laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sergei Šnurov

Sergei Vladimirovitš Šnurov, esinejanimega Šnur (vene keeles Сергей Владимирович Шнуров; sündinud 13. aprillil 1973 Leningradis) on vene rokkmuusik, ansambli Leningrad asutaja, juht ja solist. Sergei Šnurov õppis puidurestauraatoriks. Seejärel studeeris kolm aastat Vsevoložski rajoonis Kolbinos asuvas Ingeri Kiriku Teoloogia Instituudis filosoofiat. Šnurovi muusikukarjäär algas 1991. aastal. 1997. aastal loodi tema eestvedamisel rokkansambel Leningrad. Ajakirja Forbes venekeelse versiooni kohaselt tõusis Sergei Šnurov 2016. aastal Venemaa meelahutusbisnisi- ja sporditähtede reitingutabelis kolmandale kohale (aastatulu 11,0 miljonit USA dollarit). Šnurov on mänginud rohkem kui 30 mängufilmis (peamiselt kõrvalosas), olnud mitme animafilmi dublaažinäitleja, tegutsenud mitme seriaali kaasprodutsendina ja televisioonis telesaatejuhina, kirjutanud mitu muusikavideo stsenaariumi ja olnud üle kümne filmi muusika autor. 2007. aastal mängis ta Maria teatris peaosa Hector Berliozi ooperis "Benvenuto Cellini". 2013. aastal teatas Šnurov, et ei kavatse poliitikaga tegeleda, kuid aastaid hiljem muutis meelt ja astus Kasvupartei liikmeks. Partei kongressil juulis 2020 valiti partei uus juhtkond, üheks kümnest kaasesimeheks valiti ka Šnurov. Aastatel 2020–2022 oli Šnurov telekanali RTVi peaprodutsent. Шнуров за год взлетел в рейтинге российских звезд Forbes на 25 мест. forbes.ru, 21. juuli 2016 Сергей Шнуров: «Политикой заниматься я не собираюсь». aif.ru, 12. aprill 2013 Шнуров стал сопредседателем Партии роста. rbc.ru, 7. juuli 2020  Sergei Šnurov – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Herceg Novi vald

Herceg Novi vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros. Valla koduleht
Moorula

Moorula ehk kobarloode on organismi ontogeneesis viljastatud munaraku (sügoodi) lõigustumisel tekkiv rakukobarake. Inimese embrüo puhul areneb sügoodist moorula 3.-4. päevaks. Rakukogum võtab keraja kuju ja koosneb 16-32 rakust, meenutades mooruspuu vilja, mille järgi on ka nime saanud. Moorula areneb edasi blastotsüstiks. blastula gastrula
Koonduv jada

Öeldakse, et arvjada ( x n {\displaystyle x_{n}} ) on koonduv, kui tal on olemas piirväärtus a ∈ R {\displaystyle a\in \mathbb {R} } . Sel juhul öeldakse ka, et jada ( x n {\displaystyle x_{n}} ) koondub arvuks a.
Großhöflein

Großhöflein (ungari: Nagy-Höflány, Nagyhöflány, horvaadi: Velika Holovajna) on turulinn (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Eisenstadt-Umgebungi ringkonnas. See asub liidumaa pealinna Eisenstadti lähedal. EKr oli piirkond keldi Noricumi kuningriigi osa. Rooma riigis oli tänane Großhöflein Pannoonia provintsis. Nagu kogu Burgenland, oli Großhöflein 1920./21. aastani Ungaris. Nikolaus Esterházy, elas ja suri siin 1645. aastal Weingut Kollwentz, veinitehas Bevölkerung am 1.1.2021 nach Ortschaften (Gebietsstand 1.1.2021)
Hornstein

Hornstein (horvaadi Vorištan, ungari Szarvkő) on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Eisenstadt-Umgebungi ringkonnas. Raekoda Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Bevölkerung am 1.1.2021 nach Ortschaften (Gebietsstand 1.1.2021)
Hea Koostöö Hoiu-laenuühistu

Hea Koostöö Hoiu-laenuühistu on 2015. aastal loodud hoiu-laenuühistu. Ühistu õiguslikuks vormiks on tulundusühistu. Hea Koostöö HLÜ on finantsasutus, mis viib kokku inimesed, kes soovivad et nende raha laenataks ökoloogiliselt ja sotsiaalselt headele projektidele ning teiselt poolt inimesed, ettevõtted ja kogukonnad, kes sedalaadi finantseerimist vajavad. Hea Koostöö HLÜ eesmärgiks on elu edendavatele tegevustele kaasaaitamine. Hea Koostöö HLÜ tegevus on põhiosas suunatud kolmele rühmale: inimesed, keda aidatakse finantsküsimustes ning samuti soodustab HLÜ liikmete koostööd läbi sarnaste projektide kokkuviimise, ühistulise ettevõtmise toetamise, ühise arveldusvahendi ja muul sobival moel, ettevõtted, kelle põhitegevus vastab HLÜ väärtustele, nt mahetootjad, ökopoed,taastuvenergiaühistud, sotsiaalsed ettevõtted jne, kogukonnapõhised ettevõtmised, nagu erinevad vabakoolid (sh Waldorf), lasteaiad,kodanikuühendused jt. HLÜ kasutab oma finantsvahendeid, võrgustikku, tehnoloogilist võimekust jt tööriistu nende kolme sihtrühma toetamiseks. Ettevõtete ja kogukondade (kodanikuühenduste) projektide puhul hindab HLÜ nende vastavust HLÜ põhiväärtustele ning vajadusel aitab projekte arendada suurema positiivse sotsiaalse, majandusliku ja keskkonnamõju suunas. HLÜ koondab kompetentsi ja parimaid praktikaid kogu maailmast ning vahendab neid liikmetele. HLÜ põhiliseks eesmärgiks on elu edendavate tegevuste toetamine läbi finantsvahendite ja nõustamise. Selleks kasutab HLÜ erinevaid võimalusi, nagu hoiused, laenud, toetused ja täiendava väärtusevahetuse soodustamine liikmete ja erinevate projektide vahel (vt. sihtrühmad). Elu edendavate tegevustena näeb HLÜ ettevõtmisi, mis teadlikult hoolivad inimesest, kogukondadest ja loodusest ning püüavad ressursse õiglaselt jagada. HLÜ aitab projekte nendest aspektidest analüüsida ja pakub läbi liikmete ning nendega seotud võrgustike tuge projektide arendamisel. Lihtpäring Hea Koostöö Hoiu-laenuühistu, Äriregistri Teabesüsteem (vaadatud 26.01.2023). Hea Koostöö Hoiu-laenuühistu – Meist, Hea Koostöö Hoiu-laenuühistu koduleht (vaadatud 26.01.2023). Hea Koostöö Hoiu-laenuühistu – Põhiväärtused, Hea Koostöö Hoiu-laenuühistu koduleht (vaadatud 26.01.2023). Hea Koostöö Hoiu-laenuühistu
Danilovgradi vald

Danilovgradi vald on 1. järgu haldusüksus Montenegros. Valla koduleht
Adam Carl De la Gardie

Adam Carl De la Gardie (4. mai 1668 – 1. jaanuar 1721) oli Rootsi väejuht ja riigimees, kes osales Põhjasõjas (kindralleitnant). Adam Carl De la Gardie sündis 4. mail 1668 Stockholmis Axel Julius De la Gardie ja Sofia Juliana Forbuse pojana. Oma nooruses asus ta teenima sõjaväkke. Ta oli Stockholmi vahtkonna musketär ning ülendati 1686. aastal lipnikuks. 1688. aastal oli ta leskkuninganna ihukaitserügemendis kapten. 1692. aastal lahkus ta Rootsi sõjateenistusest ning osales sõjakäikudes Hollandis Brabantis. Naasnud taas Rootsi teenistusse, oli Adam Carl 1696. aastal Wismari garnisonirügemendis major. 1700. aastal teenis ta oma isa loodud Eesti jalaväerügemendis ooberstina. 1702. aasta 22. juulil abiellus ta Tallinna lossis Anna Juliana Horn af Kanckasega. Neile sündis üks tütar, 1704. aastal sündinud Ebba Margareta De la Gardie. 1704. aastal osales ta oma rügemendiga Läsna-Valgejõe lahingus. Peale Eesti Venemaa alla langemist 1710. aastal oli ta Kalmari ning Ölandi kuberner, kuhu ta oli 1709. aastal saabunud. Sel ametipostil Adam Carl kaua ei olnud, kuna ta tervis oli nõrk. Selleks määrati talle asekuberner ning nii sai Adam Carl Medevisse reisida. Siiski tõusis ta ametiredelil, saades 1716. aastal kindralmajoriks ja 1719. aastal kindralleitnandiks. Adam Carl De la Gardie suri 1. jaanuaril 1721 52-aastaselt. Ta on maetud koos oma abikaasaga Stockholmi Riddarholmskyrkani. "Adam Carl De la Gardie (abt. 1668 – 1721)" (inglise ja rootsi). "Psilanders brev till Adam Carl de la Gardie (1665–1721)". Vaadatud 26.01.2023. "De la Gardie Estlandskt infanteriregemente (Revalska garnisonsregementet), 1700–1708". Vaadatud 26.01.2023. Õun, Ojalo, Mati, Hanno (2012). 101 Eesti lahingut. Lk 62.
Kalevi puiestee

Kalevi puiestee on tänav Pärnus Raeküla linnaosas. Saare tänavalt alguse saav Kalevi puiestee on 2,36 km pikk. See kulgeb mööda Pärnu rannaniidu looduskaitseala äärt kuni Pärnu linna piirini ning sealt edasi on 560 meetri ulatuses Pärnu ja Reiu küla piiriks. Kalevi puiestee ristub veel Lääne, Harju, Järva, Tormi, Haraka, Lennuki, Lembitu, Vambola, Hirve, Hiie ja Laane tänavaga ning Uku puiestee ja Rannametsa teega. Kalevi pst 92, räämas hoone Raekülas, veebruar 2023 Kalevi pst 84, veebruar 2023 Kalevi puiestee, jaanuar 2023 Kalevi puiestee, veebruar 2023 Sild üle kraavi Kalevi puiestee ääres, veebruar 2023 Kalevi puiestee ja Kalevi põigu ristmik linnapiiril, jaanuar 2023 Kalevi pst 42 (2023) Marguse Võrgupood, Kalevi pst 82
24. üksik mehhaniseeritud brigaad

24. üksik kuningas Danõlo nimeline mehhaniseeritud brigaad (ukraina keeles 24-та окрема механізована бригада імені короля Данила) on Ukraina maavägede väeüksus. 2020. aasta seisuga oli brigaadi relvastuses tank T-72. 24. brigaadi õhuvaatluse seadmed 2022. aastal President Volodõmõr Zelenskõi tervitab 5. juunil 2022 Donbassis brigaadi sõdureid Воїни 24 омбр в Рубіжному спалили ворожу БРДМ. ВІДЕО (vaadatud: 28.01.2023) «Королівські» танкісти отримали модернізовані Т-72 (vaadatud: 11.02.2023)
Pikanõmme tee

Pikanõmme tee on tänava nimi järgmistes Eesti kohtades: Pikanõmme tee Pärnu linnas Pikanõmme tee Harjumaal
Victorville

Victorville on linn USA-s California osariigis San Bernardino maakonnas. Victorville asub Mojave kõrbe edelapiiril Los Angelesest 130 km kaugusel kirdes, Barstow'st 50 km kaugusel lõunas, Palmdale'ist 77 km kaugusel idas ja San Bernardinost 60 km kaugusel põhjas. Victorville piirneb idas Apple Valley, lõunas Hesperia ja kirdes Adelanto linnaga. Victorville on San Bernardino maakonnas elanike arvult viies linn. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi järgi 134 810. Aastal 2010 oli elanikke 115 903. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt moodustasid 48,5% elanikest valged, 16,8% afroameeriklased ja 4% aasialased. Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 47,8%. 1858. aastal saabus praeguse Victorville'i alale Aaron G. Lane, kes rajas Mojave jõe äärde teenindusjaama Lane's Crossing. Palju aastaid pakkus see varju ja moona neile, kes sõitsid läbi kõrbe idast San Bernardinosse. Lane müüs jaama hiljem Texase päritolu John Fry Millerile, kes andis sellele nimeks Pioneer Station. 1870. aastatel rajati sinna postitõllapeatus. 1880. aastal ehitati läbi sealse asula San Diegost Barstow'sse kulgenud California Southern Railroadi raudteeliin. Samal kümnendil nimetati asula California Southern Railroadi peajuhataja Jacob Nash Victor järgi Victoriks. 1901. aastal muudeti nimi kohaliku postkontori ülema soovitusel Victorville'iks, et vältida segadust Colorado osariigis asuva Victori linnaga. 1926. aastal ehitati läbi Victorville Route 66 (tänapäeval Interstate 15). Tänapäeval asub Victorville'is Route 66 pühendatud muuseum California Route 66 Museum. 1941. aastal rajati Victorville'i lähedale sõjaväe lennuväli, mis sai pärast USA õhuväe loomist 1947. aastal George'i õhuväebaasiks. Õhuväebaas suleti 1992. aastal ja praegu asub seal avalik lennujaam. Victorville sai linnaõigused 21. septembril 1962. Victorville asub High Deserti piirkonnas, millele on iseloomulikuks erilised ja pehmed ilmastikumustrid. Linnas valitseb külm kõrbekliima ning asukoha tõttu enam kui 800 meetri kõrgusel merepinnast on sealne kliima võrreldes Los Angelese nõoga ja Lõuna-Californiaga ekstreemsem. 2016 U.S. Gazetteer Files 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Linna koduleht
Florida Tšanturija

Florida Tšanturija (vene keeles Флорида Чантурия; sündinud 30. märtsil 1990 Beloretskis Baškiiri ANSV-s) on vene laulja, rokkansambli Leningrad vokalist. Pärast Peterburi Riikliku Kultuuri- ja kunstiinstituudi estraadi- ja džässiosakonna lõpetamist sai Tšanturija ühe Peterburis tegutseva kaveransambli solistiks. 2016. aastal võeti ta casting'u põhjal ansambli Leningrad vokalistiks. 2017. aastal sai Leningradi juhtivaks solistiks. Tšanturija võttis osa laulude "Kolštšik" («Кольщик»), "Ekstaz" («Экстаз»), "Tš.P.H" («Ч.П.Х.»), "Kandidat" («Кандидат»), "Vojaž" («Вояж») ja mitme teise laulu salvestamisest. 2020. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel pidi Rotterdamis Venemaad esindama lauluga "Uno" reivibänd Little Big, kes kutsus Eurovisiooni ajaks oma koosseisu ansambli Leningrad laulja Florida Tšanturija. Üritus jäi aga ära 2019.–2020. aasta koroonapandeemia puhangu tõttu. 2019. aastal avas Tšanturija Peterburis omaenda vokaalstuudio "Leningradnost". Флорида Чантурия. vokrug.tv Первый канал покажет шоу «Евровидение: Europe Shine A Light». vokrug.tv  Florida Tšanturija – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Judino (Tomski oblast)

Judino on küla Venemaal Tomski oblastis Kolpaševo rajoonis. 1526. aastal rajatud asulas elas 2021. aastal 47 inimest.
Ostujõu pariteet

Ostujõu pariteet on vahetuskursside kõikumist seletav teooria, mida loetakse kõige vanemaks seda nähtust seletavaks teooriaks. Teooria autor on Rootsi majandusteadlane Gustav Cassel, kuid selle põhiideed pärinevad juba 16. ja 17. sajandist. Ostujõu pariteedi kohaselt moodustub reaalne valuutakurss kodumaise ja välismaise ostujõu võrdlusest: Kui ühe kodumaise valuuta ühiku eest saab osta teatud koguse kaupa, siis on selle valuuta reaalne väärtus 1/P Kui osta ühe kodumaise valuuta eest sama kaupa välismaal, siis on kodumaise valuuta reaalne väärtus 1/eP, kus e iseloomustab vahetuskurssi ning P ja P* kodumaise ning välismaise kauba hinnaindekseid. Reaalne vahetuskursi leidmise valem on seega e(reaalne) = (1/P) / (1/eP*) = eP*/P Eerma, D., Wrobel, R. M. (2012) "Majanduspoliitika alused". ptk 7.2.1 Cassel, Gustav (December 1918). "Abnormal Deviations in International Exchanges". The Economic Journal. 28 (112): 413–415.
Vallejo

Vallejo on linn USA-s California osariigis Solano maakonnas. See asub San Francisco lahe piirkonnas San Pablo lahe kirdekaldal. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi 126 090. Aastal 2010 oli elanikke 115 942. See on elanike arvult maakonna suurim linn. Linna juures suubub Napa jõgi Carquinezi väina. Vallejos valitseb pehme lähistroopiline vahemereline kliima. Keskmine õhutemperatuur on jaanuaris 9 °C ja juulis 20 °C. Suvi on pikk, keskmised pikaaegsed õhutemperatuurid on juulist septembrini peaaegu võrdsed. Seetõttu on ka oktoober soojem kui mai. Sajab 627 mm/a. Peamiselt langeb sademeid novembrist märtsini. Suvel sajab väga harva. Vallejo asutati 1851. aastal. See on saanud nime kindrali Mariano Guadalupe Vallejo järgi. Vallejo sai linnaõigused 30. märtsil 1868. Vallejo on lühikest aega olnud kahel korral aastatel 1852 ja 1853 California pealinn. 2008. aastal kuulutas linn välja pankroti. Vallejos asus mereväe laevatehas. Linnas asub California osariigi ülikooli mereakadeemia. Läbi linna kulgeb kiirtee Interstate 80, mis ühendab San Franciscot ja Sacramentot. Linna lähedal asub üle Carquinezi väina ehitatud Carquinezi sild. Kiirtee Interstate 80 kõrvalharu Interstate 780 ühendab Vallejot idas asuva Beniciaga. Vallejos saab alguse maantee State Route 29 (endine U.S. Route 40) Vallejol on kuus sõpruslinna: Akashi, Jaapan (1968) Bagamoyo, Tansaania (1993) Baguio, Filipiinid (1993) Jincheon, Lõuna-Korea (1999) La Spezia, Itaalia (1985) Trondheim, Norra (1958) 2016 U.S. Gazetteer Files 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Sister Cities. vallejosistercity.com. Vaadatud 27.1.2023 Ametlik koduleht
Klingenbach

Klingenbach (ungari: Kelénpatak, horvaadi: Klimpuh) on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Eisenstadt-Umgebungi ringkonnas. See asub Ungari piiri lähedal koos Soproni piiripunktiga. Kirjanikud Simon Knéfacz ja Stefan Geosits elasid ja töötasid seal.
Leithaprodersdorf

Leithaprodersdorf (ka Leitha-Prodersdorf, horvaadi Lajtaproderštof, ungari Lajtapordány, Lajtha-Pordány) on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Eisenstadt-Umgebungi ringkonnas. Linn asub Burgenlandi põhjapiiril Alam-Austriaga, liidumaa pealinna Eisenstadti lähedal. Kuigi Leithaprodersdorfi esimene ajalooline mainimine oli 1232. aastal, on tõendeid selle piirkonna asustusest mitusada aastat enne ajaloolist mainimist, Rooma riigi ajast. Varasemad arheoloogilised ekspeditsioonid on täheldanud, et Leithaprodersdorfi ümbrus oli Vana-Rooma ajal tihedalt asustatud. Piirkonna iidsete arheoloogiliste leidude hulgas on kaks suurt mõisa ja vahitorn. Lisaks on avastatud ka mõisate kalmistuid, kus mõned hauad ja isegi mõned hauakivid on veel terved. Säilinud hauakividel olevad nimed on olemuselt keldi-rooma päritolu ja pärinevad arvatavasti 1.–3. sajandist. Lisaks on 8. sajandist pärinev ristiga kaunistatud matmispaik. Suurim ja nähtavaim tõend küla varase ajaloo kohta on aga "G'Schlößl", kolmest kontsentrilisest müüri- ja kraavirõngast koosnev ehitis, mis ehitati 13. sajandil Rooma vahitorni varemetest ja mida kasutati tammina Leitha jõe üleujutuse eest kaitsmiseks. Linn kuulus hiljem Austria-Ungarile ja selle madjarisatsioonipoliitika tõttu muudeti asula nimi Lajtapordányks. Pärast Esimese maailmasõja lõppu anti linn üle äsjalõhestatud Austria riigile. 1921. aastast on see Burgenlandi liidumaa osa. Maarja-Magdaleena kirik Seibersdorf (Alam-Austria), naaberküla Wulkaprodersdorf (tähendab Prodersdorfi Wulka ääres) Bevölkerung am 1.1.2021 nach Ortschaften (Gebietsstand 1.1.2021)
Ilmar Sepp

Ilmar Sepp (22. mai 1931 Tallinn – 25. august 1958 Tallinn) oli eesti helilooja. Õppis alates 1954. aastast Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Heino Elleri kompositsiooniklassis. Kirjutanud peamiselt instrumentaalkammermuusikat (üheteistkümnest klaveripalast koosnev tsükkel "Lastestseenid", 1955, jms).
Loretto (Burgenland)

Loretto (ungari Lorettom) on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Eisenstadt-Umgebungi ringkonnas. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Fritz Wachtmeister

Fritz Wachtmeister af Björko (juuni 1646–1723) oli Rootsi parun ja väejuht, kes osales Põhjasõjas ning saavutas kindralmajori auastme. Fritz Wachtmeister sündis 1646. aasta juunis ning ristiti sama aasta 2. juulil. Tema isa oli Hans Wachtmeister ja ema Agnes Margareta von Helmstedt. Noor Fritz jätkas pere traditsiooni, liitudes armeega. 1667. aastal oli ta Ostrobotteni rügemendi leitnant ning hiljem ratsameister Leskkuninganna ratsarügemendis, seal saavutas ta ka kolonelleitnandi auastme. Leskkuninganna ratsarügemendiga osales ta Lundi lahingus 1676. aastal. Jätkates oma teenistust ratsaväes, oli Fritz 1677. aastal kolonel Nylandi ja Tavestehusi ratsarügementides, mil ta põgenes taanlaste poolt ümber piiratud Malmö linnast. 1682. aastal oli ta kolonel Karjala ratsarügemendis. 1691. aastaks olid Fritz Wachtmeisteril võlad tekkinud, mida ta Viiburis viibides lahendada püüdis. Alates 1695. aastast juhatas Wachtmeister peamiselt aadlilipkondi, algul Soome, Rootsi ning alates 1700. aastast Eesti aadlilipkonda. 1704. aastal osales Fritz Wachtmeister koos aadlilipkonna ratsameestega Läsna-Valgejõe lahingus, kus ta ka vangi langes. Vangistusest naasis ta 1712. aastal ning jätkas teenistust Rootsi sõjaväes, 1717. aastal ülendati ka kindralmajoriks. 1719. aastal läks erru ning suri 1723. aastal. Fritz Wachtmeister oli kaks korda abielus. Charlotta Sibilla Leijonsköldiga abiellus ta 1675. aastal, kuid viimane suri juba aasta hiljem. Tema teine abikaasa oli Margareta Elisabet Taube af Karlö. Tal oli kaks tütart, Margareta Charlotta (sündis 1683) ja Anna Barbara. "Attributed to Martin Mytens, Fritz Wachtmeister of Björkö, Fritz Wachtmeister (1646–1723), Baron and Major General, 1646–1723, painting, Oil on canvas, Height, 83, cm (32.6 inches), Width, 68 cm (26.7 inches), Inscription, Natus Ao 1646 d, 28 Julij in proelio captus a Moscowitis, A, o 1704 d, 16. June Ex captivitate liberatus Ao 1714 d, 27 Aprilis, top left" (inglise). Vaadatud 27.01.2023. "Wachtmeister af Björkö no. 31" (inglise). Table 21. Vaadatud 27.01.2023. "Ooberst Fritz Wachtmeister Viiburist seoses oma kroonuvõlgadega". Originaali arhiivikoopia seisuga 27.01.2023. Vaadatud 27.01.2023. "Läsna-Valgejõe lahing". Vaadatud 27.01.2023.
Viktor Xantenist

Viktor Xantenist oli 4. sajandil elanud kristlasest märter, kelle on tunnistanud pühakuks nii katoliku kui ka õigeusu kirik ja kelle oletatavad säilmed paiknevad alates 12. sajandist Xanteni toomkirikus. Viktor on Xanteni linna patroon. Tema päeva pühitsetakse 10. oktoobril. Tuginedes kaasaegsete allikate teatele, et keskaegses Tallinnas tähistati püha Viktori mälestuspäeva 10. oktoobril, kuid Niguliste peaaltari retaablil on kujutatud Marseille Viktori elu, on kunstiteadlane Anu Mänd oletanud et Marseille Viktori kultus võis Tallinnas olla segunenud Xanteni Viktori kultusega. Pärimuse järgi oli Viktor rooma ohvitser, püha Mauritiuse Teeba leegioni praefectus cohortis, kes ei langenud Agaunumi detsimatsiooni ohvriks, kuid suri keiser Maximinianuse aegses kristlaste tagakiusamises koos oma teiste kaaskannatajatega Xantenist. Ta hukati, sest ta keeldus ohverdamast Rooma jumalatele. Viktorit mainib esimesena Toursi Gregorius seoses Mallosuse säilmete avastamisega Birteni külas (tänapäeval Xanteni eeslinn). Kohanimi Xanten arvataksegi olevat seotud pühaku kultusega alates juba Frangi riigi ajast, ja tuletatud sõnadest "ze santen", "ad sanctos" (püha v pühaku juurde). Pärimuse järgi on ta olnud Kölni Gereoni kaaslane. Tavaliselt on Xanteni Viktor pühapiltidel ja skulptuuridel kujutatud lipu või lipuga piigi ja kilbiga. Viktor von Xanten. - Ökumenisches Heiligenlexikon A. Mänd. Püha Viktor – Tallinna kaitsepühak? - Kunstiteaduslikke Uurimusi, 2003, lk 9-29
Wilhelm Heinrich Hastfer

Wilhelm Heinrich Hastfer (vähemalt 1646 – 11. jaanuar 1704) oli ooberst, Virumaa maamiilitsarügemendi ülem, Eestimaa maanõunik, mõisaomanik. Osales Põhjasõjas. Wilhelm Heinrich Hastferi täpne sünniaeg pole teada, kuid ta sündis 1646. aastal või hiljem. Tema isa oli Johan Hastfer, kes oli 1646. aastal abiellunud Helena Taube af Karlöga, tulevase Wilhelm Heinrichi emaga. Wilhelm astus sõjaväkke 1672. aastal reamehena Stockholmi vahtkonnas (livgardet), kuid kolis 1673. aastal välismaale. Ta asus Saksi elektoraadi teenistusse ning tõusis seal kuni kapteni auastmeni. Ta naasis 1678. aastal Rootsi armeesse ning oli samal aastal Heinrich Horni ratsarügemendi ooberst/kolonel. Põhjasõja alguseks oli temast saanud Eestimaa maanõunik ning Virumaa maamiilitsarügemendi ooberst (1701). 1700. aastal oli tema üks vähestest aadlikest, kes kuningas Karl XII kohtuma läks, kui ta Narva alla minnes Rakveres peatus. 1703. aastal hakkas tema rügement kannatama ärajooksite tõttu, mil igal ööl jooksis ära ligi 20–40 meest. Ta pidas selle vastu võitlemises vajalikuks igasse kihelkonda salk sõdureid saata, mida ta Eesti kindralkuberneri Axel Julius De la Gardiega arutas. Nad mõlemad mõistsid, et ärajooksmist keelavate plakatite välja andmine selle vastu ei aita. Ta läks 1704. aastal armeest erru, kuid langes Narva piiramisel vangi. Ta suutis aga Tallinna naasta, kus ta 11. jaanuaril 1704 suri. Wilhelm Heinrich Hastfer abiellus kaks korda. Esimest korda Görvel Horn af Äminnega 1677. aastal. Tema teine naine oli Margareta Clodt von Jürgensburg, kes suri 1698. aastal. Tal oli kaks poega, Johan (1692–1769) ja Gustaf Berndt (1695–1759). Wilhelm Heinrich Hastferile kuulusid Eestis Tõdva-Kõnnu (Köndes), Aaspere (Kattentack) ja Maidla (Wredenhagen) mõis. Neist viimase, Maidla mõisa, pantis ta paar korda ära. Ühe osa mõisast kuueks aastaks 1685. aasta 15. juulil Maria Büttnerile 6000 riigitaalri eest ning uuesti 14. juulil 1686. aastal Diedrich Wittele, jällegi kuueks aastaks. "Hastfer no. 240". Vaadatud 27.01.2023. "Vilhelm Henrik Hastfer". Vaadatud 27.01.2023. Kelch, Christian (2009). Liivimaa kroonika järg. Lk 109. Fainštein, Vladimir (1960). Eesti rahva ajaloost Põhjasõja aastail 1700–1721. Eesti Riiklik Kirjastus. Lk 79–81. "Kattentack in Kirchspiel Haljall, Wierland". Vaadatud 27.01.2023. "1600 -1700". Vaadatud 27.01.2023. "Kinnistu detailandmed". Vaadatud 27.01.2023. Oobrist Wilhelm Hinrich Hastfer pandib Maidla mõisa raehärra Diedrich, Hansu p Wittele (abielus bürgermeister Andreas Stampehli tütre Agnetaga) kuueks aastaks, Pandileping Maidla mõisa ühe osa üle. Ooberst Wilhelm Heinrich, Johanni p Hastfer pandib Tallinna kaupmehe Rubbert Büttneri lesele Maria Büttnerile (sünd Rahlingh) osa Maidla mõisast kuueks aastaks. Hind 6 000 riigitaalrit. Suurema osa isa testamendiga saadud mõisast jätab Hastfer enesele