laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Katalin Karikó

Katalin Karikó (sündinud 17. jaanuaril 1955 Szolnokis) on ungari-ameerika biokeemik, kes on spetsialiseerunud RNA-vahendatud mehhanismidele, eelkõige in vitro transkribeeritud mRNA-le valketeraapias. Karikó pani teadusliku aluse mRNA-vaktsiinide väljatöötamisele, vaatamata olulistele takistustele ja teadusringkondade skeptilisusele. Karikó sai 2023. aastal koos Drew Weissmaniga Nobeli auhinna füsioloogia või meditsiini alal "avastuste eest seoses nukleosiidi aluste modifikatsioonidega, mis võimaldasid arendada tõhusaid mRNA-vaktsiine COVID-19 vastu". Kolata, Gina (8. aprill 2021). "Kati Kariko Helped Shield the World From the Coronavirus". The New York Times (Ameerika inglise). ISSN 0362-4331. Vaadatud 2. oktoobril 2023. "The Nobel Prize in Physiology or Medicine 2023". NobelPrize.org (Ameerika inglise). Vaadatud 2. oktoobril 2023. "Nobel Prize goes to scientists behind mRNA Covid vaccines" [Nobeli auhind anti mRNA Covid vaktsiinide väljatöötamise taga olevatele teadlastele]. bbc.com (inglise). BBC News. 2. oktoober 2023. Vaadatud 2. oktoobril 2023. Katalin Karikó veebisaidil Nobelprize.org Katalin Kariko, PhD Szegedi Teadusülikool Klebelsberg Raamatukogu – veebinäitus „Karikó Katalin”
Virsik-limanutt

Virsik-limanutt (Hygrophorus persicolor) on limanutiliste sugukonda limanuti perekonda kuuluv seeneliik. Seen sai uue nime aastal 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuulusid Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar. Virsik-limanutt andmebaasis eElurikkus
Tanel Kriggul

Tanel Kriggul (30. oktoober 1993 – 30. september 2023) oli Eesti sõjaväelane. Ta oli alates 2022. aastast Ukraina Rahvusvahelise Leegioni võitleja ning osales Ukraina relvajõudude koosseisus Vene-Ukraina sõjas. Ta hukkus Ukrainas Donetski oblastis Lõmani linna lähedal Venemaa relvajõudude droonirünnakus. 14. oktoobril 2023 toimus Kiievis Tanel Krigguli ärasaatmine Eestisse. Ta sängitati 11. novembril 2023 mulda Tartu sõjaväekalmistul. Ivo Jurak Ukraina rahvusvaheline maakaitseleegion Vene droonirünnakus Ida-Ukrainas hukkus eestlasest sõdur. Postimees.ee, 1. oktoober 2023 VIDEO ja FOTOD | Ukraina sõjas hukkunud Tanel Kriggul saadeti Kiievist viimsele teekonnale Eestisse. delfi.ee, 14. oktoober 2023 Kaitsevägi Ukrainas langenud Tanel Kriggulist: võitluskaaslaste sõnul oli ta erakordne sõdur ja siiras sõber. Delfi.ee, 2. oktoober 2023 Kristjan Väli. PUHKA RAHUS, VÕITLEJA! Ukrainas hukkunud eestlase sõber: „Tanel otsis kogu aeg tegevust“. Õhtuleht, 2. oktoober 2023 Ukrainas hukkunud Tanel Kriggul teadis hästi, kui ohtlik on sõda, kuid ei kahelnud, kas minna. Eesti Ekspress, 3. oktoober 2023 Haud Tartu sõjaväekalmistul
Tömp tõlvharik

Tömp tõlvharik (Clavariadelphus truncatus) on kandseente hulka kuuluv seeneliik. Tömp tõlvharik andmebaasis eElurikkus
Drew Weissman

Drew Weissman (sündinud 7. septembril 1959 Lexingtonis) on Ameerika arst-teadlane ja Nobeli preemia laureaat, kes on tuntud oma panuse eest RNA bioloogiasse. Tema töö, mille eest ta sai 2023. aastal Nobeli meditsiinipreemia, aitas kaasa mRNA-vaktsiinide väljatöötamisele, millest tuntuimad on BioNTech/Pfizeri ja Moderna toodetud COVID-19 vaktsiinid. Weissman sai 2023. aastal koos Katalin Karikóga Nobeli auhinna füsioloogia või meditsiini alal "avastuste eest seoses nukleosiidi aluste modifikatsioonidega, mis võimaldasid arendada tõhusaid mRNA-vaktsiine COVID-19 vastu". Queen Muse (12. november 2020). "This Philly Scientist's Technology Helped Make the Pfizer COVID-19 Vaccine Possible". phillymag.com (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2020. Vaadatud 2. oktoobril 2023. "The Nobel Prize in Physiology or Medicine 2023". NobelPrize.org (Ameerika inglise). Vaadatud 2. oktoobril 2023. "Nobel Prize goes to scientists behind mRNA Covid vaccines" [Nobeli auhind anti mRNA Covid vaktsiinide väljatöötamise taga olevatele teadlastele]. bbc.com (inglise). BBC News. 2. oktoober 2023. Vaadatud 2. oktoobril 2023. Drew Weissman veebisaidil Nobelprize.org
Lahemaa Keskkonnahariduse Selts

Lahemaa Keskkonnahariduse Selts on asutatud 2014 aasta kevadsuvel aktiivsete piirkonnas tegutsevate loodus- ja retkejuhtide poolt eesmärgiga tegeleda ja pakkuda selgamalt ja organiseeritumalt keskkonnahariduslikke programme oma kodukohas. Lisaks aktiivõppeprogrammide pakkumisele ja arendamisele on seltsi eesmärgiks kaasata võimalikult palju kohalikke elanikke ning motiveerida kogenumaid elupõliseid loodusega harmoonias elavaid põliselanikke oma lugusid rääkima ja tegevusi tutvustama. Lahemaaseltsi koduleht
Hulluch

Hulluch on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Vald asub u. 6,4 km Lensist põhja pool, teede D947 ja D39 ristumiskoha ümbruses. Hulluch' kirik Lensi kapiitel mainib Huluce 1070. aastal Eustache de Boulogne'i hartas. St. Vaast nimetas seda 1098. aastal Huluz, 1136. aastal kirjutati see Hulut ja 1180. aastal Hullut. 1202. aastal Huluch ja Huluc. 1303. aastal dokumendile kinnitatud pitseril Hulus ja lõpuks 1388. aastast Hulluch, (kinnitatud taas 1429. aastal Artois' arhiivi poolt). Seda hääldatakse uuluu, kuna ch lõpus ei hääldata. Linn oli olemas juba galloromaani ajastul. Vana Rooma tee lähedal asuva maja keldrit kaevates leiti sellest perioodist pärit keraamikat. Algselt asustasid seda Julius Caesari vaenlased moriinid, frangid okupeerisid selle juba palju enne 10. sajandit. Küla valiti kristlikuks misjoniks 4. ja 5. sajandil. Varajane seigneur ehitas lihtsa donžooni ja kõrvalhoonetega linnuse mida ümbritsesid tarad ja kraavid. 1300. aasta paiku ümbritseti seda kivimüüride, kaitserajoonide, tornide ja tõstesildaga. Selle keskaegse linnuse põletasid flaamid 1303. aastal koos külaga maha ja seejärel pommitasid seda hispaanlased. Järjestikused lahingud ja sissetungid viisid selle hävimiseni, suutmata vastu pidada aja- ja sõdade proovile. Louis XIV valitsemisajal parun de Bertoult' poolt lossiks ümber ehitatuna oli see rikkalikult kaunistatud ja ümbritsetud kauni pargiga. Kahjuks lasid sakslased lossi Esimese maailmasõja alguses õhku, kuid hiljem asendati see elamurajooniga, mida kutsuti "Clos du Chateau", et jäädvustada lossi mälestust. Hulluch asus osal Nord-Pas-de-Calais' kivisöesoonel ja säekaevandamine algas seal 1902. aastal ning lõppes 1978. aastal. Kaevandamisel tekkinud räbuhunnikuid kasutatakse nüüd ehitusmaterjalide tootmiseks. Hulluch on kannatanud kahes maailmasõjas ja tal on vähe iidseid monumente. Siin võib leida piirkonna stiili esindavaid vanu, telliste ja savikivide ning viilkatustega hooneid. Mõned talud pääsesid hävingust. Mõned punkrid, Esimese maailmasõja jäänused, on jäänud inimeste aedadesse. Saksa gaasirünnak Hulluch's oli üks sõja kontsentreeritumaid gaasirünnakuid. St. Laurenti kirik, pärast Esimest maailmasõda koos enamusega külast uuesti üles ehitatud. Sõjakalmistu. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Joao Grimaldo

Joao Alberto Grimaldo Ubidia (sündinud 20. veebruar 2003 Limas) on Peruu jalgpallur, ründaja. Ta mängib Peruu kõrgliiga klubis Sporting Cristal. Sporting Cristali meeskonnas debüteeris ta Peruu kõrgliigas 2020. aastal. Aastal 2020 tuli ta klubiga Peruu meistriks ja võitis 2021. aastal Copa Bicentenario. Sporting Cristal Peruu Primera División: 2020 Copa Bicentenario: 2021
Hilda Magnus

Hilda Magnus (25. aprill (vkj)/ 8. mai 1903 Uue-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 10. aprill 1993 Põltsamaa) oli eesti õpetaja ja koduloolane. Ta lõpetas 1924. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ja õppis aastatel 1926–1927 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Ta töötas aastatel 1924–1960 õpetajana Puurmanis. Hilda Magnus, Karl Laigna. "Põltsamaa". Tallinn: Eesti Raamat, 1970. 120 lk. ISBN 9789916294017 2. trükk, täiendatud. Tallinn: Eesti Raamat, 1975. 124 lk "Põltsamaa elektrijaamade arengust". Käsikiri. Põltsamaa 1972. TLÜAR Baltika kogu, Msc K1-433 "Allikatest avamereni. Põltsamaa linna ja mikrorajooni koolidest". Käsikiri. Põltsamaa 1975. TLÜAR Baltika kogu, Msc K1-472 Hilda Magnus, Karl Laigna. "Puurmani". Matkajuht. Tallinn: Eesti Raamat, 1978. 64 lk "Põltsamaa linna ajaloo kronoloogia koos bibliograafiaga : 13. sajandist 1984. aastani. Põltsamaa fotod ja ajalehtede artiklid". Käsikiri. Põltsamaa 1985. TLÜAR Baltika kogu, Msc K1-474 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Mr.Kitty

Forrest Avery Carney (sündinud 24. märtsil 1992), paremini tuntud kui Mr.Kitty või Michael Kenneth Echo Strobes, on USA laulja-laulukirjutaja, muusikaprodutsent ja DJ. Tema muusikat on paigutatud stiilidesse synthwave, synth-pop, new wave, dark wave ja witch house. Tema tuntuim lugu on "After Dark", mis ilmus 2014. aastal ja muutus YouTube keskkonnas viraalseks 2019. aastal, kui fänn avaldas selle kohta muusikavideo, mis kombineeris laulu 1991. aasta filmiga "Career Opportunities". 2010: Until Death Do Us Part (enda avaldatud) 2011: D E Δ T H (enda avaldatud) 2012: Eternity (Keep It Dark Records) 2013: Life (Engraved Ritual) 2014: Time (Juggernaut Music Group) 2015: Fragments (Negative Gain Production) 2017: A.I. (Negative Gain Production) 2019: Ephemeral (enda avaldatud) "The Reason The Internet Is Suddenly Obsessed With Jennifer Connelly" The Things, 17. jaanuar 2022 Mr.Kitty Discogs
Täppjalg-limanutt

Täppjalg-limanutt (Hygrophorus pustulatus) on limanutiliste sugukonda limanuti perekonda kuuluv seeneliik. Täppjalg-limanutt andmebaasis eElurikkus
Ludwig Boltzmann

Ludwig Boltzmann (20. veebruar 1844 Viin – 5. september 1906) oli Austria füüsik, üks molekulaarkineetilise teooria rajajaid. Tema suurimad saavutused olid statistilise mehaanika arendamine ja termodünaamika teise seaduse statistiline selgitus. 1877. aastal esitas ta entroopia praeguse määratluse. Statistilises mehaanikas kirjeldatakse, kuidas makroskoopilised vaatlused (näiteks temperatuur ja rõhk) on seotud mikroskoopiliste parameetritega, mis kõiguvad keskmise ümber. Boltzmann arendas edasi Maxwelli elektromagnetväljateooriat ja aitas seda populariseerida. Ta kaitses kirglikult molekulaarkineetilist teooriat ning kandis peamist koormat võitluses molekulide ja aatomite reaalset olemasolu eitavate teadlaste seisukohtadega. Tema auks on nimetatud Boltzmanni konstant k = 1 , 38 ⋅ 10 − 23 J K {\displaystyle k=1,38\cdot 10^{-23}{\frac {J}{K}}} . 1888 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks 1891 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks 1899 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks
Simon Lindberg

Göran Simon Lindberg (sündinud 10. augustil 1983 Norra Åsumis) on Rootsi poliitik ning alates 2015. aasta detsembrist neonatside ja paremäärmusliku organisatsiooni Põhjamaade Vastupanuliikumise juht. Sõltumatu uurimisinstituut Counter Extremism Project on Lindbergi hinnanud üheks maailma ohtlikumaks inimeseks ja üheks suurimaks ohuks rahvusvahelisele julgeolekule. Ta sündis aastal 1983 Norra Åsumis Kristianstadi vallas. Poliitiliselt on ta taustaks Natsionaalsotsialistlik Rinne (NSF), mille liikmeks astus ta aastal 2000, augustis 2005 määrati ta Natsionaalsotsialistliku Rinde Skånes asuva NSF-i maakonna juhiks. Aprillis 2006 esitleti teda NSF-i liikmena, esinumbrina Kristianstadi linnavolikogu valimisnimekirjas. Ta on tegutsenud ka Rahvarindes, mis hiljem muutis oma nime Rootsi Erakonnaks. Lindberg kirjutab sageli Põhjala Vastupanuliikuminse veebisaidil ja väidab, et tal on sama põhiideoloogia kui Adolf Hitleril. Homoseksuaalide kohta kommenteeris Lindberg Sydsvenskanis, et nad "töötavad pedofiilide küsimuse liberaliseerimise nimel". Ta eitab ka holokausti ja väidab samas Sydsvenskani artiklis, et: "See on ebaoluline. See oli rohkem kui kuuskümmend aastat tagasi. Ja on tõendeid, et see ei olnud nii ulatuslik". Lindberg vahistati ja teda kahtlustati kallaletungis pärast mässu puhkemist, kui mõned RFSL-i (LGBT organisatsioon) aktivistid jagasid kondoome ning Lindberg ja teised natsid otsisid neid 2006. aastal oma ruumidest üles. Kui asja kohtus arutati, väitis Lindberg, et tegutses enesekaitseks. Kohtunik järgis prokuröri joont ja Lindberg mõisteti kolmeks kuuks vangi. 2018. aastal mõisteti Lindberg eitamisest hoolimata süüdi avaliku rühmituse vastu kihutamises pärast 2016. aastal Gamla Stanis Mynttorgetis peetud kõnet, mille käigus ta tõstis kokkusurutud rusikaga parema käe ja hüüdis mitu korda "Hell seger". 2017. aastal vahistati Lindberg Göteborgi meeleavaldusel, kahtlustatuna vägivaldses mässus.
Ämblikliilia

Mall:Automatic taxobox 'Ämblikliilia (Hymenocallis) on Ameerika taimede perekond amarülliste sugukonnast . Hymenocallis looduslikult kasvavad USA kaguosas, Mehhikos, Kesk-Ameerikas, Kariibi mere piirkonnas ja Lõuna-Ameerika põhjaosas. Mõned ämblikliilia liigid on laialdaselt levinud dekoratiivtaimedena. [1] Ämblikliiliad eelistavad sooja kliimat ning on väga tundlikud madalate temperatuuride suhtes. Liikide välimus on varieeruv, mõned liigid sarnanevad välimuselt nartsissidega (näiteks Pidulik ämblikliilia). Amarüllilised on mitmeaastased rohttaimed, mis säilitavad oma toitaineid sibulas, aga mõnikord ka risoomis või tüvendis.[2] Õite keskosa on ümbritsetud kroonlehtedega, mis on palju kitsamad ja pikemad kui nartsissil. Värvuselt tavaliselt valged, mõned kreemikad või kollased. Õied lõhnavad tugevalt, eriti öösel. Lõhnavate lillede lõpp kobarad on rohelised, valged või kollased ning võivad olla suurejoonelised.[3] Ämblikliilial on pika rihmaga lehed. Tavaliselt ilmub esimesena lehestik, millele järgneb 3–5 pungast koosnev õievars. Üldkõrgus koos lilledega on umbes 60 cm. Õievarred tekivad rihmakujuliste lehtede basaal rosettidest.[4] Richard Anthony Salisbury (1761-1829) inglismaalt pärit botaanik 1812.aastal lõi Perekonna Ämblikliilia (Hymenocallis). Salisbury eraldas mitmed varem Pancratium`isse paigutatud liigid, alustades Hymenocallis littoralis`sest, mille põhjuseks oli ainult kahe seemne olemasolu viljades.[5]   Ämblikliiliad kasvatatakse tavaliselt siseruumides. Pehme kliimaga saab istutada õues avatud pinnasesse või pottidesse (rõdudel ja terrassidel). Taimede kasvatamisel pottides kasutatakse viljaka pinnase, leht huumuse ja liiva segu. Taimed istutatakse kevadel kerges ja hästi ettevalmistatud pinnases. Sibulate vaheline kaugus peaks olema 30-40 cm. Suvel ja kevadel tuleb regulaarselt kasta, sügisel ja talvel vähem. Temperatuur kasvatamise ajal peab olema 10-15°C, aastaringselt mitte vähem kui 20°C.[6] Ämblikliilia - Aiasõber (aiasober.ee)https://aiasober.ee/liigikirjeldused/amblikliilia/ All About Hymenocallis (longfield-gardens.com)https://www.longfield-gardens.com/article/all-about-hymenocallis/ https://plants.ces.ncsu.edu/plants/hymenocallis/https://plants.ces.ncsu.edu/plants/hymenocallis/ Hymenocallis — care and cultivation, watering, reproduction | Global Flowers - kasvataminehttps://global.flowers/en/plants/hymenocallis/ lectotype designated by N. L. Britton & A. Brown, Ill. Viitamistõrge: Vigane <ref>-silt. Viide nimega tropicos-h on ilma tekstita. WCSP (2014), World Checklist of Selected Plant Families, The Board of Trustees of the Royal Botanic Gardens, Kew, vaadatud 4. septembril 2014, search for "Hymenocallis"
Isobaar (termodünaamika)

Isobaar on joon, mis kujutab jääval rõhul toimuvat protsessi rõhu-ruumala diagrammil. Isobaariline protsess
Helepruun taelik

Helepruun taelik (Phellinus viticola) on liik seeni taelikuliste (Hymenochaetaceae) sugukonnast, taelikulaadsete (Hymenochaetales) seltsist. Seent on peetud Eestis väljasurnuks, kuid seda on meilt leitud alates aastast 2016. Helepruun taelik andmebaasis eElurikkus
Käsntorik

Käsntorik (Polyporus pseudobetulinus) on klassi Agaricomycetes torikulaadsete seltsi kuuluv seeneliik. Seent on peetud Eestis väljasurnuks, kuid seda on meilt taas leitud aastal 2020. Käsntorik andmebaasis eElurikkus.
Joseph Louis Gay-Lussac

Joseph Louis Gay-Lussac (kuni 1803. aastani oli ta perekonnanimi Gay; 6. detsember 1778 Saint-Léonard-de-Noblat – 10. mai 1850 Pariis) oli prantsuse keemik ja füüsik. Ta uuris katseliselt gaasi ruumala sõltuvust temperatuurist. Tema järgi on nimetatud Gay-Lussaci seadus. 1806 – valiti Prantsuse Teaduste Akadeemia liikmeks 1815 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks Maurice P. Crosland. Gay-Lussac: Scientist and Bourgeois, Cambridge University Press 1978. Crosland 1978: ix.
Kreminna lahing

Kreminna lahing oli Venemaa relvajõudude ja Ukraina relvajõudude vaheline sõjaline võitlus Ida-Ukraina Kreminna linna pärast. Seda peetakse esimeseks lahinguks Donbassi lahingu ajal Venemaa sissetungil Ukrainasse. 18 000 elanikuga Kreminna oli strateegiline linn alates Venemaa sissetungi algusest Ukrainasse, sest see on läbipääs Kramatorskisse, mis asub Kreminnast vaid ühe tunnise autosõidu kaugusel. 18. aprillil 2022 sisenesid Vene väed Kreminnasse, kus Luhanski oblasti kuberner Serhi Haidai teatas, et algasid tänavalahingud ja evakueerimine pole võimalik. Tankid ja muud relvad sisenesid ka kohtadesse, kus tsiviilisikud olid Vene vägede poolt ümber piiratud. Vene väed ründasid igast küljest, piirates linna ümber. 19. aprilli õhtul teatas Haidai, et järelejäänud Ukraina väed taganesid, andes Vene vägedele täieliku kontrolli linna üle.  Pikemalt artiklis Luhanski oblasti rinne Kreminna oli esimene linn, mis langes Donbassi pealetungi ajal, mille Venemaa kuulutas välja 18. aprillil. Kuberner teatas, et hukkus vähemalt 200 tsiviilisikut, kuid neid võib olla rohkem. Ukraina ametiisikud teatasid 25. aprillil, et Kreminna raekojas toimunud gaasiplahvatuse tagajärjel hukkusid Vene vägede võitlejad. "Mikhail Kishchik". 17. aprill 2022. "Ukrainian army forces enemy to retreat from Kreminna in Luhansk region". 7. aprill 2022. "Regional governor says Russian forces have seized east Ukrainian city of Kreminna". Reuters.com. 19. aprill 2022. Vaadatud 1. juunil 2022. "April 18, 2022 Russia-Ukraine news". Amp.cnn.com. 19. aprill 2022. Vaadatud 31. mail 2022. "Russia's Donbas offensive advances with fall of Kreminna". Amp.france24.com. 19. aprill 2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 31. mai 2022. Vaadatud 31. mail 2022. "Ukraine says Russian forces have entered Kreminna city". Aa.com.tr. 18. aprill 2022. Vaadatud 31. mail 2022. "Russian forces capture city of Kreminna, as attacks continue in country's eastern Donbas region - ABC News". Amp.abc.net.au. Vaadatud 31. mail 2022. Lock, Samantha; Anguiano, Dani; Luscombe, Richard; Chao-Fong, Léonie; Belam, Martin (20. aprill 2022). "Russian forces seize Kreminna in eastern Ukraine's Donbas region - as it happened". The Guardian. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuni 2023. Vaadatud 31. mail 2022. "Luhansk Military Administration: Russian occupiers and their collaborators die in an explosion in Kreminna City Hall". Pravda.com.ua. 25. aprill 2022. Vaadatud 31. mail 2022.
Jordan Grand Prix

Jordan Grand Prix oli Vormel 1 võistkond, mis tegutses aastatel 1991–2005. Jordan Grand Prix' asutas endine võidusõitja Eddie Jordan 1991. aastal. Esimesel aastal sõitsid Jordani eest Andrea de Cesaris ja Bertrand Gachot. Pärast 10. etappi saadeti Gachot vanglasse taksojuhi ründamise eest närvigaasiga. Tema koha täitis siis veel tundmatu Michael Schumacher, kes sõitis Jordanis vaid ühe sõidu (jätkas Benettonis). Hooaja lõpuni sõitsid teise autoga Alessandro Zanardi ja Roberto Moreno. Hooaeg oli ometi hiilgav: 5. koht konstruktorite arvestuses ja de Cesarise 9. koht individuaalselt. Jordani meeskonnas alustasid oma Vormel 1 karjääri teiste hulgas ka Rubens Barrichello, Eddie Irvine, Ralf Schumacher ja Takuma Satō. Aastal 2005 ostis majanduslikesse raskustesse sattunud Jordani Midland Group. Jordan sai kokku 4 etapivõitu, 2 parimat stardikohta ja 2 kiireimat ringi. Jordan erines teistest meeskondadest selle poolest, et kui mõni korraline sõitja välja langes, siis prooviti ühe sõidu kaupa mitut sõitjat, kuni leiti sobiv. Selletõttu esindas Jordanit sageli 4–6 pilooti ühel hooajal. Teised meeskonnad valivad uut võistlejat treeningute põhjal ja kiiremini.
Aless Bjaljatski

Aless Bjaljatski (Алесь Бяляцкі, õieti Aljaksandr Viktaravitš Bjaljatski (Аляксандр Віктаравіч Бяляцкі); sündinud 25. september 1962 Karjala ANSV-s Värtsiläs) on Valgevene inimõiguslane, inimõiguste keskuse Viasna ('kevad') esimees, poliitvang, Nobeli rahupreemia laureaat aastal 2022. Ta on Valgevene Rahvarinde Minski piirkonna esimees ja Maksim Bogdanovitši nimelise kirjandusmuuseumi direktor. Bjaljatski oli vangistuses kaks korda: aastatel 2011–2014 ning uuesti alates 2021. aastast. 3. märtsil 2023 mõisteti Bjaljatski kümneks aastaks vangi. Ta lõpetas 1984. aastal Gomeli Riikliku Ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonna filoloogi erialal, valgevene ja vene keele ning kirjanduse õpetajana. Töötas õpetajana Leltšitski rajoonis Gomeli oblastis. Ta teenis ajateenistuses Sverdlovski lähedal suurtükiväe tankitõrjelennuki divisjonis soomustraktori mehaanik-juhina. Aastatel 1986–1989 aspirantuuris õppides oli ta mitteametliku noorte kirjanike partnerluse Tuteišõja asutajatest. 1987. aastal allkirjastas ta Minski linnavolikogule avalduse korraldada esmakordselt esivanemate mälestuspäeval massiüritus Dzjadõ, millest sai ka totalitarismi perioodil represseeritute mälestuspäev. Osalemise eest 1988. aasta Dzjadõ päeva tähistamisel võeti ta haldusvastutusele. 1988. aastal osales ta ka Valgevene martüroloogiaühingu loomisel, mis on üks esimesi Valgevene inimõigusorganisatsioone. Ta oli ühiskondliku organisatsiooni Valgevene Rahvarinne korralduskomitee liige, selle juhatuse sekretär (1996–1999) ning aseesimees (1999–2001). 1989. aastal lõpetas ta aspirantuuri Valgevene Teaduste Akadeemia Kirjandusinstituudis ja töötas Valgevene Kirjanduse Ajaloo Muuseumi nooremteadurina. 1990. aastal oli ta üks seltsi "Valgevene katoliku kogukond" organisaatoritest. Amnesty International признала Беляцкого узником совести Belarusian activist Ales Bialiatski and two human rights groups win 2022 Nobel Peace Prize [1][alaline kõdulink] Возрождал и белорусизировал Католическую Церковь, готовил польских священников к работе в Беларуси. Алесь Беляцкий и его католическая активность в 90-е
Thomas Akers

Thomas Dale Akers (sündinud 20. mail 1951) on Ameerika Ühendriikide endine NASA astronaut. Akers lõpetas Missouri–Rolla ülikooli rakendusmatemaatikuna ning töötas seejärel matemaatikaõpetaja ja koolidirektorina. Akers valiti astronaudiks 1987. aastal. Ta on kosmoses käinud neli korda ja ta on kosmoses viibinud üle 800 tunni (33 ööpäeva, 22 tundi ja 43 minutit). Akers lahkus NASA-st 1997. aastal. http://www.spacefacts.de/bios/astronauts/english/akers_thomas.htm
Puerto Rico süvik

Puerto Rico süvik on Atlandi ookeani sügavaim koht, asub ookeani lääneosas Väikeste Antillide Tuulepealseist saartest põhja pool; pikkus umbes 1100 km, laius umbes 90 km, suurim sügavus 8742 m. "Atlandi ookean", Vikipeedia, 24. juuni 2023, vaadatud 3. oktoobril 2023
Käitumisarheoloogia

Käitumisarheoloogia on arheoloogia suund, mis uurib arheoloogiliste leidude ja neid esemeid kasutanud isikute vahelisi seoseid ja nende esemete uurimise kaudu inimeste käitumismustreid. Käitumisarheoloogias saab eristada nelja erinevat strateegiat, mille abil saab uurida ühiskonnas elanud inimeste käitumist ja nende asustustihedust aladel, kus nad elasid. Esimese strateegiana on arheoloogilise konteksti ja leiumaterjali seostamine kunagiste ühiskondadega ja inimestega, kes asustasid neid alasid, kust leiud on leitud. Teise strateegiana uuritakse materjaalset kultuuri ja nendega seonduvaid tegevusi tänapäeval, kuidas neid kasutati ja milleks neid kasutati, et aidata luua järeldusi minevikus olnu kohta. Selle kaudu uuritakse loomaluid ja esemeleide ning rekonstueeritakse muistseid ühiskondi. Kolmas strateegia uurib materjaalset kultuuri ja nende kasutust ja rakendusi tänapäeva ühiskonna valdkondades. Seda võiks ka nimetada rakendusarheoloogiaks. Neljas strateegia uurib läbi eksperimentide inimese ja materjaalsete esemete vahelisi seoseid tänapäevases ühiskonnas, et neid siis hiljem suhestada minevikus olnud ühiskondadega ja nende käitumismustritega. https://uofupress.lib.utah.edu/behavioral-archaeology/ https://www.jstor.org/stable/674794 Hollenback, Kacy L. Behavioral Archaeology. Southern Methodist University. USA. 2018. lk 2-3 1 2