laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mart Jaanson

Mart Jaanson (sündinud 31. märtsil 1966) on eesti helilooja, muusikateoreetik, teoloog ja luterlik vaimulik. Aastail 1973–1984 õppis Jaanson Tartu 2. Keskkoolis ja samaaegselt Tartu 1. Lastemuusikakoolis klaverit ja 1983–1987 Tartu Muusikakooli muusikateooria osakonnas. 1987. aastal asus Jaanson õppima Tallinna Konservatooriumisse professor Eino Tambergi kompositsiooniklassi, mille lõpetas 1992. aastal cum laude. 1988.–1990. aastal täiendas Jaanson end Eesti Goethe Seltsi juures tegutsenud Eesti Goethe-Gümnaasiumis. Aastail 1992–1993 õppis ta Austria Teaduste ja Uuringute Ministeeriumi ja hiljem Alban Bergi Fondi stipendiaadina Viini Muusika- ja Lavakunstikõrgkoolis professor Kurt Schwertsiku kompositsiooniklassis. 1994. aastal astus ta Tartu Ülikooli usuteaduskonda, mille lõpetas 1999. aastal. 2002. aastal sai ta Eesti Muusikaakadeemia teadusmagistrikraadi muusikateaduses. Aastail 2002–2003 õppis Jaanson EELK usuteaduse instituudi pastoraalseminaris. Alates 2005. aastast on ta TÜ usuteaduskonna doktorant. 1990. aastal oli Jaanson tegev ajakirja Scripta Musicalia toimetamisel. Ta on Eesti Arnold Schönbergi Ühingu asutajaliige ning oli aastail 1995–2003 juhatuse esimees. Aastast 1993 tegutseb ta eesti muusikaelus eelkõige muusikakriitikuna (Kultuurilehe 1994. aasta kriitikapreemia), aga ka heliloojana. Eelkõige keskendub ta 20. sajandi ja nüüdismuusika tutvustamisele. Aastail 1994–2006 töötas Jaanson Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis muusikateoreetiliste ainete õpetajana ja 1999.–2001. aastal oli selle kooli direktor. Mart Jaanson on olnud Tartu Uue Muusika Pidustuste peakorraldaja. Alates 2001. aastast on ta TÜ muusikateooria lektor ning 7. oktoobrist 2003 EELK Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja. 2005–2006 oli Jaanson Toronto Peetri koguduse abiõpetaja ning alates 1. novembrist 2021 kuni 28. maini 2023 EELK Rannu koguduse hooldajaõpetaja. 1. detsembrist 2021 kuni 1. märtsini 2023 oli ta ka EELK Otepää Maarja koguduse hooldajaõpetaja. 2013–2017 oli Jaanson Valga praostkonna abipraost ning alates 17. märtsist 2017 on Valgamaa praost. EELK Kirikukogu liige 2005–2009 ning alates 2017. 2016 EELK Teeneteristi III järk . 2016 Tartu Ülikooli aumärk Mart Jaanson Eesti Teadusinfosüsteemis EELK vaimulike leksikon "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022.
Sforza dünastia

Sforza dünastia oli Milano dünastia, kelle esindajad valitsesid Milano hertsogitena aastail 1450–1535 (vaheaegadega) suuremat osa Lombardiast. Sforzade ajal sai Milanost tähtis kultuurikeskus. Sforza aadlisuguvõsa põlvneb kondotjeer Muzio Attendolost, keda hüüti Sforza, mis tähendab 'vägivallaga võitja'. 1450–1466 Francesco I Sforza 1466–1476 Galeazzo Maria Sforza (Francesco I poeg) 1476–1494 Giovanni Galeazzo Sforza (Galeazzo Maria poeg) 1494–1499, 1500 Ludovico Maria Sforza ehk Ludovico Il Moro (Francesco I poeg; tõugati troonilt; suri 1508; järgnes Prantsuse võim 1499–1500 ja 1500–1512) 1512–1515 Massimiliano Sforza (Ludovico Maria poeg; tõugati troonilt; suri 1530; järgnes Prantsuse võim 1515–1521) 1521–1535 Francesco II Sforza (Massimiliano vend) Kondotjeer Francesco I Sforza sai 1450 Milano hertsogiks, vallutas 1464 Genova, Korsika ja Bari. Hertsogid Galeazzo Maria Sforza ja Ludovico Il Moro Sforza jätkasid sõdadega Milano valduste laiendamist. Giovanni Galeazzo Sforza tütar Bona Sforza (1494–1557) oli abielus Poola kuninga (1506–1548) Zygmunt I-i abikaasa ja Poola kuninganna. Rahvaülestõus sundis Lodovicot 1499 Milanost lahkuma, kuid tema pojad Massimiliano Sforza ja Francesco II Sforza taastasid 1521–1525 Sforzade võimu. Francesco II surma (1535) järel läks Milano Hispaania valdusse.
Ujur

Ujur (Dytiscus) on röövtoiduliste mardikaliste perekond ujurlaste sugukonnast. Ujureid on teada 26 liiki, Eestist on leitud 7. Enamasti elavad nad märgaladel ja tiikides. Ujurlaste (Dytiscidae) seast on nad kõige suuremad – nende pikkus on 3...4 cm. Kõige suurem ujur on laiujur (Dytiscus latissimus), kes elab paiguti ka Eestis. Ujur toitub putukatest, aga suured ujurid võivad rünnata isegi väikseid kalu. Ujur on laia tumeda kehaga ja väga suur putukas, kes elab järve põhjas.  Ujur – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Laiujur

Laiujur (Dytiscus latissimus) on röövtoiduline mardikas ujurlaste sugukonnast. Laiujuri areaal on valdavalt Euroopa: Austria, Valgevene, Belgia, Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia, Tšehhi, Taani, Soome, Prantsusmaa, Saksamaa, Ungari, Itaalia, Läti, Luksemburg, Holland, Norra, Poola, Rumeenia, Venemaa, Slovakkia, Rootsi, Šveits ja Ukraina. Laiujurit on leitud ka mõnest Eesti seisuveekogust. Laiujur on ujurite perekonna suurim esindaja. Tema tagakeha on laienenud. Laiujuri vastseid saab hõlpsalt eristada teistest ujurlaste vastsetest selle poolest, et nende pea eesserv on nõgus (teistel kumer). Laiujur eelistab elada väikestes tiheda taimestikuga seisuveekogudes, kuhu ulatub ka päikesekiirgus. Laiujur nagu teisedki ujurid on eranditult röövtoiduline: peatoidus on paljud veeputukad, näiteks sõudurlased (Corixidae), samuti mitmed vähilised. Paljudes riikides on ta loetud ohustatud liigi või eriti ohustatud liigi alla. Eestis ei kuulu ta punasesse raamatusse. Laiujuri vähenemise põhjuseks on veekogude eutrofikatsioon ja kinnikasvamine – need tegurid toovad endaga tavaliselt kaasa valgusrežiimi muutusi, mis mõjutavad negatiivselt laiujuri elutingimusi. Laiujur andmebaasis eElurikkus
Jevgeni Kazakov

Jevgeni Kazakov (Kokk Ženja) (sündinud 9. aprillil 1986) on venelasest kokk, kes sai tuntuks Tallinna ühe rüüstajana aprillirahutuste ajal 26. aprillil 2007. Ta sai 20. detsembril 2000 Eesti kodakondsuse. Liis Treimanni poolt temast tehtud foto võitis 2007. aasta Postimehe uudisfotode konkursil I koha. Postimehe parimad pildid 2007. aastal Kohus saatis pronksööl rüüstamas käinud koka vangi Kodakondsuse andmine Kazakovile Pronksiöö kaanepoiss ihkab kokatööle tagasi Maarius Suviste. Kokk Ženja pärast aprillimässu: "Kahetsen, et nii juhtus." Õhtuleht, 28. aprill 2008 Kokk Ženja pääses 111 krooni maksmisest
Tehissüda

Tehissüda on tehislikult loodud seade, mille ülesandeks on asendada looduslikku südant. Tehissüda paigaldatakse organismi sisemusse, mis eristab seda kunstlikust vereringest, mil verd pumpav süsteem paikneb väljaspool keha. Tehissüda võib asenda osaliselt või täielikult looduslikku südant. Esimene täistehislik süda siirati koerale 1937. aastal Venemaal. Inimesele siirati täistehislik süda esimest korda 4. aprillil 1969 USA-s. Eestis siirati esimene tehissüda 2010. aasta juuni alguses. Tehissüda asendas patsiendi südant osaliselt – vasakut vatsakest. Operatsioon sooritati Põhja-Eesti Regionaalhaiglas. "Liotta Total Artificial Heart". Texase Südameinstituudi koduleht (inglise). Texase Südameinstituut. Vaadatud 19.01.2008. "Eestis paigaldati esimest korda tehissüda". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. juuni 2010. Vaadatud 15. juunil 2010.
Kata (karate)

Kata (jaapani keeles 形 või traditsioonilisemalt 型 'eeskuju', 'meetod', 'muster', 'vorm, šabloon' jne) on võitluskunstides (näit iaido, judo, karate jne) rakendatud standardharjutus, mis koosneb tehnikadest võitluses kas tegeliku või kujuteldava vastase või vastastega. Vastase või vastaste olemasolu (või puudumine) harjutuse sooritamisel oleneb võitluskunstist ja koolkonnast. Erinevate võitlusviiside katade vormid erinevad üksteisest koolkonniti näiteks nii vormi pikkuse, harjutuste komplekti kui liikumise üldise iseloomu ja kehakoiaku printsiipide poolest. Katad on enamasti harjutuste kompleksid, mille on töötanud välja kunagised võitluskunstimeistrid ning mida on aastasadu edasi antud õpetajalt õpilastele. Katade rolli kohta puudub tänapäeval ühtne seisukoht. Väidetakse, et katade esialgne eesmärk oli esitada meistri õpetusi mnemotehniliselt otstarbekas vormis nii, et õpilased saaksid need teatud standardharjutustena meelde jätta ning neid harjutades jõuda meistri õpetuse mõistmiseni ja motoorse valdamiseni. Paljud spetsialistid on aga arvamusel, et lihtsalt kata õppimine ei taga õpetuste omandamist, vaid katat tuleb õppida koos selles esinevate liigutuste tegeliku rakendusega. Seega on katade puhul olulised nendes esinevate liigutuste bunkaid (kanjis 分解 'analüüs, osadeks lahutamine'), mis väljendavad katas tehtavate liigutuste võimalikke rakendusi reaalse vaenlase vastu. Tänapäeval on eri karatestiilide sama päritolu katadel väga palju eri bunkaisid ning see ähmastab kata kui sellise võimalikku eesmärki õpetuse kandjana. Väidetakse, et katadest on tänapäevaks kadunud suur osa seal algselt sisaldunud surmavaid tehnikaid või on unustatud nende bunkaid. Kata harjutamisel peetakse esiteks oluliseks kasutatavate asendite ja sooritatavate tehnikate korrektsust, lisaks sellele nõuab kata keskendumist sooritatavatele liigutustele ning arusaamist nende olemusest. Seega on kata harjutamise puhul tähtis terviklik sooritus, mille osadeks võib olla õige tempo valik, tehnikate korrektne rõhutamine, lõdvestumine tehnikate kasutamise vahel, õige hingamine ja kiai (kanjis 氣合 'jõu koondamine') kasutamine, tehnikate usutavus ja kontsentreeritus ehk kime (kanjis 決め 'pinge, pingutus'), kiirus ja jõu õige balanss, üldine stabiilsus ja tasakaal jms. Kata eeskujulik sooritamine nõuab põhjalikku harjutamist ning väga head füüsilist vormi, kuna asendid nõuavad harjumatute lihaserühmade treenitust/painduvust ning liigutused väga head koordinatsiooni. Kata sooritamises võisteldakse nii üksikult – katat sooritab üks inimene – kui ka meeskondlikult – katat sooritatakse sünkroonis ja lisaks sooritusele esitatakse ka oma tõlgendus bunkai kujul. Turniiridel võistlemisele orienteeritud sportlikus karates sageli katasid üldse ei harjutata, vaid keskendutakse kombinatsioonidele, paarisharjutustele ja reaalsele kumitele (määratud reeglitega vabavõitlusele kahe karateka vahel. Kumite võistlust hindavad kohtunikud). Kata Pinani katad Karate Subak Taiji Iaido Iaijutsu Hapkido Jūjutsu Aikido Judo Bando Kendo Muye Dobo Tong Ji
Puiga Põhikool

Puiga Põhikool on põhikool, mis asub Võru maakonnas Võru vallas Puigas Võrust lõuna pool. Puiga Põhikool on välja kasvanud Puiga lasteaiast. 1995. aastal kolis kool sisse praegusesse koolimajja. Koolimaja kõrval on park, kuhu õpilased on ise puid istutanud. 14. oktoobril 2005 täitus Puiga põhikoolil 10. aastat. 21. jaanuaril 2008 alustati Puiga kooli spordihalli, uue arvutiklassi ja jõusaali ehitamist, mis valmisid 2008. aasta lõpus. Põhikoolile omaselt on tähtsamateks õppeaineteks eesti keel, matemaatika ja inglise keel. Teiseks võõrkeeleks on vene keel. Võru kultuuri säilitamiseks on Puiga Põhikooli tunniplaanis ka võru keele tund. Pärast tundide lõppu on õpilastel võimalus käia erinevates huviringides. On võimalik õppida savist, nahast ja teistest materjalidega esemete, kaunistuste ja kujukeste valmistamist, mängida korvpalli ja muid spordialasid. Neil on võimalus ka õppida tantsima ja laulma või hoopis arvutit kasutada. Puiga Põhikoolis on võimalik käia ka kooli raamatukogus. Huviringid: Mudilaskoor Lastekoor Ansambel Vabaaja spordiring Korvpall edasijõudnutele Aeroobika Rahvatants Arvuti Tehnikaring Naharing Saviring Õpioskused Ajalooring Kodulooring Näitering poistekoor 1995–1998 Anneli Laansalu 1998–2002 Astrid Org 2002–2017 Mart Märdin 2018–... Siiri Plangi Kooli ajalugu Puiga Põhikool Puiga Põhikool
Salvatore Bonanno

Salvatore Bonanno (hüüdnimi Bill; 5. november 1932 – 1. jaanuar 2008) oli USA mafiooso Bonanno perekonnast, Joseph Bonanno poeg. Kümneaastasena sai Bill kõrvanakkuse ning vanemad saatsid ta Long Islandilt Hempsteadist Tucsonisse Arizona osariiki. 15-aastaselt viis Bill oma koolikaaslased muuseumi asemel vaatama katoliku kiriku poolt keelatud filmi "Amber Forever". Selle eest keelati tal ühiselamus elamine ning ta pidi elama motellis. Pärast keskkooli õppis Bill Arizona Ülikoolis, mis jäi tal pooleli. Algul juhtis Bill oma isa legaalseid ärisid. Hiljem sai temast Bonanno perekonna consigliere. Paljud selle organisatsiooni liikmed pidasid Billi liiga kogenematuks ja intellektuaalseks. Pingeid tekitas Bill Bonano nõuanne loobuda uimastikaubandusest. Aastal 1956 abiellus ta Rosalie Profaciga, kes kuulus Profaci (praegu Colombo) maffiaperekonda. 1950ndatel, maffiale rahututel aegadel läks ta peitu Californiasse, et vältida vandekohtu ees tunnistuste andmist. Sel ajal sai vananeva Joseph Bonnano asemel Bonnano perekonna juhiks Gaspar DiGregorio. 28. jaanuaril 1966 tehti Bill Bonannole, kes oli püüdmas maffias rahu taastada, New Yorgis DiGregorio korraldusel atentaat (Troutman Streeti tulistamine). Ta jäi 20 lasust hoolimata terveks. Sellest intsidendist sai alguse banaanisõda. Pärast Joseph Bonnano surma 1968 tehti rahu, mis nägi ette, et Bill taandub maffiast ning jääb koos perekonnaga elama Arizonasse. Bill asus koos abikaasaga elama Tucsonist 20 miili põhja pool paiknevasse 3300-aakrisesse karjakasvatus- ja puuvillarantšosse, osaledes siiski ka organiseeritud kuritegevuses. Pärast 1968. aastat oli Bill Bonanno kokku 12 aastat vangis. Aastal 1985 mõisteti ta süüdi eakatelt californialastelt remondi ettekäändel raha väljapetmise eest. Bill Bonanno tegutses aeg-ajalt ka teleprodutsendina, tegeldes peamiselt Bonanno maffiaperekonna minevikku käsitlevate miniseriaalide ja filmidega. Koostöös Gay Talesega valmis samateemaline raamat "Honor Thy Father". Nii Bill kui ka Rosalie Bonanno avaldasid hiljem oma mälestused. Bill Bonanno autobiograafiline raamat "Bound by Honor: A Mafioso's Story" ilmus 1999. Samuti oli ta 1999. aasta telefilmi "Bonanno: A Godfather's Story" kaasstsenarist. Selles filmis mängis teda Tony Nardi. Bill Bonanno suri 1. jaanuari hommikul 2008 südamerabandusse. Ta maeti oma isa kõrvale kalmistule Holy Hope Cemetery and Mausoleum.
Aleti järv

Aleti järv (ka Aleti paisjärv) on paisjärv Raplamaal Kehtna vallas. Asub Hirve peakraavil. Aleti järv Eesti looduse infosüsteemis
Eidapere järv

Eidapere järv on järv Rapla maakonnas Kehtna vallas Mukri rabas. Eesti järvede loend
Imsi järv

Imsi järv (ka Imse järv) on järv Raplamaal Kehtna vallas. Järve kaitsmiseks on 1964. aastal loodud Imsi järve kaitseala. Imsi järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 9. veebruaril 2015)
Mini jõgi (Fujian)

Min (hiina 闽江 (Min Jiang)) on jõgi Hiinas. Algab Wuyi mägedest. Voolab läbi Fujiani provintsi. Suubub Taiwani väina. Suudmes asub Fuzhou.
Barbara Radziwiłłówna

Barbara Radziwiłłówna (leedu keeles Barbora Radvilaitė; 6. detsember 1520 Vilnius – 8. mai 1551 Kraków) oli Zygmunt II Augusti abikaasa ja Poola kuninganna alates temaga abiellumisest 1550 kuni oma surmani. Barbara isa Jerzy Radziwiłł oli kastellaan ehk Poola senaator, vojevood ja alates 1531 kuni oma surmani 1541 Leedu Suurvürstiriigi hetman. Tema ema oli Barbara Koła. Kaasaegsete kirjelduste põhjal oli Barbara üks kauneimaid naisi Euroopas. Ta oli oma aja kohta üsna pikk: 162 cm, sale ja kauni kehaga, heledate juuste ja ühtlaste valgete hammastega. Lisaks huvitus Barbara moest ja kosmeetikast, kasutas lõhnaõlisid ja puudrit. Barbara oli saanud hea hariduse. Ta rääkis ja oskas kirjutada leedu, vanavalgevene ja poola keeles ning tõenäoliselt ka ladina keeles. Barbara abiellus 16-aastaselt, 18. mail 1537 Navahrudaki ja hilisema Trakai vojevoodi Stanislovas Goštautasega. Abikaasa suri 18. detsembril 1542 umbes 35-aastaselt. Barbara alustas suhet Poola kroonprintsi Zygmunt Augustiga. Mees oli 1542 abiellunud Austria Elisabethiga, kellel pärast pulmi lõi välja epilepsia. Elisabethi tervis läks järjest halvemaks ja 1545 suri ta 19-aastaselt epilepsiahoo tagajärjel. 1547 Barbara ja Zygmunt abiellusid. 1. aprillil 1548 suri kuningas Zygmunt I ning Zygmunt August sai Poola kuningaks ja ühtlasi Leedu suurvürstiks. See suurendas märgatavalt Radziwiłłide suguvõsa mõjukust nii Poolas kui Leedus. Barbara ja Zygmunti abielule olid paljud aadlikud tugevalt vastu. Zygmunt ei hoolinud võimalikest tagajärgedest ja abiellus Barbaraga sellegipoolest: nähtavasti armastas ta Barbarat tõeliselt. Kuninga ema Bona Sforza ei sallinud Barbarat ja organiseeris abielu vastu vandenõusid. Poola seim nõudis kuningalt lahutust, aga Zygmunt keeldus. Lõpuks, 7. detsembril 1550 krooniti Barbara kuningannaks. Viis kuud hiljem, 8. mail 1551 Barbara suri. Tema surm oli kuningale tõsine kaotus ja tekkis kahtlus, et kuninga ema, kes pärines Sforzade soost, kus mürgi kasutamine rivaalide kõrvaldamiseks oli tavaline, oli Barbara mürgitanud. Siiski ei ole seda tõestada suudetud. Zygmunti ja tema ema suhted muutusid väga halvaks. Bona Sforza kolis Masooviasse ja elas seal 8 aastat, siis pöördus oma sünnimaale Itaaliasse tagasi ja suri aasta hiljem. Hispaania kuningas Felipe II laskis Bona Sforza mürgitada, sest ei tahtnud tagasi maksta temalt võetud suurt laenu. Zygmunt abiellus 1553 kolmandat korda, oma esimese naise õega. Ühestki tema abielust lapsi ei sündinud. Barbara Radziwiłłówna elu ja saatus on inspireerinud paljusid, alates 19. sajandi maalidest üle 20. sajandi filmide ja teleseriaali kuni blogini. Vilniuse kesklinnas on tema üleelusuurune skulptuur. Vilniuse vanalinna lääneväraval asuv neitsi Maarja maal on väidetavalt maalitud tema järgi.
Antiaine

Antiaine on füüsikas aine, mis koosneb antiaatomitest, mille tuumades (antituumades) on prootonite asemel antiprootonid ja antineutronid ning tuumade ümber ringlevad positronid. Antiaine kokkupuutel tavalise ainega tekib annihilatsioonireaktsioon, mille käigus mõlemad aine vormid neelduvad ning selle tagajärjel eraldub energia footonite näol. Harri Õiglane, "Antiaine müsteeriumid" – Luup 29. aprill 1996, nr 9 Teaduse helisõnastik: Antiaine (Andi Hektor) – ERR Teadus, 25. november 2010
Maluku saared

Maluku saared (ka Molukid, Moluki saared, Vürtsisaared) on Malai saarestiku osa Sulawesi, Mindanao ja Uus-Guinea vahel. Suuremad Maluku saared on Halmahera ja Seram, olulised on ka Ternate, Tidore, Ambon ja Banda saared (Banda Besar). Saared kuuluvad Indoneesiale ning on jagatud Maluku ja Põhja-Maluku provintsi vahel. Maluku saartelt pärinesid paljud keskajal läbi India Euroopasse veetud vürtsid.
Mõõdulint

Mõõdulint (varem ka mõõtlint) on painduv mõõteskaalaga tekstiilist, plastikust või metallist lint lineaarsuuruste mõõtmiseks. Lint on enamasti kompaktsesse korpusse kokkukeritav ning sellele on sageli märgitud mõõtejaotised nii meeter- kui ka tollmõõdustikus. Mõõdulint on asendamatu tööriist muu hulgas tisleri- ja õmblustöös. Skaala väiksema jaotise väärtus on tavaliselt 1 mm.
Tööpink

Tööpink on paikne tehnoloogiline masin, spetsiaalne töölaud, pink või seade teatud tööoperatsioonide sooritamiseks. Varasemal ajal oli see lihtne madal tööpink, millel hööveldati mitmesuguseid puitesemeid, toetades neid pulkade vastu, mis olid pandud pingis olevatesse aukudesse. Keskajal oli Euroopa tisleritöös üldkasutatav, kuid taandus hiljem kruupingi ees. Eesti talurahvas kasutas koduses käsitöös tööpinki kuni 19. sajandi lõpuni, kodutöönduskeskustes (Avinurmes jm) ka 20. sajandil. Metallilõikepingid ehk metallitöötluspingid, Puidutööpink ehk puidutöötluspink, Kivitööpink ehk kivitöötluspink Tisleripink Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. lk 323 Ants Viires, "Eesti rahvapärane puutööndus", Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn, 1960. Tööpink Lageda talus. Eesti Rahva Muuseum. Kokkupandav tööpink
Luiste paisjärv

Luiste paisjärv on järv Raplamaal Märjamaa vallas Luiste külas. Järve kaldajoone pikkus on 2005 m. Järve valgala pindala on 26 km². Järv on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Luiste paisjärve keskkonnaregistri kood on VEE2042710. Luiste paisjärv keskkonnaportaalis
Hans Kauri

Hans Kauri (aastani 1935 Hans Mühlberg; 30. mai 1906 Majala, Konguta vald – 30. jaanuar 1999 Stockholm) oli eesti zooloog ja loomaökoloog; filosoofiadoktor (1959, Lundi ülikool). Aastatel 1928–1939 ja 1940–1941 oli ta Tartu ülikooli zooloogia instituudi assistent, 1941–1944 sealsamas ajutine teaduslik sekretär. Aastatel 1938–1940 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia teaduslik sekretär. Aastal 1944 põgenes Rootsi. Tema eestvõttel loodi Eesti Loodusuurijate Seltsi Koondis Eksiilis, kus ta oli teaduslik sekretär. Ta töötas Lundi zooloogiainstituudis, 1963. aastast Bergeni ülikoolis Norras. Ta on põhjalikult uurinud roomajaid, kahepaikseid, ämblikulaadseid jt. Oma eluajal oli ta üks Põhjamaade nimekamaid herpetolooge ehk roomajate uurijaid. Aprillis 1947 asutasid Kauri, Edgar Kant, Julius Mägiste ja veel mitu eesti teadlast Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis Lõuna-Rootsi osakonna keskusega Lundis. Ta oli Rootsi Eestlaste Esinduse juhatuse esimees 1963-1967, 1974-1975 ja 1977-1979. Eesti teadlased paguluses. Tallinn: Tallinna Ülikool. 2009. Lk 11. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Hans Kauri Eesti biograafilises andmebaasis ISIK Hans KAURI - papers on Opiliones
Maidla paisjärv

Maidla paisjärv on järv Rapla maakonnas Märjamaa vallas. Järve pindala on 2 ha.[viide?]
Nõlvassoo järv

Nõlvassoo järv (ka Nõlvasoo järv, Isakõnnu järv) on järv Raplamaal Kehtna vallas. Nõlvassoo järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 26. oktoobril 2014)
Räägu järv

Räägu järv (ka Räägu paisjärv, Kehtna paisjärv) on järv Rapla maakonnas Kehtna vallas Kalbu ja Nadalama külas. Järve valgla pindala on 50 km². Kaldajoone pikkus on 1358 m. Räägu järv on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m. Räägu järve keskkonnaregistri kood on VEE2029210. Räägu järv Räägu järv keskkonnaportaalis
Sepa järv

Sepa järv (ka Sepajärv) on järv Raplamaa Märjamaa vallas. Sepa järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 26. oktoobril 2014)
Sopi järv

Sopi järv (ka Sopi järvik) on järv Raplamaal Rapla vallas Kõnnu raba edelaserval. Järves on väike saar. Sopi järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 26. oktoobril 2014)