laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kanini poolsaar

Kanini poolsaar on poolsaar Euroopa põhjaosas Venemaal Valge ja Barentsi mere piiril. Selle edelarannikut ümbritseb Valge mere Mezeni laht, läänerannikut Valge meri, põhja- ja kirderannikut Barentsi meri ning idarannikut ümbritseb Barentsi mere Tšoša laht. Poolsaare pikkus põhjast lõunasse on üle 300 km, pindala umbes 10,5 tuhat km². Poolsaare põhjapoolseim punkt on Kanin Nossi neem, idapoolseim punkt on Mikulkini neem. Poolsaare põhjaosas paikneb Kanin Kameni kõrgustik kõrgusega kuni 241 m (Mohhovaja sopka). Poolsaare läänerannikul asuvad Jažma, Kija ja Šoina asulad ning alaline polaarjaam Mikulkin Noss.
Ilusa oja

Ilusa oja on oja Otepää ja Nõo vallas. Oja voolab välja Mõrtsuka järvest ja suubub Laguja jõkke. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Kalle Kilk

Kalle Kilk (sündinud 21. märtsil 1978) on eesti biokeemik. Kalle Kilk on lõpetanud Tartu Ülikooli keemia erialal 2000, omandanud samas magistrikraadi biokeemia erialal 2002 ning doktorikraadi Stockholmi Ülikoolis neurokeemia erialal 2004. Doktoritöö teemaks oli "Cell-penetrating peptides and bioactive cargoes. Strategies and mechanisms." Ta on töötanud Tartu Ülikooli arstiteaduskonna üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi immunoloogia õppetooli erakorraline teadurina 2005–2007 ning alates 2007. aastast töötab Tartu Ülikooli tehnoloogiainstituudi molekulaarse biotehnoloogia laboris erakorraline vanemteadurina ja TÜ arstiteaduskonna biokeemia instituudi meditsiinilise biokeemia õppetooli teadurina. Kalle Kilk kuulus 2009. aastal keemia ja molekulaarbioloogia valdkonnas Eesti Vabariigi teaduspreemia pälvinud kollektiivi. Kalle Kilk Eesti Teadusinfosüsteemis Indrek Rohtmets: Valgud on salapärasemad kui geenid, Horisont, 2006, nr 4
Henry Winkler

Henry Franklin Winkler (sündinud 30. oktoobril 1945 New Yorgis) on ameerika filminäitleja, -režissöör ja -produtsent. Crazy Joe (1974) The Lords of Flatbush (1974) Katherine, also known as The Radical (1975) Heroes (1977) The One and Only (1978) Night Shift (1982) Scream (1996) (uncredited) Ground Control (1998) The Waterboy (1998) P.U.N.K.S. (1999) Dill Scallion (1999) Little Nicky (2000) Down to You (2000) Holes (2003) Berkeley (2005) The Kid & I (2005) Unbeatable Harold (2006) Click (2006) I Could Never Be Your Woman (2007) A Plumm Summer (2007) You Don't Mess with the Zohan (2008) The Most Wonderful Time of the Year (2008) Group Sex (2010) Adventures of Serial Buddies (2011) Beatles Stories (2012) (Himself) (Documentary) Here Comes the Boom (2012) Larry Gaye: Renegade Male Flight Attendant (2015) Happy Days (1974–1984) MacGyver (1985–1992) Henry Winkler @imdb.com
Tšoša laht

Tšoša laht (vene keeles Чёшская губа) on laht Euroopa põhjaosas Venemaal, Barentsi mere osa. Laht ümbritseb Kanini poolsaare idarannikut ja Mandri-Euroopa rannikut. Lahel on ümmargune kuju, pikkus 110 km ja laius kuni 130 km, tavaline sügavus on 50 m, leidub palju madalaid sügavusega 2–3 m. Lahte suubuvad Tšoša jõgi, Vižass, Oma jõgi, Snopa ja Pjoša.
Eesti Diviis

Eesti diviisiks on nimetatud mitut Eestiga seotud väeüksust. 1. Eesti jalaväediviis, Venemaa keisririigi Keiserliku Armee koosseisus moodustatud rahvusväeosa 1. Eesti Kütidiviis, Eesti Vabadussõja käigus Nõukogude Venemaa Punaarmee koosseisus moodustatud rahvusväeosa 1. Diviis, Eesti Vabadussõja käigus Eesti Rahvaväe ja Kaitseväe koosseisus moodustatud väeüksus Eesti kütidiviis, Venemaa kodusõja käigus eestlasest moodustatud väeosa 20. eesti diviis, teise maailmasõja käigus Eestis moodustatud Relva SS-i koosseisu kuulunud rahvusväeosa 7. Eesti Laskurdiviis, teise maailmasõja käigus NSV Liidus moodustatud rahvusväeosa 249. Eesti Laskurdiviis, teise maailmasõja käigus NSV Liidus moodustatud rahvusväeosa Diviis, tänapäeval kaitseväe üksus. Diviis (Kaitsevägi)
Mikrokeha (bioloogia)

Mikrokeha ehk mikrokehake on raku tsütoplasmas olev membraaniga ümbritsetud enamasti ümar organell. Mikrokehas on enamasti ensüüme, ja neis toimuvad mitmed metaboolsed protsessid. Tüüpilised mikrokehad on peroksüsoomid ja glüoksüsoomid.
Tõnis Uibo

Tõnis Uibo (sündinud 17. novembril 1945) on eesti laulja (bariton). Tõnis Uibo õppis laulmist Tallinna Konservatooriumi ettevalmistuskursustel Jenny Siimoni juures. Õpinguid jätkas ta Vanemuise vokaalstuudios Rudolf Jõksi õpilasena. Alates 1969. aastast on ta Vanemuise ooperi- ja operetisolist. Ta täiendas ennast Linda Sauli juures. Tõnis Uibo on lõpetanud Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna ujumise erialal. Nardo "Armastuse aed" Raoul "Montmartre'i kannike" Cascada "Lõbus lesk", Onegin "Jevgeni Onegin" , Don Giovanni "Don Giovanni", Deemon "Deemon", Edwin "Silva", Frol Skobejev "Vääritu väi", Sid "Albert Herring", Sharpless "Madame Butterfly", Petrov "Tormide rand", Jake "Porgy ja Bess", Marco "Gianni Schicchi", Olav "Vikerlased", Malatesta "Don Pasquale", Almaviva "Figaro pulm", Vandersell "Kuu", John Sorell "Konsul", Pistola "Falastaff", Edward Hawley "Rose-Marie", Isa "Hansuke ja Greteke", Kass "Pinocchio".
Napihambulised

Napihambulised (Pilosa) on selts loomi imetajate klassis. Sinna kuuluvad kaks nüüdisaegset sugukonda, laisiklased ja sipelgaõgilased. Varem loeti napihambuliste seltsi (siis Xenarthra) hulka ka vöölaste sugukond. Tänapäeval eelistatakse vöölased eristada omaette vööloomaliste seltsi (Cingulata) ning käsitleda Xenarthra taksonit ülemseltsina. Andrei Miljutin. Maailma imetajate mitmekesisus. Tallinn : Varrak, 2015. Lk 94
Tuli ja raud

"Tuli ja raud" on Karl Ristikivi 1938. aastal ilmunud esimene romaan. Koos teostega "Õige mehe koda" ja "Rohtaed" moodustab "Tuli ja raud" Ristikivi Tallinna triloogia, mis käsitleb linnastumise mõju ühiskonna erinevatele klassidele. Teos sai kirjastuse Loodus romaanivõistlusel esikoha. Debüütromaani ilmumise järel tituleeriti Karl Ristikivi kirjandusringkondades A. H. Tammsaare mantlipärijaks. Jüri Säävel lõpetab 1880. aastail põlluharimise, kolib Tallinna ning hakkab tehasetööliseks. Ta elab üle 1905. aasta revolutsiooni, Esimese maailmasõja, Eesti iseseisvumise ja Vabadussõja. Kogu elu jooksul on tema ideaalideks raske töö, ausus ja ligimesearmastus. Üks tema poegadest hukkub õnnetuses ning teine poeg rändab isa eeskujul parema elu otsingutel Ameerika Ühendriikidesse. Jüri saadab oma vaeslapseks jäänud pojapoja vastloodud Tallinna Tehnikaülikooli. Viimane tähistab progressi: Jüri ise on valutehase tööline, tema poeg oli masinainsener ja lapselaps ülikoolidiplomiga insener. Teoses esineb ka vastupidine arengusuund: Jüri lapselaps jätab oma naise koos väikese lapsega maha. Jüri sureb ilma pojapojale pere mahajätmist andestamata. "Kultuur: Kirjandus ja iseseisev Eesti". Estonica. Originaali arhiivikoopia seisuga 5.10.2013. Vaadatud 17.08.2013. Dictionary of Literary Biography, Vol 220, 20th Century Eastern European Writers . Gale, 2000. ISBN 9780787631291 Rait Milistver, Karl Ristikivi "Tuli ja raud". Eesti Ekspressi kultuurilisa Areen, 9. mai, 2008.
The Fourth Legacy

"The Fourth Legacy" on neljas Kameloti album, mis anti välja 2000. aastal Noise Recordsi / Modern Musicu kaudu. "New Allegiance" – 0:54 "The Fourth Legacy" – 4:55 "Silent Goddess" – 4:15 "Desert Reign" – 1:39 "Nights of Arabia" – 5:26 "The Shadow of Uther" – 4:45 "A Sailorman's Hymn" – 4:05 "Alexandria" – 3:53 "The Inquisitor" – 4:35 "Glory" – 3:42 "Until Kingdom Come" – 4:11 "Lunar Sanctum" – 5:59 Jaapani versioon sisaldab boonuslugu: 13. "Can You Remember?" (live) – 4:27 Roy Khan – vokaal Thomas Youngblood – kitarr, taustvokaalid Glenn Barry – basskitarr Casey Grillo – trummarid Salvestatud Gate Studios ja Pathway Studios (Wolfsburg, Saksamaa) august-september 1999 Produtseerinud Sascha Paeth ja Miro Juhtkond: KMI Entertainment Albumi illustratsioon: Derek Gores Fotograaf: Thomas Kuschewski Klahvpillid ja orkestri arranžeering – Miro Lisakitarrid – Sascha Paeth Taustavokaal lauludes "Nights of Arabia", "Until Kingdom Come" ja "Alexandria" – Thomas Rettke Lisatrummid – Dirk Buirneberg ja Robert Hunecke-Rizzo Naisvokaal laulus "A Sailorman's Hymn" – Rannveig Sif Sigurdardóttir Naisvokaal laulus "Nights of Arabia" – Cinzia Rizzo Flööt ja lisatrumm laulus "Desert Reign" – Farouk Asjadi D-basskitarr laulus "Nights of Arabia" – Andre Neygenfind Keelpillid – Fallersleben String Quartet Flööt – Simon McTavish Koduleht
Raketiheitjapataljon

Raketiheitjapataljon on mitmelasuliste raketiheitjatega relvastatud pataljon, mis kuulub reaktiivsuurtükiväe relvaliigi (väeliigi) koosseisu. Pataljon koosneb staabist ja raketiheitjapatareidest.
Diskontomäär

Diskontomäär (inglise keeles discount rate) on keskpangast kommertspankadele ja teistele finantsvahendajatele antavatele laenudele kehtestatud intressimäär. Mida madalam on diskontomäär, seda rohkem keskpangalt laenatakse.
Berliini lahing

Berliini lahing oli Teise maailmasõja viimane Euroopas peetud suur lahing, mille tulemusena Punaarmee vallutas Berliini linna ja sundis Saksamaa alistuma. Zaloga 1982, lk 27. sfn viga: sihtkoht puudub: CITEREFZaloga1982 (spikker) Glantz 1998, lk 261. sfn viga: sihtkoht puudub: CITEREFGlantz1998 (spikker) Ziemke 1969, lk 71. sfn viga: sihtkoht puudub: CITEREFZiemke1969 (spikker) Murray & Millett 2000, lk 482. sfn viga: sihtkoht puudub: CITEREFMurrayMillett2000 (spikker) Antill 2005, lk 28. sfn viga: sihtkoht puudub: CITEREFAntill2005 (spikker) Glantz 1998, lk 373. sfn viga: sihtkoht puudub: CITEREFGlantz1998 (spikker) Wagner 1974, lk 346. sfn viga: sihtkoht puudub: CITEREFWagner1974 (spikker) Bergstrom 2007, lk 117. sfn viga: sihtkoht puudub: CITEREFBergstrom2007 (spikker) Beevor 2002, lk 287. sfn viga: sihtkoht puudub: CITEREFBeevor2002 (spikker) Krivosheev 1997, lk 219, 220. sfn viga: sihtkoht puudub: CITEREFKrivosheev1997 (spikker) Müller 2008, lk 673. sfn viga: sihtkoht puudub: CITEREFMüller2008 (spikker) Glantz 2001, lk 95. sfn viga: sihtkoht puudub: CITEREFGlantz2001 (spikker) Antill 2005, lk 85. sfn viga: sihtkoht puudub: CITEREFAntill2005 (spikker) Tim Newark. Murrangulised lahingud : viiskümmend lahingut, mis muutsid ajalugu. (Tallinn: Varrak, 2002), lk 162–165 Zaloga, Steven J. (1982), 'The Polish Army, 1939–45, Osprey Publishing Glantz, David M. (1998), When Titans Clashed: How the Red Army Stopped Hitler, University Press of Kansas, ISBN 978-0-7006-0899-7 Glantz, David M. (2001), The Soviet-German War 1941–1945: Myths and Realities: A Survey Essay, The Strom Thurmond Institute Ziemke, Earl F. (1969), Battle for Berlin End of the Third Reich Ballantine's Illustrated History of World War II (Battle Book #6), Ballantine Books Murray, Williamson; Millett, Allan Reed (2000), A War to be Won, Harvard University Press, ISBN 978-0-674-00680-5 Antill, Peter (2005), Berlin 1945, Osprey, ISBN 978-1-84176-915-8 Wagner, Ray (1974), The Soviet Air Force in World War II: the Official History, Doubleday Bergstrom, Christer (2007), Bagration to Berlin – The Final Air Battles in the East: 1944–1945, Ian Allan, ISBN 978-1-903223-91-8 Beevor, Antony (2002), Berlin: The Downfall 1945, Viking-Penguin Books, ISBN 978-0-670-03041-5 Krivosheev, G. F. (1997), Soviet Casualties and Combat Losses in the Twentieth Century, Greenhill Books, ISBN 978-1-85367-280-4 Müller, Rolf-Dieter (2008), Das Deutsche Reich und der Zweite Weltkrieg, Band 10/1: Der Zusammenbruch des Deutschen Reiches 1945 und die Folgen des Zweiten Weltkrieges – Teilbd 1: Die militärische Niederwerfung der Wehrmacht (in German), Deutsche Verlags-Anstalt, ISBN 978-3-421-06237-6
Stepp

Stepiks nimetatakse Euraasia parasvöötmes asuvat rohtlat.
Volbriöö

Volbriöö (ka Walpurgi öö või nõidade põletamise öö) on volbrilaupäeva öö vastu volbripäeva (1. maid). Volbripäev on saanud nimetuse püha Walburga järgi, kelle mälestuspäev on 1. mail, ning volbriöö omakorda volbripäeva järgi. Volbriööl Walburgaga sisulist seost ei ole. Saksa folklooris seostatakse seda õhtut nõidade sabatiga Brockeni (Blocksbergi) mäel. Seda ööd saab ka keskajast võtta kui nõidade põletamise ööks, kus inimesed said rahu tunda nõidade võimust. Mitmetes Euroopa maades peetakse volbriööd lõkete süütamise ja tantsudega. Saksakeelne nimi Walpurgisnacht (volbriöö) pärineb pühak Walburga nimest. Walburga nimelist päeva tähistati 1. mail keskajal (saksa rahvakalendri järgi on see nihkunud 25.veebruari peale, mis oli selle pühaku surmapäev). Esimesest maist eelnevad üheksa päeva olid tähistatud Walpurgi päevadeks, kus kiriku kellade mäng oli nõidade ja nende loitsude tõrjumiseks helisema pandud. Rahvausu järgi tähistasid nõiad 30. aprilli ja 1. mai ööl nõiad oma pidusid kas Brockeni või muude kõrgete mägede otsas. Selliste pidude usk oli inimestesse sisestatud 15. ja 16. sajandi kirjanduse kaudu, kes olid neid detailselt lugejatele ette maalinud. Idee volbriööst populariseeriti Goethe Fausti (esimese osa) kaudu, kuid varasemaid dokumentatsioone on olemas 18. sajandist. Üks sellistest dokumentatsioonidest on Adelungi sõnaraamatust (1774–1786). 17. sajandist on pärit Johannes Praetorise raamat "Brockeni häving", mis oli avaldatud Leipzigis 1668. Paljud ammused volbriöö kombed elavad edasi talumeeste: oma talu kaitsmiseks tehti piitsaga hääli, jäeti katkised luuad välja ja kaunistati maipuid nõidade eemale hoidmiseks maipuud (tavaliselt kased) toodi oma elamute ette Maipuu sümboliseerib viljakust, nii põllumajanduses kui ka pereõnnes. armastuse akte põldudel tehes pidi keskajal põldude viljakust järgnevaks aastaks kindlustama pruudikive (monoliidid Wendlandis, Niedersachsenis) kasutasid noored tüdrukud meeste leidmiseks Paljud kombed ja traditsioonid volbriöö ümber keskenduvad noorte paaridele, kes sümboliseerivad inimeste seltskondlikust. Kui kõndida kahe volbriöö lõkete vahelt läbi, võib ennast sellega puhastada puhtaks loitsudest ja haigustest. Volbril võis loota oma sümboolsusest eemale hoida katkudest ja kõhadest. Rististumisega märgiti volber ja nende kombed paganlikuks ja nende kommete tähendused olid unustusse jäetud. Volbri kombeid on mitmeid ja enamasti tähistatud Saksamaal kuid ka Põhja-Euroopas. Põhja-Euroopas tantsiti, lauldi ja nauditi üksteise seltskonda lõkete lähedal sellel ööl. Volbripäev "Magistritöö: 19. sajandi volber meenutas rohkem lõkkeõhtut" ERR Novaator, 13. juuni 2024
Grisli

Grisli ehk grislikaru (Ursus arctos horribilis) on pruunkaru alamliik, kes elab Põhja-Ameerika mägedes. Tue 9 Jun 2020 10.30 BST (Last modified on Tue 9 Jun 2020 13.50 BST), 'She still lives!' Famed Yellowstone bear emerges from winter – with cubs, theguardian.com
Aniss Murtazin

Aniss Murtazin (11. september 1939 praegune Karõmskoje rajoon, Taga-Baikali krai, Venemaa – 30. märts 2009 Tallinn) oli Eesti poksija ja poksitreener. Murtazin harrastas keskkoolis ja sõjaväeteenistuses Tallinnas, Nõukogude Läänemere-laevastikus edukalt mitmeid spordialasid, tal oli enne poksiga tegelema hakkamist spordijärk kümnel spordialal. Poksiga tegelemise algusest jõudis poolteise aastaga Nõukogude Liidu meistersportlase nõuete täitmiseni. Ta poksis aastatel 1961–1971, tema treener oli Karl Leman. Ta pidas 178 kohtumist ja võitis neist 170. Murtazin oli I keskkaalus (kuni 71 kg) kahekordne Eesti NSV meister (1963–1964) ja II keskkaalus (kuni 75 kg) kuuekordne Eesti NSV meister (1965–1970). Ta osales 1962–1969 kuus korda Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel ning võitis viis kohtumist. Murtazin sai NSV Liidu meistrivõistlustel II keskkaalus (kuni 75 kg) III koha (1967). Ta sai spordiühingu Dünamo üleliidulistelt meistrivõistlustelt I keskkaalus (kuni 71 kg) II koha (1963; ta ei saanud kulmu purunemise tõttu finaalvõistlust jätkata) ja II keskkaalus (kuni 75 kg) I koha (1965). Ta sai 1962. aastal Nõukogude Liidu meistersportlaseks ja 1968. aastal Nõukogude Liidu aumeistersportlaseks. Murtazin töötas poksitreenerina 1971–2009 Karl Lemani nimelises poksiklubis. Tema õpilaste hulgas olid ka Viktor Nikulin, Vitali Kolin, Albert Starikov jt. Ta lõpetas Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateadusosakonna 1968. aastal ja hiljem Moskvas kehakultuuriinstituudis poksitreeneri eriala. Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001 Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009 Aniss Murtazin Eesti Poksiliidu saidil Biograafia ESBL-is Haud Tallinna Metsakalmistul
Suffolk (Virginia)

Suffolk (City of Suffolk) on iseseisev linn (independent city) USA Virginia osariigis Hampton Roadsis. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel elas linnas 63 677 inimest. Linna pindala on 1111,3 km², sealhulgas veepindala 75,2 km². Suffolk on pindalalt suurim linn Virginias ja suuruselt üheteistkümnes USA-s. Linn moodustati aastal 1974 endistest Suffolki, Hollandi ja Whaleyville'i asulast ning Nansemondi linnast, mis omakorda oli 1972 moodustatud endise Nansemondi maakonna baasil. Linna territooriumil elasid indiaanlased. Aastal 1609 ajasid Nansemondi indiaanlased ära kapten John Smithi, kes oli huvitatud Nansemondi jõe austripankadest. Inglise asunikud rajasid Nansemondi jõe kaldale 1742 Suffolki asula (Town of Suffolk), mis sai nime kuberner William Goochi kodukrahvkonna Suffolki järgi. Aastal 1779 põletasid Briti väed asula maha. Suffolk sai tulekahjudes kannatada ka 19. sajandil. Aastal 1912 asus Pennsylvaniast Suffolki elama itaalia immigrant Amedeo Obici, kes asutas maapähklite töötlemise ettevõtte Planters Nut and Chocolate Company.
Kanin Noss

Kanin Noss (vene keeles Канин Нос) on neem Kanini poolsaare loodeotsas Arhangelski oblastis Venemaal. Nõlvad on järsud kõrgusega 15–20 m.
Kalju Jakobsoo

Kalju-Johannes Jakobsoo (2. oktoober 1924 – 15. september 2010) oli Eesti Leegioni võitleja. Kalju Jakobsoo sündis kümnelapselise pere esiklapsena. Tema isa oli võidelnud Vabadussõjas. Jakobsoo õppis Tartus Hugo Treffneri gümnaasiumis ja kuulus Noorte Kotkaste organisatsiooni. Kümneaastaselt levitas ta vabadussõjalaste ajalehte Võitlus. 16-aastaselt kuulus Jakobsoo Ahja jõe lähedal tegutsenud metsavendade salka. Seejärel teenis ta politseipataljoni koosseisus. Jakobsoo astus 1943. aastal vabatahtlikuna Eesti Leegioni ja võitles pataljoni Narva koosseisus tankitõrjekahuri meeskonnas, kus sai mitu korda haavata. Veebruaris 1944 osales ta Tšerkassõ kotist väljamurdmisel. Hiljem määrati ta Eesti Diviisi koerarakendi juhiks. Pärast Avinurme lahingut jäi Jakobsoo Punaarmee piiramisrõngasse, kust ta Porkuni lahingus välja murdis. 1944. aasta septembri lõpus sattus ta Pärnus Punaarmee kätte vangi. Sealsamas Pärnus oli ta määratud mahalaskmisele, kuid ta päästeti ühe möödasõitva eestlasest Punaarmee ohvitseri poolt. Jakobsoo peitis end seejärel metsas ning taludes, enamasti Emajõe suursoos ning koduküla lähistel. Teda võeti mitmel korral NKVD töötajate poolt kinni, kuid uskumatul kombel suutis ta ka mitmel korral põgeneda. Ta esines ning töötas valenime all, kuni ta 1946. aastal lõplikult kinni võeti ning Siberisse saadeti. Jakobsoo oli pataljoni Narva veteranide ühenduse president ja Eesti Leegioni Sõprade Klubi auliige nr 1. Maaleht: Lahing, kus vend ei tundnud venda[alaline kõdulink] Kalju Jakobsoo mälestused Porkuni lahingust Maalehes
Andri Ollema

Andri Ollema (sündinud 11. jaanuaril 1977 Haapsalus[viide?]) on üks Eesti Leegioni Sõprade Klubi asutajaid ja juhte, Läänemaa Vabadusvõitlejate Ühenduse liige. Andri Ollema on valmistanud Rüütliristi kavaleri Harald Nugiseksi elu ja võitlusteed kajastava kodulehe ning Eesti Leegioni sõjameeste võitluse teemalise veebilehe www.EestiLeegion.com ja pannud seal tööle Eesti Leegioni veebifoorumi. Ta kuulus 2006–2009 Eesti Iseseisvuspartei juhatusse, kuid lahkus siis omal soovil parteist. Äriregistri teabesüsteem: Ollema, Andri[alaline kõdulink] Rahvuslaste pooltund Nõmme raadios[alaline kõdulink] "Valmis sõjasangar Harald Nugiseksi koduleht"SI, 4. oktoober 2006. Andri Ollema kõne Hirvepargis 23. augustil 2009 (video)
Mauri Kiudsoo

Mauri Kiudsoo (sündinud 9. novembril 1973) on eesti arheoloog, kelle peamised uurimisvaldkonnad on mündiaarded ja peitleiud, viikingiaegsed veeteed, muinasaegne rauakaubandus ning 1940/50. aastatel rajatud metsavennapunkrite arhitektuur ja kaitse. Ta lõpetas 1992. aastal Tallinna Reaalkooli. Ta lõpetas Tartu Ülikooli ajaloo erialal 2000. aastal. Magistrikraadi sai ta samas 2007. aastal. Alates 1997. aastast töötab ta Tallinna Ülikooli arheoloogia teaduskogu (endise TLÜ Ajaloo Instituudi) numismaatikakogu hoidjana. Aastatel 2013–2021 oli ta Muinsuskaitseameti arheoloogiamälestiste eksperdinõukogu liige. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. juuli 2010. Vaadatud 30. juunil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2011. Vaadatud 30. juunil 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) [1] https://www.etis.ee/portal/portaal/isikuCV.aspx?TextBoxName=Mauri%20Kiudsoo&PersonVID=55189&lang=et&FromUrl0=isikud.aspx Eesti Teadusinfosüsteem
Eesti Leegioni Sõprade Selts

Eesti Leegioni Sõprade Selts oli organisatsioon, mis asutati 29. jaanuaril 1943. Selle eesmärgiks oli Eesti Leegioni mobilisatsiooni propageerimine autoriteetsete eesti ohvitseride ja avaliku elu tegelaste kaudu ja jätma leegionist mulje kui "eesti asjast". ELSS-i asutamise idee pärines eesti päritolu SS-sõjakorrespondent Agu Kaselt. Ametlikult oli organisatsiooni ülesandeks leegioni ja Eesti vahelise sideme tihendamine ning leegionäride ja nende sugulaste eest hoolitsemine, mis jäi pärast algset propagandakampaaniat kiirelt soiku. Seltsi esimees oli kolonel Johannes Soodla. Selts tegutses nimeliselt 1944. aastani Eestis ja püüti taaskäivitada Saksamaal. 2007. aastast tegutseb Eesti Leegioni Sõprade Klubi, mis peab ELSS-i oma eelkäijaks.
Kaido Nõmmik

Kaido Nõmmik (sündinud 3. märtsil 1969) on Eesti poliitik. Aprillini 2015 oli Nõmmik Eesti Iseseisvuspartei aseesimees. [1] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. jaanuar 2009. Vaadatud 2. veebruaril 2009.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Peeter Paemurru

Peeter Paemurru (sündinud 27. juunil 1948) on Eesti tšellist ja poliitik. Ta on Eesti Muusikaakadeemia professor. 2015. aasta aprillini oli Paemurru Eesti Iseseisvuspartei juhatuse esimees. Ta on Mart Paemurru ja Els Aarne poeg. "Iseseisvuspartei koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. jaanuar 2009. Vaadatud 2. veebruaril 2009. Eesti Interpreetide Liit
Leo Tammiksaar

Leo Tammiksaar (sündinud 18. detsembril 1961) on Eesti poliitik ja Eesti Leegioni muuseumi omanik. Aprillini 2015 oli Tammiksaar Eesti Iseseisvuspartei juhatuse liige Oma laiahaardelise tegevuse eest Teises maailmasõjas võidelnud Eesti sõdurite pärandi säilitamisel on ta tunnistatud Eesti Leegioni Sõprade Klubi auliikmeks. Eesti Päevaleht - Leo Tammiksaar "Postimees - Muuseum paigutab Pärnu kesklinna suurtükke". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. jaanuar 2005. Vaadatud 2. veebruaril 2009. "Eesti Iseseisvuspartei - Liikmed ja liidrid". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. jaanuar 2009. Vaadatud 2. veebruaril 2009.
Jaanus Koorep

Jaanus Koorep (sündinud 5. juulil 1974) on ansambli P.W.A. solist. Aprillini 2015 oli Koorep Eesti Iseseisvuspartei juhatuse liige. [1] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2015. Vaadatud 18. aprillil 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)