laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Baltic Journal of Art History

Baltic Journal of Art History on Tartu Ülikooli kunstiajaloo õppetooli ametlik väljaanne, mille esimene number ilmus 2009. aasta detsembris. Balti kunstiajaloo ajakirja väljaandmise idee sündis Tartu Ülikoolis ja selle üheks olulisemaks initsieerijaks oli Juhan Maiste, kes valiti Tartu Ülikooli kunstiajaloo professoriks 2007. Ajakirja esimeses väljaandes on peatoimetaja Maiste viidanud vajadusele jätkata 1944. aastal katkenud publitseerimistööd kunstiajaloo alal Tartu Ülikoolis. Ajakiri jätkab 1937 Sten Karlingi poolt ellu kutsutud Tartu Ülikooli Kunstiajaloo Kabineti väljaannete traditsiooni. Ajakirjas ilmuvad artiklid inglise ja saksa keeles koos eestikeelsete kokkuvõtetega. Ajakiri ilmub kaks korda aastas. Ajakiri on rahvusvahelise toimetuskolleegiumiga, kuhu kuulub kunstiteadlasi Tartu Ülikoolist, Venemaalt, Soomest, Rootsist, Saksamaalt, Lätist ja Kanadast. Toimetuskolleegiumi liikmed: Kaur Alttoa, Tartu Ülikool Sergei Androssov, Ermitaaž [1] Jan von Bonsdorff, Uppsala Ülikool [2] Sirje Helme, Eesti Kunstimuuseum Markus Hiekkanen, Turu Ülikool [3] Katrin Kivimaa, Eesti Kunstiakadeemia Aivar Kriiska, Tartu Ülikool Lars Olof Larsson, Kieli Ülikool [4] Ville Lukkarinen, Helsingi Ülikool [5] Juhan Maiste, Tartu Ülikool (peatoimetaja) Ülo Matjus, Tartu Ülikool Ojars Sparitis, Läti Kunstiakadeemia, [6] Enn Tarvel Fred Thompson, Waterloo Ülikool [7] Maiste, Juhan 2009. Foreword. – Baltic Journal of Art History. Autumn 2009, p. 3 Editorial Board. ojs.utlib.ee Ajakirja koduleht
OpenSolaris

OpenSolaris on tasuta aastal 2008 arvutifirma Sun Microsystems loodud UNIXi-laadne operatsioonisüsteem, mis põhineb Sun operatsioonisüsteemil Solaris. On mitmed uuenduslikud võimalused: ZFS, DTrace, Solaris Containers, Service Management Facility ja OpenSolaris Network Virtualization and Resource Control. OpenSolaris toetab SPARC-i, x86-e, x64-e ja ARM-arhitektuuriga arvuteid ja servereid. Levinumad OpenSolaris distributsioonid on BeleniX, Nexenta ja MilaX. opensolaris.com - ametlik koduleht opensolaris.org
Astrid Thors

Astrid Gunilla Margareta Thors (sündinud 6. novembril 1957 Helsingis) on Soome poliitik. Ta kuulub Soome Rootsi Rahvaparteisse. Aastatel 1996–2004 kuulus ta Euroopa Parlamenti. Valimistel sai ta 1996. aastal 39 666 häält (1,7% Soome häältest) ja 1999 81 092 häält (6,5% Soome häältest, riigi kolmas tulemus). Ta on Eduskunna liige alates 2003. aastast. Eduskunna valimistel kogus ta 2003. aastal 5311 häält ja 2007. aastal 5938 häält. 2005–2007 oli ta Soomerootslaste Rahvakogu (Folktinget) esimees. 2008 valiti ta Helsingi linnavolikogu liikmeks. Ta kogus valimistel 2480 häält. Ta on olnud Euroopa asjade ja immigratsiooniminister algul Matti Vanhase teises valitsuses ja siis Mari Kiviniemi valitsuses. Augustist 2013 kuni augustini 2016 oli ta Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni rahvusvähemuste komissar. Hariduselt on ta õigusteaduse kandidaat. Astrid Thorsi koduleht rootsi, soome ja inglise keeles Tutvustus Eduskunna lehel
Pertti Hari

Pertti Hari (sündinud 18. veebruaril 1941 Mikkelis) on soome metsandusteadlane. Ta on lõpetanud Helsingi Ülikooli matemaatika ja teoreetilise füüsika erialal. Alates aastast 1990 on ta Helsingi Ülikooli metsaökoloogia professor. Ta on Eesti Maaülikooli audoktor. Pertti Hari, Liisa Kulmala (eds.) 2008. Boreal Forest And Climate Change. Springer. ISBN 978-1-4020-8717-2. P. Hari, L. Kaipiainen, E. Korpilahti, A. Mäkelä, T. Nilson, P. Oker-Blom, J. Ross, R. Salminen 1985. Structure, Radiation and Photosynthetic Production in Coniferous Stands. University of Helsinki, Department of Silviculture, Research Notes No. 54. ISBN 951-45-3822-6, ISSN 0355-0923. Eesti Maaülikooli audoktorite loend Maaülikool 19. nov. 2009, lk. 1. Kaks Maaülikooli audoktorit
Aras

ARAS (leedu keeles Lietuvos policijos antiteroristinių operacijų rinktinė) on Leedu Politsei eriüksus, mis loodi 1991. aastal, võitlemaks üha kasvava kuritegevusega. Koduleht
Omega (Läti eriüksus)

Omega on Läti politsei terrorismivastane eriüksus, mis loodi 1992. aastal. Terrorismivastase eriüksuse relvastusse kuuluvad näiteks Heckler & Koch MP5, Heckler & Koch G36C ja Walther P99. Läti sisejulgeolekusüsteemi kuulub ka pealinnas Riias baseeruv korrakaitsepolitsei kiirreageerimisbrigaad Alfa, Venemaa ja NSV Liidu Siseministeeriumi OMONi analoog.
Carl Herbert Hausen

Carl Herbert Hausen (24. detsember 1910 Viitina – 2. jaanuar 1988) oli Eesti vaimulik. Lõpetas Tartus Panteniuse kooli. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1928–1931 ning täiendas end Königsbergi Ülikoolis 1932–1935. Ordineeriti õpetajaks 31. mail 1936. Oli aastatel 1936–1939 Saksa praostkonna teenistuses, alguses noorsootööpastorina, 1936–1938 aga Tallinna Toompea saksa koguduse õpetaja Johannes Reinhold Schultzi isikliku adjunktina. Aastatel 1938–1939 oli ta Tallinna Toompea saksa koguduse õpetaja. Lahkus aastal 1940 Saksamaale. Oli 1940–1945 pastors Neuenburgis Lääne-Preisimaal (praegu Nowe Świecki maakonnas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas). 1945–1947 oli ametis Plönis (Schleswig-Holsteini liidumaal), 1947–1963 oli pastor Wankendorfis (Plöni kreisis Schleswig-Holsteini liidumaal). 1963. aastast oli ta pastor Tungendorfi linnaosas Neumünsteris (Schleswig-Holsteini liidumaal). Hausen suri aastal 1988. http://www.kirchengemeinde-wankendorf.de/artikel/article_geschichte.php[alaline kõdulink] Lexikon deutschbaltischer Theologen seit 1920. Bearbeitet von Wilhelm Neander. 2 auflage 1988, bearbeitet von C. Helmut Intelmann Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988
Asendamatud aminohapped

Asendamatud aminohapped on aminohapped, mida inimese organism ise kas üldse ei tooda või toodab vähesel määral, nii et nende omastamine toidust on möödapääsmatult vajalik. Aminohapped jaotuvad asendamatuteks ja asendatavaiks järgmiselt: (*) Asendamatud vaid mõningatel juhtudel. (**) Mittepõhilised aminohapped. Aminohapped ehitavad lihaseid, põhjustavad kehas keemilisi reaktsioone, transpordivad toitaineid, ennetavad haigusi ja täidavad muid funktsioone. Aminohappepuudus võib põhjustada immuunsuse vähenemist, seedeprobleeme, depressiooni, viljakuse probleeme, madalamat vaimset erksust, laste kasvu aeglustumist ja muid terviseprobleeme. Kõigil asendamatutel aminohapetel on kehas erinev roll ja defitsiidi sümptomid varieeruvad vastavalt. Valguvaese toidu tarvitamisel võib tekkida asendamatute aminohapete puudus. Näiteks esineb seda ühekülgse taimetoitluse puhul. Riisi- või nisudieedi korral on kõrgem tõenäosus lüsiini puuduseks, sojaoa dieedi korral aga metioniini vajakajäämiseks. Maailma Terviseorganisatsiooni soovitusel on inimese keskmine vajadus asendamatute aminohapete järgi järgmine (kusjuures lastel on need kõrgemad): Keha vajab hea tervise säilitamiseks 20 erinevat aminohapet. Inimesed peavad üheksa neist aminohapetest, mida nimetatakse asendamatuteks aminohapeteks, saama läbi toidu või toidulisandite. Erinevalt asendatavatest aminohapetest ei saa keha asendamatuid aminohappeid valmistada. Hea toitumisallika hulka kuuluvad liha, munad, soja, tatar, kinoa, piimatooted ja muud. Asendamatute aminohapete sisaldus toidus on vastavalt toiduainetele väga erinev. Loomse päritolu toiduga võrreldes sisaldavad taimsed toiduained ühe grammi kohta kuivaines palju vähem asendamatuid aminohappeid. Töödeldud toidud sisaldavad rohkem valkudega seotud asendamatuid aminohappeid, kuid vähem vabu asendamatuid aminohappeid kui värsked toidud. Asendatavad aminohapped Jennifer Berry (21. jaanuar 2019). "What to know about essential amino acids". MedicalNewsToday. Vaadatud 25. jaanuaril 2021. Jillian Kubala (12. juuni 2018). "Essential Amino Acids: Definition, Benefits and Food Sources". Healthline. Vaadatud 25. jaanuaril 2021. Hou Y. ja G. Wou (15. september 2020). "Nutritionally Essential Amino Acids". The National Center for Biotechnology. Vaadatud 25. jaanuaril 2021.
Courtney Thorne-Smith

Courtney Thorne-Smith (sündinud 8. novembril 1967 California osariigis San Franciscos) on ameerika filminäitleja. "Lucas" (1986) "Summer school" (1987) "Revenge of the Nerds: Nerds in Paradise" (1987) "Side out" (1990) "Melrose Place" (1992–1997) "Ally McBeal" (1997–2000) "According to Jim" (2001–2009)
Muskariin-atsetüülkoliini retseptorid

Muskariin-atsetüülkoliini retseptorid (ka muskariini retseptorid) on retseptorid, kus virgatsaine ülesannet täidab atsetüülkoliin, mistõtttu nad liigitatakse atsetüülkoliini retseptorite alla. Nimetus muskariini retseptor tuleneb asjaolust, et lisaks atsetüülkoliinile on need retseptorid veel tundlikud ka muskariinile. Aastal 2010 tunti viit muskariini retseptorite alatüüpi: M1, M2, M3, M4 ja M5. Nikotiin-atsetüülkoliini retseptorid
Würzburgi ülikooli kunstiajaloo instituut

Würzburgi ülikooli kunstiajaloo instituut on kunstiajaloo instituut Würzburgi ülikoolis. Selle, ehk Baieri Julius-Maximilianuse Ülikooli Kunstiajaloo Instituudi asutas 1909. aastal saksa kunstiteadlane Fritz Knapp. Tema järel sai Würzburgi kunstiajaloo professoriks Kurt Gerstenberg. Würzburgi Kunstiajaloo instituudi ajalugu on tihedalt seotud Martin von Wagneri Muuseumiga.
Vanemuise 46

Tartu Ülikooli õppehoone Vanemuise tänav 46 on arhitekt Otto Hoffmanni projekteeritud õppehoone Tartus, mille rajamise algatas Tartu Keiserliku Ülikooli erakorraline professor Georgi Mihhailovski 1905. aastal. G. Mihhailovski (töötas Tartus 1905–1912) algatas praeguse Vanemuise tänava õppehoone püstitamise mõtte ja nõutas haridusministeeriumilt vastava rahalise toetuse (800 000 rubla). Riia Tehnikaülikooli professori Otto Hoffmanni projekteeritud hoone, mis algselt oli ette nähtud ainult geoloogia- ja zooloogiamuuseumi ja vastavate instituutide jaoks, valmis 1914. aastal ning anti alanud Esimese maailmasõja tõttu sõjaväehaigla kasutusse. Tartu Ülikool sai tollase Aia tänava hoone enda käsutusse pärast Vabadussõja lõppu. Zooloogia ja geoloogiamuuseum kolisid Aia tänava õppehoonesse 1921. aastaks. Geoloogia- ja mineraloogiakabinet koliti sinna 1920/21. aasta talvel. Need asutused asuvad selles majas tänapäevani. 1922 plaaniti hoonesse kolida ka Arheoloogiakabinet ja Kunstiajaloo kabinet, kuid neile leiti teised ruumid. 1. juunil 1934 otsustas Vabariigi Valitsus krundi koos hoonetega Tartu Ülikoolile üle anda Tänapäeval asub majas Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskond, kuid veel 2008. aastani paiknes seal Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskond, mis liideti 1. jaanuari 2008 Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna, Eesti Mereinstituudi ja Tartu Ülikooli tehnoloogiainstituudiga. Vanemuise 46 õppehoones on Tartu Ülikooli suurim, 400-kohaline ringauditoorium. Kunstiajaloolane Voldemar Vaga kirjutas 1928. aastal ilmunud teoses "Tartu Ülikooli arkitektid" õppehoonest nõnda: "Ka sel ehitisel (33. joon.), milles valitseb kuiv ja külm sirgejoonelikkus, pole kuigi suurt kunstilist väärtust." Samas ei hinnanud ta nii üksipäini Hoffmanni, vaid tervet ajastut: Tartu ülikooli hoonete ehituslugu kolme järku jagades ütles Vaga kolmanda kohta ("Eklektitsismi ja modernismi valitsemine (Rötscher, Guleke, Nikitin, Hoffmann j. t.), a. 1869 kuni meie ajani"), et "mis puutub aga kolmandasse, siis ei tule selle aja ehitistest kunstitööna üksi ehitis arvesse". 2017. aastal arvati hoone kultuurimälestiseks. Valitsuse koosolekute protokollid ja otsused. Protokollid nr. 56-89; ERA.31.2.295; 01.06.1934-29.09.1934, www.ra.ee Voldemar Vaga "Tartu Ülikooli arkitektid", Tartu Ülikooli raamatukogu koduleht Risto Mets: "Kultuuriministeerium kuulutaski kolm Tartu ülikooli hoonet mälestiseks" Tartu Postimees, 7. juuni 2017 "Vanemuine 46 maja uueneb" Universitas Tartuensis, 1. aprill 2004
Eero Kangor

Eero Kangor (sündinud 17. aprillil 1982 Tartus) on Eesti kunstiajaloolane. Õppis aastail 1989–2000 Tartu Miina Härma Gümnaasiumis. Ta lõpetas Tartu Ülikoolis kunstiajaloo bakalaureuseõppe 2005. aastal uurimistööga Tartu Eesti Käsitööliste Abiandmise Seltsi joonistuskursustest. 2009. aastal lõpetas humanitaarteaduse magistrikraadiga ning uurimistööga Tartu Ülikooli Kunstiajaloolisest fotokogust. 2009.–2017. aastal õppis Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse doktorantuuris. Aastatel 2005–2008 töötas ta Tartu Ülikoolis, tegeledes kunstiajaloolise fotokogu kataloogimise ja digiteerimisega. Aastatel 2008–2011 töötas Tallinna Ülikooli Ajaloo Instituudis, kus pidas muu hulgas loenguid fotograafia ajaloost. 2011–2013 töötas Tallinna Kunstihoone kuraatorina. Aastatel 2013–2015 töötas Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu teadurina. Aastatel 2015–2023 töötas ta Tallinna Linnaplaneerimise Ameti muinsuskaitse osakonnas. Ta on kirjutanud kunstiarvustusi, Tallinna ajaloo aimeartikleid jms. Teadustöö huvikeskmes eesti kunstiteaduse ajalugu 1920. aastate alguses. Uurinud Tartu Ülikooli esimese kunstiajaloo professori Helge Kjellini tegevust Eestis. Kuulub Eesti Kunstnike Liitu ja Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingusse. Tema vanaisa oli eesti lastearst ja Vabadussõja veteran Harry Busch ja vanavanaisa eesti mööblitööstur Johan Busch. "Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon". "Kaitstud lõputööd". "Art Historical Photograph Collection of the University of Tartu. From the past to the future". "Eesti Teadusinfosüsteem". "Andmebaas ISE". "Eero Kangor". Eero Kangor. 28. jaanuar 2024. Vaadatud 28. jaanuaril 2024. Kangor, Eero (2023). "Art History as a New Discipline at the Estonian University in Tartu after the Long 19th Century". Baltic Journal of Art History. 24 (Winter 2022): 9–47. Eero Kangor Eesti Teadusinfosüsteemis
Urmas Dresen

Urmas Dresen (sündinud 8. detsembril 1958) on eesti ajaloolane ja muuseumitöötaja. Ta lõpetas 1977. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena. Ta on töötanud 1979. aastast Meremuuseumis, alates 1998. aastast muuseumi direktorina. 1988 Õpetatud Eesti Seltsi (ÕES) taasasutajaliige ta on olnud Rahvusvahelise Muuseumide Nõukogu (ICOM) Eesti komitee esimees 2012 Postimehe aasta inimene 2013 Valgetähe IV klassi teenetemärk Meremuuseumi direktoriks pürib kolm inimest. Postimees Online, 10. september 2009 ÕESi taasasutajaliikmed 26. aprillil 1988 MUUSEUMIAASTA. ICOMi Eesti Rahvuskomitee seitseteist aastat siin ja maailmas[alaline kõdulink]. Sirp, 27. november 2009 "10. jaanuar 2013, Postimehe aasta inimene 2012 on Urmas Dresen, postimees.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. jaanuar 2013. Vaadatud 11. jaanuaril 2013. "10. jaanuar 2012, Dresen unistab nüüd Paksu Margareeta uuendamisest, postimees.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. jaanuar 2013. Vaadatud 11. jaanuaril 2013. PostimeesOnline, Aasta inimene Urmas Dresen, PostimeesOnline
Kurmo Konsa

Kurmo Konsa (sündinud 31. augustil 1965) on eesti ajaloolane ja bioloog. Konsa õppis 1984–1992 Tartu Ülikoolis bioloogiat ja sai diplomi biokeemia erialal, 1993. aastal sai ta magistrikraadi (MSci) mikrobioloogias. 1994–1996 õppis ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis ning omandas raamatuteaduse magistri kraadi (MA). 2003. aastal omandas ta samas infoteaduste doktori kraadi (PhD). 1990–1996 töötas Konsa Tartu Ülikooli raamatukogus konserveerimisbioloogina-paberirestauraatorina, 1994–1995 oli ta Eesti Rahvusraamatukogus restaureerimisosakonna konsultant. 1996–2003 töötas ta Eesti Postimuuseumis konservaatori ja kogude kuraatorina ning oli 1999–2003 Tartu Ülikooli arhiivinduse õppetooli külalislektor. 2003. aastast on ta arhiivinduse õppetooli dotsent, ta keskendub arhiividokumentide säilitamise õpetamisele. 2012. aastal sai Konsa Tartu Kõrgema Kunstikooli professoriks. 2006. aastast on Konsa Eesti Ajaloomuuseumi nõukogu liige ning alates 2009. aastast on ta Eesti Rahvusraamatukogu teadusnõukogu esimees. 2012 Tartu Ülikooli aumärk Arhivaalide ja trükiste säilitamine. Ajalookirjanduse Sihtasutus "Kleio", 2008 Arhivaalide säilitamine. Tartu : Eesti Ajalooarhiiv, 1998 Artefaktide säilitamine. Tartu : Tartu Ülikooli Kirjastus, c2007 Eestikeelsete trükiste seisundi uuring. Tallinn : Tallinna Pedagoogikaülikooli kirjastus, 2003 Konserveerimisbioloogia. Tallinn : Eesti Kunstiakadeemia, 2006 Maailm 2.0: Looduse, inimese ja kultuuri tehislikustumine. Tartu: Ajalookirjanduse Sihtasutus "Kleio". 2009. Mikroseen - paber - fungitsiid : magistritöö. Tartu : Tartu Ülikool, 1993 Raamatuhoiu ABC : käsiraamat raamatukogude ja arhiivide töötajaile. Tallinn : Tartu Ülikooli Raamatukogu, 1995 Kurmo Konsa, Marge Tiidus. Säilitusjuht raamatukogudele ja arhiividele. Tallinn : Eesti Raamatukoguhoidjate Ühing, 1999. 000 ja 111 taga on maailm : kultuuritehnoloogia käsiraamat. Tartu: Ajalookirjanduse Sihtasutus "Kleio", 2016 "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. Kurmo Konsa Eesti Teadusinfosüsteemis Kurmo Konsa arhiivinduse õppetooli lehel
Alfa1-retseptor

Alfa1-retseptor ehk α1-retseptor ehk alfa1-adrenergiline retseptor ehk α1-adrenergiline retseptor ehk alfa1-adrenoretseptor ehk α1-adrenoretseptor on adrenoretseptorite hulka kuuluv G-valguga seotud retseptor, milles virgatsaineks on adrenaliin või noradrenaliin. α1-adrenoretseptoril on homoloogsed alatüübid α1A, α1B, α1D ja α1L.
Triin Ella

Triin Ella (sündinud 29. aprillil 1969) on eesti laulja (metsosopran). Triin Ella on lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli kultuuritöö ja koorijuhtimise erialal (1993), Eesti Muusikaakadeemia klassikalise laulu erialal (2001) ja omandanud samas magistrikraadi kammerlaulu erialal (2004, professor Mati Palm). Lisaks on ta end täiendanud Leipzigi Felix Mendelssohn Bartholdy nimelises Muusika- ja Teatri Kõrgkoolis professor Regina Werner-Dietrichi juhendamisel (2003–2004).[viide?] 2001. aastast töötab Triin Ella rahvusooperi Estonia kooris ja tema repertuaari kuuluvad ka solistirollid ooperites, operettides ja muusikalides: Flora Bervoix, "La traviata" (Giuseppe Verdi / Francesco Maria Piave) Tomi ema, "Prints ja kerjus" (Priit Pajusaar / Aapo Ilves / Andres Puustusmaa) Majapidajanna, "Mees La Manchast" (Mitch Leigh) Nirenus, "Julius Caesar" (Georg Friedrich Händel) Orb, "Roosikavaler" (Richard Strauss) Haldjas ja Tüdruk, "Nukitsamees" (Olav Ehala) Olga Kromow, "Lõbus lesk" (Ferenc Lehár) Vargamäe Mari, "Vargamäe tõde ja õigus" (Tõnu Raadik / Ago-Endrik Kerge) Triin, "Barbara von Tisenhusen" (Eduard Tubin) Proua Weber, "Kolme neitsi maja" (Franz Schubert / Heinrich Berté) Maria, "Maria, Joosep ja Inglike" (Villu Valdmaa) Metsamoor, "PipiNukiPuhh!" (Ülo Vinter / Ülo Raudmäe / Tõnu Raadik / Olav Ehala) Mõmmi-Mari, "Mõmmi jõuluaabits" (Tõnu Kõrvits / Heljo Mänd) Triin Ella on esinenud mitme kammermuusikakavaga: "Muusika läbi pisarate" (kontsertetendus Imre Kálmáni elust ja loomingust) "Tribute to Tango" (Ástor Piazzolla muusikast) "Jenny, Polly, Nanna" (Kurt Weilli muusikast) "Üks suhkrutükk" (operetti ja muusikaližanrit tutvustav projekt lastele) – koostöös (Eesti Kontserdiga) "La Testa. Armastuse hüsteeria" "Sekventsid" (kaasaegne muusika) – koostöös Eesti Interpreetide Liiduga. Vaimuliku muusika kavadega on Triin Ella esinenud nii Eestis kui ka välismaal. Triin Ella on täiendanud end nii laulja kui ka lauluõpetajana Soomes ja Saksamaal ning on mitme koori hääleseadja. 2010. aastast on ta hääleseade ja laulu eriala õpetaja Tallinna Muusikakeskkoolis. Triin Ella on näidelnud teleseriaalis "Kelgukoerad" ja mitmes reklaamklipis Soomes. Aastatel 2007–2009 juhtis ta Jaak Jõekaldaga Klassikaraadios saadet "Meloodia võluvõim" ja 2013–2016 muusikasaadet "Nostalgia" . Talle meeldib ujumine. "Triin Ella Eesti Interpreetide Liidu kodulehel". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 15. veebruaril 2013. Missiooniga ooperilauljast lauluõpetaja, kes ujub avavees, Saarte Hääl, 22. oktoober 2012. "Meloodia võluvõim"[alaline kõdulink], Klassikaraadio arhiiv. "Nostalgia", Vikerraadio.
Ortostaatiline hüpotensioon

Ortostaatiline hüpotensioon on madala vererõhu alavorm, mida RHK-10 järgi kodeeritakse I95.1 Ortostaatilisele hüpotensioonile on iseloomulik järsk vererõhu langus, kui inimene tõuseb kiiresti istuvast või lamavast asendist püsti. Kiire vererõhu languse tulemusena võib inimene minestada.
Vladimír Páral

Vladimír Páral (sündinud 30. augustil 1932 Prahas) on tšehhi kirjanik. Ta on avaldanud romaanisarjad "Must pentaloogia" ja "Valge pentaloogia", aga ka ulmekirjandust ja satiiri. Cibulka nimekirja järgi oli ta Tšehhoslovakkia julgeolekuameti (Státní bezpečnost) kaastöötaja. "Must pentaloogia": Veletrh splněných přání (1964) Soukromá vichřice: Laboratorní zpráva ze života hmyzu (1966) Katapult: Jízdní řád železničních, lodních a leteckých drah do ráje (1967) Milenci a vrazi: Magazín ukájení před rokem 2000 (1969) Profesionální žena: Román pro každého (1971) "Valge pentaloogia": Mladý muž a bílá velryba: Malý chemický epos (1973) Radost až do rána: O křečcích a lidech (1975) Generální zázrak: Román naděje (1977) Muka obraznosti: Konfrontace snu a skutečnosti (1980)
Estonian Dream Big Band

Estonian Dream Big Band on Eesti džässmuusikakollektiiv. Ansambel loeb oma sünniajaks 17. märtsi 1998. Ansambli asutas ja selle esimene dirigent oli Jüri Leiten. Estonian Dream Big Bandi on teiste seas juhatanud ka sellised nimekad dirigendid nagu Eero Koivistoinen ja Örjan Fahlström. Praegune peadirigent on Siim Aimla. Estonia Dream Big Band on ka Popkooripeo saateansambel. Estonian Dream Big Band on esinenud koos paljude tuntud lauljate ja muusikutega Eestist ja välismaalt. Näiteks Eesti muusikutest on bigbändi solistina esinenud Lembit Saarsalu, Paul Mägi, Silvi Vrait, Tõnis Mägi, Hedvig Hanson ja Mart Sander. 2002. aastal andis Big Band koostöös Riho Sibulaga välja plaadi "Riho Sibul & Estonian Dream Big Band". Koostöös Hendrik Sal-Salleriga ilmus 2005. aastal plaat "Hendrik Sal-Saller & Estonian Dream Big Band". Välismaa muusikutest on koos bigbändiga üles astunud Frank Foster, Lew Soloff, Ray Anderson, Irina Rodiles, Tim Hagans, Randy Brecker, Jukka Linkola, Ulf Wakenius, Marzi Nyman jpt. "Jazzkaare koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. mai 2008. Vaadatud 18. juulil 2010. Estonian Dream Big Band andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles)
Andres Raudsepp

Andres Raudsepp (sündinud 1957) on eesti tõlkija ja filoloog. Ta on tõlkinud eriti prantsuse keelest.
Milhouse Van Houten

Milhouse Van Houten on tegelane animasarjas "Simpsonid". Ta käib Springfieldi Gümnaasiumi neljandas klassis, tema parim sõber on Bart Simpson, kuigi Bart teeb tihti tema kulul nalja (Milhouse on Barti tõttu sattunud isegi CIA tagaotsitavate nimekirja). Milhouse Van Houteni teksti loeb Pamela Hayden.
Grzegorz Schetyna

Grzegorz Juliusz Schetyna [gž'egoš juliuš shet'õna] (sündinud 18. veebruaril 1963 Opoles) on Poola poliitik. Ta oli alates 22. septembrist 2014 kuni 16. novembrini 2015 Poola välisminister. 1990 lõpetas ta Wroclawi ülikooli filosoofia-ajalooteaduskonna. Ülikoolis oli ta valitseva võimuga opositsioonis ja juhtis mitu aastat üliõpilaste sõltumatut assotsiatsiooni. 1991–1992 oli ta Wroclawi vojevoodi asetäitja. Ta on Alam-Sileesias tegutseva raadiojaama kaasasutaja ja korvpalliklubi Wroclawi Śląsk omanik. Schetyna valiti Poola Seimi liikmeks neli koosseisu järjest ja ta oli seimi liige 1997–2011. Alates 2001 kuulus ta Kodanikeplatvormi ja on olnud selle erakonna peasekretär, aga alates 2006 selle erakonna Alam-Sileesia piirkonna juht. 2005 sai ta Kodanikeplatvormi nimekirjas kandideerides 14 978 häält. Pärast Poola 2007. aasta parlamendivalimisi, kus ta kogus 54 345 häält, sai ta Donald Tuski valitsuses sise- ja haldusministriks ning ühtlasi peaministri asetäitjaks. Nendel kohtadel töötas ta 16. novembrist 2007 kuni 14. oktoobrini 2009. Pärast ametist lahkumist sai temast Kodanikeplatvormi seimi fraktsiooni juht. 8. juulil 2010 valiti ta Bronisław Komorowski asemele Poola Seimi eesistujaks 277 häälega 121 vastu 16 erapooletu hääle juures. Kuna pärast Lech Kaczyński surma ei olnud veel valitud uut presidenti, sai Schetyna ametikohast tulenevalt ühtlasi Poola presidendi kohusetäitjaks. 6. augustil 2010, mil Komorowski vannutati Poola presidendiks, lakkas ta olemast presidendi kohusetäitja ja oli sellest ajast kuni 2011 üksnes Seimi eesistuja. Erakonna Seadus ja Õiglus liikme Beata Kempi sõnul on Schetyna Kodanikeplatvormi üks väheseid liikmeid, kes tervitab koridoris ega hoia käsi taskus, kui naisega räägib.