laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
James Maddison

James Daniel Maddison (sündinud 23. novembril 1996 Coventrys) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Tottenham Hotspur. Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Coventry City, mille koosseisus debüteeris ta Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis hooajal 2014–15. 2016. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Norwich City, kuid ta jäi kogu ülejäänud hooajaks laenule Coventry Citysse. Hooaja 2016–17 esimeses pooles mängis ta laenul Šotimaa kõrgliiga klubis Aberdeen. 17. aprillil 2017 debüteeris Maddison Norwich City meeskonnas Inglismaa esiliigamängus Preston North Endi vastu ja lõi selles mängus ka värava. 2017. aasta juunis sõlmis ta Norwich Cityga uue nelja-aastase lepingu. Hooajal 2017–18 lõi Maddison Inglismaa esiliigas 14 väravat. Ta valiti sel hooajal liiga sümboolsesse koosseisu ja Norwich City hooaja parimaks mängijaks. 2018. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Leicester Cityga. Sama aasta 18. augustil lõi ta mängus Wolverhampton Wanderersi vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliiga. Suvel 2023 osteti ta 47 miljoni euro eest Tottenhami. Maddison kuulus 2019. aastal Inglismaa kuni 21-aastaste koondisse omavanuste Euroopa meistrivõistlustel. Viimases alagrupimängus lõi ta värava Horvaatia vastu, kuid Inglismaa langes välja alagrupiturniiril. Inglismaa jalgpallikoondises debüteeris ta 14. novembril 2019 EM-i valikmängus Montenegro vastu. "Leicester sign midfielder James Maddison from Norwich on five-year deal". BBC Sport. 20.6.2018. Vaadatud 30.11.2020  James Maddison – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil Leicester City FC kodulehel
Andre Pere

Andre Pere (sündinud 25. mail 1972 Tallinnas) on eesti tšellist ja muusikapedagoog. Alustas tšelloõpinguid kuueaastaselt Tallinna Muusikakeskkoolis Tiina Saarevälja ja Mart Laasi juhendamisel. Hiljem jätkas õpinguid Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Toomas Velmeti ja Peeter Paemurru käe all. Aastatel 2003–2004 täiendas ta end Advanced Certificate programmis Toronto Ülikoolis S. Fryeri klassis, 2014–2015 Erasmuse programmi vahetusüliõpilasena N. Mainardi klassis Milano Konservatooriumis ja 2011–2012 A. Baillie klassis Bremeni kunstiülikoolis (HFK-s). Lisaks on osalenud H. Schiffi meistrikursustel Wiener Meisterkurse 2009, M. Kliegeli, A. Diazi, M. Yloneni, M. Rousi ja A. Norase meistrikursustel. Väga oluliseks peab koostööd professor David Geringasega, kelle meistrikursustel on osalenud mitu korda Berliinis Blackmore Music Academys. Solisti ja kammermuusikuna on ta esinenud Great Mountains Music Festivalil Lõuna-Koreas, Orford Festivalil Kanadas, Savonlinna Kammermuusikafestivalil Soomes, Festival of the Gulf Itaalias, orkestrandina Venemaal, Saksamaal, Hispaanias, Belgias, Itaalias. Ta on teinud koostööd Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia kammerorkestriga, Klaaspärlimäng Sinfonietta ja Pärnu Linnaorkestriga. Aastatel 1990–1991 töötas ERSO-s. Tema lavapartneriteks on olnud D. Geringas, D. Raiskin, A. Baillie, K. Ivanov, R. Taal, E. Müntel jpt Osalenud konkurssidel Eestis ja välismaal, saanud preemiad ja auhindu. Koos pianist Ebe Münteliga osaleti 2002. aastal rahvusvahelisel kammermuusikakonkursil "Premio Vittorio Gui" Firenzes. Ta on keelpillikvarteti Pink String Quartet asutaja. 1990 Üleriigiline noorte keelpillimängijate konkurss 1. preemia 2002 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia Klassika konkurss 1. preemia (koos pianist Ebe Münteliga) Kaire Tensuda (16.04.2004). "Nädala portree:Triin Lingiene ja Andre Pere". Estonian World. Zenaida des Aubris (05.04.2020). "Pink String Quartet debüteeris Saksamaal". Ajakiri Muusika.
Jalgpall 1972. aasta suveolümpiamängudel

Jalgpall 1972. aasta suveolümpiamängudel toimus 27. augustist - 10. septembrini Lääne-Saksamaal Münchenis. See oli viieteistkümnes kord, kui jalgpall oli olümpiamängude programmis. Jalgpalliurniiril osaleb 16 rahvuskoondist viielt mandrilt. 16 meeskonda loositi neljaks nelja meeskonnaga alagrupiks, ning iga alagrupp mängis omavahel. Eelvooru alagrupiturniiri lõpus pääsesid kaks parimat meeskonda teise vooru alagrupiturniirile, kus kummagi grupi teisel kohal olevad võistkonnad pääsesid pronksimängule, samal ajal kui alagrupi esikohaga lõpetanud võistkonnad pääsesid olümpiastaadionil peetud kullamängule 10. septembril. 2017. aastal paljastas Nõukogude meeskonna arst, et Nõukogude Liidu ja Ida-Saksamaa vaheline kohtumine pronksmedalile, mis lõppes viigiga, oli eelnevalt kokku lepitud. Pronksmedalid anti mõlemale meeskonnale. Maroko v USA Saksa FV v Malaisia Malaisia v USA Saksa FV v Maroko Saksa FV v USA Maroko v Malaisia NSVL v Birma Mehhiko v Sudaan Mehhiko v Birma NSVL v Sudaan Birma v Sudaan NSVL v Mehhiko Ungari v Iraan Taani v Brasiilia Taani v Iraan Ungari v Brasiilia Iraan v Brasiilia Taani v Ungari Saksa DV v Ghana Poola v Colombia Saksa DV v Colombia Poola v Ghana Colombia v Ghana Poola v Saksa DV Ungari v Saksa DV Saksa FV v Mehhiko Saksa DV v Mehhiko Ungari v Saksa FV Ungari v Mehhiko Saksa DV v Saksa FV NSVL v Maroko Taani v Poola NSVL v Poola Taani v Maroko NSVL v Taani Poola v Maroko NSVL v Saksa DV Poola v Ungari Jalgpall olümpiamängudel
Austria neutraliteedideklaratsioon

26. oktoobril 1955 võttis Austria parlament vastu riigi neutraliteedideklaratsiooni, mis lisati riigi põhiseadusesse. Peale teist maailmasõda anšluss annulleeriti ning Austria jagati võitjariikide - Ameerika Ühendriikide, Nõukogude Liidu, Suurbritannia ja Prantsusmaa vahel okupatsioonitsoonideks. Austria liidukantsler Julius Raab oli pidanud läbirääkimisi Nõukogude Liiduga riigi iseseisvuse taastamise osas alates 1953. aastast. 8. veebruaril 1955 koostas Nõukogude Liidu välisminister Vjatšeslav Molotov plaani Austria iseseisvuse taastamiseks, millega esitati Austriale kolm nõudlust: neutraalne välispoliitika; teiste riikide sõjaväebaaside rajamise keeld; garantii uue anšlussi vastu. 15. mail 1955 kirjutasid Austria ja võitjariigid alla Austria riigilepingule, mis jõustus 27. juulil ja 25. oktoobril 1955 lahkusid Austriast lõplikult võitjariikide sõjaväed. Järgmisel päeval võttis Austria parlament vastu neutraliteedideklaratsiooni. Neutraliteedist on saanud Austria identiteedi tähtis osa. Riik liitus 1995. aastal NATO rahupartnerlusprogrammiga alles pärast seda, kui Venemaa oli seda teinud. Austria on ka osalenud Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni rahutagamis- ja humanitaarmissioonidel Kosovos, Bosnia ja Hertsegoviinas ja Liibanonis. Alates 1965. aastast on 26. oktoober Austrias riigipüha (Nationalfeiertag). (1) Zum Zwecke der dauernden Behauptung seiner Unabhängigkeit nach außen und zum Zwecke der Unverletzlichkeit seines Gebietes erklärt Österreich aus freien Stücken seine immerwährende Neutralität. Österreich wird diese mit allen ihm zu Gebote stehenden Mitteln aufrechterhalten und verteidigen. (2) Österreich wird zur Sicherung dieser Zwecke in aller Zukunft keinen militärischen Bündnissen beitreten und die Errichtung militärischer Stützpunkte fremder Staaten auf seinem Gebiete nicht zulassen. (1) Oma iseseisvuse väliseks kaitseks kuulutab Austria omal vabal tahtel välja oma igavese neutraliteedi. Austria kaitseb seda kõikide võimalike vahenditega. (2) Nende eesmärkide tagamiseks ei liitu Austria tulevikus sõjaliste allianssidega ja ei luba oma territooriumile asutada teiste riikide sõjaväebaase.
Mark Rõbak

Mark Rõbak (8. märts 1945 Tallinn – 6. märts 2018 Iisrael) oli eesti-juudi taustaga matemaatikaõppejõud, Eesti Juudi Muuseumi looja ja mälu-uurija, kultuurisaadik Iisraeli ja Eesti vahel. Ta lõpetas Moskva Riikliku Ülikooli mehaanika-matemaatikateaduskonna. Emigreerus koos vanematega 1972. aastal Iisraeli, kus töötas ligi 30 aastat IBM-is. 2001. aastal pensionile jäänuna pühendus ta Eesti juutide ajaloo ja mälu uurimisele ja jäädvustamisele. 2006. aastal tegi ta veebilehe eja.pri.ee (praegu https://museum.jewish.ee/), mis pani aluse Eesti Juudi Muuseumi rajamisele, mille kallal ta aastaid tulemuslikult töötas. Mark Rõbak suri 6.märtsil 2018 (juudi kalendri järgi 19.adaril 5778) oma kodus Iisraelis ja on maetud Tel Aviv Drom kalmistul oma isa Šmueli ja ema Ruthi kõrvale. 2009 – Eesti juudi kogukonna aasta inimene 2010 – Valgetähe IV klassi teenetemärk "Mark Rõbak, Eesti Juudi muuseumi looja - Eesti Juudi Muuseum". Vaadatud 29. märtsil 2024. "One-Step Search Results". database.jewish.ee. Vaadatud 29. märtsil 2024. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). https://kultuur.err.ee/687997/imbi-paju-jarelhuue-mark-robakile https://museum.jewish.ee/muuseumist/mark-robak/
Pink String Quartet

Pink String Quartet on Saksamaa ettevõtte Mezzo-Forte valmistatud süsinikkiust keelpillidega mängiv keelpillikvartett. Kvarteti asutas tšellist Andre Pere. Esimene kontsert toimus 2019. aasta mais Tallinnas Kadrioru lossis. 14. veebruaril 2020 toimus kvarteti kontsert Berliinis Blackmore's Berlins Musikzimmeri saalis. Pink String Quartet kevadkontsert
Ipeľi nõgu

Ipeľi nõgu (slovaki keeles Ipeľská kotlina) on maastikuregioon Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka läänepoolseim osa Lõuna-Slovaki nõost. Põhjast piirab seda Krupinská planina, kirdest Ostrôžky, aga idas Lučeni nõgu. Václav Král eristab Ipeľi nõgu laiemalt, arvates selle osaks ka Lučeni nõo. Nõgu asub Slovakkia ja Ungari piiril, seal voolab kahe maa piirijõgi Ipoly, mille slovakikeelne nimetus on andnud nime ka nõole. Nõgu on tekkinud erosioonilis-tektoonilist päritolu ja seda katavad Miotseeni setted. Madalaim koht asub Ipoly jõe ääres (128 m). Nõos asub Šahy linn. Nõkku jäävad Ryžovisko, Cúdeninský močiari, Ipeľské hony, Seleštianska stráňi, Kiarovský močiari, Hradište ja Dedinská hora looduskaitsealad. KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. Geomorfologické členenie Slovenska Václav Král. Fyzická geografie Evropy, Academia 1999
Lučeni nõgu

Lučeni nõgu (ka Lučeneci nõgu, slovaki keeles Lučenská kotlina) on maastikuregioon Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka keskmine osa Lõuna-Slovaki nõost. Loodest piiravad seda Ostrôžky ja Revúca kõrgustik, sellest idas asub Rimava nõgu, läänes Ipeľi nõgu. Nõost lõunasse jääb Cerová kõrgustik. Nõgu asub Slovakkia ja Ungari piiril, seal voolavad kahe maa piirijõgi Ipoly ja Sajó. Madalaim koht asub Sajó jõe ääres (152 m). Nõos asuvad Lučeneci, Fiľakovo ja Poltári linnad. Nõkku jäävad Dálovský močiari ja Hrabovo looduskaitsealad ning Volavčia kolónia ja Pod šťavicou kaitsealad. KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. Geomorfologické členenie Slovenska
Rimava nõgu

Rimava nõgu (slovaki keeles Rimavská kotlina) on maastikuregioon Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka idapoolne osa Lõuna-Slovaki nõost. Põhjast piiravad seda Slovaki karst ja Revúca kõrgustik, sellest läänes asub Lučeni nõgu, idas Bodva küngastik. Václav Král eristab Rimava nõgu laiemalt, arvates selle osaks ka Bodva küngastiku läänepoolsed alad. Nõos voolavad Rimava, Blh ja Sajó. Pinnase moodustavad valdavalt liiv ja savi. Madalaim koht asub Sajó jõe ääres (152 m). Nõos asuvad Tornaľa ja Rimavská Sobota linnad. Nõkku jäävad Kurinecká dubina, Ťahani ja Horný Červený lesi looduskaitsealad ja Hrabovo looduskaitsealad ning Martinovská nádrži kaitseala. Loodusmälestistest on kaitse all Muráňi alang ja Meliata profiil. KOČICKÝ, Dušan; IVANIČ, Boris. Geomorfologické členenie Slovenska Václav Král. Fyzická geografie Evropy, Academia 1999
Visegrád

Visegrád on linn Ungaris Pesti komitaadis. Asub Doonau paremkaldal Slovakkia piiri lähedal. Visegrádi grupp Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Visegrádi koduleht
Arronet

Arronet , ka Arroneet (vene keeles Арронет) on Liivimaalt pärit aadlisuguvõsa. Suguvõsa võeti Eestimaa rüütelkonna matriklisse alles pärast seda kui rüütelkond oli oma avalik-õigusliku rolli juba minetanud. 1933. aastal immatrikuleeriti endine Jädivere mõisnik Maximilian (Max) Richard von Arronet (1878−1976). Tema vennapoeg Georg Eduard Carlotto von Arronet (1901−1983) võeti rüütelkonda 2. mail 1970. Arronetid kirjutati 6. septembril (vkj) 1886. aastal Peterburi kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. Johann von Arronet (1824−1907), tõeline riiginõunik, ülemõpetaja, Peterburi Anna kooli direktori abi Georg Johann von Arronet (1860−1914), tõeline riiginõunik, matemaatikakandidaat, põllumees Henri Louis (Heinrich) von Arronet (1862−1923), tõeline riiginõunik, meditsiinidoktor, Haapsalu spaa juhataja Walter Philipp von Arronet (1876−1963), teedeinsener, Riia Polütehnikumi dotsent Georg Heinrich von Arronet (1913−?), meditsiinidoktor, dotsent Eestimaa: Jädivere (Jeddifer) (1917−1919, jäänukmõis kuni 1933) Kuramaa: Lielapgulde (Groß-Abgulden) (1860ndad, pandivaldus) Peterburi kubermang: Olgino (XIX−XX sajand) Pihkva kubermang: Ljumašovo (XIX sajandil) Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd I. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1972, lk 129. Arroneti suguvõsa aadlivapp saidil gerbovnik.ru Genealogisches Handbuch des Adels. Adelige Häuser B. Bd VII. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1965. Lk 1-7. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd I. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1972. Lk 129. Arroneti suguvõsa aadlivapp saidil gerbovnik.ru
Sarajas

Sarajas (Võru murdes ka sarrai) oli katuskuhi, mille neljale nurgapostile toetuvat katust sai postikinnituste abil üles- või allapoole liigutada. See ehitati enamasti heinamaale heinte säilitamiseks ja kaitsmiseks sademete eest. Oli 18. sajandist kuni 20. sajandi keskpaigani mõningal määral kasutusel Lõuna-Eestis, harvem ka mujal. Rohkem tuntud oli Lätis ja Leedus, Loode-Venemaal, vähem Euroopas. Rõuk Aun Kärbis Rõuguredel Hakk Naber Saad Eesti rahvakultuuri leksikon. Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 267
Wiiralt

Wiiralt on 2019. aasta sügisest Tallinnas tegutsev Eesti rokkansambel, kelle muusikas on selgelt äratuntav Nashville'i kõlapilt. Kuueliikmeline ansambel on andnud välja kaks albumit – esimene, "Tulivesi", 2020. aasta alguses ning teine, vähktõve ja sellega ümbritsetud emotsioone lahkav "Lill on iga inime" sama aasta novembris. "Tulivesi" oli edetabelis 8 nädalat. Kõrgeim koht teine, edestades Tanel Padari "Tartust Pariis" ja Ott Leplandi "Kõik, mis hea". Kolmel järjestikusel aastal on Wiiralt jõudnud Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor võistlusele: Wiiralt "Tuuled" (Martin Saaremägi, Pat Lyons/Martin Saaremägi) osales Eesti Laul 2021 konkursi poolfinaalis. Wiiralt "Kuradile" (Martin Saaremägi, Hendrik Sal-Saller/Martin Saaremägi) osales Eesti Laul 2022 konkursil. Wiiralt "Salalik" (Martin Saaremägi, Vahur Krautman/Martin Saaremägi) osaleb Eesti Laul 2023 poolfinaalis. "Tulivesi" – 14. jaanuar 2020 "Lill on iga inime" – 20. november 2020 "Live" – 30. juuli 2021 "Tõde ja õigus" – 11. juuli 2024 "Mees su mäng on mängitud" – 12. juuli 2024 "Must" – oktoober 2019; M. Saaremägi (Youtube) "Tulivesi" – oktoober 2019; M. Saaremägi (YouTube) "Salaja" – detsember 2019; M. Saaremägi, H. Laks (YouTube) "Väga hea tüdruku väga halb näide" – jaanuar 2020; M. Saaremägi (Youtube) "Näita mulle teed" – jaanuar 2020; M. Saaremägi, S. Nõmmistu (YouTube) "Mööda maad" – oktoober 2020; V. Krautman, M. Saaremägi (YouTube) "Haara käest" – november 2020; V. Krautman, M. Saaremägi (YouTube) "Tuuled" – detsember 2020; M. Saaremägi, P. Lyons (Youtube) "Tule õeke" – detsember 2020; E. Lillepea (Youtube) "Mees su mäng on mängitud" – veebruar 2021; V. Krautman, J. Sang (Youtube) "Kastanpruunid silmad" – aprill 2023; H. Sal-Saller, M. Saaremägi (Youtube) "Kaberneeme sauvignon" – juuni 2024; L. Antsov, M. Saaremägi (Youtube) Ansamblisse kuuluvad: Lauri Antsov – laul, kitarr Rauno Murakas – basskitarr Martin Saaremägi – kitarr, banjo Sander Nõmmistu – kitarr, dobro Sven Seinpere – trummid, percussion ESTER kataloog. "Wiiralt "Tulivesi"". ESTER. "Wiiralt "Lill on iga inime"". ERR. "Selgusid kõik Eesti Laul 2021 poolfinalistid". ERR. "Eesti Laulu teises veerandfinaalis kõlavad eestikeelsed lood". ERR. "Kõik Eesti Laul 2023 poolfinalistid on selgunud". Wiiralt @ Instagram Wiiralt @ Facebook Wiiralt @ YouTube Wiiralti koduleht Meedias Terevisioon: Ansambel Wiiralt – ERR, november 2020 Ansambel Wiiralt pühendas värske albumi vähiravifondi "Kingitud elu" toetuseks – Sky Media, oktoober 2020 Ansambel Wiiralt annetab kogu uue albumi tulu heategevuseks – Raadio Elmar, oktoober 2020 Ansambel Wiiralt kingib uue albumi müügi- ja kontserditulud vähiravifondile – TV3, oktoober 2020 Wiiralt avaldas oma versiooni Henry Laksi loost "Salaja" – ERR, detsember 2019 Ansambel Wiiralt tegi raadiole Elmar südamliku kingituse! – Raadio Elmar, detsember 2019
Good Morning America

Good Morning America (GMA) on USA telekanali ABC hommikutelevisiooniprogramm. Esimene saade toimus 1975. aasta 3. novembril, 1993. aasta 3. jaanuarist hakkas saade toimuma ka nädalavahetustel (pühapäeviti, Sunday Editioni nime all). Viimane otsustati küll 1999. aastal katkestada, kuid juba 2004. aasta 4. septembrist hakkas saade taas nädalavahetustel ilmuma, sel korral aga nii laupäeval kui ka pühapäeval. Argipäeviti kestab saade kaks tundi, kella 7 hommikul kuni kella 9ni. Otsesaadet saab näha USA idaranniku ajatsoonis (Eastern Time), kuid salvestatud otsesaadet näidatakse samadel aegadel ka teistes USA ajatsoonides. Nädalavahetuse päevadel on saade ühe tunni pikkune ning see jõuab ABC saatejaamast eetrisse kell 7 hommikul. Nädalavahetuse saate puhul esineb rohkem olukordi, kus saade võib riigi eri osades jõuda vaatajateni eri aegadel, sellisel juhul täiendatakse saate uudisteosa vastavalt vajadusele. Good Morning America on alates 2012. aasta suvest USA kõige vaadatum hommikuprogramm . Lisaks sellele on saade kolm korda võitnud Daytime Emmy Awardi "väljapaistva hommikuprogrammi" kategoorias, jagades auhinda 2007. aastal Todayga ning võites selle 2008. ja 2009. aastal. Ramos, Dino-Day (24. mai 2020). "'World News' Ranks As No. 1 Newscast For 2019-20 Season, 'GMA' & 'Today' Split Top Morning Show Honors". Deadline. Vaadatud 01.12.2020. Moraes, Lisa de (22. august 2013). "ABC's 'Good Morning America' Celebrates 1 Year As Most-Watched Morning Show". Deadline. Vaadatud 01.12.2020.
Juanfran

Juan Francisco Torres Belén (sündinud 9. jaanuaril 1985 Crevillentis) on endine Hispaania jalgpallur (paremkaitsja). Ta alustas klubikarjääri Madridi Realis. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 24. jaanuaril 2004 mängus Villarreali vastu. Hooajal 2005–2006 mängis ta laenul teises Hispaania kõrgliiga klubis, Espanyolis. 2006. aastal sõlmis ta lepingu Osasunaga, mille meeskonnas mängis ta Hispaania kõrgliigas kuni 2011. aastani. 2011. aasta jaanuaris sõlmis Juanfran lepingu Madridi Atléticoga. Hooajal 2013–14 tuli ta klubiga Hispaania meistriks. Samal hooajal valiti ta Hispaania kõrgliiga sümboolsesse koosseisu. Lisaks võitis ta klubiga kaks korda UEFA Euroopa Liiga, kaks korda UEFA Superkarika ning korra Hispaania karika ja superkarika. 2019. aasta augustis sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga São Paulo. Ta sai teiseks Hispaania mängijaks ja alates 1967. aastast esimeseks eurooplaseks, kes on klubis mänginud. Ta mängis seal kaks aastat, kuni lõpetas profikarjääri jalgpallurina. 2003. aastal võitis Juanfran Hispaania kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Aasta hiljem tuli ta Hispaania kuni 19-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. Hispaania jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2012–2016. Koondisekarjääri ainsa värava lõi ta 16. novembril 2013 sõprusmängus Ekvatoriaal-Guinea vastu. 2012. aastal tuli ta Hispaania koondisega Euroopa meistriks. Lisaks kuulus ta Hispaania koondisse veel ka 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Espanyol Copa del Rey: 2005–06 Madridi Atlético La Liga: 2013–14 Copa del Rey: 2012–13 Supercopa de España: 2014 UEFA Euroopa Liiga: 2011–12, 2017–18 UEFA Superkarikas: 2012, 2018 UEFA Meistrite Liiga: Teine koht 2013–14, 2015–16 "Entrega, exemplo e liderança: Juanfran é tricolor". São Paulo FC. 3.8.2020. Vaadatud 2.12.2020 "Juanfran é o segundo espanhol do São Paulo e primeiro europeu em 50 anos". Gazeta Esportiva. 3.8.2019. Vaadatud 2.12.2020  Juanfran – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lego Star Wars: The Skywalker Saga

Lego Star Wars: The Skywalker Saga on eelseisev Lego-teemaline tegevus-seiklusmäng, mis peaks ilmuma 2021. aasta alguses Microsoft Windows-ile, Nintendo Switchile , PlayStation 4-le, PlayStation 5-le, Xbox One-ile ja Xbox Series X / S-le. Mäng on loodud George Lucase "Star Warsi" filmisaaga põhjal. Mängus näidatakse kõiki üheksa Skywalker Saga filmi, umbes 500 mängitavat tähemärki ja 25 mängitavat planeeti. Erinevalt teistest Lego Star Wars videomängudest kasutab see mäng nn Avatud maailma süsteem, st mängija saab valida ajastu ja planeedid, mida mängida. Iga ajastu planeetidel on aga kokku viis erinevat ülesande osa, mille mängija saab täita soovitud järjekorras.
Eestimaa (film)

"Eestimaa" (venekeelne pealkiri "Эстонская земля") on pärast Eesti okupeerimist 1941. aastal valminud 50 minuti pikkune propagandafilm. Filmi režissöör ja stsenarist on Vassili Beljajev. Jaanuaris 1939 lubab Eesti Vabariigi Valitsus Välisministeeriumil tellida Eesti Kultuurfilmilt võõrkeelse propagandafilmi levitamiseks Prantsusmaal, Rootsis, Saksa- ja Inglismaal. Alla on kirjutanud peaministri asetäitja Artur Tupits, majandusminister Leo Sepp ja riigisekretär Karl Terras. Mais 1939 valmib filmi käsikirja esialgne kavand. 1939. aasta suve jooksul täpsustatakse tegijate ja tellijate vahel filmi sisu ja toimuvad võtted. Märtsis 1940 teatab Eesti Kultuurfilm, et ministeeriumiga on kokku lepitud filmi pildilises koostises, peagi teostatakse heliline osa ning film antakse valmina üle 30. aprilliks 1940. Filmistuudiost mitte sõltuvatel asjaoludel tekkis filmi valmimisel aga viivitus: sõjaolude tõttu jõudis filmi ilmutamismasin kohale mitu kuud hiljem ja oli puudus toorfilmist. Juunis 1940 Eesti okupeeritakse, Eesti Kultuurfilm riigistatakse ja filmi tootmisse kaasatakse Leningradi Kinokroonika Stuudio töötajad. Selle tagajärjel saab umbes 20 minuti pikkusest Eestit tutvustavast filmist Vassili Beljajevi käe all ligi 50-minutiline räige nõukogude propagandafilm. Algne režissöör Juhan Kuslap taandatakse režissööri assistendiks. Film esilinastub märtsis 1941. Eesti rahva saatust tutvustav film näitab eestlaste elu läbi mitme ajajärgu. Kodanlikust Eestist antakse pilt, milles vastandub rasket tööd tegev lihtne inimene ja jõudeaega nautiv kodanlane. Järgneb Punaarmee sisenemine riiki ja 1940. aasta juunipööre. Uusmaasaajatele jagatakse maad, õpitakse kommunistliku partei ajalugu, tehakse teadust ja puhatakse. Venekeelne diktoritekst aitab nähtavat "õigesti" mõista. Väidetavalt oli filmist olemas ka eestikeelne versioon, aga Eesti Filmiarhiivis seda ei ole. Vassili Beljajev (režissöör ja stsenarist) Juhan Kuslap (režissööri assistent) Jefim Utšitel (operaator) Konstantin Märska, Tarmo Meristu, Vladimir Parvel, Vladimir Sumkin (II operaatorid) Villem Reimann (helilooja) Johannes Vares-Barbarus (konsultant) Eesti Kultuurfilm Leningradi Kinokroonika Stuudio (NSVL) Kinokroonika Eesti Stuudio 1941 märts, kino Gloria Palace, Tallinn 1941 märts, Leningrad, NSVL 1941 märts, Moskva, NSVL "Eestimaa (1941)". Eesti filmi andmebaas. Vaadatud 1.12.2020. "Eestimaa (1941). Filmi saamisloost". Eesti Filmi Andmebaas. Vaadatud 1.12.2020.