laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Johann Gottlieb Konrad Bergwitz

Johann Gottlieb Konrad Bergwitz (18. juuni 1839 Riia – 20. september 1909 Tallinn) oli Eesti vaimulik. Johann Gottlieb Konrad Bergwitz lõpetas Riia Kubermangugümnaasiumi. Aastatel 1860–1864 õppis Tartu Ülikooli ajaloo-, filosoofia- ja usuteaduskonnas, prooviaastal töötas Viljandi Pauluse koguduses pastor Ferdinand Dietrich Nicolai Hörschelmanni juures. Ordineeriti 19. novembril 1867 õpetajaks. Ta töötas aastatel 1867–1868 Tartu Maarja koguduses vikaarõpetajana, oli 1868–1871 Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetaja ning 1872–1876 Tallinna Rüütli- ja Toomkoguduse õpetaja, 1868–1876 ühtlasi Toompea vangla õpetaja. 1877–1897 oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja. 1897–1909 oli ta Diakonisside asutuse direktor ja pastor. Et 20. sajandi alguses allus Diakonisside asutus Tallinna Oleviste kogudusele, siis on Bergwitz märgitud ka Tallinna Oleviste koguduse diakonõpetajaks. Oli alates 1905. aastast Eestimaa Konsistooriumi assessor. Aastatel 1872–1876 oli ta religiooni ja saksa keele ülemõpetaja Eestimaa Rüütli- ja Toomkoolis, kuni 1892. aastani oli samas eraõpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007 https://eelk.ee/elulood/bergwitz1.html
Alamo lahing

Alamo lahing (23. veebruar – 6. märts 1836) oli Texase revolutsiooni kõige kuulsam lahing. Pärast seda, kui revolutsiooniline Texase uusasukate ja seiklejate armee kõik Mehhiko sõdurid Texasest välja ajas, juhtis Mehhiko president Antonio López de Santa Anna sissetungi, et tagada piirkonna kontroll. Mehhiko jõud saabusid San Antonio de Bexari 23. veebruaril ja alustasid Alamo mõisa kaitsvate Texase vägede ümberpiiramist. 6. märtsi varastel hommikutundidel alustas Mehhiko armee rünnakut Alamole. Arvulises vähemuses olevad teksaslased tõrjusid tagasi kaks rünnakut, aga ei suutnud tõrjuda kolmandat. Kui Mehhiko sõdurid ületasid müürid, taganes enamik Texase sõdureid pikkadesse barrikaadidesse või kabelisse. Mitmed väikesed rühmad, kes ei suutnud nendesse kohtadesse jõuda, hukkusid põgenemisel.
Mihhail Lavrentjev

Mihhail Lavrentjev (vene keeles Михаил Алексеевич Лаврентьев Mihhail Aleksejevitš Lavrentjev; 19. november (vkj 6. november) 1900 Kaasan – 15. oktoober 1980 Moskva) oli vene matemaatik ja mehaanikateadlane, NSV Liidu Teaduste Akadeemia Siberi osakonna rajaja. Ta oli 1946. aastast NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik ja 1971. aastast Prantsuse Teaduste Akadeemia välisliige. Lavrentjev oli kompleksse variatsioonianalüüsi funktsioonide ja matemaatilise füüsika asjatundja. Tema avastused aitasid kaasa lennukitööstuse arengule. Teise maailmasõja ajal uuris ta plahvatuste füüsikat ja arendas konformsete kujutuste teooriat. Ta uuris ka osatuletistega diferentsiaalvõrrandeid. Ta oli üks Novosibirski Akademgorodoki idee autoritest ja asutajatest. Aastatel 1957–1975 oli ta NSV Liidu Teaduste Akadeemia Siberi osakonna esimees ja NSV Liidu Teaduste Akadeemia asepresident. Ta suri 1980. aastal Moskvas ja on maetud Lõunakalmistule Novosibirskis. Pärast 58-megatonnilise tuumapommi lõhkamist 1961. aastal Novaja Zemlja kohal esitas 1962. aastal akadeemik Lavrentjev Nikita Hruštšovile ametialase kirja, milles ta tegi ettepaneku kasutada 100 megatonnist tuumaseadet tekitamaks maavärinajärgse tsunami sarnast hiigelmõõtudega kunstlikku lainet ja suunata see Põhja-Ameerika ranniku suunas. Lavrentjev leidis, et USA-ga sõja puhkedes tekitaks säärane sõjaline löök vastasele korvamatut kahju. Ettepanek pandi varsti kalevi alla, sest asja uurimisel tõdeti, et New Yorki ja teisi suuri USA rannikulinnu kaitseb hiidlaine eest mandrilava. Tööpunalipu orden (1945, 1948, 1953, 1954) Stalini preemia (1946, 1949) Lenini orden (1953, 1956, 1960, 1967, 1975) Lenini preemia (1958) Sotsialistliku töö kangelane (1967) Oktoobrirevolutsiooni orden (1970) Auleegioni orden (1971) Lomonossovi kuldmedal (1977) Novosibirski aukodanik Venemaa Teaduste Akadeemia annab välja Lavrentjevi auhinda. Ka tema poeg Mihhail Mihhailovitš Lavrentjev oli tunnustatud matemaatik. Зубок Владислав Мартинович. "Неудавшаяся империя: Советский Союз в холодной войне от Сталина до Горбачева"[alaline kõdulink]. Lk 70 Tutvustus Venemaa TA koduelehel Elulugu M. Lavrentjevi nimelise hüdrodünaamika instituudi kodulehel
Montenegro kuningas

Montenegro kuningas oli Montenegro kuningriigi valitseja tiitel kuningriigi loomisest 1910. aastal kuni likvideerimiseni 1918. aastal. Ainuke Montenegro kuningas oli Nikola I Petrović. Nikola ja tema järeltulijad jätkasid kuningatiitli kasutamist ka peale kuningriigi likvideeridmist. 1918–1921 Nikola I Petrović 1921 Danilo III 1921–1929 Mihailo I (loobus 1929. aastal nõudlusest Montenegro troonile ja tunnustas Jugoslaavia kuningriiki) Montenegro vürst Montenegro vürstpiiskop Montenegro monarhide loend
Philip Tammaru

Philip Tammaru (ka Philip Aleksander Tammaru, kuni aastani 1935 Tammann, välismaal elades ka Philip A. Tammaru; 8. veebruar 1909 Peterburi – 3. september 1998 Bridgeton, USA) oli eesti ja USA luterlik vaimulik. Lõpetas 1928. aastal Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1928–1934 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Pärnu Eliisabeti ja Pärnu-Jakobi koguduses. Ordineeriti 10. veebruaril 1935 õpetajaks. 1935–1940 teenis ta Pärnu-Jakobi kogudust, algul vikaarõpetajana, hiljem õpetajana. Uue võimu ajal asus tööle raamatupidajana. 1942–1944 teenis ta Mehikoorma kogudust, samal ajal teenides ka Peipsi-taguseid eestlasi. 1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kus oli Hanau laagris vaimulik ja töötas eesti keskkoolis õpetajana. 1950. aastal asus ta perega Ameerika Ühendriikidesse. Ameerikas oli ta eelkõige USA luteri kiriku teenistuses, kus ta oli ametis Logan County maakoguduse (1951–1956), Curtice Püha Luuka koguduse (1956–1968) ja Streetsboro Püha Toomase (Ohio) koguduse õpetajana. Aastal 1973 jäi ta pensionile. Siis hakkas ta teenima Seabrooki eesti ja saksa kogudust. 1983. aastal lisandus veel Philadelphia kogudus. Philip Tammaru esines palvustega Ameerika Ühendriikide Kongressis aastatel 1974 ja 1983. Ohio perioodil töötas ta ka raadiojaamas Vaba Euroopa. Philip Tammaru lõi koos abikaasa Ainoga kaasa eestlaste seltsielus. Tema huviks oli filateelia ja ta oli mitu aastat Bridgetoni filatelistide klubi president. Philip Tammaru on maetud Northville'i eestlaste kalmistule. Eesti Kirik, Nr 3, 1960 Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988. Leidnud tunnustust oma tööga. Eesti Kirik, 4, veebruar 2009.
Teema ja reema

Teema ja reema tähistavad keeleteaduses lause teatestruktuuri elemente. Teema-reema liigenduses jaguneb lause teatestruktuur teemaks, mille kohta midagi teatakse, ja selleks, mida teema kohta teatatakse või teada saadakse, ehk reemaks. Eristuse võttis esimesena kasutusele tšehhi keeleteadlane Vilém Mathesius ja laiema tuntuse omandasid mõisted Praha koolkonna kaudu. Eesti keeles eristab teemat ja reemat sõnajärg, kus teema paikneb lause alguses ehk enne reemat. Normaallausetes on teema ühtlasi grammatiline subjekt ja tavaliselt ka tegevussubjekt, näiteks: Jaan ehitab suvilat. Mittenormaallauseis vormistub teema määruse või sihitisena, näiteks: Jaanil on suvila. Jaani huvitab suvila. Kuna teema väljendab teate tuntud osa ja reema tundmatut, on teema ja reema roll oluline lausete teatestruktuuri sidumisel tekstiks. Lausete teatestruktuurid seostuvad tekstis põhiliselt kaht moodi: laused koonduvad teema tähenduse põhjal seotud rühmadesse, näiteks: Kass magas voodil. Ta oli seal juba tunde maganud. Kassid magavad üldse palju; laused ahelduvad nii, et lause teema on seotud eelmise lause reemas väljendatud sisuga, näiteks: Õue sõitis auto. Autost tulid välja kaks meest. Meeste näod olid mornid. Mõnikord ei pea teemat enam uuesti täpsustama, kuna see selgub kontekstist, näiteks: Ma ärkasin täna vara. Pesin end ja sõin putru. Teatestruktuur Lause pragmaatiline funktsioon Fokuseerimine Definiitsus ja indefiniitsus M. Erelt, Eesti keele süntaks: Sissejuhatus. Öeldis. Tartu: Tartu Ülikooli eesti keele osakonna preprindid, 2013. § 19 M. Erelt, R. Kasik, H. Metslang, H. Rajandi, K. Ross, H. Saari, K. Tael, S. Vare, Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut, 1993. § 630.
Definiitsus ja indefiniitsus

Definiitsus ja indefiniitsus on lause teatestruktuuri elemendid. Lause moodustaja vorm võib osutada referendi definiitsusele e tuntusele või indefiniitsusele e tundmatusele. Referendi tuntuse ehk definiitsuse ja tundmatuse ehk indefiniitsuse all mõistetakse selle väljendamist, kas referent on (kõneleja arvates) kuulajale teada või ei ole. Nt Kirstus (tuntud) on peidus mingi varandus (tundmatu). Aknasse (tuntud) lendas pall (tundmatu).
Fokuseerimine

Fokuseerimine on millegi esiletõstmine lauses, lause teatestruktuuri element.[viide?] See on tavalisem suulises kõnes, kuid ka kirjalikult saab lause erilist fookust väljendada. Lause teatestruktuuri muutmiseks ja mingi osa esiletõstmiseks võib: kasutada erinevaid esiletõstuvahendeid. Nt Miks SINA siia tulid? Kaks koera jõllitasid nüüd lindu. kasutada partikleid. Nt Ta lippaski poodi. paigutada fokuseeritav osa lause lõppu või algusse. Nt: Ilus asi on armastus.
Reema

Reema on lause teatestruktuuris teate sihtpunkt ehk uus informatsioon. Reema esineb lauses koos teemaga. Tavaliselt asub teema lauses eespool ja reema tagapool. Teema ja reema Sõnajärg
Hans Kotke

Hans Kotke oli Tallinna kiviraidur ja müürseppmeister 15. sajandil. Hans Kotke juhatas 1453–1454 Väikese vaekoja ümberehitamist, 1454–1456 Lühikese jala väravatorni rajamist ja 1456 Neitsitorni katuse ehitamist. http://www.eestigiid.ee/?CatID=163&ItemID=5022 "arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. aprill 2005. Vaadatud 17. mai 2010.{{cite web}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Rasmus Kangropool, "Hans Kotke, Tallinna müürseppmeister ja kiviraidur 15. sajandi keskpaigas". Töid kunstiteaduse ja -kriitika alalt (3. osa). Koostanud Mai Levin, Mai Lumiste ja Lehti Viiroja. Kunst 1980. Lk 97-109
Jaak Ümarik

Jaak Ümarik (18. jaanuar 1891 Tuhalaane vald, Viljandimaa – 4. november 1981 Tallinn) oli eesti põllumajandusteadlane. 1899–1902 Tuhalaane kihelkonnakool 1902–1912 Riia vaimulik kool ja vaimulik seminar 1917 lõpetas Kiievi Polütehnilise Instituudi põllumajandusosakonna agronoomi diplomiga 1925 täiendas end USA-s Rockefelleri fondi stipendiaadina Cornelli ja Saint Pauli ülikoolis 1919–1921 Põllutööministeeriumi Põllumajandusosakonna eriteadlane, 1921–1924 samas kooli- ja katseasjanduse nõunik. 1920 rajas Arukülla Riigi Põllutöö Katsejaama ning oli 1921–1924 ka selle juhataja. 1924–1925 Põllutööministeeriumi põllutöökoolide peainspektor, 1925–1931 taas põllutöökoolide ja katseasjanduse nõunik, 1931–1935 hariduse ja katseasjanduse büroo juhataja ning 1935–1940 Põllutööministeeriumi põllumajandusosakonna abidirektor ning ühtlasi maatulunduse ja katseasjanduse büroo juhataja. 1940–1941 Põllutöö Rahvakomissariaadis algul peaagronoom, hiljem kaadriosakonna juhataja. 1941–1942 Põllumajanduse Keskvalitsuse nõunik, 1942–1944 Põllutöödirektooriumi põllumajanduse uurimise ja katseasjanduse osakonna juhataja. 1944–1945 Eesti NSV Põllutöö Rahvakomissariaadi Kuusiku Põllumajanduse Uurimise Instituudi vanemteadur, 1945–1947 samas agrotehnilise osakonna juhataja. 1947–1949 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Põllumajanduse Instituudi Kuusiku filiaali agrotehnika laboratooriumi nooremteadur. Jaak Ümarik oli Üliõpilasselts Liivika liige. 1917–1919 oli ta Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liige. 1949 suvel Ümarik arreteeriti ja saadeti erinõukogu otsusel Venemaale Novosibirski oblastisse asumisele. Vabanes sealt 1955. aasta lõpupäevil. Ta jõudis osa oma mälestustest ka kirja panna, need on praegu hoiul Eesti Põllumajandusmuuseumis. Tema vend oli õigeusu preester Joann Ümarik. Valgetähe III klassi teenetemärk, 1938 Läti Kolme Tähe orden, III klass Teadus Eesti põllumajanduse arenguloos. II osa (1918–1940) Tartu 2003. Lk 187
Queen (album)

"Queen" on Briti rokkansambli Queen 1973. aastal ilmunud album. Keep Yourself Alive Doing All Right Great King Rat My Fairy King Liar The Night Comes Down Modern Times Rock 'n' Roll Son And Daughter Jesus Seven Seas Of Rhye
Majorette

Majorette on Prantsusmaal tegutsev mudelautode tootja. Ettevõte asutati 1961. aastal nime Rail-Route all ning algul tootis see mudelronge ja -raudteid. Mänguautosid hakati tootma 1964. aastal. Majorette sai ettevõtte nimeks 1967. aastal. Ettevõte toodab mudelautosid peamiselt suurussuhtes 1:64.
Lõhelisus

Lõhelisus ehk klivaaž on kivimite omadus, mis väljendub rööpselt kulgevate mitmesuunaliste (omavahel lõikuvate) lõhede olemasolus; lõhed jagavad kivimid plokkideks. Lõhelisuse tekke põhjus võib olla tektooniline pinge (nt Eesti aluspõhjas olevail tektoonilistel püstlõhedel – diaklassidel), raskusjõud, jää surve, murenemine, kuivamine, külmumine vm. Korrapärast lõhelisust on seletatud ka Maa pöörlemisest tekkivate pingetega. Lõhed võivad olla erisügavused – läbida üht kihti või moodustada koguni vahevööni ulatuva süvamurrangu. Eesti entsüklopeedia, Tallinn, Valgus 1990, 5. köide, lk 677.
Briifimine

Briifimine on agentuurile lähteülesande andmine . Briifimine ja kampaania planeerimine Briifis on vaja leida vastused järgmistele küsimustele: - Keda me üritame mõjutada? - Kuidas kavatseme neid mõjutada? - Millal kavatseme neid mõjutada? Briifingu eesmärk on korraldada: - õige sõnumi liikumine - õigetele inimestele.
Monoklinaal

Monoklinaal ehk homoklinaal (inglise keeles monocline) on stratisfääris, eriti platvormide pealiskorras paljudes kohtades leiduv struktuurielement. Monoklinaali kihid on kallutunud enam-vähem ühtlaselt. Monoklinaal võib olla moodustunud näiteks mereranna setete kõikuvliikumises või suure kupli või kurru tiival. Eesti aluspõhja struktuur on monoklinaalne. Eesti monoklinaal
Emil Ludwig

Emil Ludwig (25. jaanuar 1881 Breslau – 17. september 1948 Moscia, Ascona lähedal, Šveits) oli saksa kirjanik ja ajakirjanik, menukate biograafiate autor. Ta sündis juudi perekonnas, õppis Breslau ülikoolis õigusteadust, reisis palju, tegutses I maailmasõja ajal sõjaajakirjanikuna. Algul kirjutas ta tähelepanuta jäänud näidendeid (ka värssdraamasid), romaane ja lühiproosat, kuid rahvusvahelist edu saavutas kahe maailmasõja vahel paljudesse keeltesse tõlgitud suurmeeste elulugude autorina: Goethe (1920), Bismarck (1921–26), Rembrandt (1923), Napoleon (1925), Wilhelm II (1925), Jeesus Kristus (1928), Michelangelo (1930), Abraham Lincoln (1930), Heinrich Schliemann (1932), Hindenburg (1935), Kleopatra (1937), Roosevelt (1938), Stalin (1945), Freud (1947). Oma köitvalt kirjutatud elulooraamatutes püüdis ta vältida idealiseerimist ning avada suurmeeste inimlikke jooni, nende igapäevaelu, kirgi, nõrkusi ja pahesid; oli märgatavalt mõjutatud Sigmund Freudi psühhoanalüüsist. Hitleri Saksamaal tema teosed keelustati ja neid põletati avalikult; ka saksa okupatsioonivõim Eestis 1941 keelustas tema raamatud. Teise maailmasõja ajal elas ta USAs ja elu lõpuaastatel Šveitsis. Emil Ludwig intervjueeris mitmeid kuulsaid poliitikuid ja diktaatoreid (Mussolini, Atatürk, Masaryk). 13. detsembril 1931 vestles ta Jossif Staliniga, see oli Stalini esimene pikem intervjuu välismaalasele. Eesti keeles on jutuajamine avaldatud Stalini Teoste 13. köites (1952). "Rembrandt. Emil Ludvigi järele jutustanud Märt Laarman". Sari Noorusmaa elulookirjastik, nr 2, Eesti Õpetajate Liit, Tallinn 1926, 33 lk "Napoleon" (biograafiline romaan), I–II. Tõlkinud Olli Olesk. Noor-Eesti Kirjastus, Tartu 1936–38; 2., parandatud ja täiendatud trükk: kirjastus Athena, Tallinn 1996 Eesti raamatukauplustest ja avalikest raamatukogudest kõrvaldamisele kuuluva kirjanduse nimestik Emil Ludwigi vestlus Staliniga, vene keeles sama vestlus, inglise keeles Emil Ludwig, "Hitler ja Mussolini. Maailm ei tohi Hitlerit lugeda Saksamaaks?" – Postimees, 21. 05. 1933, nr 118, lk 4; loetav ka digiteeritud ajalehtede aadressil "Kuulsusi kirjaniku sule all. Emil Ludwigi portreesid" – Postimees 5. 10. 1932, nr 233, lk 4; loetav ka digiteeritud ajalehtede aadressil "Milline oli tõelik Hindenburg? Emil Ludwigi portree "Tannebergi võitjast"" – Postimees 13. 10. 1935, nr 279, lk 5; loetav ka digiteeritud ajalehtede aadressil
Jaan Lellep (vaimulik)

Jaan Lellep (17. jaanuar 1864 Tänassilma, Viljandi maakond – 14. juuni 1898 Zürichi kanton, Šveits) oli eesti vaimulik Õppis kuni 1880. aastani Viljandi gümnaasiumis. Aastatel 1881–1883 õppis Tartus gümnaasiumis ja 1884–1891 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Peterburi Jaani koguduses, kus ordineeriti 25. märtsil 1893 õpetajaks. Oli aastatel 1893–1895 Peterburi Jaani koguduse abiõpetaja. 1895–1898 töötas Teškovo koguduse õpetajana. Suri 14. juunil 1898 Männedorfis (Zürichi kantonis) Šveitsi sanatooriumis. Kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi aastast 1884, oli aastal 1887 esimees. Erik Amburger "Die Pastoren der evangelischen Kirchen Rußlands" vom Ende des 16. Jahrhunderts bis 1937 Ein biographisches Lexikon Institut Nordostdeutsches Kulturwerk Martin Luther Verlag 1998 Eesti Üliõpilaste Selts 1870-1905, Väljaandja Eesti Üliõpilaste Seltsi vanematekogu, New-York 1965 Jaan Lellep (vaimulik) Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Campbelli käpikhamstrik

Campbelli käpikhamstrik (Phodopus campbelli) on hamsterlaste sugukonda kuuluv näriline. Liigile andis nime briti zooloog Oldfield Thomas Charles William Campbelli järgi, kes 1902. aastal Mongoolias liiki esimesena teaduslikult uuris. Campbelli käpikhamstrik elutseb Kesk-Aasia steppides ja poolkõrbetes, samuti Altai mägedes, Tõvas ja Hebei provintsis Hiinas.
Walter von Holst

Walter von Holst (7. mai 1892 Audru – 21. jaanuar 1969) oli Eesti vaimulik. Walter von Holst lõpetas Pärnus gümnaasiumi. Õppis 1913–1919 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastal 1918 oli asumisel Siberis. Võttis osa Vabadussõjast 1918–1920 Balti rügemendi koosseisus. Oli prooviaastal Rakveres ja Pärnu-Jaagupis. Ordineeriti 29. mail 1921 õpetajaks. Oli aastal 1921 Pärnu Nikolai koguduses Wilhelm Kentmanni adjunkt. Aastatel 1923–1939 oli Rakvere Saksa koguduse õpetaja. Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli 1940–1945 2. pastor Hohensalzas (praegu Inowrocław). 1945–1947 oli pastor Neu-Ruppinis ja hiljem ka Alt-Ruppinis (Brandenburgi liidumaal). 1947–1951 oli Berliini Linnamisjoni Evangelisatsiooniteenistuses. 1952–1955 oli pastor Berliinis Karlshorsti linnaosas. Jäi aastal 1956 emerituuri. Tema isa Robert Heinrich von Holst oli Audru Püha Risti koguduse õpetaja, vanaisa Georg von Holst oli Kanepi Jaani koguduse õpetaja. Tema abikaasa Margarethe isa oli vaimulik, praost Konrad von zur Mühlen, samuti abikaasa vend Bernhard von zur Mühlen. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Lexicon deutschbaltischer Theologen seit 1920, Bearbeitet von Wilhelm Neander
Bernhard von zur Mühlen

Bernhard von zur Mühlen (7. detsember 1903 Järva-Peetri – 7. aprill 1984 Berliin) oli Eesti vaimulik. Õppis Tallinna Toomkoolis. Aastatel 1926–1931 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Täiendas end Bethelis, Tübingenis, Erlangenis ja Leipzigis. Ordineeriti õpetajaametisse 3. juunil 1934. Oli aastal 1934 Järva praostkonna vikaarõpetaja, 1934–1937 Saksa praostkonna vikaar ja 1938–1939 Paldiski Nikolai koguduse vikaar. Aastatel 1937–1939 töötas Vanadekodu juhatajana Paldiskis. Oli aastal 1939 Tallinna Niguliste koguduse 1. pihtkonna asetäitja õpetaja. Põgenes aastal 1939 Saksamaale, kus aastatel 1939–1940 oli pastor Nordheimis. 1940–1945 oli Buschdorfis (1943–1945 Wehrmachtis ja sõjavangis). 1946–1947 oli pastor Reitwein-Oderbruchis (Brandenburgi liidumaa idaosas Märkisch-Oderlandi kreisis Oderi jõe ääres). Aastatel 1947–1971 teenis pastorina Berliinis Heilandskirches. Emerituuri jäi 1. jaanuaril 1971. Tema isa oli praost Konrad von zur Mühlen. Vaimulik oli ka õemees Walter von Holst. Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Lexicon deutschbaltischer Theologen seit 1920, Bearbeitet von Wilhelm Neander
Kai Helenius

Kai Helenius on Soome endine poksija. Helenius oli viiekordne Soome meister poolraskekaalus (kuni 81 kg) aastatel 1985–1987 ja 1989–1990. Ta oli 1989. aastal Soome parim poksija. Helenius võitis pronksmedali poolraskekaalus (kuni 81 kg) 28. Euroopa meistrivõistlustel 1989. aastal Ateenas.
Carl Oettel

Carl Oettel (1808–1884) oli Tartu kreiskooliinspektor. Päritolult oli Carl Oettel Saksamaa sakslane, tema abikaasa aga prantsuse keelt kõnelev šveitslane. Ta julgustas Jakob Hurta edasi õppima minema. Jakob Hurt abiellus 1868. aastal tema tütre Eugeniega. Tütar Matilde Dorotheaga abiellus aastal 1878 Johannes Kerg. Tütar Ernestinega abiellus Jakob Hurda ülikoolikaaslane Hermansohn. Tütar Juliega abiellus Christian David Dsirne, kes oli pastor Saraatovi lähedal Jagodnaja Poljanas, hiljem Jelgavas ja Raunas (Cēsise lähedal) ning oli läti rahvuslane.
Teema (keeleteadus)

Teema on lause teatestruktuuris teate lähtepunkt ehk see, mille kohta midagi teatatakse. Teema ja reema
Jaan Elken

Jaan Elken (sündinud 27. juunil 1954 Krasnojarski krais) on eesti maalikunstnik. Jaan Elken lõpetas 1972. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1977. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuri erialal. 1977–1979 töötas Tallinna Arhitektuuri ja Planeerimise Peavalitsuses arhitektina ning 1980–1987 Tallinna Kultuurivalitsuses kunstiteadlase-kontrolörina. Aastatel 1987–1988 õpetas ta maalikunsti Tallinna Pedagoogilises Instituudis. Aastail 1988–1997 oli ta maaliõppejõud Eesti Kunstiakadeemias, alates 1997. aastast on ta Tartu Ülikooli kultuuriteaduste ja kunstide instituudi maalikunsti õppetooli professor. 2017. aasta juunis sai Jaan Elken Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna emeriitprofessoriks. Aastast 1981 Kunstnike Liidu liige, 1995–1999 Eesti Maalikunstnike Liidu esimees ning aastatel 1999–2013 Eesti Kunstnike Liidu president. 2000 Konrad Mäe preemia 2002 Sadolini kunstipreemia 2006 Tartu Ülikooli aumärk 2006 Kristjan Raua preemia (isikunäitused "Maalid 1998-2005" Tallinna kunstihoones ja "Oktoobridemonstratsioon" Tartu kunstimuuseumis) 2007 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2020 AkzoNobeli kunstipreemia "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. Koduleht Elulugu Jaan Elken MAALID 1978–2005 Ants Juske: "Jaan Elken ja Korsakovi sündroom" Eesti Päevaleht, 27. september 2007 Riin Kübarsepp: "Poeet Jaan Elken uurib pintsli abil madratsite saladusi" Postimees, 17. detsember 2008
Alar Streimann

Alar Streimann (sündinud 26. veebruaril 1964, Rakvere) on Eesti diplomaat. Ta lõpetas 1989. aastal Tartu Ülikoolis inglise filoloogia eriala. Alates 1991. aastast töötab ta Eesti välisministeeriumis. Aastatel 1996–1997 oli ta välismajanduspoliitika osakonna peadirektor, 1997–2003 Euroopa integratsiooni küsimuste asekantsler ja 1998–2003 Euroopa Liiduga liitumise delegatsiooni asejuht (pealäbirääkija). Aastatel 2003–2006 oli Alar Streimann Eesti alaline esindaja Euroopa Nõukogu juures. Aastatel 2007–2011 oli ta Eesti suursaadik Rootsis. Aastatel 2011–2015 oli ta välisministeeriumi kantsler. 15. juunist 2015 kuni septembrini 2019 oli Alar Streimann Eesti suursaadik Prantsusmaal. 11. septembrist 2019 kuni septembrini 2023 oli ta Eesti suursaadik Saksamaal. Alates 2023. aasta septembrist on ta Tartu Ülikooli rahvusvaheliste suhete ja diplomaatia külalisprofessor. 2011 – Valgetähe III klassi teenetemärk 2015 – Auleegioni orden (rüütel) Alar Streimanni CV Eesti Berliini suursaatkonna veebisaidil. "Eesti suursaadik Marika Linntam andis üle volikirja Saksamaa liidupresidendile". Eesti Välisministeerium. 27.09.2023. "Skytte instituudiga liitub diplomaat Alar Streimann". Tartu Ülikooli Johan Skytte poliitikauuringute instituut. 6. september 2023. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Eesti avas aukonsulaadi Hongkongis