Albaania vürstkonnad

Albaania vürstkonnad on mõiste, mis viitab mitmele keskajal Albaanias ja Epeiroses loodud vürstkonnale, mida valitsesid Albaania aadlikud. 12. sajand tähistas esimest Albaania vürstkonda, Arbëri vürstkonda, kuigi alles 14. sajandil ja 15. sajandi alguses muutusid need vürstkonnad tugevamaks, eriti pärast Serbia tsaaririigi langust. Mõned vürstkonnad liitusid aastal 1444 sõjalise liiduga Lezha Liiga.  Pikemalt artiklis Arbëri vürstkond Arbëri vürstkond (1190–1255) oli esimene Albaania riik keskajal. Arbëri feodaalriigi väljakuulutamine Albaania põhjaosas pealinnaga Krujas leidis aset aastal 1190. Selle riigi asutajatena on tuntud Progoni ning hiljem Gjini ja Dhimiter. Nderfandina on tuntud kui selle vürstkonna kõige tähtsam keskus. Sellest kõneleb selgelt kivisse raiutud Arbëri embleem katoliiklikus Püha Maarja kirikus. Pärast Progoni dünastia langust läks vürstkond Grigor Kamona ja Golemi võimu alla. Vürstkond kaotati lõpuks aastal 1255. Vürstkonna parim aeg oli Dhimitër Progoni ajal.  Pikemalt artiklis Angelokastroni ja Lepanto despootkond Angelokastroni ja Lepanto despootkond (1358–1374) oli despootkond, mida valitsesid Epeirose albaanlastest pealikud. See loodi pärast Niceforo II Orsini lüüasaamist aastal 1358 ja lakkas olemast aastal 1374, kui selle despoot Gjin Bua Shpata ühendas territooriumi Arta despootkonnaga.  Pikemalt artiklis Valona vürstkond Valona vürstkond (1346–1417) oli keskaegne riik, hõlmates ligikaudu tänapäeva Albaania maakondade Vlorë (Valona) ja Berati territooriumid. Olles esialgu Serbia tsaaririigi vasall, sai see pärast 1355. aastat iseseisvaks isandkonnaks kuni vallutamiseni Osmanite poolt aastal 1417.  Pikemalt artiklis Arta despootkond Arta despootkond (1358–1416) oli despootkond, mida valitsesid Epeirose albaanlastest pealikud. See loodi pärast Niceforo II Orsini lüüasaamist aastal 1358 ja lakkas olemast aastal 1416. Pärast Peter Losha surma aastal 1374 ühendati Albaania Arta ja Angelocastroni despootkonnad despoot Gjin Bua Shpata võimu alla. Selle despootkonna territoorium oli Kórinthose lahest Acheroni jõeni põhjas, naabriks Gjin Zenebishi vürstkond, veel üks Epeirose despootkonna alale loodud riik. Epeirose despootkond suutis sel ajal kontrollida vaid Epeirose idaosa, pealinnaga Ioánninas. Sel ajal valitses Epeirose despootkonda Toma Preljubović, kes oli Gjin Bua Shpataga avalikult konfliktis. Aastal 1375 käivitas Gjin Bua Shpata pealetungi Ioánninale, kuid ei suutnud linna tungida. Kuigi Shpata abiellus Toma Preljubovići õe Helenaga, nende sõda ei lõppenud. Pärast Gjin Bua Shpata surma aastal 1399 nõrgenes Arta despootkond pidevalt. Erimeelsuste kõrval Ioánnina valitsejatega pidi Gjini järglane Muriq Bua Shpata tegelema veneetslaste ja Kefalloniá krahvi Carlo I Tocco kavatsustega. Aastal 1416 võitis viimane Jakup Bua Shpatat ja vallutas Arta, lõpetades Shpata dünastia.  Pikemalt artiklis Gjirokastëri vürstkond Gjirokastëri vürstkond (1386–1418) oli Gjin Zenebishi poolt aastal 1386 loodud ja pärast Osmanite sissetungi aastal 1434 kaotatud vürstkond. Aastal 1380 nimetati Gjin Zenebishi sebastokratoriks või Vagenetia prefektiks Delvina lähedal ja aastal 1386 sai temast vürst. Aastal 1399 marssis Esau mõne Albaania klanni toel oma naise õemehe Gjin Zenebishi Argyrokastronist vastu. Esau sai lüüa ja püüti kinni ning enamuse tema maast okupeeris Zenebishi. Esau läks Ioánninasse tagasi aastal 1400, võttes valitsemise Zenebishilt üle. Zenebishi sai türklastelt lüüa, põgenes Veneetsia Korfu saarele, kuid kutsuti kaks aastat hiljem (1416) ülestõusnud mägihõimude poolt tagasi. Veneetsia toel võttis ta taas sihikule Gjirokastra, kuid kihutati taas kord türklaste poolt minema ja suri Korful aastal 1418.  Pikemalt artiklis Berati isandkond Berati isandkond (1335–1417) oli despoot Andrea II Muzaka poolt aastal 1335 loodud vürstkond, pealinnaga Beratis.  Pikemalt artiklis Kastrioti vürstkond Kastrioti vürstkond (1389–1444) oli üks kõige tähtsamaid vürstkondi keskaegses Albaanias. Selle asutas Gjon Kastrioti ja siis valitses seda Albaania rahvuskangelane Gjergj Kastrioti Skanderbeg. Gjon Kastrioti omas alguses vaid kahte väikest küla, mis ilmselt olid musta kahepealise kotka embleemiks, isegi kui on võimalik pakkuda muid tõlgendusi. Lühikese ajaga suutis Gjon Kastrioti laiendada oma maad nii, et muutus vaieldamatult Kesk-Albaania isandaks. Gjon Kastrioti kuulus nende hulka, kes olid vastu Osmanite Bayezid I algsele pealetungile, kuid tema vastupanu oli saamatu. Sultan, kiites heaks tema ettepanekuid, kohustas teda maksma andamit ja tagama kohalike valitsejate truuduse, Gjergj Kastrioti ja tema kolm venda võeti Sultani õukonda pantvangiks. Gjergj Kastrioti Skanderbeg eristus üheks parimaks ohvitseriks mitmes Osmanite kampaanias nii Väike-Aasias kui ka Euroopas ja Sultan nimetas ta kindraliks. 28. novembril 1443 nägi Skanderbeg oma võimalust mässuks lahingu ajal János Hunyadi juhitud ungarlaste vastu Nišis, mis oli osa Varna ristisõjast. Ta vahetas pooli koos 300 muu albaanlasega, kes Osmanite armees teenisid. Pärast pikka retke Albaaniasse vallutas ta lõpuks Krujë, võltsides kirja sultanilt Krujë kubernerile, mis andis talle kontrolli territooriumi üle. Pärast kindluse vallutamist ütles Skanderbeg lahti islamist ja kuulutas ennast oma pere ja riigi kättemaksjaks. Pärast Krujë vallutamist suutis Skanderbeg tuua kõik Albaania vürstid Lezhësse kokku (vaata Lezhë Liiga, 1444).  Pikemalt artiklis Albaania vürstkond (keskaegne) Albaania vürstkond (1368–1392) oli pärast Albaania kuningriigi lõpetamist Karl Topia poolt moodustatud vürstkond. Vürstkond käis Topia ja Balša dünastiate vahel käest kätte kuni aastani 1392, kui selle okupeeris Osmanite riik. Albaania monarhide loend