laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Bergerac

Bergerac on linn Prantsusmaal Dordogne'i departemangus. See on Bergeraci ringkonna ning Bergeraci 1. ja 2. kantoni keskus. Linna territoorium asub 12–146 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Daniel Garrigue. Linnastu valdade liit koosneb 27 vallast. Salh d’Escola, linnas sündinud trubaduur Pierre Maine de Biran (1766–1824), linnas sündinud Prantsuse filosoof, poliitik ja parlamendiliige Jean Boudet (1769–1809), linna maetud Prantsuse kindral Jean Zacharie Mesclop (1775–1844), linnas sündinud Prantsuse ohvitser Jean Beaussoleil (1803–1837), linna maetud Prantsuse kindral ja luuletaja Armand Prosper Faugère (1806–1887), linnas sündinud ja Pariisis surnud prantsuse literaat, diplomaat ja välisminister Jean-Louis-Auguste Clavel (1808–1876), linnaga seotud prantsuse katoliiklik preester, arst ja botaanik Louis Léger Vauthier (1815–1901), linnas sündinud prantsuse tee- ja sillaehitusinsener, tehnik ja poliitik François Chéri-Rousseau (1826–1908), linnas sündinud prantsuse fotograaf Jean Sully Mounet, kutsuti ka Mounet-Sullyks, (1841–1916), linnas sündinud prantsuse näitleja Samuel Pozzi (1846–1918), linnas sündinud ja linna maetud prantsuse günekoloog ja kirurg. Linna keskhaigla kannab tema nime Paul Mounet (1847–1922), linnas sündinud prantsuse näitleja (näitlejanimi Jean-Paul Sully) Gaston Ouvrard (1890–1981), linnas sündinud prantsuse helilooja Desha Delteil (1901–1981), linnas surnud Ameerika Ühendriikide baleriin (sündinud Sloveenias) Jean Filliol (12. mai 1909 – enne 1975), linnas sündinud prantsuse natsionalistliku liikumise tegelane. Üks La Cagoule'i rajajaid 1935. aastal. (Organisation secrète d'action révolutionnaire nationale) Hélène Duc (1917–2014), linnas sündinud prantsuse koomik Jean Bastia (1919–2005), linnas surnud prantsuse lavastaja ja stsenarist René Coicaud (1927–2000), linnas surnud prantsuse 1956. aasta olümpiamängude hõbemedalist vehklemises Bernard Malivoire, (1938–1982), linnas sündinud prantsuse sõudja, 1952. aasta olümpiavõitja Pascal Obispo (1965), linnas sündinud prantsuse laulutekstide kirjutaja ja laulja Alexandre Delpérier (1967), linnas sündinud prantsuse raadio ja televisiooni saatejuht Michel Andrieux (1967), linnas sündinud prantsuse sõudja. 2000. aasta olümpiavõitja Jawad El Hajri (1979), linnas sündinud Maroko päritolu prantsuse jalgpallur Julien Ranouil alias Pakito (1981), linnas sündinud prantsuse diskor Samueli Naulu (1982–2013), fidži päritolu US Bergeraci ragbimängija Rémi Granier (1987), linnas sündinud prantsuse elukutseline võrkpallur Repentigny, Kanada (1997) Faenza, Itaalia (1998) Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles) Linna turismiinfo (prantsuse keeles)
Viiburi linnus

Viiburi linnus (soome keeles Viipurin linna, rootsi keeles Wiborgs slott) on rootslaste ehitatud keskaegne linnus Karjalas, mille ümber kujunes Viiburi linn. Tänapäevase haldusjaotuse järgi paikneb see Venemaal Soome lahes asuval väiksel saarel, mille praegune ametlik nimi vene keeles on Zamkovõi saar. Linnust on esimest korda mainitud 1293. aastal ja selle rajasid rootslased. Sellel kohal olnud karjalaste puitlinnus hävis 1293. aastal rootslaste vallutuse käigus. Linnus on arvele võetud Venemaa kultuurimälestisena. Püha Olavi torn  Viiburi linnus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Širvėna

Širvėna järv (leedu keeles Širvėnos ežeras) on paisjärv Leedus Biržai rajoonis. Suuremas osas asub paisjärv Biržai linna territooriumil. Järve lõunakaldal asub Biržai linna põhiosa, järve põhjakaldal aga Astravase mõis ja selle ümber asuv Astravase linnaosa. Järve läänekaldal asub Biržai küla. Kaldajoone pikkus on 22,06 kilomeetrit, kaldaid palistab enamasti pilliroog. Tegemist on vanima paisjärvega Leedus, mis rajati aastal 1575, kui Apaščia ja Agluona ühinemispaika rajati pais. Paisjärv kaitses Biržai lossi põhjakülge. Järves on 15 saart, mille kogupindala on 5,7 hektarit. Järve põhja katavad savi ja aleuriit. Kuni Teise maailmasõjani kandis järv ka nime Rališkiai järv (Rališkių ežeras), teised kasutusel olnud nimetused on Biržai järv ja Prūdas. Aastal 1987 valmis Biržai linna ja Astravase mõisa ühendav sild, mille pikkus on 525 meetrit. Meilės sala nime kandvale saarele on samuti kavas sild rajada. Širvėnos ežeras. Tarybų Lietuvos enciklopedija, Kd. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. 205–206 lk.
Johan Raudsepp

Johan Raudsepp (2. aprill 1882 Vanaküla, Koiola vald, Võrumaa – jaanuar 1974) oli eesti omavalitsustegelane. Johan Raudsepp sündis Vanakülas, Lokko talus taluperemehe pojana. Õppis Põlva kihelkonnakoolis. Hiljem oli põllumees ja pidas ise Lokko talu. Ta oli Põlva Hariduse Seltsi ja Koiola Põllumeeste Kogu üks asutajaid, samuti Koiola vabatahtliku tuletõrje ühingu asutaja ja esimees. Kuulus Isamaaliitu ja oli Isamaaliidu Koiola osakonna juhataja. 1926. aastast oli ta Koiola Piimaühingu esimees, kelle eestvõttel ehitati Koiola meierei. 1935. aastal valis Koiola vallavolikogu ta Koiola vallavanemaks, kuid valimise peale esitati ministeeriumile kaebus süüdistusega, et Raudsepp olevat teinud volikogus oma valimiseks lubamatut kihutustööd. Ministeerium peatas ametisse kinnitamise 3 kuuks, kuid peale juurdlust kinnitati ta 1936. aasta veebruaris siiski vallavanemaks. 1936 mais valiti ta Põlva põllumeeste konvendi liikmeks. Sünnipäevi. Uudisleht, 31. märts 1939 Johan Raudsepp – Koiola vallavanem, seltskonnategelane ja eeskujulik põllumees. Maa Hääl, 7. august 1936 Ringi ümber kodumaa. Võrumaalt. Postimees, 22. jaanuar 1937 Ringi ümber kodumaa. Võrumaalt. Postimees, 3. jaanuar 1936 Ringi ümber kodumaa. Võrumaalt. Postimees, 6. veebruar 1936
Le Vigan (Gard)

Le Vigan [le vigan] on linn Prantsusmaal Gardi departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 184–640 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Éric Doulcier. Linna ümbritsevate valdade liit koosneb 22 vallast. Cisano sul Neva, Itaalia Bigastro, Hispaania Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Libourne

Libourne [li'burn] on linn Prantsusmaal Gironde'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka Libournais-Fronsadais' kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 2–28 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Philippe Buisson. Linnastu valdade liit koosneb 34 vallast. Schwandorf, Saksamaa Keynsham, Suurbritannia Logroño, La Rioja Pu'er (普洱市), Hiina Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Mirande

Mirande [mi'rand] on linn Prantsusmaal Gersi departemangus. Ta on departemangu alam-prefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka Mirande-Astaraci kantoni keskus. Linna territoorium asub 139–268 meetri kõrgusel üle merepinna. Alates 2014. aastast on linnapea Pierre Beaudran. Tema linnastu valdade liit koosneb 19 vallast. Tubize, Belgia Korntal-Münchingen, Saksamaa San Mauro Torinese, Itaalia L'Eliana, Hispaania Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Arcachon

Arcachon [arka'šon] on linn Prantsusmaal Gironde'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on kuulub La Teste-de-Buch'i kantoni koosseisu. Linn loodi aastal 1857, kui eraldati osa La Teste-de-Buchi vallast. 6. detsembril 2006 loodi dekreediga Arcachoni ringkond, mille keskuseks linn on. Linna territoorium asub 0–45 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Yves Foulon. Linnastu valdade liit koosneb neljast vallast. Amherst, USA, Massachusetts (1998) Goslar, Saksamaa (1965) Aveiro, Portugal (1993) Gardone Riviera, Itaalia (1968) Pescara, Itaalia (1968) Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Thonon-les-Bains

Thonon-les-Bains [tonon'le'bän] on linn Prantsusmaal Haute-Savoie departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 371–569 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Jean Denais. Eberbach, Saksamaa (1961) Mercer Island, USA, Washingtoni osariik (2000) Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Saint-Flour

Saint-Flour on kahe koha nimi Prantsusmaal: Saint-Flour, linn Cantali departemangus Saint-Flour, vald Puy-de-Dôme'i departemangus
Maie Lüüs

Maie Lüüs on Eesti tõlkija. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli inglise filoloogia ja Tartu Teoloogia Akadeemia pastoraalnõustamise erialal. Lisaks on ta EAÕK ning Eesti Loomakaitse Seltsi liige ja vabatahtlik.
Sloboda-Hulivska

Sloboda-Hulivska (ukraina keeles Слобода-Гулівська) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Bari rajoonis. Elanike arv on 344. Pindala on 1,476 km².
Le Vigan

Le Vigan on kahe koha nimi Prantsusmaal: Le Vigan, linn Gardi departemangus Le Vigan, vald Loti departemangus
Varnja vanausuliste palvela

Varnja vanausuliste palvemaja on vanausuliste pühakoda Varnjas. Palvelat kasutab Varnja vanausuliste kogudus. Esimene vanausuliste palvemaja (puidust) õnnistati Varnjas sisse aastal 1785. 20. sajandi alguseks oli palvemaja lagunemise äärel ning kohaliku ehitusettevõtja Saveli Fomini algatusel koguti annetusi uue palvela ehitamiseks. Ehitusmeister Wilhelm Schilling tegi 1902. aastal uue telliskividest palvela projekti. 15. juunil 1903 õnnistati hoone sisse. Palvemaja ehitati parvedele, sest hoonealune pinnas oli nõrga kandvusega. Palvemaja uhkus on viierealine 84 pühapildist koosnev ikonostaas, mille maalis Gavriil Frolovi õpilane Filipp Mõznikov koos abilistega. Aastal 1935 ehitati palvela ümber. Esiküljele lisati kellatorn ning püstitati väike tornike katuseharjale. Torn ehitati jälle parvedele, ümberehituse konstruktiivse osa projekteeris ehitusinsener Nikolai Oll ning arhitektuurse osa tegi arhitekt Voldemar Tippel. Роберт Трейфельдт. "Старообрядческие храмы в эстонской архитектуре 1920-1930-х годов". // Очерки по истории и культуре староверов Эстонии. Tartu Ülikooli Kirjastus. Tartu 2007 Kaur Alttoa. "89. Varnja vanausuliste palvela". // 101 pühakoda. Varrak. Tallinn 2015
Balti Laevastiku muuseum

Balti Laevastiku muuseum (Музей Балтийского флота) on mereväemuuseum Venemaal Kaliningradi oblastis Baltiiskis. Aastatel 1963–1992 asus see Tallinnas. Muuseum asutati Kaliningradis Baltiiskis 1957. aastal ja avati Kroonlinna tänaval 23. veebruaril 1959. 1963. aastal paigutati muuseum Tallinna, mis oli Punalipulise Balti laevastiku peabaas, aadressile Narva maantee 36. Narva mnt majas oli ekspositsioonile kümmekond saali-tuba üldpinnaga 550 m² ja väljas umbes 10 000 eksponaati. Olulisemateks neist peeti ristleja Aurora lippu ja illuminaatorit, ristleja Kirov kahurit, allveelaeva Lembit Punalipu ordenit ja lippu ning mõnede nõukogude admiralide (I. Issakov, V. Tributs, I. Green) autasusid ja isiklikke esemeid. Väljapanekule lisati ka pisut regionaalset hõngu: sinna kuulus muuhulgas 1941. aasta Tallinna lahe äärset kaitselahingut kujutav lavastus-dioraam koos ühilduva suure seinamaaliga "Tallinna kaitse 1941. aasta augustis". Muuseumi tagaõuel oli väike väliekspositsioon sõjalaevade tekirelvastusest ja meremiinidest. 1984. aastaks, kui tähistati 25 aasta möödumist avamisest, oli muuseumi külastanud ligi 15 000 ekskursioonigruppi - kokku 82 000 inimest. 1985. aastal sai muuseumi filiaaliks allveelaev Lembit Pirita sadamas. 1989. aastal oli muuseumi fondis kokku ligikaudu 13 000 museaali. Muuseumil oli tõsisem koostöö Tallinna 12., 15., 33. ja 51. keskkooliga, kus aidati sisustada ka nõukogude propagandistlikke "lahingukuulsuse tube". Seoses Venemaa vägede väljaviimisega Eestist pärast Nõukogude Liidu kokkuvarisemist tuli ka muuseum ära kolida. Allveelaeva Lembit võtsid Eesti kaitseväelased ootamatult aprillis 1992 üle ja see jäi eestlastele. Seejärel otsustas Balti laevastiku juhtkond 21. mail 1992 viia muuseumi kiiresti Baltiiskisse. Et kardeti ka muude muuseumi varade ülevõtmist eestlaste poolt, toimus nende ümberpaigutamine sõjalaevadele ja transport võimalikult konfidentsiaalselt. Ära veeti 270 konteineritäit museaale. Siiski jäeti maha suur osa suuremaid eksponaate, mis asusid muuseumi tagahoovis. Tõenäoliselt jäi enamus neist Eesti meremuuseumile. Muuseum paigutati Baltiiskis samasse kohta, kus see oli kunagi asutatud. Muuseumi senistest töötajatest keegi elukohta ei soovinud vahetada ja nii tuli lisaks uuesti muuseumi ülesehitamisele värvata ka uus personal. Tänapäeval paikneb Balti laevastiku muuseum Kaliningradi oblastis Baltiiskis Kroonlinna tn 1. Ametlikult on tegemist Venemaa Mereväe keskmuuseumi filiaaliga. Muuseumi kogudes on üle 20 000 eksponaadi. Kohapeal on ka muuseumipood ja kiosk. Tallinna mereväebaas Laevastiku Ohvitseride Maja Lembit (allveelaev) Aurora (laev) Muuseumi koduleht ERR videoarhiiv 1971. Dioraami Tallinna kaitsmine augustis 1941 avamine. Rahva Hääl nr. 46, 23 veebruar 1984: Kangelaslikkus, sõdurikuulsus. Kahe Punalipu ordeniga Balti laevastiku muuseum 25-aastane, I. Paul.
Pribaikalski rajoon

Pribaikalski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Burjaatia Vabariigis. 2015. aastal oli rajooni elanike arv 26 890, neist 2,8% burjaadid ja 94,6% venelased. Rajoon jaguneb 10 külaasunduseks, milles on kokku 38 asulat. Halduskeskus on Turuntajevo küla. Q126737344  Pribaikalski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kižinga rajoon

Kižinga rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Burjaatia Vabariigis. Rajoon jaguneb 9 külaasunduseks, milles on kokku 21 asulat. Halduskeskus on Kižinga küla. Q126737344  Kižinga rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Mõjutegur

Mõjutegur ehk ajakirja mõjutegur (inglise keeles impact factor, IF) on bibliomeetrias suhtarv, mis näitab, kui suur on keskmine viitamiste arv mingi ajakirja artiklitele mingi ajaperioodi jooksul. Vaatlusalune periood on tavaliselt üks aasta ja loetakse kui palju on selle ajavahemiku jooksul keskmiselt viidatud ajakirjas eelnenud kahe aasta jooksul ilmunud artikleid. Mõjuteguri arvutamise aluseks on viited. Artikli viidete arv näitab, kui mõjukas on autor ning kui oluline on artikkel konkreetses teadusvaldkonnas. Ingliskeelse termini impact factor võttis 1975. aastal kasutusele Eugene Garfield, et hõlbustada ajakirjade valimist andmebaasi Web of Science.
Kurumkani rajoon

Kurumkani rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Burjaatia Vabariigis. 2015. aastal oli rajooni elanike arv 14 139, neist 65,4% burjaadid, 30,7% venelased ja 2,3% evengid. Rajoon jaguneb 10 külaasunduseks, milles on kokku 28 asulat. Halduskeskus on Kurumkani küla. Q126737344  Kurumkani rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Bitšura rajoon

Bitšura rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Burjaatia Vabariigis. 2015. aastal oli rajooni elanike arv 23 748, neist 11% burjaadid ja 88,2% venelased. Rajoon jaguneb 17 külaasunduseks, milles on kokku 36 asulat. Halduskeskus on Bitšura küla. Q126737344  Bitšura rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Bitšura rajooni koduleht
Mariner 4

Mariner 4 oli Marineri programmi neljas kosmosesond. See sooritas esimese kosmoseaparaadina möödalennu Marsist. Sond startis 28. novembril 1964 ja sooritas 14.–15. juulil 1965 esimese kosmosesondina möödalennu Marsist ja pildistas seda. See oli esimene kord inimkonna ajaloos, kui kosmosesond saatis süvakosmosest pildid teisest planeedist. Mariner 4 tõestas, et suure tõenäosusega pole Marsil intelligentset elu ja kuigi need pildid olid teadlastele suureks pettumuseks, oli missioon inseneridele kasulik, sest nad said teadmisi ja kogemusi pikkadele kosmosemissioonidele saadetavate seadmete ehituseks ja kasutamiseks. Side Mariner 4-ga lõpetati 21. detsembril 1967. Mars news.com:Mariner Space.com:Mariner 4: First Spacecraft to Mars Mariner 4 CalTech:Alone in the Darkness: Mariner 4 to Mars, 50 Years Later NSSDC:Mariner 4
Tunkinski rajoon

Tunkinski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Burjaatia Vabariigis. 2015. aastal oli rajooni elanike arv 26 890, neist 61,4% burjaadid ja 37,0% venelased. Rajoon jaguneb 14 külaasunduseks, milles on kokku 35 asulat. Halduskeskus on Kõreni küla. Q126737344  Tunkinski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Stekk

Stekk on ratsapiits, mida kasutatakse hobuse ergutamiseks.
Maneež

Maneež on koht, kus treenitakse hobuseid, viiakse läbi ratsatunde ja korraldatakse võistlusi. Maneeži ääred on tähistatud tähtedega.
Kenter

Kenter on kõige aeglasem galopp (12–15 km/h)[viide?]. Liikumisviis on nime saanud nn Canterbury galopi järgi (kerge küliskäik), millega keskaegsed palverändurid olevat katedraalilinna ratsutanud. "Väike eesti-inglise seletav koolisõidusõnastik", magistriprojekt Tartu Ülikoolis 2007, lk 18
Kuldkaru

Kuldkaru (saksa keeles: Goldener Bär) on Berliini filmifestivali peaauhind, mida antakse alates 1951. aastast. Kuldkaru võitja valib igal aastal rahvusvaheline žürii, millesse kuuluvad tunnustatud lavastajad, näitlejad, kirjanikud, produtsendid ja teised filmitööstuse osalised. Hõbekaru (žürii peaauhind) Parima lavastaja Hõbekaru Parima meesnäitleja Hõbekaru Parima naisnäitleja Hõbekaru Parim muusika Parim stsenaarium
Heiki Maiberg

Heiki Maiberg (sündinud 22. novembril 1952 Laulasmaal) on eesti karikaturist. Ta töötab Maalehes kujundaja, karikaturisti ja Piibujutu rubriigi toimetajana. Alates 2009. aastast korraldab huumoriüritusi ja karikatuuride kogumist Eesti Huumorimuuseumile Purkus. Heiki Maiberg kuulub Eesti Huumoriliidu juhatusse. Maibergi karikatuure on avaldanud ajakiri Pikker, ajaleht Maaleht ja huumoriajakiri Pilkaja. Karikatuurikogumik "Grebimised" (48 lk, 1997) Illustreerinud Heiki Raudla humoorikat raamatut - "Oli selline Eesti" (79 lk, 2005) ISBN 9789985311097 Illustreerinud "Piibujutud" (246 lk, 2006) ISBN 9789985643105 Illustreerinud "Piibujutud" (2013) ISBN 9789985644607 1988 – Tallinna Mererajooni ökoloogiateemaline karikatuurivõistlus, võitja 2014 – Edmund Valtmani nimeline karikatuurivõistlus, eripreemia 2015 – Edmund Valtmani nimeline karikatuurivõistlus, ergutuspreemia 2015 – Gori konkurss, III koht 2018 – Edmund Valtmani nimeline karikatuurivõistlus, III koht 2019 – Edmund Valtmani nimeline karikatuurivõistlus, II koht Pikri pildid kolisid Purkusse Maaleht, 09. märts 2014 Inforegister - Eesti Huumoriliit "Eesti rahvusbibliograafia - Grebimised". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2016. Vaadatud 8. jaanuaril 2016. "Võistlus lõppes". Sirp ja Vasar. 3. juuni 1988. Vaadatud 15.08.2018. Maaleht (15. oktoober 2015) - Heiki Maiberg pälvis Gori konkursil kolmanda koha Maaleht (13. august 2014) - Priit Pärn loovutas karikatuurid huumorimuuseumile
Raudonė vald

Raudonė vald (leedu keeles Raudonės seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Jurbarkase rajooni territooriumil. Valla pindala on 109 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1359 inimest. Valla keskuseks on Raudonė alev (2011. aastal 510 elanikku), vallamaja aadress on Kaštonų g. 2. Teine alev vallas on Stakiai (2011. aastal 170 elanikku) Vallavanem on Česlovas Meškauskas. Naujokai Stakiai kirik Raudonė põhikool Raudonė kirik [1]. Jurbarko rajono savivaldybė, vaadatud 9.01.2016. http://statistics.bookdesign.lt/table_125_07.htm?lang=lt#jurb_r
Seredžiuse vald

Seredžiuse vald (leedu keeles Seredžiaus seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Jurbarkase rajooni territooriumil. Vald piirneb lõunas Nemunase ja idas Dubysa jõgedega. Valla pindala on 136 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2464 inimest. Valla keskuseks on Seredžiuse alev (2011. aastal 590 elanikku), vallamaja aadress on Neringos g. 6. Vallavanem on Jonas Pikoraitis . Saal Belvederise mõisas Klausučiai kool Seredžius Seredžiuse kirik Lisaks küladele asub vallas veel Klumpė huutor, kus aastal 2011 elanikke ei olnud. [1]. Jurbarko rajono savivaldybė, vaadatud 9.01.2016. http://statistics.bookdesign.lt/table_125_07.htm?lang=lt#jurb_r
Yūto Nagatomo

Yūto Nagatomo (jaapani keeles 長友 佑都 Nagatomo Yūto; sündinud 12. septembril 1986 Saijōs) on Jaapani jalgpallur, kaitsja. Ta mängib Jaapani kõrgliiga klubis FC Tokyo. FC Tokyos alustas ta 2007. aastal ka klubikarjääri. Aastatel 2011–2018 mängis ta Itaalia kõrgrliiga klubis Milano Internazionale, 2018–2020 Türgi kõrgliiga klubis Galatasaray ja 2020–2021 Prantsusmaa kõrgliiga klubis Marseille Olympique. 2013. aastal valiti ta parimaks väljaspool Aasiat mängivaks Aasia jalgpalluriks. Debüüdi Jaapani rahvuskoondises tegi Nagatomo 24. mail 2008 sõprusmängus Elevandiluuranniku vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondise särgis sama aasta 13. novembril sõprusmängus Süüria vastu. 2011. aastal tuli ta Jaapani koondisega Aasia meistriks. Ta kuulus Jaapani koondisse veel ka 2010., 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ning 2015. ja 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel. Ta lõpetas koondisekarjääri 2019. aasta märtsis. Ta kuulus Jaapani meeskonda 2008. aasta suveolümpiamängude olümpiaturniiril. Tokyo J. League Cup: 2009 Internazionale Coppa Italia: 2010–11 Galatasaray Süper Lig: 2017–18, 2018–19 Türgi karikas: 2018–19 Süper Kupa: 2019  Yūto Nagatomo – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Yūto Nagatomo veebisaidil National Football Teams (inglise) Japan National Football Team Database
Yasuhito Endō

Yasuhito Endō (jaapani keeles 遠藤 保仁 Endō Yasuhito; sündinud 28. jaanuaril 1980 Sakurajimas) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja. 2001. aastast mängib ta Jaapani kõrgliiga klubis Gamba Osaka. Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2002–2015 152 mängu ja lõi 15 väravat. Yasuhito Endō veebisaidil National Football Teams (inglise) Japan National Football Team Database
Makoto Hasebe

Makoto Hasebe (jaapani keeles 長谷部 誠, Hasebe Makoto; sündinud 18. jaanuaril 1984 Fujiedas) on Jaapani jalgpallur, poolkaitsja. 2014. aastast mängib ta Saksamaa kõrgliiga Bundesliga klubis Eintracht Frankfurt. 2018. aastal valiti ta Aasia parimaks rahvusvaheliseks jalgpalluriks. Jaapani rahvuskoondises tegi ta debüüdi 11. veebruaril 2006 sõprusmängus USA vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 18. novembril 2009 Aasia meistrivõistluste valikmängus Hongkongi vastu. 2011. aasta Aasia meistrivõistlustel tuli ta Jaapani koondisega Aasia meistriks. Hasebe valiti lisaks turniiri sümboolsesse koosseisu. Ta on kuulunud Jaapani koondisse veel ka 2010. ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2015. aasta Aasia meistrivõistlustel ning 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistlustel. Ta oli aastatel 2010–2018 Jaapani koondise kapten. Pärast 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlusi teatas Hasebe koondisekarjääri lõpetamisest. Urawa Red Diamonds AFC-i Meistrite Liiga: 2007 J1 League: 2006 Emperor's Cup: 2005, 2006 J.League Cup: 2003 Jaapani superkarikas: 2006 VfL Wolfsburg Bundesliga: 2008–09 Eintracht Frankfurt DFB-Pokal: 2017–18 "Lõuna-Korea jalgpallureid loobiti kodus munadega ja ähvardati sõjaväega. Kuidas võeti vastu MM-il valusalt langenud Jaapan?". Delfi Sport. Vaadatud 7. juuli 2018.  Makoto Hasebe – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Makoto Hasebe veebisaidil National Football Teams (inglise) Japan National Football Team Database
Atsuto Uchida

Atsuto Uchida (jaapani keeles 内田 篤人 Uchida Atsuto; sündinud 27. märtsil 1988 Kannamis) on Jaapani jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Jaapani kõrgliiga klubis Kashima Antlers. Aastatel 2010–2017 mängis ta Saksamaa kõrgliiga klubis Schalke. Jaapani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2008–2015 74 mängu ja lõi kaks väravat. Kashima Antlers J. League Division 1: 2007, 2008, 2009 Emperor's Cup: 2007 Japanese Super Cup: 2009, 2010 AFC-i Meistrite Liiga: 2018 Schalke 04 DFB-Pokal: 2010–11 DFL-Supercup: 2011 National Football Teams Japan National Football Team Database
Skirsnemunė vald

Skirsnemunė vald (leedu keeles Skirsnemunės seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Jurbarkase rajooni territooriumil. Vald piirneb lõunas Nemunase jõega. Valla pindala on 121 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2044 inimest. Valla keskuseks on Skirsnemunė küla, vallamaja aadress on Nemuno g.33. Vallavanem on Vladas Vainauskis. Kartupėnai linnamägi Skirsnemunė luteri kirik Molynė Šilinė Skirsnemunė kirik Skirsnemunė Pilis I Panemunė loss [1]. Jurbarko rajono savivaldybė, vaadatud 9.01.2016. http://statistics.bookdesign.lt/table_125_07.htm?lang=lt#jurb_r