laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ľudovít Ódor

Ľudovít Ódor (ungari keeles Lajos Ódor; sündinud 2. juulil 1976 Komárnos) on ungari päritolu Slovakkia poliitik, majandusteadlane ja ülikoolipedagoog, alates 15. maist 2023 Slovakkia peaminister. Ódor on varem olnud Slovakkia Vabariigi peaministri ja rahandusministri nõunik, samuti Slovakkia keskpanga asepresident. Ta lõpetas aastal 1999 Bratislavas Comeniuse ülikooli matemaatika-füüsikateaduskonna magistrikraadiga matemaatika ja juhtimise alal. Pärast õpingute lõpetamist asus ta 1999. aasta aprillis tööle Tšehhoslovakkia Kaubanduspanka (Československá obchodní banka) finantsturu analüütikuna, kus töötas kaks aastat. Seejärel sai temast Slovakkia reitinguagentuuri majandusteadlane ja peaaegu kahe aasta pärast liitus ta riigiametiga Slovakkia rahandusministeeriumi peaökonomisti ja finantspoliitika instituudi direktorina. 2006. aasta jaanuaris sai temast Slovakkia keskpanga (Národní banka Slovenska) pangandusnõukogu liige ja teadusuuringute tegevdirektor. Septembrist 2010 kuni aprillini 2012 oli ta peaminister Iveta Radičová ja rahandusminister Ivan Mikloši nõunik. Septembris 2015 sai temast Euroopa Liidu sõltumatute eelarvenõukogude assotsiatsiooni aseesimees ja ta oli sellel ametikohal kuni oktoobrini 2017. Pärast seda oli ta aasta ja kuu Slovakkia Hoiupanga nõukogu liige, ja kuni 2018. aasta veebruarini eelarvenõukogu liige. Ta on finantspoliitika instituudi, eelarvevastutuse nõukogu ja raha eest hoolitsemise üksuse kaasasutaja. Oma tegevusega aitas ta kaasa ühtse maksu kehtestamisele, riigi rahanduse juhtimise reformile, euro kasutuselevõtu strateegiatele, võlapiduri seadusele ning pensionisüsteemi esimese ja teise samba reformimisele. Alates 2016. aasta jaanuarist on ta Kesk-Euroopa Ülikooli külalisprofessor. Ta on mitmete raamatute autor. 7. mail 2023, pärast peaminister Eduard Hegeri tagasiastumist, teatati, et president Zuzana Čaputová nimetab ta ajutise valitsuse juhiks.
Pärtel (perekonnanimi)

Pärtel on eesti perekonnanimi. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pärtel 466 inimesel (215 mehel ja 251 naisel). Perekonnanimede levikult on Pärtel meeste puhul 259. ja naiste puhul 237. kohal. Levinuim on see Hiiu maakonnas, kus seda on 10 000 elaniku kohta 9,22. Kõige levinum on perekonnanimi Pärtel vanuserühmas 50–54, kus neid on 10 000 elaniku kohta 4,47. Ago Pärtel, eesti arhivaar ja ühiskonnategelane (1905–1999) Antoni Pärtel, Eesti sõjaväelane (1912–?) Enn Pärtel, eesti füüsik ja pedagoog (1943–2013) Evald Pärtel, eesti taimekasvatusteadlane ja fütopatoloog (1930–1994) Kadri Pärtel, eesti mükoloog (1974–) Meelis Pärtel, eesti botaanik ja ökoloog (1969–) Õie Pärtel, eesti rahvamuusika- ja koorijuht (1953–) ... https://www.stat.ee/nimed/pere/PÄRTEL
Sander Joon

Sander Joon (sündinud 1990 Tallinnas) on Eesti animaator ja režissöör. Sander Joon spetsialiseerub absurdile loojutustamises ja on olnud režissöör neljale auhinna võitnud lühifilmile, sealhulgas "Sierra", mis oli ka Eesti esimene Oscari shortlist’is olev lühifilm. Tema debüütfilm "Velodrool" (2015) tegi juba suuri samme ja tekitas publikus elevust Kanada, Austraalia ja Prantsusmaa filmifestivalidel. Sellele järgnes "Moulinet" (2017) ja "Sounds Good" üks aasta hiljem. Lisaks oli Sander Joon 2D kunstnik mitmete auhindadega pärjatud filmile "Vanamehe multikas" (2019). Aastast 2020 on Sander Joon olnud oma eelmises koolis, Eesti Kunstiakadeemias, traditsioonilise joonisfilmi lektor. 2015— BOP! Disainer, animaator 2011— GIF Visuals, VJ kunstnik 2015 Nexd, Disainer, animaator 2010—2015 SmileMotion, Animaator 2023 Presidendi Kultuurirahastu noore kultuuritegelase preemia 2022 San Francisco IFF - Best Animated Short for "Sierra" 2022 2ANNAS - Best Baltic Short Film for "Sierra" 2022 GLAS Animation - Audience Award for "Sierra" 2022 34. Filmfest Dresden - Arte Short Film Award for "Sierra" 2022 34. Filmfest Dresden - Special Mention of the Youth Jury for "Sierra" 2022 Glasgow IFF - Special Mention for "Sierra" 2022 Ismailia IFF - Special Mention for "Sierra" 2021 RIGA IFF / Test Screening - Test Screening Award for "Sierra" 2019 Kaboom Animation Festival - Best Student Short for &quot;Sounds Good&quot; 2019 Fredrikstad Animation Festival - Best Nordic-Baltic Student Film for &quot;Sounds Good&quot; 2019 SUPERTOON - Best Student Film for &quot;Sounds Good&quot; 2019 ITFS, Stuttgart - Best Student Animation for &quot;Sounds Good&quot; 2019 Animocje, Poland - Special Mention for &quot;Sounds Good&quot; 2018 Animateka, Slovenia - Jury Special Mention for &quot;Sounds Good&quot; 2018 PÖFF Shorts, Estonia - Best Student Animation for &quot;Sounds Good&quot; 2018 Prime the Animation!, Spain - Special Mention for &quot;Sounds Good&quot; 2018 TOFUZI, Georgia - Best Student Film Award for &quot;Moulinet&quot; 2017 PÖFF Shorts, Estonia - Best Film in PÖFF Shorts National Competition for &quot;Moulinet&quot; 2016 Melbourne International Animation Festival, Australia - Best of the Festival for &quot;Velodrool&quot; 2016 Ottawa Animation Festival, Canada - Best Animation Technique for &quot;Velodrool&quot; 2016 Viborg Animation Festival, Denmark - Staff Pick / Ginger Award for &quot;Velodrool&quot; 2016 IndieLisboa, Portugal - Special Mention for &quot;Velodrool&quot; 2016 PIAFF, France - Special Mention for &quot;Velodrool&quot; 2015 Fredikstad Animation Festival, Norway - Grand Prix for &quot;Velodrool&quot; 2015— BOP!. Designer, animator. (bop.ee) 2011— GIF Visuals. VJ artist 2015 Nexd. Designer, animator. (nexd.ee) 2010—2015 SmileMotion. Animator. (motion.ee) https://cargocollective.com/sanderjoon https://www.efis.ee/et/inimesed/id/16437/
Ando Roose

Ando Roose (2011. aastani Ando Tammik; sündinud 26. detsembril 1965 Tallinnas) on eesti animaator. Ta on lõpetanud 1984. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 2007. aastal Academy of Art Ülikooli San Franciscos magna cum laude. Ando Roose töötas aastatel 1987–1989 animaatorina Tallinnfilmis, seejärel 1990. aastani Stuudio B-s ja 1990–2003 Taanis A-Filmi stuudios. Oli üks animastuudio A Film Eesti asutajatest 1994. aastal ning selle juhatuse liige kuni 2003. aastani. Seejärel töötas ta USA-s ettevõttes Fathom Studios (2003–2005), Sony Pictures Imageworks (2005–2006), Spark Unilmited (2006–2013). 2014. aastast on ta töötanud Gameloft Barcelona animatsioonidisainerina Hispaanias. Tema abikaasa on dirigent Kaisa Roose. https://www.efis.ee/et/inimesed/id/3311 https://www.linkedin.com/in/andotammik/?originalSubdomain=es https://www.imdb.com/name/nm1590611/
Minnes oma teed

"Minnes oma teed" ("Going My Way") on 1944. aasta Ameerika Ühendriikide muusikalfilm ja draamakomöödia, mille lavastas ja produtseeris Leo McCarey. Film põhineb McCarey kirjutatud lool, millest lõid stsenaariumi Frank Butler ja Frank Cavett. Peaosades mängivad Bing Crosby, Barry Fitzgerald, Frank McHugh, James Brown, Jean Heather, Gene Lockhart, Porter Hall, Fortunio Bonanova ja Risë Stevens. Film räägib noorest preestrist, kes võtab üle kihelkonna vanalt veteranilt. Crosby laulab viis lugu ja metsosopran Stevens ning Robert Mitchelli poistekoor ülejäänud. 1945. aasta "The Bells of St. Mary's" on järg antud filmile. Tegemist on 1944. aastal enim piletitulu teeninud filmiga. Teos nomineeriti kümnele Oscari auhinnale, millest pälvis seitse, k.a parima filmi Oscari. McCarey võitis parima lavastaja, Crosby parima meespeaosatäitja ja Fitzgerald parima meeskõrvalosatäitja Oscari. Crosby ja McCarey kinkisid pärast teist maailmasõda filmi koopia paavst Pius XIIle Vatikanis. 2004. aastal tunnistati film kultuuriliselt oluliseks ning võeti USA Kongressi raamatukogu Riiklikku Filmiregistrisse. Bing Crosby – isa Chuck O'Malley Barry Fitzgerald – isa Fitzgibbon Frank McHugh – isa Timothy O'Dowd James Brown – isa Ted Haines juunior Gene Lockhart – Ted Haines seenior Jean Heather – Carol James Porter Hall – härra Belknap Fortunio Bonanova – Tomaso Bozanni Eily Malyon – proua Carmody Robert Mitchelli poistekoor – kirikukoor Risë Stevens – Genevieve Linden/Jenny Tuffel "Oscari-hullus numbrites". Äripäev. 26. jaanuar 2012. Vaadatud 8. mai 2023. "The 16th Academy Awards – 1945" (inglise). Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia. Vaadatud 9. mai 2023. "Librarian of Congress Adds 25 Films to National Film Registry" (inglise). USA Kongressi raamatukogu. 28. detsember 2004. Vaadatud 9. mai 2023. "Minnes oma teed" andmekogus IMDb (inglise) "Minnes oma teed" filmiarvustuste lehel Rotten Tomatoes (inglise) "Minnes oma teed" Ameerika Filmiinstituudi kataloogis (inglise)
Hispaania Teine Vabariik

Hispaania Teine Vabariik (hispaania República Española) kirjeldab perioodi Hispaania ajaloos aastatel 1931–1939, mile Hispaania oli vabariik. Vabariik kuulutati välja 14. aprillil 1931 ja see kestis kuni Hispaania kodusõja lõpuni, kuni vabariigi alistanud Franco 1. aprillil 1939 oma diktatuuri kehtestas. 12. aprilli 1931 toimusid Hispaania kuningriigis kohalikud valimised. Valimistel saavutasid riigi suuremates linnades ja provintsikeskustes vaieldamatu võidu vabariiklaste sotsialistlikud kandidaadid. Peale valimisi loobus kuningas Alfonso XIII troonist ja Hispaanias kuulutati 14. aprillil 1931 välja Teine Vabariik. Vabariigi ajal suurenes poliitiline ja sotsiaalne rahutus, mida iseloomustas vasak- ja parempoolse poliitika esindajate äärmuslikuks muutumine. Mõõdukust pooldavaid liidreid boikoteeriti ning iga partei üritas Hispaaniat enda standardite järgi muuta. Esimeste aastate jooksul oli võimul vabariiklaste ja sotsialistide koalitsioon, 1933. aasta valimistel võitsid parempoolsed parteid ja 1936. aastal vasakpoolsed. Alates aastast 1936 levis vägivallalaine, millega kaasnes kirikute põletamine, José Sanjurjo algatatud monarhia taastamise pooldajate ülestõus, 1934. aasta revolutsioon ning arvukad poliitiliste liidrite atentaadid. Teisest küljest on II Vabariigi aeg Hispaania ajaloos periood, mille ajal viidi täide reforme, et riiki moderniseerida (demokraatlik põhiseadus, põllumajandusreform, sõjaväe ümberstruktureerimine, esimesed erinevate piirkondade autonoomsust puudutavad määrused jm) ja laiendati kodanike õigusi, näiteks anti ka naistele valimisõigus.  Pikemalt artiklis Hispaania kodusõda 17.–18. juulil 1936 algatasid Hispaania Aafrika kolooniate garnisonid vabariigi vastu ülestõusu, mis õnnestus vaid osaliselt. Sellega algas Hispaania kodusõda (1936-1939) mille ajal jagunes Hispaania kaheks tsooniks: üks, milles oli teoreetiliselt võimul vabariiklik valitsus, ning teine, mida kontrollisid ülestõusnud. Kodusõda lõppes Madridi vallutamisega mässuliste monarhistide poolt 1. aprillil 1939, mille tulemusena kindral Francisco Francost sai Hispaania riigipea. Sellise tulemuseni viis suuresti Hitleri Saksamaa ja Mussolini Itaalia sõjaline toetus, mis oli palju kindlam, kui Nõukogude Liidu ja Mehhiko poolt vabariiklastele osutatud abi; samuti aitasid kaasa vabariigi pooldajate erinevate fraktsioonide omavahelised vastuolud. Hispaanias taastati 26. juulil 1947 vormiliselt kuningriik. Hispaania esimene vabariik
Reed Aeronautics Award

Reed Aeronautics Award on American Institute of Aeronautics and Astronauticsi kõrgeim auhind aerokosmoseteaduse ja aerokosmose insenerinduse alal. Auhind on nimetatud lennundusinsener Sylvanus Albert Reedi järgi. Auhinda, mida jagatakse igal aastal, antakse välja alates 1934. aastast. 1934 – Carl-Gustaf Rossby 1941 – Theodore von Kármán 1949 – George S. Schairer 1950 – Robert R. Gilruth 1951 – Ed Heinemann 1954 – Clark Blanchard Millikan 1956 – Kelly Johnson 1959 – Karel Bossart 1965 – Arthur Emmons Raymond 1966 – Kelly Johnson 1970 – Richard T. Whitcomb 1974 – Willis Hawkins 1976 – George Spangenberg 1977 – William C. Dietz 1979 – Paul B. MacCready 1980 – Donald Malvern 1981 – William R. Sears 1983 – Robert H. Widmer 1988 – Brian H. Rowe 1989 – John Patierno 1994 – Ben Rich 2001 – Elbert L Rutan 2002 – Robert A. Mitchell 2012 – Preston A. Henne 2013 – Paul G. Kaminski 2020 – Alan C. Brown Reed Aeronautics Award. aiaa.org
Fatjanovo kultuur

Fatjanovo kultuur (vene keeles Фатьяновская культура, ka Fatjanovo–Balanovo kultuur) on hilisneoliitikumi ja eneoliitikumi arheoloogiline kultuur, mis sai nime 1875. aastal Venemaal Jaroslavli kubermangus Fatjanovo küla lähedal avastatud kalmistu järgi. Kultuuri leviala hõlmas Volga ja Oka jõe vesikondi. Fatjanovo kultuuris eristatakse kolme kultuurirühma: Moskva-Kljazma, Volga keskosa ja Volga ülempiirkonda. Fatjanovo kultuur arenes välja Kesk-Dnepri kultuuri kirdeosas umbes 2900 aastat eKr tõenäoliselt Kesk-Euroopa aladelt pärit nöörkeraamika kultuuri inimeste massimigratsiooni tulemusena. Laienedes ida suunas Volossovo kultuuri alade arvelt, võtsid Fatjanovo inimesed Lääne-Uuralites kasutusele vasekaevandused. Fatjanovo-Balanovo kultuur hääbus umbes 2050. aastaks eKr. Levinud on arvamus, et fatjanovlased olid indoiraani-eelsete indoeuroopa keelte kõnelejad. Fatjanovo kultuuriareaal ulatus läänes Pihkva järveni ja idas Kesk-Volgani, hõlmates suure osa neoliitilise Volossovo kultuuri levikualast. Fatjanovo kultuur erines Volossovo kultuurist elulaadi, matmiskommete ja keraamika poolest. Fatjanovo kultuuri inimeste geneetiline kujunemine toimus ca 300–500 aastat enne oma lõplikele asualadele jõudmist tõenäoliselt tänapäevase Ukraina alal. Fatjanovlaste geenides leidub nii aukhaudade (Jamnaja) kultuuri rahvaste kui varajaste põlluharijate geenipärandit. Fatjanovo kultuuri rahvaste geneetiline pilt erineb selgelt Läänemere ääres elanud nöörkeraamika kultuuri inimeste geenipildist. Saag, L., Vasilyev, S.V., Varul, L., Kosorukova, N.V., Gerasimov, D.V., Oshibkina, S.V., Griffith, S.J., Solnik, A., Saag, L. , D’Atanasio, E., Metspalu, E., Reidla, M., Rootsi, S., Kivisild, T., Lyn Scheib, C., Tambets, K., Kriiska, A., Metspalu, M. (2021). Genetic ancestry changes in Stone to Bronze Age transition in the East European plain. Science Advances. 7 (4) Kolleegiumi aastakokkuvõte: Vana DNA uuringud muudavad minevikupilti teravamaks. Tartu Ülikooli arheoloogia, geneetika ja lingvistika sidususuuringute kolleegiumi veebileht. Vaadatud 08.05.2023
Cristiano da Matta

Cristiano Monteiro da Matta (sündinud 19. septembril 1973 Belo Horizontes) on Brasiilia Vormel 1 võidusõitja. 2003: Vormel 1, 13. koht, 10 punkti 2004: Vormel 1, 17. koht, 3 punkti Cristiano da Matta Formula1 History and Statistics andmebaasis (www.4mula1.ro) (inglise keeles) Cristiano da Matta Formula One DataBase andmebaasis (www.f1db.com) (inglise, hollandi ja portugali keeles)
MIM-104 Patriot

MIM-104 Patriot[a] on Ameerika Ühendriikide maaväe peamine maa-õhk tüüpi raketisüsteem (SAM)[b] ja peamine ballistiliste rakettide tõrjerakett. Patrioti kasutavad ka mitmed USA liitlased. Patriot-süsteem asendas nii Nike-Ajaxi kui ka HAWKi raketisüsteemi. Raketi nimi viitab nii patrioodile kui ka lühendile sõnade "Phased Array Tracking Radar to Intercept Of Target"[c] esitähtedest. ^a MIM = Mobiilne maa-õhk tüüpi rakett ehk mobiilne õhutõrjerakett (Mobile-launched surface-to-air Missile ehk Mobile Interception Missile). ^b SAM = maa-õhk rakett (Surface-to-Air Missile). ^c Eesti keeles: suunadiagrammiga jälgimisradar sihtmärgi tabamiseks. Parsch, Andreas. "Raytheon MIM-104 Patriot". Directory of U.S. Military Rockets and Missiles (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 15. aprill 2015. Vaadatud 27. septembril 2014.  MIM-104 Patriot – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Patriot missile system in Ukraine likely ‘damaged’: Report. Al-Jazīrah, 17. mai 2023
Roosiromaan

"Roosiromaan" (prantsuse "Le Roman de la Rose") on allegooriline prantsuse poeem. Teos on kirjutatud kahes osas. Esimese osa kirjutas 1230. aasta paiku Guillaume de Lorris, teise osa lisas 1279. aastal Jean de Meung. Autorid ründavad usupimedust ja rumalust. Noormees näeb Roosi ja armub sellesse, kuid tal ei lasta seda noppida. Teoses esineb nii häid kui ka halbu tegelasi, näiteks lahke Tervitus, Suuremeelsus, Kaastunne, Keelepeks, Häbi, Hirm jms. Peategelased on Loodus ja Mõistus. Teose lõpus lubab Loodus siiski Noormehel Roosi noppida. "Roosiromaan" (katkendid, tõlkinud Jaan Kross) – Keskaja ja vararenessansi kirjanduse antoloogia, ERK, Tallinn 1962, lk 364–372 (autor Guillaume de Lorris) ja lk 373–379 (autor Jean de Meung) ja kommentaarid lk 551–553
Giovanni Reyna

Giovanni Alejandro Reyna (sündinud 13. novembril 2002 Sunderlandis) on Inglismaal sündinud USA jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või äärepoolkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Dortmundi Borussia ja USA jalgpallikoondises. Aastatel 2015–2019 kuulus ta New York City FC noortesüsteemi. Seejärel liitus ta Dortmundi Borussiaga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas 18. jaanuaril 2020 mängus FC Augsburgi vastu. Esimese värava lõi ta sama aasta 4. veebruaril Saksamaa karikavõistluste mängus Bremeni Werderi vastu. Sellega sai Reyna kõige nooremaks väravalööjaks Saksamaa karikavõistluste ajaloos. Esimese värava Saksamaa kõrgliigas lõi ta 19. septembril 2020 mängus Mönchengladbachi Borussia vastu. 2021. aastal võitis Reyna Borussiaga Saksamaa karikavõistlused. USA jalgpallikoondises debüteeris Reyna 12. novembril 2020 mängus Walesi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta neli päeva hiljem sõprusmängus Panama vastu. Ta kuulus USA koondisse 2022. aasta maailmameistrivõistlustel. Tema vanemad Claudio ja Danielle Reyna on endised USA jalgpalli koondislased. Perekond kolis USA-sse, kui Giovanni oli viieaastane. "Gio Reyna, rising U.S. soccer star, scores gorgeous strike for first professional goal with Dortmund". CBS Sports. 4. veebruar 2020. Vaadatud 5. veebruaril 2020.  Giovanni Reyna – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil Dortmundi Borussia kodulehel
Podersdorf am See

Podersdorf am See on turulinn (Marktgemeinde) Austria Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas, Neusiedli järve kaldal. Linn on rikkalike suplusvõimalustega kohalik turismikeskus. Algselt Heiligenkreuzi kloostrile kuulunud väikese talupoegade eluaseme majandus põhineb nüüd turismil ja kvaliteetveinide valmistamisel. Podersdorf asub Neusiedli järve idakaldal, 121 m kõrgusel üle merepinna. See on ainuke küla, kus järvele pääsemist ei takista muda ega pilliroo kasv. Neusiedl am See ja Ungari vaheline piirkond on tuntud kui Seewinkel ja on Kisalföldi osa. See tasane ja enamasti puudeta pusta koos paljude väikeste järvede ja tiikidega näitab ainulaadset taimestikku ja loomastikku. Linn on osa Neusiedler See-Seewinkeli rahvuspargist. 2001. aastast kuulub kultuurmaastik UNESCO maailmapärandi nimistusse. Kiviaja ja pronksiaja avastused näitavad, et Podersdorfi ümbrus on olnud asustatud väga pikka aega. 9. aastal loodi 'Pannonia' provints. Varasemate elanike poolt tammemetsade raadamine tõi kaasa tänapäeval valitseva sünge pusta maastiku. Podersdorf puutus regulaarselt kokku rüüstavate hobuseinimestega nagu hunnid, madjarid või avaarid. 13. sajandil võttis krahv Poth üle Podersdorfi ja Potzneusiedli, mis seletab nimemuutust Altdorfist Podersdorfiks. 1217. aasta annetusdokumendis, mis annab tunnistust kuningas Andras II juhitud annetamisest tsistertslaste ordule, on küla esimest korda dokumentidega tõendatud. Kuni 1919/1920. aastani kandis Podersdorf nime 'Patfal' ja oli Ungari osa. Pärast Esimest maailmasõda nimetati Burgenlandi 1919. aasta Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingutes Deutsch-Westungarn (Saksa-Lääne-Ungari) ja anti 1919. aastal Austriale. Alates 1921. aastast on linn osa Burgenlandi liidumaast. Podersdorf on Seewinkeli suurim ja populaarseim turismilinn. Küla soosivad ornitoloogid, veespordihuvilised ja loodusesõbrad. Kaitsealune pannoonia maastik ja lugematu arv kohalikke Heurigere on jalgratturite ja matkajate sihtkohad. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019.
Erki Urva

Erki Urva (sündinud 16. juulil 1960) on eesti lennundusekspert, kes on valdavalt tegutsenud turismi valdkonnas. Erki Urva kuulus pikka aega Eesti Turismifirmade Liidu volikokku ja juhatusse, oli aastatel 1994–1998 ETFL president. 1991–1996 töötas Estonian Holidays turismifirma tegevjuhina, 1996–1997 turismifirma AS WRIS tegevdirektorina. Aastani 2000 oli Urva Optiva Pangas (liitumiseelselt Eesti Forekspangas) jae- ja personaalpanganduse juht, ülejäänud karjäär iseseisvas Eestis möödunud turismis. Aastatel 2002–2005 juhtis Urva Nordica eelkäijat Estonian Airi, 2012–2015 oli ta sama ettevõtte nõukogu liige. 2019–2022 juhtis ta Eesti lennufirmat Nordica. Skål Internationali Tallinna klubi liige. "Erki Urva: Tallinna lennujaam saanuks teha nagu Läti, aga seda ei tasu üle tähtsustada". Äripäev. Vaadatud 8. mail 2023. "Erki Urva: Turism, see on elu!". Go Traveli reisikirjad (inglise). Vaadatud 8. mail 2023. "Erki Urva lahkub Optivast". Ärileht. Vaadatud 8. mail 2023. "Enesekindel mees". Eesti Ekspress. Vaadatud 8. mail 2023. ERR, Merilin Pärli | (6. jaanuar 2022). "Erki Urva loobub Nordica juhtimisest". ERR. Vaadatud 8. mail 2023.
Livermore

Livermore on linn USA-s California osariigis Alameda maakonnas. See asub San Francisco Bay Area idapiiril Livermore'i orus. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi 87 955. Aastal 2010 oli elanikke 80 968. Livermore'i asutas 1869. aastal William Mendenhall, kes nimetas selle oma sõbra ja rantšopidaja Robert Livermore, kes oli asunud sellesse piirkonda elama juba 1840. aastatel. Linna kasvule aitas kaasa seda läbinud raudteeliin. Livermore sai linnaõigused 1. aprillil 1876. Livermore'is asub 1952. aastal asutatud teaduslabor Lawrence'i Livermore'i Riiklik Labor, mis on üks kahest USA laborist, mis tegeleb tuumarelvaalaste uuringutega (teine on Los Alamose Riiklik Labor). Livermore'i Riikliku Labori ja linna järgi sai nime keemiline element livermoorium. Samuti asuvad Livermore'is Sandia Riiklikud Laborid, mille peakorter asub New Mexico osariigis Albuquerque'is. Livermore'i tuletõrjedepoos on üks hõõglamp põlenud alates 1901. aastast peaaegu katkematult. See hõõglamp on tuntud nime all "Centennial Light" ja see kuulub ka Guinnessi rekordite raamatusse. Livermore'is asub Stocktoni ja San Jose vahel kulgeva reisirongiliini Altamont Corridor Expressi peatus. Läbi linna põhjaosa kulgeb kiirtee Interstate 580. Livermore'il on kolm sõpruslinna: Quetzeltenango Guatemalas (alates 1965. aastast), Yotsukaidō Jaapanis (alates 1977. aastast) ja Snežinsk Venemaal (alates 1998. aastast). 2016 U.S. Gazetteer Files 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. "Longest burning light bulb". guinnessworldrecords.com. Vaadatud 11.5.2023 Sister Cities. livermoreca.gov. Vaadatud 11.5.2023) Ametlik koduleht
Vovan Kastan

Vovan Kastan (kirillitsas Вован Каштан; sündinud 1992. aastal Narvas) on Eesti grafitikunstnik, kes sai 2023. aastal tuntuks oma Venemaa-Ukraina sõja teemaliste provokatiivsete grafitidega Narvas. Ida.net Kak ruka hodit? 25-05-2023 https://pohjarannik.postimees.ee/7755647/narva-aktivist-ja-kunstnik-tunnistas-skandaalse-grafiti-tegemise-ules https://www.err.ee/1608971077/narva-laguneva-kultuurimaja-ette-ilmus-mariupoli-teatri-eest-tuttav-kiri https://pohjarannik.postimees.ee/7759224/nadala-kuju-vovan-kastan