laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Harry Ingelman

Harry Ingelman (ka Harry Ingelmann; 6. detsember 1925 Tallinn – 25. aprill 1976 Sydney) oli eesti ajakirjanik ja tõlkija. Ta sündis Tallinnas riigiametniku pojana, õppis Lasnamäe algkoolis ja Tallinna Reaalkoolis, mille viimasest klassist põgenes Soome, vältimaks mobiliseerimist Saksa sõjaväkke. Ta teenis Soome sõjaväes, kust siirdus sügisel 1944 Rootsi ja sealt aastal 1948 Austraaliasse. Austraalias olles töötas ta Austraalia mereväe depoos, lõpetas muruaednike erikursuse Sydney tehnikakolledžis ja sai murukeegliklubi aednikuks. Ta oli Eesti Sõjaveteranide Liidu (Austraalias) esimene sekretär, abisekretär ja abilaekur. Ta kuulus Uus-Lõuna-Walesi Eesti Võitlejate Ühingusse ja oli selle ajalehe Võitleja peaesindaja Austraalias, samuti oli ta ajalehe Meie Kodu vastutav toimetaja. Ta oli kirjastuse Orto esindaja Austraalias, võttis osa Sydney Kirjandussõprade Ringi tegevusest. Harry Ingelman suri aastal 1976 Sydneys, Sydneys ta ka tuhastati. Ta debüteeris tõlkijana aastal 1957, ta on tõlkinud inglise ja soome keelest. Harry Bloom Kättemaks: romaan. (Toronto Orto 1965) Thomas B. Costain Viimne armastus: romaan. (Toronto Orto 1966) John Gunther Kaotatud linn: Romaan, pühendatud kõigile minu sõpradele Viinis. (Toronto Orto 1967) Manohar Malgonkar India vürstid: Romaan. (Toronto Orto 1967) William Woolfolk Mu nimi on Morgan: Romaan. (Toronto Orto 1965) Pentti Holappa Tina: Romaan. (Toronto Orto 1964) Eeva Joenpelto Rüütel laante süngusest: Romaan. (Toronto Orto 1967) Jorma Korpela Pihtimus: Romaan. (Toronto Orto 1962) Eva Kilpi Naine peeglis: Romaan. (Toronto Orto 1964) Mauri Sariola Laia tee seadus: Kohtuprotsessiromaan. (Toronto Orto 1967) Jussi Talvi Elu on ilus: Romaan. (Toronto Orto 1963) Mika Waltari Kuldkihar. (Toronto Orto 1963) Mika Waltari Felix Õnnelik: Romaan. (Toronto Orto 1963) Mika Waltari Õispuu. (Toronto Orto 1963) Mika Waltari Ahvatlev kuristik (=Fine van Brooklyn). (Toronto Orto 1964) Mika Waltari Seda ei juhtu. (Toronto Orto 1964) Hilja Valtonen Preili kojamees: Romaan. (Toronto Orto 1963)
Saronno

Saronno on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. Saronno sai linnaõigused Itaalia presidendi 1960. aasta 15. oktoobri dekreediga. 212 meetri kõrgusel merepinnast asuva Saronno asustustihedus on keskmiselt 3616 inimest ruutkilomeetri kohta. Saronno on tuntud piirkonnas hiljemalt 16. sajandi algul valmistama hakatud Amaretto likööri järgi. Saronno piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Caronno Pertusella, Gerenzano, Origgio, Uboldo, Ceriano Laghetto (MB), Cogliate (MB), Rovello Porro (CO), Solaro (MI). Saronno halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Cassina Ferrara, Cascina Colombara. Santuario della Beata Vergine dei Miracoli Beata Vergine dei Miracoli pühakoda Chiesa di San Francesco San Francesco kirik Chiesa Prepositurale dei Santi Pietro e Paolo Peeter-Pauli kirik Chiesa di Sant'Antonio Abate Sant'Antonio Abate kirik Chiesa di San Giacomo San Giacomo kirik Peeter-Pauli kirik Villa Gianetti Saranno pühakoja kampaniil Palazzo Visconti Casa Morandi Casa Canonico-Zerbi Villa Gianetti Villa Koelliker  Prantsusmaa – Challans, alates 2003  Itaalia – Pegognaga, alates 2012 "DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. oktoober 2018. Vaadatud 16. detsember 2013. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Saronno – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles) Il sito della Protezione Civile di Saronno Federazione Italiana Tchoukball Il sito della Proloco Saronno Il sito del Teatro Giuditta Pasta Il sito della s.p.a. Saronno Servizi Il sito dell'associazione sportiva Robur Basket Saronno Il sito dell'associazione Coro Alpe di Saronno Il sito della società AmorSportiva Tutti i premiati con la Benemerenza della Ciocchina
Tagakaukaasia roninastik

Tagakaukaasia roninastik (Zamenis hohenackeri) on maoliik. Tagakaukaasia roninastikul klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: Zamenis hohenackeri hohenackeri (Strauch, 1873) Zamenis hohenackeri tauricus (Werner, 1898). Nad on levinud Iisraelis, Liibanonis, Türgis, Süürias, Venemaa aladel (Kaukasuse piirkond), Aserbaidžaanis, Gruusias, Iraanis, Iraagis ja Armeenias. Armeenias leidub selle liigi alamliik Zamenis hohenackeri hohenackeri Aragatsotni, Armaviri, Jerevani, Kotajkhi, Ararati, Vajotsh Dzori, Sjunikhi maakonnas, Lori ja Tavuši maakonnas ning võib-olla Širaki maakonnas. Loomade elu 5:279. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Zamenis hohenackeri Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 17.12.2013) (inglise keeles) TADEVOSYAN'S HERPETOLOGICAL RESOURCES (THR), Veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Zamenis hohenackeri seisuga 17.12.2013.
Surtsey

Surtsey on vulkaaniline saar Atlandi ookeanis Islandi saarest lõunas, Vestmannaeyjari saarte lõunapoolseim saar. Saarel asub Islandi riigi lõunapoolseim punkt. Saar on nimetatud skandinaavia tulejumala Surturi järgi ("ey" on saar). Saar tekkis vulkaanipurske tagajärjel. Enne oli selles kohas 130 meetri sügavune meri, ent pärast mõnda aega kestnud purset jõudis vulkaani koonus 14. novembril 1963 veepinnale. Purse kestis 5. juunini 1967. aastal, kui saar saavutas oma maksimaalse suuruse 2,7 km². Hiljem on saare pindala tuule- ja laineerosiooni tõttu vähenenud. 2005. aastal oli pindala 1,4 km² ja kõrgus 154 m. Esimesed inimesed saarel olid kolm prantsuse ajakirja "Paris Match" ajakirjanikku, kes jäid 6. detsembril 1963 saarele veerandtunniks ja kuulutasid saare Prantsusmaa territooriumiks. Island teatas otsekohe, et saar kuulub neile, sest tekkis Islandi territoriaalvetes. 28. detsembril 1963 täheldas allveelaev geoloogilist aktiivsust 2,5 kilomeetrit Surtseyst kirdes: seal purskas järgmine veealune vulkaan ja oli jõudnud juba saja meetri kaugusele merepinnast. See sai nimeks Surtla ning tema koonus jõudis 6. jaanuariks 1964 23 meetri sügavusele merepinnast, ent siis purse lakkas ja tänapäeval on Surtla mäe tipp 47 meetri sügavusel.
Elaphe sauromates

Elaphe sauromates on maoliik. Nad on levinud Aserbaidžaanis, Bulgaarias, Gruusias, Kreekas, Iisraelis, Iraanis, Iraagis, Kasahstanis,Liibanonis, Moldaavias, Rumeenias, Venemaa aladel (Põhja-Kaukaasia piirkond), Sloveenias, Türgis, Süürias, Türkmenistanis, Ukrainas ja Armeenias. Armeenias leidub seda liiki Širaki, Aragatsotni, Jerevani, Kotajkhi, Ararati, Vajotsh Dzori, Sjunikhi ja Tavuši maakonnas. TADEVOSYAN'S HERPETOLOGICAL RESOURCES (THR), Veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Elaphe sauromates seisuga 17.12.2013.
Ptolemaios I

Ptolemaios I Soter (Ptolemaios Lunastaja või Päästja, kreeka Πτολεμαίος Α' Σωτήρ; umbes 367 eKr–283 eKr) oli Aleksander Suure väepealik ja Ptolemaioste dünastia asutaja. Temast sai üks tähtsamaid hellenistlikke monarhe. Aleksander Suure surma ajal oli Ptolemaios Egiptuse asevalitseja ning erinevalt regendiks määratud väepealik Perdikkasest pooldas tema Aleksandri riigi jagamist väepealike ehk diadohhide vahel. Ta lasi Aleksandri põrmu röövida ja Egiptusse matta ning algatas sellega Diadohhide sõjad, kuna Aleksandri maiseid jäänused Makedooniasse saata tahtnud Perdikkas oli Ptolemaiose käitumise peale sügavalt nördinud ning püüdis Egiptust vallutada. Kuid Perdikkase väepealikud tapsid ta ning tema armeed läksid Ptolemaiose poole üle. Järgnevalt kindlustas Ptolemaios oma võimu Egiptuses, liites sellega ka Kürenaika, ning alistas oma võimule ka Küprose, teisi väiksemaid Vahemere saari ning ka Väike-Aasia lõunaranniku. Samuti alistas ta ajutiselt teisi alasid, näiteks Süüria ja Palestiina. 305 eKr kuulutas Ptolemaios end Egiptuse kuningaks, pannes aluse Ptolemaioste dünastiale ja rajades hellenistliku Egiptuse riigi, mis kestsid kuni aastani 30 eKr, mil Egiptus Rooma riigiga liideti. Ettevaatliku ja kavala poliitikuna silma paistnud Ptolemaios ei ajanud Seleukos I ega Demetrios Poliorketese stiilis poliitikat, millega nood soovisid saada iga hinna eest tugevaimaks hellenistlikuks monarhiks, vaid ta rahuldus Egiptusega ning pühendus kunsti, kirjanduse ja filosoofia soosimisele. Pärast Ptolemaios I troonist loobumist sai Egiptuse kuningaks tema noorem poeg Ptolemaios II Philadelphos. Ptolemaios Soter suri 84-aastaselt loomulikku surma. Pärtel Bauman, Riik ja isik Ptolemaioste-aegse Egiptuse majanduselus, Ajalooline Ajakiri nr 2 1924
Stenoos

Stenoos ehk kitsenemus on veresoone või muu õõneselundi patoloogiline ahend. Selle põhjus on silelihaste kramp või mingi haigus, näiteks kasvaja või krooniline põletik. ajuveejuhakitsenemus (stenosis aquaeducti) ajuarterikitsenemus (stenosis arteriae cerebralis) pärgarterikitsenemus (stenosis arteriae coronariae cordis) aju varustava arteri kitsenemus (stenosis arteriae praecerebralis) pisarakanalikitsenemus (stenosis canalis nasocrimalis) kõrikitsenemus (stenosis laryngis) seljaajukanalikitsenemus (stenosis canalis spinalis (lumbalis)) pärakukitsenemus (stenosis ani) kusepõiekaelakitsenemus (stenosis colli vesicae urinariae) sapijuhakitsenemus (stenosis ductus choledochi) söögitorukitsenemus (stenosis oesophagi) maolukutikitsenemus (stenosis pylori) kusitikitsenemus (stenosis urethrae) pulmonaalstenoos (stenosis valvae pulmonalis) mitraalklapi stenoos (stenosis valvae mitralis) aordiklapi stenoos (stenosis valvae aortae) trikuspidaalklapi stenoos. spinaalstenoos striktuur Eesti nõukogude entsüklopeedia. 7. köide: RUND-TING. Tallinn: Valgus, 1975, lk 274. "Meditsiinisõnastik" 722:2004.
Hemorrhois nummifer

Hemorrhois nummifer on maoliik. Nad on levinud Küprosel, Egiptuses, Kreeka saartel (Kalymnos, Kos, Lipsi), Iraagis, Iraanis, Iisraelis, Jordaanias, Kasahstanis, Kõrgõzstanis, Liibanonis, Usbekistanis, Venemaa aladel (Põhja-Kaukaasia piirkond), Süürias, Tadžikistanis, Türkmenistanis, Türgis ja Armeenias. Armeenias leidub seda liiki Širaki, Armaviri, Aragatsotni, Jerevanis, Kotajkhi, Ararati, Gegharkhunikhi, ja Sjunikhi maakonnas. TADEVOSYAN'S HERPETOLOGICAL RESOURCES (THR), Veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Hemorrhois nummifer seisuga 16.12.2013.
Bloomi taksonoomia

Bloomi taksonoomia on õppe-kasvatustöö eesmärkide liigitus, mis loodi 1956. aastal hariduspsühholoog Benjamin Bloomi eestvedamisel Bejamin Bloom on oma teoses "Taxonomy of educational objectives: the classification of educational goals" (1956) jaotanud õppimise tulemused kolmeks suureks valdkonnaks Kognitiivne ehk tunnetuslik – mõtlemine, vaimsed teadmised Afektiivne ehk väärtushinnanguline – tunded, emotsioonid Psühhomotoorne ehk ümberkujundav-soorituslik – füüsilised oskused, metakognitsioon Kõige tuntum ja laiemalt levinud on kognitiivne taksonoomia. See on üles ehitatud hierarhiliselt, eeldades, et kõrgema astme mõtlemisvõime saavutamiseks on vajalik eelnevale kategooriale vastava taseme saavutamine (mõistmine pole võimalik ilma teadmiseta, rakendamine ilma mõistmiseta jne. Teadmised (meeldejätmine ja reprodutseerimine). Eelnevalt õpitud faktid ja terminid ning nende meenutamine. Mõtlemisprotsessi märksõnad: ütle, mida tead, mäletad, korda, kirjelda, defineeri, kes, mis, kus; Mõistmine (interpreteerimine, arusaamine). Faktidest arusaamine, nende mõistmine läbi kirjeldamise, võrdlemise, organiseerimise, interpreteerimise, üldistuse ja põhiideede edasiandmise. Mõtlemisprotsessi märksõnad: kirjelda oma sõnadega, võrdle, ütle mida see tähendab, seleta, ühenda; Rakendamine (kasutamine). Uute teadmiste kasutamine. Uutes olukordades probleemide lahendamine, tuginedes omandatud faktidele, teadmistele ja tehnikatele. Mõtlemisprotsessi märksõnad: kuidas saad seda kasutada, rakenda oma teadmisi, demonstreeri, kasuta seda probleemi lahendamisel; Analüüs (osadeks lahutamine). Informatsiooni hindamine ja osadeks jaotamine, identifitseerides ja põhjendades selle motiive ja põhjuseid. Mõtlemisprotsessi märksõnad: millised on osad, järjestus, põhjused, miks, tagajärjed, probleemid, lahendused, analüüsi, anna hinnang; Süntees (terviku moodustamine). Informatsiooni koondamine mingist uuest vaatenurgast lähenedes, pakkudes uusi lahendusi. Mõtlemisprotsessi märksõnad: kuidas ta on erinev, mis siis kui, arenda, loo oma variant, oleta; Hindamine. Arvamuse avaldamine ja põhjendamine, informatsiooni hindamine, ideede paikapidamise tõestamine. Mõtlemisprotsessi märksõnad: kuidas sa hindaksid, kas see õnnestub, mida sa eelistaksid, miks sa nii mõtled. Edgar Krull. Pedagoogilise psühholoogia käsiraamat, Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2000.
Vara (tööriist)

Vara (ka: vararaud või kiskraud, läänemurdes ja mulgi murdes rihv, lõunaeesti murretes seinakass) on kahe konksuga rauast riist seinapalkidele joonte märkimiseks. Palkseinte ehitamisel raiuti seinapalgi alumisse serva pikuti lame süvend (nimetatud samuti vara või rihv, võru murdes paas), et sobitada palk alumise seinapalgi kumera väliskülje peale. Renni piirjoone märkimiseks tõmmati vara ühe haruga mööda alumist palki pikisuunas ning teise haruga tekkis joon ülemisele palgile. Nii joone märkimist kui ka renni süvendi raiumist nimetati varamiseks. Vara kahe konksu vahelist vahet sai muuta kiilu või kruvi abil. Eestis ja naabermaades on olnud enamlevinud rennivara tüüp lahtine vara, mille puhul toetub alumisele palgile ülemise palgi vara põhi. Kinnise vara puhul toetuvad alumisele palgile vara servad. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 341 Eesti keele seletav sõnaraamat [1] vaadatud 10.04.2020 Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 232 Vara Eesti Põllumajandusmuuseum Palkseinad
Varamine

Varamine on palgile pikuti renni sisse raiumine või varaga joone tõmbamine. Varamine oli tuntud kõikjal, kus palkhooneid ehitati. Palkseinte ehitamisel raiuti seinapalgi alumisse serva pikuti lame süvend (vara, rihv, võru murdes paas), et sobitada palk alumise seinapalgi kumera väliskülje peale. Renni piirjoonte märkimiseks asetati palgid väikese vahega kohakuti, vara üht konksuga haru suruti alumise palgi seljale ning teise haru kriipsjoonega kanti ebatasasused üle pealmisele palgile. Seinte soojapidavuse tõstmiseks täideti varavahe paksu samblakihiga. Palkmaja Eesti keele seletav sõnaraamat [1] Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 341 Seinapalgi varamine, Eesti Rahva Muuseum Palkseinad
Vitsahammas

Vitsahammas (ka: vitsakonks, vitsaküüs) on tööriist, mis koosnes puuvarrest, mille ühes otsas oli puust või rauast hambaga liikuv detail (kolk). Vitsahammast kasutati suuremate nõude viimase vitsa pealetõmbamisel. Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 241 Vitsahammas Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Ühtri külanõukogu

Ühtri külanõukogu oli külanõukogu Käina valla ja seejärel Hiiumaa rajooni koosseisus aastail 1945–1954. Asutamisel kuulus külanõukogu koosseisu Aadma, Jausa, Kaigutsi, Lolu, Luguse, Männamaa, Pärnselja, Utu ja Ühtri küla. 1954. aastal liideti Vaemla ja Ühtri külanõukogu Käina külanõukoguga, mis nii saavutas endise Käina valla piirid.
Widukind

Widukind (saksa keeles ka Wittekind) oli sakside juht (dux Saxonum) ja Frangi riigi kuninga Karl Suure vastaste juht Saksi sõdade ajal 777–785. Pärast Frangi riigi võitu hakkas ta valitsema Frangi riigi koosseisus olevat Saksimaa hertsogkonda ja nõudis paganlikelt saksidelt katoliikluse tunnistamist. Widukindist sai hiljem Saksimaa iseseisvuse sümbol ja legendide tegelane.
Käi

Käi on rattakujuline kõva liivakiviketas, millega teritatakse nuge, vikateid, kirveid jt. terariistu. Vanemad käiad olid tehtud ka raudkivist. Jalgadel seisva veeküna kohale paigaldati puu- või raudteljele kinnitatud käi. Käiakivi pandi pöörlema käsivända või tallalaua abil, nii et kivi sai pöörlemisel märjaks. Käia (lõunaeesti murretes ka pöör) tunti Eestis juba keskajal, kuid põhiliseks ihumisvahendiks oli tahk. Käi võeti lõplikult kasutusele 19. sajandi II poolel. Eriti olid hinnatud Gotlandi käiad, mida saarlased käisid otse üle mere toomas. teritamine luisk tahk Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 111 Etnograafiasõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn. 1995. lk 84
Movtšanõ

Movtšanõ (ukraina keeles Мовчани) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Žmerõnka rajoonis. Elanike arv on 583. Pindala on 2,258 km².
Käised

Käised on valgest linasest või puuvillasest riidest pikkade varrukatega ja hõlmadeta pluus, mida naised kandsid varrukateta särgi peal. Eestis hakati käiseid kandma hiljemalt 17. sajandil. Tõenäoliselt hakati neid kandma rootslaste eeskujul. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 111 Käised Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Kärbis

Kärbis oli vilja, heina, linade jms kuivatamiseks kasutatud kuni 2 m pikkune oksatüügastega tugipuu. 19. sajandi teisel poolel hakati asendama oksatüükaid tapitud pulkadega. Kärbised paigaldati kas üksikuna või ridade kaupa. Viimasel juhul nimetati püsttoestiku rida, kus kärbised olid omavahel lattidega ühendatud, sardiks. Tapitud pulgad (pikkus kuni 35 cm) paigaldati tugipuusse ristuvatena, mitmes kõrguses. Kärbised löödi maa sisse ca poole meetri sügavuselt, et nad raskuse all viltu ei vajuks ning neile paigaldati kuivamiseks kooniliselt kuhjatud vilja, heina jne, mis kattis kärbise täielikult. Põhja-Eestis nimetati püramiidjalt paigaldatud vilja- või heinakuhilat samuti kärbiseks. Eesti alal võeti 19. sajandi lõpul kärbiste asemel kasutusele teised puitkonstruktsioonid, aun hakk naber parmas rõuguredel rõuk sard Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 112 Eesti etnograafia sõnaraamat. 1995. Koostanud Arvi Ränk. Kirjastanud Õie Ränk. Lk 85 Kärbis Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Käristi

Käristi (ka kärr) on valju heli tekitav riist, mille põhiosad on puuraam, hambuline võll ja vastu võlli käiv tugev laast ehk keel. Eesti talurahvas kasutas käristit nt karjatamisel ja ajujahil huntide hirmutamiseks. tirinui Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 112
Käämer

Käämer (saarte, lääne ja keskmurdes möll) on endisaegne kaha- ehk lusikapuur, mida kasutati vankrirattale rummuaukude tegemisel. oherdi Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 114
Gürsa

Gürsa (Macrovipera lebetina) on maoliik. Gürsal klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: Macrovipera lebetina lebetina (Linnaeus, 1758) Macrovipera lebetina cernovi (Chikin & Szczerbak, 1992) Macrovipera lebetina obtusa (Dwigubsky, 1832) Macrovipera lebetina peilei (Murray, 1892) Macrovipera lebetina transmediterranea (Nilson & Andrén, 1988) Macrovipera lebetina turanica (Cernov, 1940). Nad on levinud Küprosel, Araabias, Aserbaidžaanis, Gruusias,Indias, Iraagis, Iraanis, Iisraelis, Jordaanias, Kasahstanis, Liibanonis, Dagestanis, Pakistanis, Süürias, Tadžikistanis, Türkmenistanis, Türgis ja Armeenias. Levila hulka Armeenias arvatakse järgmised haldusüksused: Širak, Armavir, Aragatsotn, Jerevan, Kotajkh, Ararat, Vajotsh Dzori, Sjunikh, Tavuš. Gürsad liigitatakse inimese suhtes mürkmadudeks, kuna nende hammustus võib inimestel koguni raskema astme mürgistusseisundeid esile kutsuda ja vastumürgi manustamiseta võib suremus olla kuni 10% hammustusjuhtudest. Gürsadelt maokasvandustes (1985 – Taškendis, Frunzes, Termezis) lüpstud ja töödeldud mürki kasutatakse gürsamürgi antiseerumi valmistamiseks. Loomade elu, 5:318. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Macrovipera lebetina Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) TADEVOSYAN'S HERPETOLOGICAL RESOURCES (THR), Veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Loomade elu 5:320. Sissekanne ADW-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne NCBI Taxonomy database-s'is Sissekanne Roomajate andmebaasis Sissekanne saidil Wikispecies Saadused Saaduste vähivastane toime Pushpa Saranya Kollipara, Do Hee Won, Chul Ju Hwang, Yu Yeon Jung, Heui Seoung Yoon, Mi Hee Park, Min Jong Song, Ho Sueb Song, ja Jin Tae Hong, Enhanced Anti-Cancer Effect of Snake Venom Activated NK Cells on Lung Cancer Cells by Inactivation of NF-κB, Biomol Ther (Seoul). märts 2014; 22(2): 106–113., doi: 10.4062/biomolther.2013.103, PMCID: PMC3975473, veebiversioon (vaadatud 09.112014.a.)(inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Macrovipera lebetina seisuga 18.12.2013.
Montivipera raddei

Montivipera raddei on maoliik. Maoliigil Montivipera raddei klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: Montivipera raddei raddei (Boettger, 1890), Montivipera raddei kurdistanica (Nilson & Andrén, 1986). Nad on levinud Aserbaidžaanis, Iraanis, Türgis ja Armeenias. Alamliigi Montivipera raddei raddei levila hulka Armeenias on arvatud järgmised haldusüksused: Širak, Aragatsotn, Kotajkh, Ararat, Vajotsh Dzori, Sjunikh. Montivipera raddei maod liigitatakse inimese suhtes mürkmadudeks, kuna nende hammustus võib inimestel koguni raskema astme mürgistusseisundeid esile kutsuda. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Montivipera raddei Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) TADEVOSYAN'S HERPETOLOGICAL RESOURCES (THR), Veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Montivipera raddei seisuga 18.12.2013.
Vipera darevskii

Vipera darevskii on maoliik. Väliselt, seljal paikneva tumeda siksak triibu järgi, meenutavad nad Eestis levinud harilikku rästikut. Nad elavad Gruusias, Türgis ja Armeenias. Levila hulka Armeenias arvatakse haldusüksus Širak. PHILIPPE GÊNIEZ & ALEXANDRE TEYNIÉ, Discovery of a population of the critically endangered Vipera darevskii VEDMEDERJA, ORLOV & TUNIYEV, 1986 in Turkey, with new elements on its identification (Reptilia: Squamata: Viperidae), HERPETOZOA 18 (1/2): 25 - 33 25, Wien, 30. Juni 2005, Veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) TADEVOSYAN'S HERPETOLOGICAL RESOURCES (THR), Veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Vipera darevskii seisuga 18.12.2013.
Vipera eriwanensis

Vipera eriwanensis on maoliik. Maoliigil Vipera eriwanensis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid: Vipera eriwanensis ebneri Knöpfler & Sochurek, 1955 Vipera eriwanensis eriwanensis (Reuss, 1933). Nad elavad Iraanis, Türgis ja Armeenias. Armeenias leidub seda liiki Širaki, Aragatsotni, Kotajkhi, Ararati, Gegharkhunikhi, Vajotsh Dzori ja Sjunikhi maakonnas ning võib-olla ka Lori ja Tavuši maakonnas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Vipera eriwanensis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) TADEVOSYAN'S HERPETOLOGICAL RESOURCES (THR), Veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Vipera eriwanensis seisuga 18.12.2013.
Sisalikumadu

Sisalikumadu (Malpolon) on maoperekond. Sisalikumadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Malpolon insignitus (Geoffroy De St-hilaire, 1809) Malpolon monspessulanus (Hermann, 1804) – harilik sisalikumadu. Nad elavad Vahemere piirkonnas, Sudaanis ja Lähis-Idas ning Armeenias. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Malpolon Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Malpolon seisuga 18.12.2013.