laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vaiņode piirkond

Vaiņode piirkond (läti Vaiņodes novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis Kuramaal. Piirnes lõunas Leeduga. Läti rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Vaiņode piirkonna elanikest lätlasi 80,44%, leedulasi 11,52%, venelasi 4,11%, ukrainlasi 1,36% ja teistest rahvustest inimesi 1,50%. Rahvus oli teadmata 1,08% inimestest. Piirkond moodustati 2009. aastal Vaiņode ja Embūte vallast. 2021. aastal liideti Vaiņode piirkond Lõuna-Kuramaa piirkonnaga. Läti statistika keskamet, vaadatud 15.06.2021. Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2012. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. Piirkonna koduleht
Marge Konsa

Marge Konsa (sündinud 27. aprillil 1973) on Eesti arheoloog. 2007. aastast on Konsa Tartu Ülikooli arheoloogiadoktorant. Tema uurimistöö puudutab üldiselt Eesti muinasaega. Alates 2009. aastast töötab ta ajaloo ja arheoloogia instituudi arheoloogia õppetooli projektijuhina. Marge Konsa Eesti Teadusinfosüsteemis Marge Konsa arheoloogia õppetooli lehel
Mõisamaa mõis

Mõisamaa mõis (saksa keeles Moisama) oli rüütlimõis Läänemaal Märjamaa kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla maakonda Märjamaa valla territooriumile. Mõisamaa mõis eraldati Vaimõisa mõisast Põhjasõja järel. Selle omandas Jacob Flemmingi pärijatel ooberst Adolf Friedrich von Rosenthal, kes mõisa omakorda assessor Karl Friedrich von Huenele edasi müüs. Viimane tegi 1733. aastal vahetust Karl Gustav von Lilienfeldtiga (suri 1738), loovutades oma Mõisamaa ja Tolli mõisa Adila mõisa vastu Hageri kihelkonnas. Karl Gustavi von Lilienfeldti poeg ja pärija Jakob Heinrich von Lilienfelt müüs 1756. aastal Mõisamaa mõisa 10 000 hõberubla eest kapten Magnus Johann von Fockile. 1768. aastal müüs Magnus Johann von Fock Mõisamaa 14 000 hõberubla eest kapten Justus Friedrich von Stackelbergile (1737–1800). Justus Friedrichi surma järel jääb osa mõisast tema lese Katharina Elisabethi (sündinud Mohrenschildt; 1750–1824) valdusse kuni viimase surmani, osa aga läks ülejäänud pärijatele. 1825. aastal kinnitatakse mõis nende poja Peter Alexander Gottfried von Stackelbergi (1784–1851) omandisse. Mõisa väärtuseks on 40 000 rubla. 1849. aastal pantis Peter von Stackelberg Mõisamaa mõisa kolmeks aastaks Eduard von Wendrichile (suri 1892). Panti pikendati Peter von Stackelbergi pärijate poolt 1855. aastal. 1858. aastal müüsid Stackelbergi pärijad mõisa hinnaga 41 000 hõberubla Wendrichile päriseks. Wendrichi surma järel läheb mõis tema abikaasa Emiliele (sündinud Oesterreich). 1894. aastal ostis Tallinna kodanik Paul Schmeling 76 690 rublaga Emilie Wendrichi käest Vaimõisa mõisa. 1902. aastal omandas mõisa 93 000 rublaga Eduard von Lueder. 1917. aastal omandas 85 000 rubla eest mõisa Pärnu aukodanik Alfred Schmidt. Osaliselt kahekorruseline härrastemaja ehitati pärast 1905. aasta põletamist, ehitamisel kasutati ära varasema kiviehitise varemeid. Endises peahoones asub tänapäeval hooldekodu. Säilinud on ka hulk kõrvalhooneid, mis on paljuski ümber ehitatud. Kinnistute register. Mõisamaa mõis Mõisamaa mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Mõisamaa mõisast Eesti Mõisaportaalis
Nīca piirkond

Nīca piirkond (läti Nīcas novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis Kuramaal. Läti rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Nīca piirkonna elanikest lätlasi 92,89%, venelasi 3,63%, leedulasi 1,37% ja teistest rahvustest inimesi. Piirkond loodi 2009. aastal Nīca ja Otaņķi vallast. 2021. aastal liideti Nīca piirkond Lõuna-Kuramaa piirkonnaga. Läti statistika keskamet, vaadatud 15.06.2021. Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2012. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. Piirkonna koduleht
Mariann Raisma

Mariann Raisma (sündinud 2. juulil 1974) on eesti ajaloolane ja museoloog, aastast 2010 Tartu Ülikooli muuseumi direktor Aastatel 1981–1992 õppis Raisma Tallinnas Kopli Kunstikeskkoolis, 1992–1997 ajalugu Tartu Ülikoolis ning 2000–2002 Reinwardti akadeemias Hollandis. 2003. aastal sai ta Hollandis magistrikraadi museoloogias. 21. detsembril 2023 kaitses Eesti Kunstiakadeemia muinsuskaitse ja konserveerimise eriala doktorant Mariann Raisma doktoritöö „Muuseumi võim. Muuseum kollektiivse mälu kujundajana Eestis 20. sajandi murranguperioodidel“ ja Raismale omistati filosoofadoktori kraad. Alates 2006. aastast töötas Raisma Eesti Ajaloomuuseumi arendusdirektorina, 2010. aasta suvel sai ta Tartu Ülikooli muuseumi direktoriks. 2004 Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia (koos Kadi Polli ja Juhan Maistega; uurimus Tartu Ülikooli arhitektist Johann Wilhelm Krausest, mille tulemusena ilmus raamat “Alma Mater Tartuensis”) 2019 Tartu Ülikooli aumärk Tunnustusavaldused. UT 3/2019, lk 49 "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Mariann Raisma Eesti Teadusinfosüsteemis Tartu Ülikooli ajaloo muuseumi direktoriks saab Mariann Raisma
Jaunpilsi piirkond

Jaunpilsi piirkond (läti keeles Jaunpils novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirkonna koosseisu kuulusid Jaunpilsi vald ja Viesatase vald. Aastal 2021 ühendati see Tukumsi, Engure ja Kandava piirkonnaga uueks Tukumsi piirkonnaks. Läti statistika keskamet, vaadatud 15.06.2021. Piirkonna koduleht Kaart piirkonna üldplaneeringuga
Pļaviņase piirkond

Pļaviņase piirkond (läti keeles Pļaviņu novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis. Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Pļaviņase piirkonna elanikest lätlasi 74,46%, venelasi 15,98%, valgevenelasi 3,07%, poolakaid 2,12%, ukrainlasi 1,21 ja teistest rahvustest inimesi 3,17%. Piirkond moodustati 2009. aastal Aizkraukle rajooni Pļaviņase linnast ja kolmest vallast (Aiviekste, Klintaine ja Vietalva vald). 2021. aastal liideti Pļaviņase piirkond Aizkraukle piirkonnaga. Läti statistika keskamet, vaadatud 15.06.2021. Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2012. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. Piirkonna koduleht
Ozolnieki piirkond

Ozolnieki piirkond (läti Ozolnieku novads) oli 1. järgu haldusüksus (piirkond) Lätis. Piirkonna keskus oli Ozolnieki küla. Suuremad jõed piirkonna endisel alal on Lielupe, Iecava ja Misa. Ozolnieki piirkond moodustati 2003. aastal Ozolnieki ja Cena vallast. 2009 liideti Sidrabene vald. 2021. aastal liideti Ozolnieki piirkond Jelgava piirkonnaga. Läti statistika keskamet, vaadatud 15.06.2021.
Lielvārde piirkond

Lielvārde piirkond (läti Lielvārdes novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis Vidzemes. Piirkonna keskus oli Lielvārde linn. Lielvārde piirkond moodustati 2004. aastal. 2009. aastal liideti Jumprava ja Lēdmane vald. 2021. aastal liideti Lielvārde piirkond Ogre piirkonnaga. Läti statistika keskamet, vaadatud 15.06.2021.
Väike-kärbsenäpp

Väike-kärbsenäpp (Ficedula parva) on kärbsenäplaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). Ta on Ida-Eestis harilik ja Lääne-Eestis väikesearvuline haudelind. Pesitsusperiood vältab Eestis maist septembrini. Ta asustab tavaliselt suuremaid lopsaka taimestikuga leht- või segametsi, ka vanades kuusikutes. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 458 Väike-kärbsenäpp andmebaasis eElurikkus
Väike-kirjurähn

Väike-kirjurähn (Dendrocopos minor) on kirjurähni perekonda rähnlaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). Eestis on ta üldlevinud väikesearvuline haudelind. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 348 51924 Väike-kirjurähn andmebaasis eElurikkus
Peeter Paris

Peeter Paris noorem on Eesti füüsik. Peeter Paris vanem oli Eesti spordipedagoog ja -organisaator.
Tamme-kirjurähn

Tamme-kirjurähn (Dendrocopos medius) on kirjurähni perekonda rähnlaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). Ta pesitseb peamiselt lehtmetsades, kus leidub tammesid. 2005. aastani oli tamme-kirjurähn Eestis eksikülaline ja haruldane suvilind, kuid 2016. aasta seisuga on temast saanud Lõuna-Eesti lehtpuumetsades ja parkides väikese arvukusega pesitseja. Elab Eestis aasta läbi. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 344 "Saage tuttavaks: tamme-kirjurähn on Eesti looduse uustulnuk" Postimees, 25. jaanuar 2016 Tamme-kirjurähn andmebaasis eElurikkus
Ķegumsi piirkond

Ķegumsi piirkond (läti Ķeguma novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis Vidzeme ja Zemgale piiril. Piirkonna keskus oli Ķegumsi linn. Ķegumsi piirkond moodustati 2002. aastal. 2009. aastal liideti Birzgale vald. 2021. aastal liideti Ķegumsi piirkond Ogre piirkonnaga. Läti statistika keskamet, vaadatud 15.06.2021. Piirkonna koduleht
Hallpea-rähn

Hallpea-rähn ehk hallrähn (Picus canus) on rähnlaste sugukonda rähni perekonda kuuluv linnuliik. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). Eestis on väikesearvuline. Ta eelistab pesitseda lodu-sanglepikutes ja lammimetsades. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 342 Hallpea-rähn andmebaasis eElurikkus
Veetallaja

Veetallaja (Phalaropus lobatus) on kurvitslaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). Ta on Eestis väga haruldane suvilind (varem ka pesitses seal) ja väikesearvuline läbirändaja. Ta talvitub India ookeanil ja Pärsia lahel. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 254 Veetallaja andmebaasis eElurikkus
Heletilder

Heletilder (Tringa nebularia) on kurvitslaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). Eestis on ta harv haudelind, keda võib leida Põhja- ja Vahe-Eestis, läbirändajana on teda kohatud kogu riigis. Ta on esimene Eesti karjääris pesitsev linnuliik; teda on Eestis esimest korda kohatud 3. juunil 2012. Peamisteks elupaikadeks on rabad ja siirdesood. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 242 Veelindude inventuur Eesti karjäärides 2012. aastal, Hannes Pehlak, Jaanus Aua, Leho Aaslaid, Mati Salumäe. Heletilder andmebaasis eElurikkus
Punajalg-tilder

Punajalg-tilder (Tringa totanus) on kurvitslaste sugukonda tildri perekonda kuuluv lind. Punajalg-tildri rahvapärased nimetused on rohutüll, tüllütt, tilt, tauss, tillutaja, tillutis, küllik, tilltöök ja tillu. Punajalg-tilder on levinud Euraasias. Ta pesitseb põhja suunas Peterburini, lõuna suunas Himaalaja eelmäestikeni ja ida suunas Tatari väinani. Üksnes Balkani poolsaarel ta ei pesitse. Armeenias kohtab teda enam kui 3 km, aga Pamiiris kuni 4 km kõrgusel. Ta talvitub Aafrikas ja Lõuna-Aasias, aga osalt Briti saartel ja Itaalias. Eestis on ta rannikul harilik, sisemaal aga väikesearvuline haudelind. Eestis pesitseb umbes 6000 paari, kusjuures asustustihedus on kõige suurem Läänemaal ja Saaremaal. Ta saabub Eestisse aprillis, aga kevadine läbiränne kestab mai lõpuni. Eestist lahkub ta augusti lõpus või septembri alguses. Rahvapärastest nimetustest hoolimata on punajalg-tilder keskmisest suurem kurvitsaline. Ta kaalub 100–140 g ja tema tiib on keskmiselt 15–16 cm pikk. Tema sulestik on üldiselt helepruun valge tagaseljaga. Tiiva tagaserval on valge vööt, mis on lennul hästi nähtav. Saba on samuti hele ja sellel on mõned tumedad ristitriibud. Kaelal ja pugul on valgel taustal hallid nooljad laigud, mida ülalpool on palju, aga allpool järjest vähem ja keha alapool on täiesti valge. Tema nokk on peenike, sirge ja punane. Jalad on oranžikaspunased, samuti pikad ja peenikesed ning nende järgi on lind nimetusegi saanud. Pikad jalad ja pikk nokk võimaldavad linnul sügavamast veest toitu otsida. Punajalg-tilder eelistab elupaigana rannaniite. Sisemaal elab ta lagedates niisketes kohtades. Väga oluline on tema jaoks elupaiga valikul rohu kõrgus: tilder peab rohu sisse saama end ära peita. Kõik isendid ei pesitse. Need lendavad lõunamaalt küll kohale, aga hulguvad suvi otsa niisama ringi. Elupaik on sellistel samasugune kui pesitsevatel paaridel. Ta toitub selgrootutest. Neid otsib ta mudast. Pesa ehitab ta rohu sisse. Pesaks on tavaline lohk maapinnas, mis on vooderdatud kõrtega. Punajalg-tildri täiskurnasid leidub mais, aga järelkurnasid juuni lõpuni. Täiskurnas on 4 muna. Munal on kollasel põhjal kastanpruunid laigud. Mõlemad vanemad hauvad ja hoolitsevad poegade eest võrdselt. Pojad lennuvõimestuvad alates juuni lõpust. Punajalg-tildri looduslikud vaenlased on peamiselt kullilised ja kärplased. Punajalg-tilder kuulub looduskaitsealuste liikide III kategooriasse. Kõige rohkem ohustavad teda elupaikde hävimine ja saastumine. www.bio.edu.ee. Punajalg-tilder. Vaadatud 27. novembril 2015 "Loomade elu", 6. kd., lk. 216 L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 240 www.bio.edu.ee Punajalg-tilder. Vaadatud 27. novembril 2015 Punajalg-tilder andmebaasis eElurikkus
Suurkoovitaja

Suurkoovitaja (Numenius arquata) on kurvitslaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). Eestis on ta üldlevinud väikesearvuline haudelind. Eestisse saabub ta märtsis-aprillis. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 234 Suurkoovitaja andmebaasis eElurikkus Olav Renno, Meie suurim kahlaja, Postimees, 1. juuni 2017
Väikekoovitaja

Väikekoovitaja (Numenius phaeopus) on kurvitslaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). Eestis on ta ebaühtlaselt levinud harv haudelind, kes pesitseb rabades. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 234 Väikekoovitaja andmebaasis eElurikkus
Vöötsaba-vigle

Vöötsaba-vigle (Limosa lapponica) on kurvitslaste sugukonda vigle perekonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). Eestis on ta väikesearvuline kuni harilik läbirändaja (perioodidel aprill-mai ja juuli-september) peamiselt rannikul. Oktoobris 2022 püstitas noor vöötsaba-vigle peatusteta rände maailmarekordi. Viiekuune lind alustas 13. oktoobril lendu Alaskalt ja lendas 11 päeva ja ühe tunniga vahepeatusteta Lõuna-Austraaliasse Tasmaania osariiki. Läbitud vahemaa oli vähemalt 13 560 km. 5G jälgimisseade kinnitati linnule Alaskal ja linnu lendu jälgiti satelliidilt. Lind möödus Havaiist lääne poolt. Kiribatist möödus ta 19. oktoobril. Kaks päeva hiljem möödus ta Vanuatust ja lendas edasi lõunasse. 23. oktoobril tegi lind järsu pöörde, suundus läände ja saabus Tasmaaniasse 25. oktoobril. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 236 Graham Readfearn. Bar-tailed godwit sets world record with 13,560 km continuous flight from Alaska to southern Australia.The Guardian, 26.10.2022 Vöötsaba-vigle andmebaasis eElurikkus
Meririsla

Meririsla ehk merirüdi (Calidris maritima) on kurvitslaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). Eestis on ta harv läbirändaja (perioodidel oktoober-november ja märts-aprill (mai)) ning talikülaline, keda kohtab peamiselt läänesaarte lõunaosas. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 220 Merirüdi andmebaasis eElurikkus
Karkjalg

Karkjalg (Himantopus himantopus) on linnuliik naaskelnoklaste sugukonnast karkjala perekonnast. Karkjalg on 33–36 cm pikkune lind. Sulestik on alt valge ja pealt must. Jalad on pikad (kuni 40 cm) ja roosad. Nokk on pikk ja musta värvi. Karkjalg kaalub 140–205 grammi. Tiibade siruulatus on 75 cm. Karkjalg on laialt levinud, ta pesitseb Vahemere maades, Kesk-Aasias, Ameerikas, Austraalias ja Okeaanias. Euroopa karkjalad talvituvad Aafrikas ja Lähis-Idas. Karkjalg on rändlind. Eestis on karkjalg üsna harv eksikülaline. 2022. aastal pesitses Audru poldril esimest korda kaks paari karkjalgu, kes mõlemad haudusid välja lennuvõimeliseks saanud pojad. Karkjalal eristatakse 5–7 alamliiki, mis sageli jaotatakse 2–4 liigiks. "Kabli linnujaamas oli ajalooline päev: püünisesse jäi linnuharuldus". Pärnu Postimees 18. oktoober 2022. Karkjalg andmebaasis eElurikkus
Cantali departemang

Cantali departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas. 2015. aastani kuulus departemang Auvergne'i piirkonda. Departemang jaguneb halduslikult: Cantali departemangu haldusüksuste loend Populations légales 2021
Haute-Loire'i departemang

Haute-Loire'i departemang (ka Ülem-Loire) on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas. See on nime saanud Loire'i jõe järgi. Departemang jaguneb halduslikult: Haute-Loire'i departemangu haldusüksuste loend Populations légales 2021
Robiinia

Robiinia ehk ebaakaatsia (Robinia) on liblikõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Teadusliku nime on robiinia perekond saanud prantslase Jean Robini (1550–1629) järgi, kes oli õukonnaaednik nii Henri III, Henri IV kui ka Louis XIII ajal. Jean Robini poeg Vespasien Robin olevat 1635. aastal ümber istutanud kaks isa rajatud aiast Place Dauphine’ist pärit robiiniat, ühe neist Jardin des Plantes’isse ja teise St. Julien-le-Pauvre kiriku lähedale. Viimane puu olevat veel mõnikümmend aastat tagasi alles olnud, võib-olla on tänaseni. Enne kui harilik robiinia Carl Linnélt nime sai, kasutati Euroopas mitmeid nimeversioone, näiteks ka Locusta Virginiana Arbor ja Acacia Virginensis Spinosa. Viimasest nimetusest on tuletatud ka taime rahvapärased nimetused paljudes keeltes: falsche Akazie (saksa), белая акация (vene), faux-acacia (prantsuse), valeakaasia (soome), fehér akác (ungari), acacia de flor blanca (hispaania), acácia-bastarda (portugali). Enamasti tähendavad need tõlkes kas vale- või valget akaatsiat. Üleüldine akaatsiaks kutsumine viitab tõsiasjale, et esialgu tundusid Ameerikast tulnud robiinia ja Põhja-Aafrika päritolu akaatsia eurooplaste jaoks sarnased. Nii robiiniad kui ka akaatsiad kuuluvad liblikõieliste hulka ning nagu robiiniatel, on ka paljudel akaatsiatel graatsilised sulgjad liitlehed ja meeldivalt lõhnavad õied. Looduslikult kasvavad kõik robiiniad Põhja- ja Kesk-Ameerikas. Neid on 10–20 liiki olenevalt sellest, kas nende hulka lugeda ka hübriidid. Enamik robiiniaid on puud, kuid on ka põõsaid. Liikidele on iseloomulikud astlataoliste abilehtedega paaritusulgjad liitlehted. Õied on sõltuvalt liigist valged, roosad, kuni purpurjad, ning asuvad püstistes kuni rippuvates kobarates. Vili on paljude seemnetega lame kaun, mis avaneb kahest küljest. Euroopas on kõige levinumaks liigiks harilik robiinia, mis on kogu perekonnast ka kõige külmakindlam. Kasvab ka Eestis. Robinia boyntonii Robinia elliottii Robinia hartwegii (R. viscosa var. hartwegii) Robinia hispida – harjaskarvaline robiinia Robinia kelseyi Robinia luxurians Robinia nana Robinia neomexicana – hunnitu robiinia e uusmehhiko robiinia Robinia pseudoacacia – harilik robiinia Robinia viscosa – kleepuv robiinia Robinia × ambigua (R. pseudoacacia × R. viscosa) – roosa robiinia Robinia × holdtii (R. neomexicana × R. pseudoacacia) – Holdti robiinia Robinia × longiloba (R. hispida × R. viscosa) Robinia × margarettiae (R. hispida × R. pseudoacacia) Anu Kaur Elegantne valeakaatsia Aialeht.ee 23.08.2012[alaline kõdulink]
Manche'i departemang

Manche'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Loode-Prantsusmaal Normandia piirkonnas. See on saanud nime La Manche'i väina järgi. Departemang moodustati pärast Prantsuse revolutsiooni, 4. märtsil 1790. Selleks ühendati osa vanast Normandia provintsist ja Caeni generaliteedist. 2015. aastani kuulus Manche'i departemang Alam-Normandia piirkonda. Departemang jaguneb halduslikult: Manche'i departemangu haldusüksuste loend Populations légales 2021
Kontsert (film 2009)

"Kontsert" ("Le Concert") on 2009. aastal esilinastunud Radu Mihăileanu tragikoomiline film. Film pälvis 2010. aastal kaks Césari auhinda. Andrei Filippov (Aleksei Guskov) on Suure Teatri endine dirigent, kes vallandati orkestrist veel Brežnevi ajal ning, kes töötab teatris koristajana. Ühel päeval aga ülemese kabinetti koristades võtab ta aga vastu faksi Pariisi Châtelet' teatrist, milles soovitakse Suure Teatri orkestrit külaliskontserti andma. Ta otsustab ajada kokku oma vana orkestri ning ise sinna kohale sõita ning esitada Tšaikovski viiulikontsert.
Imam Alimsultanov

Imam Alimsultanov (1957 Kõrgõzstan – 10. november 1996 Odessa, Ukraina) oli tšetšeeni laulja ja laulukirjutaja. Ta laulis nii vene kui ka tšetšeeni keeles. Hariduselt oli ta insener-melioraator. 1980. aastatel hakkas ta õppima tšetšeeni folkloorižanri illi't. Ta hakkas esinema kitarri saatel ning lõi lisaks laule oma sõnadele ja tšetšeeni luuletajate sõnadele. Esimese Tšetšeenia sõja ajal esines ta rindel tšetšeeni võitlejatele, kuid läks Džohhar Dudajevi palvel İstanbuli, kus esines kontsertidega, et koguda raha seal ravil olnud haavatud tšetšeenide jaoks. 10. novembril 1996 oli ta Odessas kontserdireisil, kui õhtul tungis kolm Ukraina miilitsamundris relvastatud meest tema peatuskohaks olnud majja ning lasid maha Imami ja kaks tal külas olnud sõpra. Kuritegu on siiani lahendamata. Tšetšeeni eriteenistuse andmetel oli mõrva taga FSB. Imam Alimsultanov on maetud Hassavjurti lähistele. Tema auks on nimetatud üks linna tänavatest. Orden "Rahvuse au" (Itškeeria Tšetšeeni Vabariik)
Orne'i departemang

Orne'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Loode-Prantsusmaal Normandia piirkonnas. 2015. aastani kuulus departemang Alam-Normandia piirkonda. Departemang jaguneb halduslikult: Orne'i departemangu haldusüksuste loend Populations légales 2021
Rooruik

Rooruik (Rallus aquaticus; ka ruik) on ruiklaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). Eestis pesitseb ta aprillist oktoobrini (novembrini). Ta on Lääne-Eestis väikesearvuline, mujal harv haudelind. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 186 Rooruik andmebaasis eElurikkus
Fantastiline nelik (film 2005)

"Fantastiline nelik" ("Fantastic Four") on USA ja Saksamaa koostöös 2005. aastal valminud ulmemärul. Filmi lavastas Tim Story, stsenaristid on Michael France ja Mark Frost. Film tugineb Marvel Comicsi samanimelisele koomiksisarjale. Peaosi mängivad Ioan Gruffudd, Jessica Alba, Chris Evans, Julian McMahon, Kerry Washington ja Michael Chiklis.
Lõopistrik

Lõopistrik (Falco subbuteo) on pistriklaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). Eestis on ta üldlevinud harv haudelind. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 156 Lõopistrik andmebaasis eElurikkus
Punajalg-pistrik

Punajalg-pistrik (Falco vespertinus) on pistriklaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). Eestis on ta kõikuva arvukusega läbirändaja, keda võib kohata perioodidel kas aprillist maini või augustist septembrini (oktoobrini). Haudelinnuna on ta Eestis ebajärjekindel, pesitsedes siis peamiselt Ida-Eesti siirdesoosaartel. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 156 Punajalg-pistrik andmebaasis eElurikkus Punajalg-pistrik Loodusõpe
Fantastiline nelik

"Fantastiline nelik" ("Fantastic Four") on Marvel Comicsi avaldatud koomiks. Esimene raamat sellest koomiksisarjast ilmus 1961. aasta novembris, viimane – järjekorranumbriga 588 – aga 2011. aasta märtsis.
Välja-loorkull

Välja-loorkull (Circus cyaneus) on haugaslaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). Eestis on ta ebaühtlase levikuga harv haudelind, keda kohtab peamiselt Ida-Eestis, ja läbirändaja. L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 128 Välja-loorkull andmebaasis eElurikkus
Must-harksaba

Must-harksaba (Milvus migrans) on haugaslaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). Eestis on ta väga haruldane haudelind, keda võib kohata aprillist septembrini peamiselt Ida-Eestis. puna-harksaba L. Jonsson, 2000. Euroopa linnud. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 122 Must-harksaba andmebaasis eElurikkus
Pandju

Pandju on saar Harjumaal Viimsi poolsaare lääneküljel Tallinna lahes, rannikust 400 meetrit läänes. Saar asub Püünsi küla territooriumil. Pandju pindala on 0,94 hektarit, rannajoone pikkus 1,3 kilomeetrit. Saare põhjarannik on kääruline. Mandri poole ulatub kitsas madal maasäär, mida eraldab mandrist madal mereriba, Püünsi salm. Madala veetasemega on saar mandriga ühendatud. 1689. aasta Viimsi poolsaare kaardil kasutati saare kohta nimetust Pandisahr. Pandju saarel on lindude pesitsemise perioodil inimeste viibimine keelatud. Meremärkidest asub läheduses Pandju läänetooder. Pandju läänetooder navigatsioonimärkide andmekogus  Pandju – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Pandju Eesti looduse infosüsteemis "FOTO: Torm kaotas Pandju saare ühenduse maismaaga" Delfi, 29. oktoober 2013.