laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Dekkani kiltmaa

Dekkani kiltmaa ehk Dekkani platoo on kiltmaa Euraasia lõunaosas Hindustani poolsaare keskosas. Põhjast piirab seda Nabarda jõgi, lõunast Kaveri jõgi. Kiltmaa pindala on umbes 1 000 000 km². Kiltmaa pind on ida suunas kaldu ning seetõttu voolab suurem osa jõgedest itta ja suubub Bengali lahte.
Sundeksemplar

Sundeksemplar on trükise, auvise või elektrondokumendi eksemplar, mille väljaandja kohustuslikus korras tasuta loovutab raamatukogule. Sundeksemplari seadus
Kaltenkirchen

Kaltenkirchen (alamsaksa keeles Kolenkarken) on linn Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaal Segebergi kreisis. Kalisz Pomorski, Poola Putlitz, Saksamaa Aabenraa, Taani Kaltenkircheni koduleht (saksa ja inglise keeles)
Lewesi nael

Lewesi nael on Inglismaal Lewesi linnas käibiv kohalik raha. Lewesi nael võeti linnavalitsuse heakskiidul kasutusele 2008. aasta septembris ja seda sündmust kajastati kogu riigi meedias. Rahatähe esiküljel on kujutatud Thomas Paine'i ja tagaküljel Lewesi kindlust. Raha on trükitud traditsioonilisele rahapaberile, sellel on turvaelemendid. 2009. aastal sai Lewesi naelaga maksta kauba eest üle sajas Lewesi poes. Lewesis oli kohalik raha kasutusel ka aastatel 1789–1895. Koduleht
Nils Bielke (1569–1639)

Vabahärra Nils Turesson Bielke (5. november 1569 Hörningsholmi loss, Mörkö saar, Södermanland – 17. detsember 1639 Salsta loss, Uppsala lään) oli Rootsi riigitegelane. Ta sai 12. augustil 1608 koos Rootsi riigikantslerist venna Svante Turesson Bielkega (1567–1609) Rootsi vabahärraks (Rootsi rüütelkonda introdutseeritud aadlisuguvõsade loendis vabahärrasuguvõsa nr 6), oli 15. juunist 1623 Turu õuekohtu esimene president. Tema vanemad olid Salestadi ja Kråkerumi härra, Upplandi lagman ja riiginõunik Ture Pedersson Bielke (1507–1577) ja tema teine abikaasa, Stegeholmi ja Västerviki krahvi Svante Stensson Sture tütar, krahvitar Sigrid Svantesdotter Sture (1538–1613). Ta abiellus Stockholmis 12. märtsil 1605 Ingeborg Oxenstiernaga (1581–1661), kes oli hertsog Karli nõuniku ja asehalduri, Mörby vabahärra Bengt Gabrielsson Oxenstierna (u 1547–1591) ja tema Bogesundist pärit esimese naise Sigrid Gustafsdotteri (Tre Rosor) (u.1548–1586) tütar ning Tallinna asehalduri Gabriel Bengtsson Oxenstierna (1586–1656) õde ja Liivimaa kindralkuberneri Bengt Bengtsson Oxenstierna poolõde. Abielust sündisid: Ture Bielke (1606–1648), krahv Nils Bielke (1644–1716) isa Sigrid Bielke (1607–1634), abiellus Åke Henriksson Tottiga (1598–1640), krahv Claes Totti ema Christina Bielke (1609–1609) Carin Bielke (1612–1694), abiellus 1641 riigimarssal Axel Banériga (1594–1642) Gustaf Bielke (1618–1661) Svante Bielke (1620–1645), Carl Gustaf Wrangeli rügemendi major Brita Bielke ( –1669), abiellus Stockholmis 1642 Gustaf Banériga (1618–1689), Sten Bielke (1624–1684), Rootsi riigivarahoidja (Riksskattmästare – riigimaksumeister) 1672–1684 Wilhelm Gabriel Lagus: Åbo hofrätts historia intill den 12 nov. 1823, då Hofrätten firade Sin andra Secular-fest., Helsingfors: J. C. Frenckell & Son, 1834 lk.1-7 Bielke, Nils Turesson, Svenskt biografiskt handlexikon, 1906, lk. 91 Anders Anton von Stiernman: Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ...1, 1754, lk.64 "Oxenstierna Family Website: Ingeborg Bengtsdotter Oxenstierna till Mörby och Steninge (1581 - 1661)". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 22. veebruaril 2010. Personakt för Nils Bielke
Tiago Monteiro

Tiago Vagaroso da Costa Monteiro (sündinud 24. juulil 1976 Portos) on Portugali Vormel 1 sõitja. Tiago Monteiro debüüt Vormel 1 toimus 2005 Austraalia GP etapil. 2005: Jordan Grand Prix 2006: Midland Tiago Monteiro koduleht (inglise ja portugali keeles) Tiago Monteiro Formula1 History and Statistics andmebaasis (www.4mula1.ro) (inglise keeles) Tiago Monteiro Formula One DataBase andmebaasis (www.f1db.com) (inglise, hollandi ja portugali keeles)
Rumba maanteesild

Rumba maanteesild oli 1937–1941 kasutusel olnud maanteesild üle Velise jõe. Sild asus Rumba külas. Maanteesild jäi Rumba raudteesillast mõnikümmend meetrit Velise lähte poole ja oli sarnase konstruktsiooniga. Velise suudmest Vigala jões asus maanteesild umbes 200 meetri kaugusel. (Velise jõge nimetati varem sageli Päärdu jõeks.) Koos sillaga ehitati Kirbla–Tolli 2. klassi maantee uus 1,2 kilomeetri pikkune lõik. Maanteesilda hakati ehitama kevadel 1936. Ehitustöid tegi Taani firma Hoigaard ja Schultz. Sild läks maksma 78 575 krooni. Sild avati pidulikult 31. oktoobril 1937. Avamisele kogunes umbes 1000 inimest. Pidustuste avakõne pidas Lääne maavalitsuse abiesimees J. Nurk, misjärel Läänemaa praost Ferdinand Jürgenson silla sisse õnnistas ja insener R. Adams silla tehnilisi omadusi iseloomustas. Silla avas maanteede valitsuse direktor, insener Maksimilian Grasberg, kes pärast lühikest kõnet lindi läbi lõikas. Järgnesid tervituskõned Vigala ja Kirbla vallavanematelt ja teistelt kohalikul tasandil tähtsatelt isikutelt. Esinesid Teenuse maanaiste seltsi segakoor ja Vigala muusikaseltsi puhkpilliorkester. Pidustused jäädvustati Eesti kultuurfilmi operaatori poolt filmilindile. Varem nimetati ajakirjanduses silla avajana teedeminister Nikolai Viitakit, kuid tema kohalviibimist ära ei märgitud. Enne silla avamist liiguti madala veetaseme puhul lihtsalt läbi Velise jõe. Kevadise ja sügisese suurvee ajal tõusis aga veetase ja liiklemine muutus ohtlikuks. Lisaks sellele jõge ka süvendati (koos Kasari jõe süvendustöödega), et vähendada üleujutusi piirkonnas. Seetõttu oli enne silla avamist mõnda aega jõest läbisõit suletud. Silla raudbetoonkaar koosnes kolmest liigendist. Sambad olid rajatud paekivist. Silla pikkus oli 38,60 meetrit. Sild purustati Teise maailmasõja ajal 1941. aastal. Sillast on säilinud varemed mõlemal pool jõge. Tänapäeval kasutatakse Kirbla–Rumba–Vana-Vigala tee maanteesillana endist raudteesilda, kuhu üle ühe auto kõrvuti ei mahu (eesõigus on Vana-Vigala poolt Kirbla poole liiklejatel). "Teedeminister N. Viitak tuleb Rumba silda avama". Lääne Elu, 22. oktoober 1937 "Rumba uus sild avati". Lääne Elu, 2. november 1937 "Läbi wihma Lihulasse". Lääne Elu, 10. august 1937 Rumba silla avamine 1937. Eesti Kultuurfilmi ringvaade nr. 121. Filmiarhiiv Pilte silla olukorrast 2008. aastal
Foto

Foto (vanemas kirjanduses ka: päevapilt, ülesvõte) on fotograafilise menetluse teel saadud püsiv kujutis või selle reproduktsioon. Albumiinfoto Fotogramm Fotogravüür Fotomontaaž Refotograafia Soolapaberfoto Vintage-foto The Most Influential Images of All Time Time
Beckwithi-Wiedemanni sündroom

Beckwithi-Wiedemanni sündroom on kaasasündinud patoloogia, mida iseloomustab suurem risk haigestuda vähki varajases lapseeas ning lisaks veel viis tunnust, mida kasutatakse sündroomi defineerimisel. Tunnusteks on makroglossia, makrosoomia, kõhuseina defektid, neonataalne hüpoglükeemia, väliskõrva arenguhäired.
Wilmsi tuumor

Wilmsi tuumor ehk nefroblastoom ehk embrüonaalne vähk on kaasasündinud neerukasvaja, mis ei pruugi väljenduda vastsündinueas. Esineb enamasti vastsündinu east kuni kaheksanda eluaastani, sagedamini esimesel kuni viiendal eluaastal. Mustanahalistel on esinemissagedus suurem. Võib olla ühe- või kahepoolne (1–6% juhtudest). 2% juhtudest on Wilmsi tuumor perekondlik, kombineerub teiste anomaaliatega ning on potentsiaalselt päritav.
Trafalgari väljak

Trafalgari väljak asub Londoni kesklinnas. Väljakut, mis on üks kuulsamaid ja turistirohkemaid Suurbritannias ja kogu maailmas, külastab aastas 15 miljonit inimest. Algselt kavatseti väljakule anda kuningas William IV nimi. Arhitekt George Ledwell Taylori ettepanekul nimetati see Napoleoni sõdade käigus 1805. aastal toimunud Trafalgari lahingu järgi, kus Briti laevastik purustas admiral Nelsoni juhtimisel Prantsuse-Hispaania laevastiku. Trafalgari väljaku keskel seisab Nelsoni monument (Nelsoni sammas). Väljakul toimuvad mitmesugused üritused ja pidustused. Siin tervitatakse uut aastat ja jõulude ajal seisab väljakul jõulupuu, mille alates 1947. aastast on igal aastal kinkinud Norra, et nii tänada britte II maailmasõjas osutatud abi eest. https://exploring-london.com/tag/king-william-iv-square/ vaadatud 05.02.2018 https://www.london.gov.uk/about-us/our-building-and-squares/christmas-trafalgar-square vaadatud 05.02.2018 Trafalgar Square'i koduleht
Valgustus (tehnika)

Valgustus on valguse rakendamine soodsate nägemistingimuste loomiseks ruumides (sisevalgustus) ja väljas (välisvalgustus). Valgustamiseks rakendatakse lisaks loomulikule valgustusele (päikesevalguse abil) tehisvalgustust, tänapäeval elektervalgustusena. Tehisvalgustusvahenditeks on peamiselt valgustid ja prožektorid. Tehisvalgustust kasutatakse peale nägemistingimuste parandamise teabe esitamiseks (nt reklaam- ja signaalvalgustus), esteetilise efekti saavutamiseks (nt ehis- ja kujundusvalgustus), tootmisotstarbel (nt polügraafias, taime- ja loomakasvatuses). Esimesed valgustusvahendid olid peerg, tõrvik, küünal ja õlilamp, 19. sajandi alguses võeti sisevalgustuses kasutusele petrooleumilambid ja tänavavalgustuses maagaasi kasutavad gaasilaternad. 19. sajandi lõpus algas üleminek elektervalgustusele. Esimene tänavavalgustuse gaasilatern (1785) Joonis Edisoni hõõglambi patendist (1879) Petrooleumilamp Tormilatern (petrooleumilamp väljas kasutamiseks) Valgustuse liigid valgustatava piirkonna suuruse järgi: üldvalgustus – loob ühesugused valgustustingimused kogu valgustatava ruumi ulatuses; laidvalgustus – niisugune üldvalgustus, mille puhul valgustite paigutusega luuakse tööpiirkondades laidudena paremaid valgustustingimusi; kohtvalgustus – mõnede (töö)kohtade tugevam valgustus, mis on üldvalgustusest sõltumatult juhitav. Valgustite valguse jaotamise viisi järgi liigitatakse valgustust järgmiselt: otsevalgustus – valgustatavale pinnale (või esemele) suunatakse vähemalt 90% kogu valgusvoost; poolotsevalgustus – valgustatavale pinnale langeb 60–90% kogu valgusvoost; segavalgustus – valgustatavale pinnale langeb otse 40–60% kogu valgusvoost; poolkaudvalgustus – valgustatavale pinnale langeb otse 10–40% koguvalgusvoost; kaudvalgustus – valgustatavale pinnale langeb otse alla 10% kogu valgusvoost. Kui tööpinda või eset valgustatakse valdavalt ühest kindlast suunast, on tegemist suundvalgustusega; kui eri suundadest, siis hajuvalgustusega. Valgustuse liigid otstarbe järgi: töövalgustus – mitmesuguste tööde sooritamiseks tootmises ja teeninduses, ettevõtetes ja asutustes; hädavalgustus ehk avariivalgustus – kasutamiseks normaalvalgustuse toite katkemise korral; tööjätkamisvalgustus ehk varuvalgustus – hädavalgustuse osa, mis võimaldab tööd jätkata oluliste piiranguteta. Valgusallikas Valgusreostus Eesti standard EVS-EN 12665:202. Valgus ja valgustus: Põhioskussõnad ja valgustusnõuete valiku alused Endel Risthein. Valgustehnika sõnastik. Tallinn, Valgus, 1982. Valgustus
Khalīfah ibn Salmān Āl Khalīfah

Šeik Khalīfah ibn Salmān Āl Khalīfah (araabia keeles خليفة بن سلمان آل خليفة; snd 24. november 1935 või 22. november 1936 – 11. november 2020) oli alates 16. augustist 1971 kuni surmani 11. novembril 2020 Bahreini peaminister. Ta sündis Bahreini monarhi Salmān ibn Ḩamad Āl Khalīfah' teise pojana. Hariduse omandas šeik Khalīfah Rifa'a palees ja keskkoolis Al-Manāmah's, jätkates hiljem haridusteed Suurbritannia ülikoolides. Riigiteenistust alustas ta 1957. aastal, olles 1957–1960 haridusnõukogu esimees. 1960. aastal nimetati ta vastutavaks Bahreini rahandusasjade eest ja valiti 1962 Al-Manāmah' linnapeaks. 1966 nimetas tema vanem vend ‘Īsá ibn Salmān Āl Khalīfah ta tol ajal Bahreini valitsuse ülesandeid täitnud haldusnõukogu esimeheks. Kui jaanuaris 1970 asendati haldusnõukogu riiginõukoguga, siis jätkas šeik Khalīfah selle esimehena. Pärast Bahreini iseseisvumist 1971. aastal sai temast riigi esimene peaminister. Tema vennapoeg, Bahreini kuningas Ḩamad ibn ‘Īsá Āl Khalīfah piiras 2002. aasta põhiseadusega tema kui peaministri volitusi. Šeik Khalīfah oli väidetavalt Bahreini kuningliku perekonna kõige rikkam liige.
Spetsiesism

Spetsiesism (ka liigišovinism või liigirassism) on liigikuuluvuse järgi kujundatav eelistus või diskrimineerimine, lugupidamatus või sobimatu hoiak inimliiki mitte kuuluvate olendite elu, vajaduste, väärikuse ja õiguste suhtes. Analoogne rassismi või seksismiga. Tihti kasutatakse seda mõistet, kritiseerimaks "liigišovinistlikke väärtusi, ühiskonnakorraldust ja igapäevategevust, millega toetatakse loomade ekspluateerimise normaliseerimist" . Mõiste võttis 1973. aastal kasutusele Briti psühholoog Richard D. Ryder ja seda populariseeris austraalia filosoof Peter Singer. Antropotsentrism Blackburn, Simon 2002. Oxfordi filosoofialeksikon. Tallinn: Vagabund, lk. 413. Aavik, Kadri (2014). "Kriitilised loomauuringud: Teadusharu, mis aitab mõtestada inimeste ja loomade vahelisi suhteid". Sirp.
Ruud Gullit

Ruud Gullit (sünninimi Ruud Dil; sündinud 1. septembril 1962 Amsterdamis) on Hollandi endine jalgpallur ja nüüdne jalgpallitreener. Elukutselisena mängis Gullit jalgpalli 1980. ja 1990. aastatel. Ta oli Hollandi jalgpallimeeskonna kapten. Ta juhendas Los Angeles Galaxy klubi 2007. aastal. 2011. aastal sai ta Groznõi Tereki peatreeneriks. Klubikarjääri alustas Gullit 1978 HFC Haarlemi klubis. Esimese mängu Haarlemis mängis ta 16-aastaselt, mis tegi temast Hollandi liiga noorima mängija. Esimesel hooajal lõi ta 31 väravat. Ta valiti selle hooaja Hollandi liiga parimaks mängijaks. PSV-s hakkas Gullit mängima 1985. 1986 nimetati ta teist korda Euroopa aasta jalgpalluriks. Gullit lõi PSV-s 46 väravat 68 mängus. 1982 läks Gullit Feyenoordi klubisse. Seal mängis ta 85 mängu ja lõi 31 väravat. Feyenoordis hakkas ta mängima poolkaitses. AC Milani läks Gullit 1987. Seal mängis ta enamasti ründajana. Milaniga võitis ta 2 korda UEFA Meistrite Liiga ja 3 korda Serie A. 1987 valiti ta Euroopa aasta jalgpalluriks. Milanis mängis ta 171 mängu ja lõi 56 väravat. 1995 hakkas Gullit mängima Chelseas. Seal võitis ta 1997. aastal FA Cupi. Chelseas lõi ta 4 väravat 32 mängus. Debüütmängu Hollandi jalgpallikoondises tegi ta oma 19. sünnipäeval, kui Holland kaotas 1–2 Šveitsi jalgpallikoondisele. 1984. aasta Euroopa meistrivõistlustele ja 1986. aasta maailmameistrivõistlustele Holland ei pääsenud. 1988. aasta Euroopa meistrivõistlused Holland aga võitis. Hiljem osales ta veel 1992. ja 1994. aasta suurturniiridel, kus Holland erilist edu ei saavutanud. 1996–1998 juhendas Gullit Chelseat, kus võitis FA Cupi. Pärast Chelseast lahkumist asus ta juhtima Newcastle Unitedit. Sealgi ta erilist edu ei saavutanud ja 1999 ta vallandati. Feyenoordi juhendas Gullit 4 aastat. 2004/2005 hooajal sai Feyenoord Eredivisies 4. koha. Los Angeles Galaxyt hakkas Gullit juhendama 2007.11. augustil 2008 lahkus ta sealt isiklike probleemide tõttu. Ruud Gullit on kolmandat korda abielus. Tal on kuus last. Ta on 181 cm pikk. HFC Haarlem Eerste Divisie : 1981 Feyenoord Rotterdam Eredivisie: 1984 KNVB Cup: 1984 PSV Eindhoven Eredivisie: 1986, 1987 AC Milan Serie A: 1988, 1992, 1993 Supercoppa Italiana: 1988, 1992 UEFA Meistrite Liiga: 1989, 1990 UEFA Super Cup: 1989, 1990 Intercontinental Cup: 1989, 1990 Supercoppa Italiana: 1994 Sampdoria Coppa Italia: 1994 Lotto Cup: 1993 Chelsea F.C. FA Cup: 1997 Hollandi jalgpallikoondis Euroopa meister: 1988 Nasazzi's Baton: 1985, 1986 1981 Hollandi aasta jalgpallur 1984 Hollandi aasta jalgpallur Hollandi karikasarja parim väravalööja: (9 väravat) 1986 Hollandi aasta jalgpallur 1987 Euroopa aasta jalgpallur FIFA aasta jalgpallur 1989 Euroopa aasta jalgpallur 1989 Euroopa meistrivõistluste unistuste tiimi liige : 1988, 1992 1996 Chelsea aasta mängija 2004 FIFA 100 liige Kokku 1979–1997: 617 mängu ja 238 väravat. Legendaarne Hollandi jalgpallur hakkab juhendama Tšetšeenia klubi Postimees, 19. jaanuar 2011
Saatan

Saatan (heebrea keeles שָּׂטָן, sāṭān 'vastane'; kreeka keeles σατάν, satan; araabia keeles شيطانالخَنَّاس, shaitan 'eksinu') on ingel või deemon monoteistlikes religioonides. Judaistlikus müstikas on Saatan Jahve püha viha kehastus. Kabala kohaselt hõlmab jumalik täius ka kurjuse jõude ning seda kajastab õpetus Jumala ühest avaldumisvormist Saatana või Samaeli märgi all. Vana testamendi Hiiobi raamatus on Saatan Jahve laps – ingel tema lähikonnas. Ta esineb inimsoo vastase ja süüdistajana, kes püüab paljastada inimloomuse pahelisust. Vana testamendi kohaselt lõi Jumal maailma täiuslikuna, seega ei saanud ka Saatan loomupäraselt kuri olla – kurjus on hilisema nn langemise tagajärg. Saatana ja tema pooldajate languse põhjuste kohta on eri, peamiselt apokrüüfilistes, evangeeliumites eri selgitusi. Ühtede järgi oli selleks uhkus ja kadedus ning vastuhakk Jumala tahtele, teiste kohaselt on langemine tingitud inglite loomuvastasest ihast inimeste vastu. Satanismis peetakse Saatanat inimese tõelise olemuse sümboliks ja religioosses satanismis seostatakse Saatanat paganlike jumalatega, näiteks Šiva või Enkiga. Saatanat peetakse ka deemonite juhiks. Kristluses on Saatan enamasti kurjust kehastav olend. Saatan on tuntud ka nimedega Kurat, Pimeduse Vürst, Peltsebul, Mefisto ja Lucifer. Demonoloogias ja angeloloogias tehakse neil vahet, liigitades neid ja teisi olendeid kas langenud inglite või deemonite hulka ning täpsustatakse nende kurjuse olemust. Keskaegse arusaama kohaselt võis kurat võtta ükskõik millise kuju. Siiski oli tunnuseid, mida sageli seostati Saatanaga. Üheks selliseks oli must värv – kuradit kujutati musta värvi või mustanahalisena. Teine iseloomulik värv oli punane, mis ilmselt sümboliseeris verd ja (põrgu)tuld. Välimuses andsid tooni koletislikud, loomalike ja inimlike tunnuste kombinatsioonid. Sageli kujutati Saatanat kas hiiglase või kääbusena. Levinud oli ka kujund kolmepealisest Saatanast. Usuti, et sageli püüab Saatan oma tegelikku kuju varjata ning ilmub eesmärgist sõltuvalt mõne (sageli ahvatleva või austusväärse) inimese või loomana. Loomadest, keda kuradiga seostati, olid kõige tüüpilisemad madu, koer, sokk, nahkhiir ja kaaren. Saatan võis esineda ka elutu objektina, nagu karikas, kivi jne. Ülo Valk on kirjutanud, et Saatan vastandub kristluses pigem peaingel Miikaelile, märkides samas, et selline vastandumine on keskaegsete kirikutegelaste "kõva töö vili", sest tol ajal levis arusaam Jahvest kui heast ning Saatanast kui halvast poolusest, mis läks aga vastuollu monoteismi põhimõttega. Islamis oli Saatan (araabia keeles إبليس või شيطان) peaingel, kuni Allah ta pagendas. Koraanis esineb kurat ka Aadama ja Eeva pattulangemise õhutajana Piibli mao asemel. Saatan kristlikus tähenduses võib olla kurjust kehastav olevus või ka maailma kurjuse kogusumma. Saatan kurjuse kogusummana on abstraktsioon, mis võtab kokku kõik tegelikkuses eksisteeriva kurja – näiteks suvaline valitud kurjategija on sel juhul osa Saatanast ja Saatan vastandub siis abstraktsele Kristusele. demonoloogia mõisteid kurat jumal satanism Ülo Valk. Kurat Euroopa usundiloos. Sissejuhatus demonoloogiasse. Vikerkaar. Tallinn. 1994.
Maarja Jakobson

Maarja Jakobson (sündinud 8. detsembril 1977) on eesti näitleja. Lõpetanud Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli 2000. aastal (19.lend). Maarja Jakobson on olnud koosseisuline näitleja Pärnu Endla teatris ning hiljem on tal olnud rolle Tartus Vanemuises (Albee "Kõik aias") ning Tartu Uue Teatri lavastustes (I. Põllu autorilavastused "Ird K.", "Vanemuise biitlid" jm). Ta on mänginud filmides "Kõrini!", "Tühirand", "Stiilipidu", "Sügisball", "Kirsitubakas", "Klassikokkutulek" ja "Suvitaja" ning seriaalides "Õnne 13", "Kättemaksukontor" ja "Nukumaja". 8. detsembril 2007, oma 30. sünnipäeval sai ta 11. Pimedate Ööde Filmifestivalil parima naisnäitleja auhinna. "Endla koduleht". "TREILER | Kummardus kultuskomöödiale „Siin me oleme"! Film „Suvitajad" esilinastub veebruaris". Kroonika. 27. jaanuar 2023. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. jaanuar 2023. Vaadatud 27. jaanuaril 2023.
Autoriteet

Autoriteet on vaimne mõjuvõim ning lugupeetavus, mille inimene või mõni muu elusolend on saavutanud teiste omasuguste üle, kuna ta on pälvinud nende üldise tunnustuse tänu oma oskustele, võimetele, teadmistele, ametikohale. Inimene on teistele autoriteet, kui ta on oma ala spetsialist, oskab oma tööd teistest paremini ja on teistele eeskujuks. Inimene võib olla autoriteet ka tänu oma ametikohale, ilma et tal oleks vastaval alal paremaid oskusi, kuid ta oskab oma autoriteeti tagada autoritaarsete vahenditega, mis mõjutavad teisi inimesi hirmu kaudu. Seda saab nimetada ka isikukultuseks. Autoriteeti teatud ametikohal asuva inimese vastu saab tagada ka vastavate seadustega, mis panevad paika ametikoha õigused ja kohustused teisi inimesi juhtida. Ladina keeles on auctoritas väärikus, mõjuvõim. Inimeste kohta kasutatakse ka väljendit lugupeetud, mis on eesti keeles laiema tähendusega kui autoriteet. Autoriteet võib olla ka mõiste või nähtus, mis asetseb paljude inimeste arvates teistest samalaadsetest kõrgemal tasemel ning seeläbi mõjutab ka teisi nähtusi või mõisteid. Max Weber on oma töödes käsitlenud poliitilise ametikohaga seotud autoriteeti, kus teatud grupp inimesi omab legitiimset õigust teiste üle valitseda. Ta jagas selle kolmeks tüübiks: Legaal-ratsionaalne autoriteet. Legaal-ratsionaalse autoriteedi korral sõltub autoriteet riigi seadustest, mis on tihtipeale väga keerulised. Legaal-ratsionaalse autoriteedi võim on kirjeldatud põhiseaduses. Tänapäevane ühiskond ongi nii üles ehitatud ning valitsuse liikmed ja ametnikud on selle parim näide; see süsteem toimib kogu maailmas. Traditsiooniline autoriteet rajaneb pikaajalistel kommetel, harjumustel ja ühiskondlikel struktuuridel, kus võim läheb üle ühelt generatsioonilt teisele. Kõige tüüpilisem sünnijärgne võimu üleminek toimub monarhias, kus kuningaks saadakse sünniõiguse järgi. Näiteks Tudorid Inglismaal. Karismaatiline autoriteet. Selles autoriteedi tüübis on oluline koht juhil. Juht on saanud oma positsiooni, kuna teda toetavad paljud teised inimesed. Ajaloos on olnud mitmeid ühiskondlikke liikumisi ja revolutsioone traditsiooniliste ja legaal-ratsionaalsete autoriteetide vastu, mis on alguse saanud karismaatilistest autoriteetidest. Autoritaarne režiim Autoritarism Noblesse oblige Mõjuvõim Prestiiž
Märgistamine

Märgistamine on mingi objekti märgi või märgisega varustamine. Loomade märgistamine
Bahreini peaminister

Bahreini peaminister (araabia keeles رئيس وزراء البحرين) on Bahreini valitsusjuhi ametinimetus. See ametikoht loodi 16. augustil 1971 seoses Bahreini riigi iseseisvumisega. Bahreini peaministri nimetas ametisse algselt ametisse Bahreini emiir, alates 2002. aastast kuulub see õigus vastavalt uuele põhiseadusele Bahreini kuningale. Nii ei pea Bahreini peaminister olema parlamendi liige ega esindama ühtegi poliitilist jõudu. 2002. aasta põhiseadusega on ka peaministri volitusi vähendatud, andes kuningale õiguse otse valitsusse kuuluvaid ministreid ametist vabastada ja ametisse nimetada. Riigi esimene peaminister oli šeik Khalīfah ibn Salmān Āl Khalīfah, kes pidas seda ametit 49 aastat kuni oma surmani novembris 2020. Tema järel sai peaministriks kroonprints Salmān ibn Ḩamad Āl Khalīfah. Sisuliselt oli valitsusjuhi ametikoht olemas ka ajal, mil Bahrein oli Suurbritannia protektoraat. Algselt nimetati valitsusjuhti haldusnõukogu esimeheks, alates 19. jaanuarist 1970 kuni peaministri ametikoha loomiseni aga riiginõukogu esimeheks.