laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mõistatus

Mõistatus on miski, mille tähendus ja olemus pole selgesti arusaadavad. Mõistatus on teadlikult konstrueeritud väljendus, mille tähendus pole selgesti arusaadav (kuid on konstrueerijale teada), ja mis on mõeldud mõistuse abil lahendamiseks. Strateegiamäng
Paul von Essen

Paul von Essen (25. september 1631 – 2. august 1699 Tallinn) oli Gelderlandi Essen af Geldern suguvõsast pärit Rootsi fortifikatsiooniohvitser ja insener, Tallinna komandant. 1665. aastast oli ta Liivimaa kindluslinnade konduktor, 1667 insener Pärnus (tema projekti järgi valmis 1669. aastal Pärnus Tallinna värav), 1676 kindralkortermeisterleitnant ja Liivimaa kindluste inspektsiooni ülemleitnant. 1678 määrati ta kindlustusülemaks Henrik Horni armee juurde ja osales Preisimaa sõjakäigus. 1681. aastast oli ta Tallinna, Pärnu, Tartu ja Kuressaare kindluse üleminspektor ja sai 2. detsembril 1681 Rootsi aadlitiitli. Koos Rootsi riigi kõigi kindlustuste ülema Erik Dahlbergiga koostas ta 1683. aastal Tallinna muldkindlustuste uue generaalplaani, mille kuningas Karl XI kinnitas 1686. Projekti järgi valmisid muuhulgas Toompea lõunaküljele Rootsi ja Ingeri bastion. 1687. aastast oli ta Tallinna kindluse komandant. Tema Liivimaal sündinud poeg Henrik Johan von Essen (1674–1750) teenis Põhjasõja ajal Liivimaal Nierothi rügemendis ja oli hiljem Södermanlandi rügemendi ülem. 1756. aastal immatrikuleeriti tema järeltulijad Rootsi rüütelkonda (Nr. 1957). Nordisk familjebok, 1907, v. 925 "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1.2: Estland" Starke. Görlitz. 1930, lk. 69 Paul von Esseni poja Henrik Johan von Esseni vappepitaaf Rootsis Örebro lääni Kräcklinge kirikus
Kolín

Kolín on linn Tšehhi Vabariigis Kesk-Tšehhi maakonnas, Kolíni ringkonna keskus. Asub Elbe (Labe) ääres Prahast 35 km idas. Kolíni rajas 12. sajandil Ottokar II Přemysl. Linnana on seda mainitud Colonia nova nime all aastal 1261. 1437 rajati linna kindlus. 18. juunil 1757 toimus linna lähedal Kolíni lahing. Kolíni vanalinn on alates 1. juunist 1989 ajalooline linnakaitsereservaat. Linna lähedal avati 2005 suur autotehas, kus valivad Toyota, Peugeot' ja Citroëni autod. Tehases töötab 3000 inimest. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Kolín - památková rezervace Národní památkový ústav. Vaadatud 22. juunil 2024 Kolíni koduleht
Vladimir Ivanov (täpsustus)

Vladimir Ivanov on mitme isiku nimi. Vladimir Ivanov on Eesti tennisist. Vladimir Ivanov on Eesti poliitik. Vladimir Ivanov on Bulgaaria jalgpallur. Vladimir Ivanov on NSV Liidu kabetaja. Vladimir Ivanov on NSV Liidu kiiruisutajataja. Vladimir Ivanov on NSV Liidu võrkpallur.
Harry Siljander

Harry Valfrid Siljander (10. detsember 1922 Helsingi – 5. mai 2010 Espoo) oli Soome poksija. Siljander oli kokku viiekordne Soome meister poolraskekaalus (kuni 80 kg) aastatel 1947–1950 ja poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1952. Siljander osales 1948. aasta Londoni olümpiamängudel poolraskekaalus (kuni 80 kg), kuid kaotas oma kohtumise veerandfinaalis tulevasele olümpiavõitjale George Hunterile (Lõuna-Aafrika Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta võitis 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel poolraskekaalus (kuni 81 kg) pronksmedali. Siljander lõpetas pärast 1952. aasta olümpiamänge poksimise ja töötas Hietanieme turu lihahallis Punavuore linnaosas Helsingis kuni 1986. aastani.
Minuskel

Minuskel (tuleneb ladinakeelsest nimetusest minusculus 'pigem väike') on tüpograafias kasutatav mõiste trükikirja väikese kirjatähe kohta. Minusklil on samas tähestikus reeglina olemas ka sama nimetuse ja hääldusega paariline suurtäht (majuskel). Minusklit ja majusklit eristab mitte niivõrd suurus kui erinev tähekuju. Erinevalt majuskelkirjast on minuskelkirjal hästi eristatavad üla- ja alapikendid (vrd D ja d, G ja g). Majuskelkiri kirjutatakse kahe joone süsteemile (baasjoon ja x-kõrguse joon), minuskelkiri nelja joone süsteemile (neile lisanduvad üla- ja alapikendijooned). Ladina kirja minusklite eeskujuks on karolingide minuskli tähekujud, mis vaid üksikjuhtudel on suurtähtedega sarnased. Juba hilisantiikajal tunti ja kasutati kirjatähe minuskel- ja majuskelvormi. 5. sajandil kasutati majuskelkirjade ruutkapitaali ja untsiaali kõrval minuskelkirju rooma kursiivi ja pooluntsiaali. 8.–9. sajandil arenesid paralleelselt karolingide minuskliga Bodensee piirkonnas, St Galleni ja Reichenau skriptooriumides välja alemanni minuskel, 8.–12. sajandil Briti saartel iiri-anglosaksi minuskel, 7.–8. sajandi Põhja-Itaalias langobardi ja Lõuna-Itaalias benevendi minuskel ning Ibeeria poolsaarel kasutati 8.–10. sajandil läänegooti kirja minuskleid, enne kui karolingide minuskli kasutus selle välja tõrjus. Karolingide minuskel ja muude kirjatüüpide minusklid mõjutasid Euroopa eri piirkondade hilisemate kirjastiilide varagooti, gooti ja hilisgooti kirjade minuskleid. Majuskel
Deukalion ja Pyrrha

Deukalion oli Prometheuse ja Kelaino poeg. Tema abikaasa oli Pyrrha, Prometheuse venna Epimetheuse ja Pandora tütar. Inimsoo nurjatused vihastasid Zeusi ja ta otsustas selle hävitada. Ta laskis sadada vihmal, mis kattis kogu maa peale Olümpose ja Parnassose. Kui sadanud oli juba 9 ööpäeva, triivis Parnassosele puust kirst või laev, mille Deukalion ja Pyrrha olid Prometheuse käsul ehitanud, sinna toitu varunud ja sinna varjule läinud. Teiste allikate järgi peatus nende paat Etna või Athose mäel või Tessaalias asuval Othryse mäel. Erinevalt teistest veeuputusmüütidest ei päästnud Deukalion ja Pyrrha loomi. Kuna Prometheus ja Pyrrha olid korralikud inimesed, halastas Zeus neile ja laskis veel alaneda. Prometheus ja Pyrrha tulid mäe otsast alla ning nägid mudast ja pisut lagunenud templit. Nad tänasid seal jumalaid oma pääsemise eest, kuid kurtsid, et on nüüd ainsad inimesed maailmas. Selle peale käskis hääl (mõne allika järgi Zeus, mõne järgi Themis) neil oma ema luid üle õla selja taha visata. Deukalion ja Pyrrha pidasid seda kõlvatuks ja ega neil ema käepärast olnudki, kuid siis taipasid, et Maa on kõigi ühine ema ja tema kondid on kivid. Nad loopisid kive üle õla. Deukalioni visatutest said mehed ja Pyrrha visatutest naised. Nii tekkis tugev ja vastupidav inimtõug, keda nimetati kivi-inimesteks. Kiviinimeste tõug valitses maa peal kuni Trooja sõjani, mil paljud neist hukkusid. Kiviinimeste järeltulijad on tänapäeva inimesed. Deukalioni ja Pyrrha poeg oli Hellen, kõigi kreeklaste esiisa. Nende lasteks on nimetatud ka tütart Protogenead ja poega Amphiktyoni. Veeuputus Gilgameši eepos
Tüükasorlased

Tüükasorlased (Nyctibiidae) on lindude sugukond öösorriliste seltsist. Sugukonnas on üks perekond, tüükasorr (Nyctibius), seitsme liigiga. Nad elavad vaid Kesk- ja Lõuna-Ameerikas. Nad on öise eluviisiga ja iseäraliku häälitsusega.
Tüükasorr

Tüükasorr (Nyctibius) on lindude perekond tüükasorlaste sugukonnast. Tüükasorrid on öise eluviisiga ja iseäraliku häälega. Nad elavad Kesk- ja Lõuna-Ameerikas. Perekonnas on seitse liiki: Nyctibius aethereus – pikksaba-tüükasorr Nyctibius bracteatus – ruske-tüükasorr Nyctibius grandis – suur-tüükasorr Nyctibius griseus – hall-tüükasorr Nyctibius jamaicensis – põhja-tüükasorr Nyctibius leucopterus – valgetiib-tüükasorr Nyctibius maculosus – andi tüükasorr
Peet Nõmmik

Peet Nõmmik (18. veebruar 1900 Sipelga talu, Taevere vald, Suure-Jaani kihelkond, Viljandimaa – 6. mai 1947 Norillag, Krasnojarski krai) oli eesti vaimulik. Ta lõpetas 1921 Viljandi Maakonna Reaalgümnaasiumi ja 1926 Tartu Ülikooli usuteaduskonna. Prooviaasta pidas ta Türi koguduses. Ordineeriti vaimulikuks 12. juunil 1927. 25. septembril 1927 valiti ta Türi koguduse täieõiguslikuks õpetajaks. Ta teenis Türi kogudust kuni 30. detsembrini 1944, mil ta arreteeriti jumalateenistuse ajal (seoses Omakaitsesse kuulumisega) ja saadeti Norilskisse vangilaagrisse, kus ta suri 6. mail 1947. Peet Nõmmik on oma õige nime all üks tegelasi Silver Anniko romaanis "Rusikad". Ta osales Vabadussõjas. Tegeles hõimuliikumisega. Peet Nõmmik kandideeris 1938. aastal I Riigivolikokku (Riigivolikogu 22. valimisringkond), kuid ei osutunud valituks. II maailmasõja ajal kuulus ta Omakaitsesse. 1926. aasta 7. septembri Postimees kirjutas, et viimase kursuse üliõpilane, korp! Ugala liige Peet Nõmmik on Türil jõe põhjast välja toonud ühe töölise ja oma oskust mööda tema ka ellu äratanud. Samas nimetas Nõmmik sündmust «ilusamaks tunniks oma elus». Uppuja päästmise eest anti talle Eesti Punase Risti hõbeauraha. Konrad Veem. Eesti Vaba Rahvakirik. Dokumentatsioon ja leksikon. EVR. Stockholm 1988 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. mai 2009. Vaadatud 26. aprillil 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Rita Puidet. "Olnud ustavad töötegijad: Truu kuni surmani – Peet Nõmmik". Eesti Kirik, 31. märts 2010
Öösorrilised

Öösorrilised (Caprimulgiformes) on lindude selts. Enamik liike on putuktoidulised ja öise eluviisiga. Seltsi kuulub viis sugukonda Aegothelidae – õõnesorlased Caprimulgidae – öösorlased Nyctibiidae – tüükasorlased Podargidae – konnkurklased Steatornithidae – õlilindlased Eestis on sellest seltsist vaid üks liik – öösorr (Caprimulgus europaeus).
Kaari Vainonen

Kaari Vainonen (sündinud 29. oktoobril 1973 Tallinnas) on eesti kabetaja. Ta on tulnud Eesti naiste meistriks 64-ruudulises kabes aastatel 2005, 2006, 2007, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 ja 2017 (ka 2009. aastal jagas ta esikohta, kuid kaotas järelmatši Marika Azojanile). Rahvusvahelises kabes tuli ta Eesti meistriks 2007. aastal. Ta on tunnistatud Eesti parimaks naiskabetajaks kuuel korral: 2005–08, 2010 ja 2011. Vene kabes on ta rahvuslik suurmeister ja rahvusvaheline meister ning rahvusvahelises kabes FMJD meister. Kaari Vainonen Eesti Kabeliidu saidil Biograafia ESBL-is
Havířov

Havířov (poola Hawierzów) on statutaarlinn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas. Asub riigi idaosas Poola piiri lähedal. Havířov tekkis kaevandusasulana. Linnaõigused sai 1955. aastal. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Havířovi koduleht
Tööaeg

Tööaeg on aeg, mida isik kasutab töö tegemiseks. Siia kuulub nii tasustatava kui mittetasustatava töötamise (nt talutöödeks kuluv või vabatahtlikuna tehtav) aeg. vaba aeg töönädal
Aret Vooremäe

Aret Vooremäe (sündinud 12. jaanuaril 1970) on eesti põllumajandusteadlane. Ta on põllumajandusmagister taimekasvatuse erialal. Ta on töötanud Põllumajandusministeeriumi teadus- ja arendusosakonna juhatajana. Praegu on ta Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudi direktor. Aret Vooremäe Eesti Teadusinfosüsteemis
Illar Lemetti

Illar Lemetti (sündinud 21. aprillil 1968) on eesti põllumajandusteadlane ja riigiametnik, alates 14. jaanuarist 2020 Viimsi vallavanem. Aastail 2005–2010 oli ta Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi direktor. Ta on põllumajandusmagister mullateaduse erialal. 4. aprillist 2016 kuni 25. novembrini 2019 oli ta maaeluministeeriumi kantsler, enne seda oli ta sama ministeeriumi asekantsler. 6. jaanuaril 2020 seadis Viimsi vallavolikogu valitsev koalitsioon (kuhu kuuluvad Reformierakond, Isamaa ja sotsiaaldemokraadid) ta Viimsi vallavanema kandidaadiks ning 14. jaanuaril valiti ta salajasel hääletusel 12 poolthäälega vallavanemaks. Tema koordineerida on valla üldjuhtimine, valla arengu strateegiline planeerimine, arengukavad, finantsstrateegia ja valla eelarve. "Viimsi koalitsioon seab vallavanema kohale Illar Lemetti". ERR. 06.01.2020. "Viimsi valla uueks vallavanemaks valiti Illar Lemetti". Delfi. 14.01.2020. Illar Lemettiga seotud artiklid Eesti Rahvusringhäälingu kodulehel
Erasektor

Erasektor ehk teine sektor on üks ühiskonna kolmest sektorist, mille moodustavad eraettevõtted ja turumajanduslikud suhted. Erasektorit nimetatakse ka tulundussektoriks või isegi ärisektoriks. Erasektori ettevõtted erinevad küll oma õigusliku vormi (täisühingud, osaühingud, aktsiaseltsid jne), suuruse ja ka tegevusala poolest, nende ühisjooneks on kasumi taotlemine ja eraomandus.
Biotõrje

Biotõrje on umbrohu, metsa- ja aiakahjurite, taimehaiguste jms. leviku piiramine mitmesuguste looduslike mehhanismide kaasabil. Näiteks mitmete põllumajandustaimi söövate putukate levikut piiratakse nende putukate parasitoidide levikut soodustades. Võõrliikide invasiivset levikut tõkestatakse vastava liigi päritolumaalt tema paljunemist piiravate liikide introdutseerimise abil.
Töö

Töö on inimeste tegevus kasulike saaduste valmistamiseks. Töö (marksism) Tööaeg Töövõime Tööpsühholoogia
Dynami:t

Dynami:t on A. Le Coqi energiajook. See sisaldab muu hulgas kofeiini ja vitamiine. Dynami:t Juice
Diedrik von Essen

Dietrich von Essen (1620 Selgase, Kihelkonna kihelkond – 10. märts 1678 Tallinn) oli Rootsi sõjaväelane ja kuninglik troman. Ta osales Magnus Gabriel De la Gardie ja Gustaf Horni alluvuses sõdades Saksa, Poola ja Taani vastu, Vene-Rootsi sõja ajal teenis ooberstleitnandina 4. detsembrist 1657 ooberst Mellini rügemendis (Mellins regemente), 1659 Bauska komandant Kuramaal ja 14. maist 1674 Häme lääni jalaväerügemendi ooberst. 17. novembril 1663 sai ta naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks ja immatrikuleeriti 1664 Selgase (Zellie, Zellige, Sellie) mõisa järgi Essen af Zellie nime all Rootsi rüütelkonda (Nr. 723). Erinevalt Essenite põlis (uradel) aadlisuguvõsa vapil kujutatud öökullist oli tema punasel vapikilbil rüütlikiiver ja 4 sinist kuuli. Ta maeti 1681. aastal Hollola keskaegsesse kivikirikusse Soomes, kus asus ka tema vappepitaaf, mis 20. sajandi alguses viidi Soome Rahvusmuuseumisse. Talle kuulusid Selgase, Koiskala ( Koiskalan säteri, Nastolas), Björkholmi, Laholmi ja Tervsundi (Terfsund) mõis. Ta oli abielus Christina Maria Brakeliga ja seejärel Anna Polliga (surnud 1682), kes oli Henrik von Polli tütar. Abieludest sündisid: Johann Didrich von Essen (1664–10.3.1678 Riias), Hämee rügemendi majutusmeister Anna Magdalena von Essen (surnud 3.1672/1682 Eestimaal) Engel Hedvig von Essen (surnud 1745), 1645. aastast kapten Johan Georg Pistolekorsi abikaasa Odert Reinhold von Essen (1663–1714), Pori lääni jalaväerügemendi ooberst, Koiskala ja Pätilä mõisnik, kes hukkus Storkyro lahingus Fromhold von Essen (surnud 1722), Pohjanmaa jalaväerügemendi ooberstleitnant, Nastola Sesta mõisnik Alexander Magnus von Essen (surnud 1716), ihukaitsejalaväe rügemendi ooberstleitnant, hukkus Wismaris Otto Lorentz von Essen (surnud 8.6.1710), suri katku Neumünde kindluse piiramisel. Anders Anton von Stiernman: Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ...1, 1754, lk. 566–567 Nordisk familjebok, 1907, v. 923–924 von Essen a. d. H. Sellie, "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften", Teil 2, Estland, Band 1.2, Görlitz, 1930, lk. 69 A. W. Rancken: Betraktelser kring Diedrik von Essens anvapen från Hollola kyrka. Genos 8(1937), lk. 47–58 "Hollola kirik". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. jaanuar 2010. Vaadatud 27. aprillil 2010. "Aatelinen suku no 723 – von Essen af Zellie sekä Aatelinen suku no 1919 – von Essen". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. juuni 2009. Vaadatud 27. aprillil 2010. Essenburgist pärit Jürgen von Esseni (surnud 1502) poeg Teistel andmetel Margaretha von Löwen http://daten.digitale-sammlungen.de/~db/bsb00000345/images/index.html?seite=530
Amin Asikainen

Amin Asikainen (hüüdnimi Idi; sündinud 21. jaanuaril 1976 Kirkkonummis) on Soome endine poksija. Asikainen võistles harrastajana 1988–2001. Tema esimene treener oli endine tuntud poksija Olli Mäki, alates 1995. aastast on tema treener Olli Mäe poeg Pekka. Ta osales kokku 175 kohtumisel, millest võitis 135 ja kaotas 40. Asikainen oli kokku neljakordne Soome meister aastatel 1996, 1998 ja 1999 II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) ning 2001. aastal I keskkaalus (kuni 71 kg). Ta osales kolm korda Eesti–Soome maavõistlustel, kus võitis aastatel 1998 ja 2000 oma kohtumise ning kaotas 1995. aastal oma kohtumise. Asikainen poksis detsembrist 2001 kuni märtsini 2011 elukutselisena ning pidas 32 kohtumist, millest võitis 28 (neist 19 nokaudiga) ja kaotas 4 kohtumist (kõik need nokaudiga). Tema mänedžer oli Pekka Mäki, kes oli ühtlasi ka tema varasem treener. Tema ema on soomlane ja isa on pärit Marokost. Amin Asikainen veebisaidil BoxRec (inglise) Amin Asikaise koduleht
Ori (täpsustus)

Ori on orjuses inimene. "Ori" (originaalpealkirjaga "The Slave") on 1917. aasta komöödiafilm, milles mängib Oliver Hardy. "Ori" (originaalpealkirjaga "Slave") on 2009. aastal valminud õudusfilm, milles mängib Natassia Malthe. "Ori" (originaalpealkirjaga "Der Knact") on Isaac Bashevis Singeri romaan. "Ori" (originaalpealkirjaga "L'Esclave") on Félix Couchoro romaan.
Lõpukadu

Lõpukadu ehk apokoop on keele ajaloos toimunud hääliku või häälikute kadumine sõna lõpust. Lõpukao eelsel kujul on sõnad säilinud Põhja-Eesti regilaulus. Näiteks: "Tuli üksi suuri tuuli" Sisekadu (sünkoop) Ülo Tedre "Eesti rahvalaulude antoloogia" I. LÜROEEPILISED LAULUD A. MÜÜTILISE SISUGA LAULUD 1. LOOMINE.
Georg von Stackelberg

Georg von Stackelberg on olnud mitme Stackelbergide suguvõsa liikme nimi: Georg von Stackelberg, Kambja mõisnik, maanõunik, Rootsi kuninglik sõjakomissar Georg von Stackelberg, Kambja ja Maidla mõisnik, Rootsi sõjaväelane (rittmeister) Georg von Stackelberg, Kambja, Jõe ja Arrasi mõisnik, Rootsi sõjaväelane (rittmeister) Georg von Stackelberg (surnud 1687), Rootsi sõjaväelane (kapten), mitme mõisa omanik Eestimaal, Liivimaal ja Rootsis Georg von Stackelberg (1648–1740), Rootsi sõjaväelane (kapten), Vastse-Kambja ja Maidla mõisnik, Liivimaa maanõunik Georg von Stackelberg (1769–1808), Rava ja Öötla mõisnik, kaardiväeleitnant, Eestimaa rüütelkonna sekretär Georg von Stackelberg (1775–1837), Venemaa sõjaväelane (kindralmajor), tõeline riiginõunik Georg von Stackelberg (1807–1862), Venemaa sõjaväelane (rittmeister), Lasinurme mõisnik Georg von Stackelberg (1808–1858), Venemaa sõjaväelane (kindralmajor) Georg von Stackelberg (1808–1863), Roosna-Alliku, Saarnakõrve, Hõreda ja Pae mõisnik Georg von Stackelberg (1851–1913), Venemaa sõjaväelane (jalaväekindral) Georg von Stackelberg (1857–1946), Roosna-Alliku, Saarnakõrve ja Koordi mõisnik, Paide kreisi kreisisaadik, Eestimaa rüütelkonna maanõunik Georg von Stackelberg (1872–1934), eesti poliitik ja I Riigikogu saadik
Arvamusliider

Arvamusliider on inimene, kelle arvamusega arvestatakse. See on autoriteetne isik, kes on võimeline interpreteerima oma erialal esilekerkinud uut infot või ideid, abstraheerima nende keskse tähenduse ja sisu ning selle edasi andma teistele inimestele, kes soovivad kujundada oma arvamust. Arvamusliidritel on oluline roll avalik arvamuse kujundamisel. Arvamus Autoriteet Avalik arvamus Postimehe aasta arvamusliider
Peeter Langovits

Peeter Langovits (sündinud 7. juunil 1948 Tallinnas) on eesti fotograaf. 1966. aastal lõpetas ta Tallinna 20. Keskkooli. Aastal 1971 lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna ning töötas seejärel Hans Pöögelmanni nimelises Elektrotehnika Tehases insenerina.[viide?] Aastatel 1987–1995 oli ta Eesti Telegraafi Agentuuri fototoimetuse peatoimetaja ning 1995–2014 ajalehe Postimees fotokorrespondent. Praegu vabakutseline fotograaf. Alates 1974. aastast on ta osalenud enam kui 350 näitusel või konkursil ning korraldanud ligi 50 isikunäitust nii kodu- kui ka välismaal. Tema fotosid on fotoagentuuride TASS, AP, Pressfoto, Scanpix Baltics vahendusel kasutanud paljud trükised ja väljaanded Eestis. Fotograaf on pühendunud linna igapäevaelu jäädvustamisele ja esindab nn subjektiivset dokumentalismi, mida iseloomustavad näitused „Hommik uues elamurajoonis“ (1984) ja „Uude korterisse“ (1986). 2017. aasta septembris toimus Narva linnuse 5. korrusel Peeter Langovitsi fotonäitus „Uus mikrorajoon“. Avaldanud fotograafiateemalisi publikatsioone. 2012 Valgetähe V klassi teenetemärk Tallinna Ühisgümnaasiumi vilistlased Näitus „Uus mikrorajoon“ - Narva muuseumi pressiteade, 7.09.2017 Postimehest koondati staažikad fotograafid ERR, 08.01.2014 "President Ilves annab teenetemärgi taas 99 inimesele" postimees.ee, 1. veebruar 2012 Eesti entsüklopeedia, 14. köide.
Coronationi laht

Coronationi laht on osa Põhja-Jäämerest ja Loodeväilast. Piirneb lõunas Põhja-Ameerika mandriga, põhjas Victoria saarega. Sügavus kuni 180 m.
Georg von Stackelberg (1808–1858)

Georg Friedrich Jakob von Stackelberg (1. september (vkj 20. august) 1808 Tallinn – 11. juuni (vkj 30. mai) 1858 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane (kindralmajor). Georg von Stackelberg oli kindralmajori ja tõelise riiginõuniku Georg von Stackelbergi (1775–1837) ja Charlotte Friederike von Patkuli poeg. Ta abiellus 20. veebruaril (vkj. 8. veebruaril) 1849 Tallinnas Marie Elisabeth von Patkuliga, kes oli jalaväekindral Woldemar von Patkuli (surnud 1855) ja vabapreili Marie Elisabeth von Arpshoveni tütar. Abielust sündisid: Marie von Stackelberg (1849–1915) Woldemar von Stackelberg (1851–1918), Kihlevere mõisnik, mõrvati Jõhvis bolševike poolt Viited: Stackelberg "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften Teil 2, 1.2: Estland" Görlitz. 1930. Lk. 304–306 "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften Teil 2, 1.2: Estland" Görlitz. 1930. Lk. 130–131 "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften Teil 2, 1.2: Estland" Görlitz. 1930. Lk. 182–183 "Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften Teil 1, 2: Livland" Görlitz. 1930. Lk. 948
Alatornio

Alatornio (rootsi keeles Nedertorneå) oli vald Soomes Lapi maakonnas. Algselt oli Alatornio osa suurest Põhjalahest Jäämereni ulatuvast pirkkalaste maa-alast. 17. sajandi alguses otsustati valdade jaotus nii, et allpool Tornio jõe orgu asuv Alatornio moodustas omaette valla. Alatorniost eraldati 1621. aastal Tornio linn. Karunki vald eraldati Alatorniost 1745. aastal. Hamina rahu järel 1809. aastal jäi kolmandik tollasest Alatorni vallast Rootsi poolele. Seda osa kutsuti ka Alatornioks (Nedertorneå) ja hiljem 20. sajandi algul Haparannaks seal asuva linna järgi.