakoda ehitati samasse paika aastal 1922. Muutusi on läbi teinud ka kõlakoja ees olev purskkaev. Tenniseväljak koos majakesega. Tenniseväljak on rajatud juba enne teist maailmasõda. Majakeses asus õllejoogipaviljon. Pubi John Bull (Lossipark 4), endine lugemismajake (1898). Esimesel iseseisvusajal ja Nõukogude okupatsiooni ajal asus seal lasketiir. Joogipaviljon Tivoli asus kuursaali-esise väljaku äärsel haljasalal. Lossipargi rajamist (1861) tähistav mälestusmärk Kuressaare heakorrastusspetsialistile Kalju Ellikule püstitatud teenetekivi Laste mänguväljak ja selle juures asuv purskkaev
Kortkerosi rajoon

Kortkerosi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Asub Võtšegda alamjooksul. Piirneb lõunas Permi kraiga. Rajoonis on 18 kohalikku omavalitsust kokku 60 asulaga. Rajooni keskus ja suurim küla on Kortkeros (Körtkerös). Teised suuremad külad on Storoževsk, Podtõbok, Nivšera ja Mordino. 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikke 23 642, neist 71,7% komid, 22,3% venelased ja 2,4% ukrainlased. Rajooni nimi tuleb komikeelsest nimest Кӧрткерӧс, mis tähendab rauamäge. Q126687602 http://www.kortkeros.ru/
Udora rajoon

Udora rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Komis. Asub Komi lääneosas Mezeni ja Vaška valgalal. Piirneb põhjas ja läänes Arhangelski oblastiga. Rajoonis on 15 kohalikku omavalitsust kokku 58 asulaga. Suuremad asulad on Ussogorsk, Vožski, Blagojevo, Koslan ja Jodva. 2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikest 40,9% komid, 45,4% venelased ja 5,1% ukrainlased. Q126687602 http://udora.info/ Art Leete: Hämaruse rahvad – Udora muuseumirahvas, Sirp, 10. veebruar 2017
Ipiku

Ipiku (läti keeles Ipiķi; eesti keeles ka Ööbiku) on küla (vidējciems) Lätis Valmiera piirkonnas Eesti piiri ääres. Küla on Ipiku valla halduskeskus. Ipiku on kujunenud endise Ööbiku mõisa juurde. Aastail 2009-2021 kuulus küla Ruhja piirkonda. Ipikus on raamatukogu. Enne Eesti ja Läti liitumist Euroopa Liiduga paiknes Ipiku külas piiripunkt. Küla territooriumile jääb Läti põhjapoolseim punkt, mille koordinaadid on raiutud endises piiripunktis asuvasse kivvi. Külas asus 1997. aastal suletud Riia–Ipiku raudteeliini üks lõppjaam (Ipiku raudteepeatus). Varem oli raudtee ühendatud Valka–Pärnu liiniga (Valga–Ruhja–Pärnu raudteega). Külas on Ipiķi bussipeatus. Ipiku külas veetis oma lapsepõlve Vingali talus ning elu viimase kolmandiku Eglītise (kirjanduses ekslikult ka Eglitesi) talus eesti proosakirjanik, luuletaja ja tõlkija Rein Sepp. Aastal 2015 oli külas 94 elanikku. Ipiku kultuurimaja Lagunenud veski Ipiku külas Rein Sepa kodutalu Ipiku piiripunkt https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/rujienas-novada-ipiku-pagasta-biblioteka Pēteris Lizums: Dzelzceļa līnija Rīga-Ipiķi, 21. märts 2009 Autotransporta direcija Vietvārdu datubāze
Ipiku vald

Ipiku vald (läti keeles Ipiķu pagasts) on vald Lätis Valmiera piirkonnas Eesti piiri ääres. Vald piirneb Vilpulka ja Ramata valla ning Viljandi maakonna Mulgi vallaga (varem Abja vallaga). Valla pindala on 67,43 km² ja elanike arv 270 (2010). Ipiku vallas asub Läti kõige põhjapoolsem punkt. Seda tähistab punkti koordinaatidega kivi endises Ipiku piiripunktis. Vallavanem on Iveta Buņķe. 1935. aastal oli Valmiera maakonda kuuluva Ipiku valla pindala 54 km² ning seal elas 832 elanikku. 1945. aastal liideti Ipiku vald Mežgaļi vallaga ja 1949. aastal vald likvideeriti. Seejärel kuulus Ipiku külanõukogu 1949–1959 Rūjiena ja pärast 1959. aastat Valmiera rajooni. Ipiku külanõukogu liideti 1951. aastal varem likvideeritud Mežgaļi külanõukogu ja 1971. aastal Ramata külanõukogu Rosme kolhoosi territooriumiga. 1990. aastal moodustati külanõukogust taas vald. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Ruhja piirkonda. 1997. aastal suleti Riia–Ipiku raudteeliin, mis oli ühenduses Valka–Pärnu liiniga. Ipiku valda jäi kaks raudteejaama: Ipiku ja Kirbla. Läbi valla voolavad Ramata ja Sapraša jõgi. Samuti on valla territooriumil väike Tīta järv (4,5 ha, peaaegu kinnikasvanud). Vald jääb Põhja-Vidzeme biosfäärikaitseala territooriumile. Vald jääb Tālava madalikule, ent seda liigendavad arvukad voored. Neist kõrgeim on Tīta mägi (84,3 m). Metsade all on 30,8 % valla territooriumist. Kohalike vaatamisväärsuste hulka kuuluvad Roči rändrahn (pikkus 4,5 m, kõrgus 1,6 m), Vecmangi tamm (ümbermõõt 4,6 m), Roči kuusk ja Kārlis Ulmanise istutatud tamm. looduskaitse all on ka Mišļi kask ja Māzerise kask. Regionaalse kaitse all olevad muinsusmälestised on Veckābuļi keskaegne kalmistu ja Ķirbele keskaegne kalmistu. Ipiku vallas on sündinud Kārlis Reinholds Zariņš, Läti diplomaat, saadik Eestis 1930–1933, saadik Suurbritannias ja Läti Vabariigi välisminister 1931–1933. Ipiku külas veetis oma lapsepõlve ja elu viimase kolmandiku Eesti proosakirjanik, luuletaja ja tõlkija Rein Sepp. Aastal 2011 elas vallas 188 lätlast, 3 venelast, 9 valgevenelast, 1 ukrainlane ja 9 leedulast. Valla külad: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 28. august 2016. Vaadatud 16. septembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001. ISBN 9984-00-412-0. 359 lk. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts, vaadatud 19.01 2024 Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra  Ipiku vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Isoalkeen

Isoalkeen on triviaalnimetus teatud rühma alkeenide kohta, milles C=C kaksiksidemega seotud üks süsiniku aatomitest on seotud kahe metüülrühmaga: (CH3)2C=CHR (R on H aatom või alküülrühm) Isoalkeenide eristamine teistest olefiinidest tuleneb asjaolust, et nende korral mitmed reaktsioonid omavad spetsiifilisi iseärasusi. Näiteks konkureeriv ahela ülekanne katioonse polümerisatsiooni tingimustes või allüülsete monokloriidide moodustumine reaktsioonis gaasilise klooriga (nn allüülne kloorimine). Vahel laiendatakse isoalkeeni nimetust ka nende alkeenide kohta , milles kaksiksideme kõrval esinevad metüülrühmade asemel teised alküülrühmad. Olefiinid Karbokatioonid Tertsiaarne süsinikuaatom
Ehitusõigus

Ehitusõigus määratakse detailplaneeringuga. Krundi ehitusõigusega on vastavalt planeerimisseadusele määratletud: krundi kasutamise sihtotstarve või sihtotstarbed; hoonete suurim lubatud arv või hoonete puudumine krundil; hoonete suurim lubatud ehitusalune pindala; hoonete suurim lubatud kõrgus. Planeerimine Planeerimisseadus Planeerimisseadus Ehitusseadus
Krunt

Ehituskrunt ehk krunt on ehitamiseks kavandatud maaüksus detailplaneeringu koostamise kohustusega alal. Krundi kuju, suurus ja sellel olev ehitusõigus määratakse detailplaneeringuga. Hajaasustusalal olevat ehituskrunti ei kutsuta krundiks vaid maaüksuseks ja seal ehitamise põhimõtted määratakse üldplaneeringuga. talude kruntimine Planeerimisseadus Planeerimisseadus
1985. aasta snuukri maailmameistrivõistlused

1985. aasta snuukri maailmameistrivõistlused (1985 Embassy World Snooker Championship) olid maailmameistrivõistlused snuukris, mis toimusid Inglismaal Sheffieldis 12. aprillist 28. aprillini 1985. Võistluspaigaks oli Crucible Theatre, kus maailmameistrivõistlusi peetakse alates 1977. aastast. Maailmameistritiitlit kaitses Steve Davis, kes oli samas paigas võitnud juba kolm korda. Maailmameistriks tuli Dennis Taylor, kes alistas finaalmängus (musta palli finaalis) Davise 18:17. Taylor ei olnud üheski varasemas mängu faasis Davise ees juhtinud. Kohtumist on peetud kõige põnevamaks snuukrimatšiks läbi aegade. Mängu lõpus oli telerite ees 18,5 miljonit pealtvaatajat, mis on tänini BBC2 rekord ja kõikide Suurbritannia pärast keskööd eetrisse läinud saadete rekord. Snooker showpiece stays at the Crucible[alaline kõdulink]. The Tournament Guide, 30.04.2009 "1985: The black ball final". BBC Sport. 18.04.2003.