laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Johann Christian Eberhard

Johann Christian Eberhard (20. märts / 31. märts 1762 Tartu – 4. jaanuar / 16. jaanuar 1834 Rapla) oli Eesti vaimulik. Ta õppis Tallinna Gümnaasiumis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 5. septembril 1781) Göttingeni Ülikoolis. Ordineeriti õpetajaks 3. septembril / 14. septembril 1788. Ta oli aastatel (kutsuti 1. juunil / 12. juunil 1788) 1788–1834 Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. 1. veebruaril / 13. veebruaril 1805 kutsuti Peterburi liturgilisse komiteesse. Aastatel 1828–1834 oli ta Lääne-Harju praostkonna praost. Ta levitas oma kihelkonnas Otto Wilhelm Masingu 1818. aastal ilmunud teose trükipoognaid. Tema isa Otto Wilhelm Eberhard oli Vastseliina ja Rapla koguduste õpetaja, tema äi Franz Friedrich Ploschkus oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja. 1818 – 1812. aasta isamaasõja mälestusmedal Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Aakre vald (Rõngu kihelkond)

Aakre vald (saksa keeles Gemeinde Ayakar) oli vald Rõngu kihelkonnas Tartumaal. Vallamaja asus tänapäeva Rebaste küla alal. 1. aprillil 1939 arvati vald Aakre valla koosseisu. Vallas on sündinud Johan Jans, Aleksander Läte, August Maramaa, Jaan Maramaa, Johannes Albert Semper ja Kusta Toom. Aakre mõis Maa-ameti kaardirakendused
Dokk

See artikkel räägib sadamarajatisest. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Dokk (täpsustus). Dokk (hollandi keeles dok, inglise keeles dock) on rajatis laevade veest väljatõstmiseks. Dokke kasutatakse laevade ehitamiseks ning dokkimiseks ehk nende veealuse osa ülevaatamiseks ja remondiks. Eristatakse kuivdokke ja ujuvdokke.  Pikemalt artiklis Kuivdokk Kuivdokk on ehitis, mille põhiosa on varjaga (dokivari) suletav veetihe bassein ehk dokikamber. Dokkimiseks tuuakse laev kambrisse, dokivari suletakse ja vesi pumbatakse kambrist välja. Laev jääb kuivale, toetudes dokikambri põhjale paigaldatud alustugedele ehk kiilplokkidele. 1980. aastail oli suurim 970 m pikk ja 100 m lai sügavusega 14,5 m Jaapanis 1972. aastal valminud kuivdokk, mis oli kavandatud, et ehitada laevu dedveidiga kuni miljon tonni. Leidub ka selliseid kuivdokke, millesse pärast dokivarja sulgemist pumbatakse vett juurde ning veepinna tõustes tõmmatakse laev sissesõidukanali kõrvale veekogu tavalisest tasemest kõrgemal asuva astangu kohale, kus on alustoed, millele laev vee dokist väljalaskmisel laskub. Niisugust dokki nimetatakse täidetavaks kuivdokiks. Eestile lähimad kuivdokid on Helsingi lähedal Suomenlinnas ja Liepājas Tosmare laevatehases. Ujuvdokk on tankideks jaotatud pontoon, millel on üks või kaks külgseina ehk torni. Tankide täitmisel veega ujuvdokk sukeldub ja laev viiakse tornide vahel oleva dokiteki ehk staapelteki kiilplokkide kohale. Vee väljapumpamisel tankidest ujuvdokk kerkib, tõstes laeva staapeltekil asuvatele kiilplokkidele. Suurte ujuvdokkide tõstevõime on kuni 100 000 tonni (pikkus kuni 300 m, laius kuni 60 m). Dokkidel on mehhanismid ja muud seadmed laevade sissetõmbamiseks ja kiilplokkidele paigutamiseks, veepumbad, kraanad ning elektrienergia, auru, vee, suruõhu, hapniku ja muu vajalikuga varustamise süsteemid. Eestis on ujuvdokid BLRT Tallinna Laevatehases ning Lahesuu sadamas. Dokk võib olla ka lüüsi või dokivarjaga muust akvatooriumist eraldatud sadamabassein suure tõusu ja mõõnaga piirkonnas. Dokis hoitakse veetase muutumatu. Maailma vanim teadaolev dokk pärineb Induse kultuurist 2400 eKr. See asus Lothali asulakohas, mis asus tänapäeva Indias Kāthiāwāri poolsaare kirdeosas Khambhāti lahe tipus Sabarmati jõe suudmes jõe läänekaldal. Selles lahes on tõusu ja mõõna vahe väga suur. Insenerid rajasid sinna trapetsikujulise struktuuri, mille pikkus oli keskmiselt 37 m ja laius 21,8 m. See oli rajatud põletatud tellistest. Tõusu ajal sõidutati laev kiilplokkidele, mõõna ajal jäi laev kuivale ning seda sai parandada ja uurida. Järgmise tõusu ajal sai laevaga sõita merele. Niisuguse ehitise rajamine nõudis suuri teadmisi näiteks hüdrograafia vallast, sest Sabarmati muutis sageli oma sängi. Tehnikaleksikon, lk. 72 Mereleksikon. Tallinn, 1996. Lk 55
Penuja vald

Penuja vald (saksa keeles Gemeinde Penniküll) oli vald Halliste kihelkonnas Pärnumaal Eesti-Läti piiri ääres. Vallamaja asus Penuja külas. 1. aprillil 1939 arvati vald Abja valla koosseisu. Vallas on sündinud Leili Kuldkepp. Niitsaadul asutati vallakool 1838. aastal. Selles koolis tegutses 1857–1871 koolmeistrina August Kitzbergi vend Jaan. Aastal 1853 alustas Penujal tööd õigeusu abikool, 1861. aastal õigeusu kihelkonnakool. Esimene koolimaja ehitati kiriku kõrvale 1875. aastal. Majas tegutses kool kaheastmelisena – valla- ehk abikooli aste ja kihelkonnakooli aste. 1919. aastal liideti Penuja kihelkonnakooliga ka Niitsaadu vallakool. 1920. aastal nimetati Penuja kihelkonnakool algkooliks ja selle ülalpidajaks sai Penuja vald. Kuni 1928. aastani oli algkoolis neli klassi, 1928. aastal lisandus 5. klass ja alates septembrist 1929 töötas kool 6-klassilisena. 1939. aasta vallareformiga moodustati Penuja, Abja, Pornuse, Vana-Kariste ja Uue-Kariste vallast Abja vald. Maa-ameti kaardirakendused Penuja küla blogi: Vanast koolimajast, praegusest külamajast. Sõnas ja pildis, 20. jaanuar 2012
Lehtse vald (Ambla kihelkond)

Lehtse vald (saksa keeles Gemeinde Lechts) oli vald Ambla kihelkonnas Järvamaal. Vallamaja asus Lehtse külas. 1. aprillil 1939 arvati vald uue Lehtse valla koosseisu. Vallas on sündinud Jaan Kalviste, Jakob Kents, Jüri Laasimer, Harri Lehiste, Ferdinand Petersen, Voldemar Mägi, Artur Sirk, Jüri Remmelgas. Maa-ameti kaardirakendused Lehtse mõis
Eristvere

Eristvere oli küla Laiuse kihelkonnas. Nüüdisajal kuulub Painküla küla koosseisu. Eristvere küla on esimest korda mainitud 1599. aastal, kui ta kuulus Tedweni-nimelise sakslase omandisse. 1601. aastal kuulus Eristvere (Eriszwer) juba Jõgeva mõisa alla ja jäi ka edaspidi selle koosseisu. 1624. aastal elas külas kaks talupoega, mõlemad pärit Saaremaalt. 1795. aastaks oli majapidamiste arv kasvanud 13-ni ning 1858. aastaks 20-ni. Eristveres asus 1866. aastal loodud Jõgeva valla vallamaja. Nõukogude ajal asus külas Estonia kolhoos, hiljem Jõgeva näidissovhoos. 1977. aastal liideti Eristvere küla Painkülaga. Moodustatud uus küla hakkas kandma Painküla nime. Eristvere külas, Siimusti tee ja Jõgeva–Tartu maantee ristumispaigas, asub vana Eristvere kõrtsihoone, mis on kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse. Kultuurimälestis on ka Eristvere ajalooline asulakoht. Eristveres Everti talus on sündinud eesti näitekirjanik ja teatrikriitik Vambola Rähn (1923–1994) ning Tõnnu talus tsensor Jüri Truusmann (1856–1930). Painküla Kõpp, Juhan. Laiuse kihelkonna ajalugu. Eesti Kirjanduse Selts, Tartu 1937. Kultuurimälestiste riiklik register – asulakoht Painkülas (9223), Fotod Eristvere kõrtsist Jõgeva valla koduleht. Teel Jõgevale läbi Painküla
Andrea Bargnani

Andrea Bargnani (sündinud 26. oktoobril 1985) on itaalia endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku kümme hooaega. Bargnani alustas karjääri 2002. aastal Itaalia tugevuselt kolmandas liigas (Serie B2), kus kogus 23 mänguga keskmiselt 13,2 punkti ja 4,5 lauapalli. 2003. aastal liitus Bargnani Itaalia kõrgliigaklubi Benetton Trevisoga, kus mängis enne NBA-sse siirdumist kolm aastat. Bargnani valiti 2006. aasta NBA draft'ist esimesena Toronto Raptorsisse, kus ta mängis lõviosa oma NBA karjäärist. Statistiliselt parimal, 2010/11. hooajal tõi Bargnani keskmiselt 21,4 punkti, 5,2 lauapalli ja 1,7 viskeblokeeringut mängus. 2013. aasta suvel vahetati Bargnani New York Knicksi, kus tema arvele jäi kahe hooajaga keskmiselt 13,9 punkti ja 4,9 lauapalli mängus. 2015. aasta suvel liitus Bargnani Brooklyn Netsiga, kus tõi hooajal 2015/16 keskmiselt ligi 14 minutiga 6,6 punkti ja 2,1 lauapalli mängus, kuni Nets lõpetas temaga 2016. aasta veebruaris lepingu. 2016. aasta suvel sõlmis Bargnani kaheaastase lepingu Baskoniaga, kuid oli sunnitud vigastuste tõttu 2017. aasta aprillis koostöö lõpetama. Bargnani viskas 15 Euroliiga mängus keskmiselt 8,8 punkti ning 14 Hispaania kõrgliigamängus keskmiselt 11,5 punkti. NBA uustulnukate sümboolne esiviisik (2007) Euroliiga tõusev täht (2006) Itaalia meister (2006) Itaalia karika võitja (2004, 2005) NBA drafti esimeste valikute loend Andrea Bargnani – Basketball-Reference.com
Vincent Vittoz

Vincent Vittoz (sündinud 17. juulil 1975 Annecys) on prantsuse endine murdmaasuusataja, maailmameister. 1997 Trondheimis 16. koht 30 km vabastiilis 28. koht 10 km klassikas 28. koht 25 km jälitussõidus 1999 Ramsaus 45. koht 10 km klassikas 2001 Lahtis 19. koht 20 km jälitussõidus 21. koht 15 km klassikas 30. koht sprint vabastiilis 2003 Val di Fiemmes 6. koht 50 km vabastiilis 28. koht topeltjälitussõidus katkestas 30 km klassika ühisstardist 2005 Oberstdorfis maailmameister 2x15 km topeltjälitussõidus 5. koht meeste sprinditeatesuusatamise 6x1,2 km vabastiilis 6. koht 15 km vabastiilis 6. koht meeste 4x10 teatesuusatamises 2007 Sapporos 10. koht 30 km suusavahetusega sõidus 1998 Naganos 19. koht 25 km jälitussõidus 21. koht 50 km vabastiilis 24. koht 10 km klassikas 2002 Salt Lake Citys 8. koht meeste 4x10 teatesõidus 11. koht 30 km vabastiilis ühisstardiga sõidus 13. koht 10+10 jälitussõidus 2006 Torinos 6. koht 15 + 15 km suusavahetusega sõidus 9. koht 50 km vabatehnika ühisstardiga sõidus 15. koht 15 km klassikas Vincent Vittoz võistles 215 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 25 korral, millest kaheksal korral kõige kõrgemale astmele. Maailma karikasarjas võitis ta järgmised etapid: Koduleht Vincent Vittoz FIS-i kodulehel (inglise)
1969. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis

1969. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 17. jaanuaril Helsingis. Eesti NSV võitis 6:4. Kärbeskaal (kuni 51 kg): Vjatšeslav Antonov (Eesti NSV) – Sven Öling (Soome) 2 - 1 Kukk-kaal (kuni 54 kg): Jouko Lindberg (Soome) – Valeri Barkov (Eesti NSV) 2 - 1 Sulgkaal (kuni 57 kg): Risto Westerberg (Soome) – Voldemar Krimm (Eesti NSV) tulemus pole teada Kergekaal (kuni 60 kg): Aleksandr Trifonov (Eesti NSV) – Paavo Aho (Soome) RSC 3 I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): Kari Meronen (Soome) – Ilja Ehrport (Eesti NSV) KO 3 II kergekeskkaal (kuni 67 kg): Priidik Kippar (Eesti NSV) – Kari Ruonala (Soome) 2 - 1 I keskkaal (kuni 71 kg): Vladimir Baibakov (Eesti NSV) – Mikko Saarinen (Soome) 2 - 1 II keskkaal (kuni 75 kg): Reima Virtanen (Soome) – Aniss Murtazin (Eesti NSV) tulemus pole teada Poolraskekaal (kuni 81 kg): Pavel Dubovik (Eesti NSV) – Jorma Väisänen (Soome) 3 - 0 Raskekaal (üle 81 kg): Juri Kudrjašov (Eesti NSV) – Soomel polnud selles kaalus võistlejat ja Soomele arvestati loobumiskaotus Selle asemel peeti lihtsalt sõpruskohtumine, kus Kudrjašovi vastane oli Rootsis elav Soome esindaja Gunnar Pinaitis. Kudrjašov võitis 3 - 0. Eesti-Soome maavõistlused poksis O. Raadi. "Eesti NSV – Soome 6:4". Spordileht 20.01.1969.
Viborg

Viborg on linn Taani keskosas, Kesk-Jüütimaa piirkonna ja Viborgi valla keskus. Viborg on Taani vanimaid linnu. Seda mainitakse juba islandi saagas aastast 961. 1060 sai Viborg piiskopilinnaks. 1130 hakati ehitama Viborgi toomkirikut. Linna käsipalliklubi Viborg HK naiskond on korduvalt Taani meistriks tulnud. Jalgpalliklubi Viborg FF mängib Taani tugevuselt teises liigas. Viborgis ristuvad maanteed A13 (Ålborg – Vejle) ja A16 (Randers – Holstebro). http://www.statbank.dk/BY1 http://www.viborg.dk/
1969. aasta täiendav Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis

1969. aasta täiendav Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 16. detsembril Tallinnas, Kadrioru tennisehallis (praeguse aadressiga L. Koidula 38). Soome koondis reisis sõpruskohtumisele Leedu NSV koondisega ja Tallinnas peeti lihtsalt kontrollvõistlus, kuna selle aasta sõpruskohtumine oli juba ära peetud. Eesti NSV võitis 6:4. Kärbeskaal (kuni 51 kg): Valeri Petuškov (Eesti NSV) – Juhani Miettinen (Soome) RSC 3 Kukk-kaal (kuni 54 kg): Kaarlo Lönnroos (Soome) – Mart Keersalu (Eesti NSV) TKO 3 Sulgkaal (kuni 57 kg): Jouko Lindberg (Soome) – Voldemar Krimm (Eesti NSV) tulemus pole teada Kergekaal (kuni 60 kg): Arseni Sajankin (Eesti NSV) – Esa Järvinen (Soome) 3 - 0 I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): Pentti Saarman (Soome) – Konstantin Primakov (Eesti NSV) tulemus pole teada II kergekeskkaal (kuni 67 kg): Nikolai Strutškov (Eesti NSV) – Mauri Saarivainio (Soome) tulemus pole teada I keskkaal (kuni 71 kg): Mikko Saarinen (Soome) – Vladimir Baibakov (Eesti NSV) KO 3 II keskkaal (kuni 75 kg): Aniss Murtazin (Eesti NSV) – Pertti Kaijanlaakso (Soome) TKO 2 Poolraskekaal (kuni 81 kg): Leonid Mihhanoš (Eesti NSV) – Kai Nopanen (Soome) 2 - 1 Poolraskekaal (kuni 81 kg): Pavel Dubovik (Eesti NSV) – Kalevi Takala (Soome) 3 - 0 Raskekaal (üle 81 kg): kuna Soome esindaja Leif Roth jäi üks päev enne kohtumist haigeks ja Eesti NSV-l puudus selles kaalus esindaja, jäeti selle kaalu kohtumine üldse ära. Selle asemel peeti poolraskekaalus kaks kohtumist. Eesti-Soome maavõistlused poksis R. Saber. "Homme kl 19 Eesti NSV–Soome poksis". Spordileht 15.12.1969. R. Hurt. "Eesti NSV–Soome poksis. Jälle 6:4". Spordileht 17.12.1969.
Juan Carlos Navarro

Juan Carlos Navarro Feijoo (sündinud 13. juulil 1980 Barcelonas) on hispaanlasest elukutseline korvpallur. Alates 2008. aastast on tema koduklubiks FC Barcelona, kus ta mängib mängujuhi või viskava tagamängija rolli. Oma pika karjääri jooksul on ta mänginud kõigest kahes klubis. 17-aastaselt liitus ta FC Barcelonaga ja jäi sinna kümneks aastaks, kuigi ta valiti juba 2002. aastal NBA draft'is (millest ta aga keeldus). 2007. aastal siirdus ta lõpuks NBAsse Memphis Grizzliese meeskonda, kus ta mängis ühe hooaja, misjärel naasis Barcelonasse. Navarro on mänginud hästi ka Hispaania rahvuskoondises. Tema eestvedamisel tuli Hispaania 2009. ja 2011. aastal Euroopa meistriks ning 2006. aastal maailmameistriks. Tiitlivõistlustelt on võidetud ka hõbe- ja pronksmedaleid. 2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel valiti ta väärtuslikemaks mängijaks.
Galloxi sild

Galloxi sild (inglise keeles Gallox Bridge) on keskaegne kandehobusesild Inglismaal Somersetis Dunsteri lähedal. Sild on ehitatud arvatavasti 15. sajandil ja kujutab endast kitsast kaheavalist võlvkivisilda üle Avilli jõe. Silla üldpikkus on 13,5 m ja üldlaius 1,9 m. Silla ülepääsu (rinnatiste puhasvahe) laius on 1,2 m. Silda kasutatakse tänapäeval jalgsillana. Sild on 1. järgu arhitektuurimälestis, kantud nii Listed buildingu (1969) kui ka Scheduled Ancient Monumenti nimistutesse. Sild on English Heritage'i hoolduse ja eestkoste all. Galloxi sild on Exmoori rahvuspargi üks huviväärsusi. Gallox Bridge Images of England. National Monuments Record. English Heritage (inglise) Gallox Bridge PastScape. National Monuments Record. English Heritage (inglise)
Dresdeni Tehnikaülikool

Dresdeni Tehnikaülikool (saksa keeles Technische Universität Dresden, lühendatult TUD) on tehnikaülikool Saksamaal Saksimaal Dresdenis. Dresdeni Tehnikaülikool on üliõpilaste arvult suurim tehnikaülikool Saksamaal. Ülikoolis õpib üle 32 000 üliõpilase ja töötab 5700 õppejõudu. Dresdeni Tehnikaülikool on üks vanimaid tehnikakõrgkoole Saksamaal. Kool asutati 1828. aastal Saksimaa Tehnikakooli nime all. Aastal 1871 nimetati tehnikakool ümber Kuninglikuks Saksimaa Polütehnikumiks (Königlich-Sächsisches Polytechnikum). Uus nimevahetus toimus 1890 – koolist sai Kuninglik Saksimaa Tehnikakõrgkool (Königlich Sächsische Technische Hochschule). Ajaperioodil 1918–1961 oli kõrgkooli nimetus Dresdeni Tehnikakõrgkool (Technische Hochschule Dresden). Aastal 1961 sai kõrgkool ülikooliks. 1996. aastal ühinesid Dresdeni Tehnikaülikooli tehniline raamatukogu ja Saksimaa Riiklik Raamatukogu üheks raamatukoguks SLUB Dresdeni nime alla. Dresdeni Tehnikakõrgkoolis on õppejõuna töötanud Paul Tillich (1925–1929). Teaduskondi on 14, sealhulgas filosoofia-, filoloogia-, pedagoogika-, õigus-, majandus-, ehitus-, arhitektuuri-, meditsiiniteaduskond ja mõned teised. Suurim teaduskond on matemaatika- ja loodusteaduskond 4300 üliõpilasega. Väikseim ja ühtlasi vanim teaduskond on ehitusteaduskond (alla 800 üliõpilase). Filosoofiateaduskonnas õpib ligi 3500 üliõpilast, osakondi on selles seitse, sealhulgas ajaloo-, kunstiajaloo- musikoloogia-, sotsioloogia- ja teoloogiaosakond. Historische Entwicklung der Technischen Universität Dresden. (vaadatud 17.8.2022) Koduleht
Upper Montclair

Upper Montclair on asula USAs New Jerseys Essexi maakonnas Montclairis. Aastal 2000 oli Upper Montclairis 11 915 elanikku. Upper Montclairis paikneb Montclair State University üks ülikoolilinnakutest. 2016 U.S. Gazetteer Files 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
Tobias Angerer

Tobias Angerer (sündinud 12. aprillil 1977 Traunsteinis) on Saksamaa murdmaasuusataja. 2002 Salt Lake Citys pronksmedal 4×10 teatesõidus 2006 Torinos hõbemedal 4×10 teatesõidus pronksmedal 15 km klassikasõidus 2010 Vancouveris hõbemedal 15 km vabastiilis 2005 Oberstdorfis hõbemedal 4x10 teatesuusatamises 2007 Sapporos hõbemedal 30 km suusavahetusega sõidus pronksmedal 15 km vabasõidus 2009 Liberecis hõbemedal 4x10 km teatesõidus hõbemedal paarissprindis (klassika) pronksmedal 50 km ühisstart (vaba) 2011 Oslos pronksmedal 4×10 km teatesõidus Üldkarikas 1. koht 2006, 2007 Tavadistantside karikas 1. koht 2006, 2007 3. koht 2005, 2009 Tobias Angerer on startinud MK-etappidel 180 korral (seisuga 17. jaanuar 2015). Poodiumile on ta jõudnud 31 korral, millest 11 korda on ta olnud kõige kõrgemal astmel. Tobias Angereri koduleht Tobias Angerer FIS-i kodulehel (inglise)
Venemaa merevägi

Venemaa merevägi, ametlikult Venemaa Föderatsiooni Sõjalaevastik (vene keeles Военно-морской флот Российской Федерации, lühend ВМФ России), on Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude väeliik. Venemaa merevägi on asutatud 1696. aastal. Merevägi koosneb järgnevatest relvaliikidest allveelaevastik laevastikud merelennuvägi Venemaa merejalavägi rannakaitsevägi eriväed tagalaväeosad Mereväe jaotumine: Balti mere laevastik, laevastiku staap Kaliningradis Põhjalaevastik, laevastiku staap Severomorskis Vaikse ookeani laevastik, laevastiku staap Vladivostokis Musta mere laevastik, laevastikus taap Sevastopolis Kaspia flotill, laevastiku staap Astrahanis Mereväe lipulaev on lennukikandja Admiral Kuznetsov. Kokku on laevastikus: 1 lennukikandja 1 raske ristleja (lahinguristleja) 3 ristlejat 14 hävitajat 10 fregatti 80 eri võimekusega korvetti Laevalipud Ametiisikute lipud ja vimplid Kirov klassi raske ristleja Slava klassi ristleja Balti laevastiku lipulaev hävitaja Nastoitšivõi Ameerika Ühendriikide merevägi Imperial Russian Navy Submarines 4. oktoober 1968, Armaments: Jane's Defensive Ships, time.com 23. aprill 2010, Vene merevägi ostab 26 multifunktsionaalset hävituslennukit MIG-29K aastatel 2010-2012, mis hakkavad paiknema lennukikandjal Admiral Kuznetsov, postimees.ee 15. september 2011, Vene merevägi saab veel kolm Krivak-klassi fregatti, postimees.ee "russian+navy"+site:janes.com Google'i otsing "Russian Navy" veebiserverite domeenis janes.com
Martti Soosaar

Martti Soosaar (11. juuni 1933 – 18. aprill 2017) oli eesti ajakirjanik. Soosaar lõpetas aastal 1953 Tallinna 1. Keskkooli ning aastal 1958 Tartu ülikooli ajakirjanduse alal ja kirjutas diplomitöö Gorist "Gori karikatuurilooming kodanluse paljastamisel". Ta töötas 1958–1963 ajalehe Noorte Hääl kirjandusliku kaastöölise, kultuuri- ja kooliosakonna juhatajana, 1963–1967 Õhtulehe kultuuriosakonna juhatajana, 1967–1990 Eesti Raadio soomekeelsete saadete toimetuse juhina, pärast seda oli vabakutseline. Ta tegi Eesti Raadios saatesarja "Õhtujutud", mis koosnes intervjuudest kunstnikega. Martti Soosaar on teinud kaastööd ajalehele Kymen Sanomat. Tema karikatuure on avaldatud 1958–1960 ajakirjas Pikker. "August Vomm" (1977) "Kunstnik ja modell" (1978) "Ateljee-etüüde" (intervjuud kunstnikega; 1983) "Ateljee-etüüde. 2 (intervjuud kunstnikega; 1990) "Eesti ex libris" (Helsingi) "Tuntud ja tundmatu Gori" (2003) "Lase vareseid!" (mälestused; valmimas; ajakirjas Looming nr 7 (2005 on avaldatud katkend pealkirjaga "...juba praotub, kuigi kriginaga", lk 1054–1078) "Lea Valter" (1997) "Enn Põldroosi härrasmeeste seltskond" (1998; Soosaar osales filmi produtseerimisel) Nooruses tegeles ta ujumisega Friedel Raudsepa juhendamisel ning kuulus nii ujumises kui ka veepallis Eesti koondisse. Martti Soosaare isa oli fotograaf Hans Soosaar. Martti vend on Peet Soosaar. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. detsember 2013. Vaadatud 4. septembril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Academia Journalistica, Tartu 1994. Soosaare artikkel Eesti Ekspressis: Kekkonen. Eestlaste sõber või Kremli käsilane? Artikkel: Lastetoetus on Soomes püha Artikkel: Eesti kurjategijad Soomes ärevil: karistus tuleb kanda kodumaal Lugejakiri Eesti Ekspressis Lugejakiri Eesti Ekspressis Seisukohavõtt USA ja liitlaste Iraaki tungimise kohta Pekka Erelti retsensioon Gori-raamatule Refereering Soosaare artiklist Kymen Sanomates Biograafia ESBL-is
Loodusmuuseum

See artikkel räägib üldmõistest. Eesti muuseumi kohta vaata artiklit Eesti Loodusmuuseum. Loodusmuuseum ehk loodusloomuuseum on muuseum, kus eksponeeritakse loodust ja looduslugu, sealhulgas loomi, taimi, ökosüsteeme, geoloogiat, paleontoloogiat ja klimatoloogiat. Mõnes muuseumis täiendab looduslookollektsioon muid, näiteks ajaloo- ja kunstikogusid. Ka looduskeskustes on vahel ulatuslikke loodusloolisi kollektsioone. Maailma tuntumate loodusmuuseumide hulka kuuluvad näiteks USA Rahvuslik Loodusloomuuseum (National Museum of Natural History) Washingtonis, Ameerika Loodusloomuuseum (American Museum of Natural History) New Yorgis ning Humboldti Muuseum (Museum für Naturkunde – Leibniz-Institut für Evolutions- und Biodiversitätsforschung an der Humboldt-Universität zu Berlin) Berliinis. Eestis on kaks loodusmuuseumi: Eesti Loodusmuuseum Tallinnas ja Tartu Ülikooli Loodusmuuseum Tartus.
Anders Aukland

Anders Aukland (sündinud 12. septembril 1972 Tønsbergis) on Norra murdmaasuusataja. Ta on 2002. aasta olümpiavõitja 4×10 km teatesõidus ja 2003. aasta maailmameister 4×10 km teatesõidus. 2003. aasta MM-il võitis ta ka 30 km ühisstardiga sõidus klassikastiilis hõbemedali. Aukland võitis 2004. aastal Vasaloppeti suusamaratoni teise norralasena ajaloos, napilt jäi toona teiseks varasem võitja Raul Olle. 2005. aasta MM-il Oberstdorfis sai Auckland 50 km ühisstardiga sõidus klassikastiilis 0,7-sekundilise kaotusega Frode Estilile hõbemedali. Auklandile kaotas omakorda 0,7 sekundit Odd-Bjørn Hjelmeset. 2002 Salt Lake Citys olümpiavõitja 4x10 km teatesõidus 2003 Val di Fiemmes hõbemedal 30 km klassikat ühisstardist 2005 Oberstdorfis maailmameister 4×10 km teatesõidus hõbemedal 50 km klassikat ühisstardist Anders Aukland on osalenud (seisuga 2. märts 2008) 91 maailma karikasarja etapil ja jõudnud poodiumile 13 korda, millest kuus korda kõige kõrgemale astmele. Üldkarikas 3. koht: 2005 Sprindikarikas 2. koht: 2003 3. koht: 1997 Aukland on 183 cm pikkune ja kaalub 75 kg. Tema vend Jørgen Aukland on samuti suusataja, võitis Vasaloppeti kolmanda norralasena 2008. ja 2013. aastal, saades ajaloo esimeseks välismaalasest meessuusatajaks, kes on võitnud Vasaloppeti kahel korral. Anders Aukland FIS-i kodulehel (inglise)
Pihlakate meri

"Pihlakate meri" on Mirjam Tally muusikat sisaldav 2003. aastal ilmunud album. Albumi tootis Arm Music. Esitavad Hedi Viisma (kannel), Monika Mattiesen, Weekend Guitar Trio, Meelis Vind (bassklarnet), Ardo Ran Varres (näitleja), Iris Oja ja Alar Pintsaar (laul), Kristi Mühling, Ruth Kuhi ja Tuule Kann (kandled), Robert Jürjendal (elektrikitarr), Vambola Krigul (löökpillid), Külli Möls (akordion). "Pihlakate meri" "Iha ongi õis" "Swinburne" "Detsembrisse vajuvad kuused" "Veetilgas sätendab veel möödunudaastane päike" "Air" "Struktuurid" "Quasi Q" "Kui puud jäävad raagu, tuleb nähtavale aasta" "Kõik maastikud on vahast" Tutvustus Arm Music kodulehel
Displays

"Displays" on Raimo Kangro aastatel 1991–2000 kirjutatud muusikat sisaldav 2004. aastal ilmunud kahest CD-st koosnev album. Selle tootis Eesti Muusika Infokeskus. Esitavad erinevad ansamblikoosseisud ja orkestrid. "Display I" "Display II" "Display III" "Display IV" "Display V" "Display VI" "Display VII" "Display VIII" "Display IX" "Display X" "Display XI" "Display XII" Tutvustus EMIK kodulehel