laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
54. mehhaniseeritud brigaad

54. üksik hetman Ivan Mazepa nimeline mehhaniseeritud brigaad (ukraina keeles 54-та окрема механізована бригада імені гетьмана Івана Мазепи) on Ukraina maavägede väeüksus. 2023. aasta augustis sõdis brigaad Lõssõtšanski piirkonnas. Nimekiri ei ole täielik 46. üksik rünepataljon Donbass-Ukrajina. Pataljon K2 2022 - Julguse ja Vapruse Eest 2022 - major Kõrõlo Veres 2022 - polkovnik Oleksi Maistrenko Ivan Mazepa У Слов'янську відзначили сьомий день народження батальйону «Донбас»: фоторепортаж (vaadatud: 22.08.2022) Вогнем у відповідь завдано удару окупантам (vaadatud: 22.08.2022) Із Лисичанського НПЗ вибивають артилерію росіян (vaadatud: 15.08.2023) У Слов'янську відзначили сьомий день народження батальйону «Донбас»: фоторепортаж (vaadatud: 22.08.2022) Екіпаж САУ М-109 розповів, як проріджує ряди рашистів та їхньої техніки (vaadatud: 05.08.2023) УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №836/2022 Про відзначення почесною відзнакою "За мужність та відвагу". 1. Відзначити почесною відзнакою "За мужність та відвагу" 54 окрему механізовану бригаду імені гетьмана Івана Мазепи Сухопутних військ Збройних Сил України, 06.12.2022 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №209/2022 Про присвоєння звання Герой України. Присвоїти звання Герой України з врученням ордена “Золота Зірка” ВЕРЕСУ Кирилу Кириловичу – майору, 04.04.2022 Зеленський дав Героя України комбату 54-ї бригади та начальнику артилеристів 10-ї бригади - Ukrinform, 06.12.2022 (vaadatud: 15.08.2023)
Ahto Jakson

Ahto Jakson (sündinud 29. augustil 1971 Tallinnas) on eesti ajakirjanik. Lõpetas 1989. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Õppis aastatel 1994–1996 Tallinna Politseikoolis, kus omandas keskerihariduse politseitöö erialal. 2004–2008 õppis Sisekaitseakadeemia politseikolledžis, mille lõpetas politseilise kõrgharidusega (võrdsustatud bakalaureusekraadiga). 2020–2022 õppis Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni magistriõppes, mille lõpetas magistrikraadiga.[viide?] Aastatel 1990–1991 töötas EKP Keskkomitee Kirjastuse trükikojas (hilisem Ajakirjandusmaja trükikoda), 1991–1993 Harju Elu korrespondent-tehnilise toimetajana. Aastatel 1993–1996 töötas Eesti politseis eri ametikohtadel, 1996–1999 oli politseiameti avalike suhete osakonnas politseireferent (pressiesindaja). Aastatel 2000–2003 Eesti Teadeteagentuuris (ETA) reporter. Pärast AS ETA Interactive pankrotti töötas ta kaks aastat taas politseis. 2005–2018 töötas ajalehes Meie Maa uudistereporterina. Alates 2018. aasta 13. juunist oli Meie Maa tegevtoimetaja ja ühtlasi uudistejuht kuni ajalehe ilmumise lõppemiseni 2022. aasta 22. aprillil. Asutas 2009. aastal pikamaajooksu uudiste lehekülje Jooksuportaal, mis ühines 2015. aastal ajakirjaga Jooksja. Alates 2022. aasta 10. maist töötab BNS-i toimetajana.[viide?] 2004 – Lääne politseiprefektuuri tänukiri heade sportlike tulemuste Eesti politsei meistrivõistlustel. 2005 – Teenistusrist 10-aastase laitmatu teenistuse eest Eesti politseis. 2012 – Eesti linnajooksude Hõberada ehk lühikeste distantside arvestuses 1. koht. 2015 – ajalehe Meie Maa aasta tegija – kõige teravam uudistekütt.[viide?]
Sergei Nabokov

Sergei Dmitrijevitš Nabokov (vene keeles Сергей Дмитриевич Набоков; 6. oktoober/18. oktoober 1866 Peterburi – 21. detsember 1940 Bukarest) oli Venemaa riigitegelane, tõeline riiginõunik. Ta oli aastatel 1910–1915 Kuramaa kuberner. Ta lõpetas aastal 1888 Keiserliku õiguskooli, seejärel töötas ta justiitsministeeriumis. Aastatel 1910–1915 Kuramaa kuberner. Aastal 1919 emigreerus Kreekasse. Ta elas Ateenas, kuid suri aastal 1940 Bukarestis. Tema isa Dmitri Nikolajevitš Nabokov (1827–1904) oli Venemaa Keisririigi riigitegelane, vend Vladimir Dmitrijevitš Nabokov (1869–1922) oli Venemaa Keisririigi riigitegelane, vennapoeg Vladimir Nabokov oli kirjanik.
Kuressaare vanalinna muinsuskaitseala

Kuressaare vanalinna muinsuskaitseala on muinsuskaitseala Saaremaal, mis hõlmab Kuressaare piiskopilinnuse ja seda ümbritsenud muldkindlustuste ala ning Kuressaare ajaloolise linnatuumiku. Muinsuskaitseala (siis nimetatud kui kaitsetsoon) moodustati 1973. aastal. Seda laiendati 1995. aastal ja taas 2004. aastal. Kaarel Truu. "Kuressaare muinsuskaitseala uus kaitsekord ootab linnarahva arvamusi" Saarte Hääl, 17. november 2021 Kuressaare vanalinna muinsuskaitseala põhimäärus Riigi Teataja Kuressaare vanalinna muinsuskaitseala kultuurimälestiste riiklikus registris
Üleslükkejõud

Üleslükkejõud ehk Archimedese jõud on kehale vedelikus või gaasis mõjuv raskusjõule vastassuunaline jõud. Üleslükkejõud võrdub keha poolt välja tõrjutud vedeliku või gaasi kaaluga. F = m g = ρ V g {\displaystyle F=mg=\rho Vg} , kus ρ = vedeliku tihedus V = keha ruumala g = vaba langemise kiirendus m = välja tõrjutud vedeliku mass. Vedelikus või gaasis paiknevale kehale mõjub kaks vastassuunalist jõudu: raskusjõud ja üleslükkejõud. Kui raskusjõu moodul on üleslükkejõu moodulist suurem, siis keha vajub. Kui raskusjõu moodul võrdub üleslükkejõu mooduliga siis jääb keha igasugusel sügavusel tasakaalu. Kui aga üleslükkejõu moodul on raskusjõu moodulist suurem, siis keha tõuseb vedelikus üles. Keha tõusmine jätkub seni, kuni vedelikus oleva kehaosa poolt väljatõrjutud vedeliku kaal võrdub keha kaaluga. Üleslükkejõud on raskusjõust suurem, kui vedeliku tihedus on suurem vedelikus oleva keha tihedusest. Seetõttu tõuseb näiteks puitklots veepinnale ning on võimalik terasest laevade veepinnal püsimine. Kuigi 1 m3 suurune terasest klots ei ujuks vees (sest terase tihedus on ~7900 kg/m3 ja vee tihedus ~1000 kg/m3), siis aga kogu ruumalaga 1 m3 seest tühi 15 mm-se seinapaksusega terasest klots ujub, kuna tema kogu tihedus [(antud klotsi terase mass + klotsi sees oleva õhu mass)/m3] ei ületa 1000 kg/m3 (~690+~1=691 kg/m3 < 1000 kg/m3)).
Christopher Browning

Christopher Robert Browning (sündinud 22. mail 1944 Durhamis, Põhja-Carolinas) on Ameerika Ühendriikide ajaloolane, emeriitprofessor Põhja-Carolina Ülikoolis Chapel Hillis. Ta on keskendunud holokausti uurimisele. Bakalaureusekraadi sai ta 1967. aastal Oberlin College'ist ning magistri- ja doktorikraadi Wisconsini ülikoolist (vastavalt 1968 ja 1975. aastal). 2006. aastal valiti ta Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks. "Tavalised mehed: Reserv Politseipataljon 101 ning lõplik lahendus Poolas" on Browningu 1992. aastal ilmunud raamat natsistliku Saksamaa Reserv Politseipataljon 101 liikmetest ning tegudest teise maailmasõja ajal. Seda peetakse Browningu tuntuimaks teoseks. Browningu eesmärk on näidata ning mõista, kuidas saab hulk keskealisi töölisklassi inimesi olla suutelised tegema kuritegusid, mis iseloomustavad natsistlikku Saksamaad teise maailmasõja ajal. Teos kirjeldab piltlikult detailselt Pataljon 101 igapäevaseid kohustusi juutide otsimisest, kokku korjamisest kuni massihukkamisteni, hoides järjepidevalt tähelepanu keskpunktis üksikisiku tasemel tehtud otsuseid. Browning toetub tugevalt Stanley Milgrami kuulekuse eksperimentidele ning seletab Milgrami tööga Pataljon 101 liikmete tegusid. Christopher Browning (1992). Ordinary Men: Reserve Police Battalion 101 and the Final Solution in Poland (PDF). Penguin Group. Jack Watt (21. august 2013). "A Book Review of Christopher Browning's Ordinary Men: Reserve Police Battalion 101 and the Final Solution in Poland (by Jack Watt)". Vaadatud 1. jaanuar 2019.
Jonathan (kilpkonn)

Jonathan (koorunud umbes 1832. aastal) on aldabra hiidkilpkonna (Aldabrachelys gigantea) alamliigi Aldabrachelys gigantea hololissa isane isend, teadaolevalt vanim elav maismaaloom. Jonathan elab Suurbritannia meretagusel Saint Helena saarel Atlandi ookeani lõunaosas. Harriet (kilpkonn) Vanimate elusorganismide loend "Jonathan the tortoise". Saint Helena Island Info. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. juuli 2019. Vaadatud 18. juulil 2019. Hollins, Jonathan (8. aprill 2016). "Your Opinion Counts" (PDF). The St Helena Independent. Vaadatud 29. juulil 2017.[alaline kõdulink] Kettle, Sally (13. märts 2014). "Meet Jonathan, St Helena's 189-year-old giant tortoise". BBC News. BBC. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. oktoober 2019. Vaadatud 4. jaanuaril 2015. Rogers, James (23. oktoober 2017). "The fascinating sex life of Jonathan, the 185-year-old giant tortoise". Fox News. Fox Entertainment Group. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. september 2018. Vaadatud 1. aprillil 2018. Millward, Adam (27. veebruar 2019). "Introducing Jonathan, the world's oldest animal on land at 187 years old". Guinness World Records. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. august 2020. Vaadatud 14. juulil 2020.
Wat Pah Nanachat

Wat Pah Nanachat (tai keeles วัดป่านานาชาติ; Bung Wai International Forest Monastery) on theravaada budismi klooster Tai kirdeosas umbes 15 km kaugusel Ubon Ratchathani linnast. Kloostri asutas 1975. aastal Ajahn Chah ning selle esimeseks kloostriülemaks oli Ajahn Sumedho, andes kõigile võimaluse järgida ja praktiseerida Tai metsatraditsiooni. Wat Pah Nanachati mungad ja noviitsid pärinevad paljudest riikidest ning seal suheldakse ja antakse õpetusi inglise keeles. https://www.watpahnanachat.org/
Konsap

Konsap on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Konsap 140 inimesel: 77 mehel ja 63 naisel. Perekonnanimede levikult oli Konsap meeste puhul 1166. kohal ja naiste puhul 1730. kohal. Konsap oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 75–79 aastat, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,60. Nimi oli kõige sagedasem Põlva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 15,95 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Võrumaal Räpina kihelkonnas Ruusa mõisavallas talupojale nimeks Konsap. Nimede eestistamise käigus loobuti 1935. ja 1940. aastal nimest Konsap 2 korral, kui võeti uueks nimeks Kiveste ja Valjala. Edgar-Johannes Konsap, eesti sõjaväelane (1913–1941) Linda Konsap, eesti näitleja ja tantsija (1908–1993) Voldemar Konsap, eesti koorijuht, muusikapedagoog, helilooja ja orkestrant (1902–1976) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 23.08.2022) Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Konsap. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Konsap. Konsap statistikaameti andmebaasis
Pietro Antonio Solari

Pietro Antonio Solari (ladina keeles Petrus Antonius Solarius, vene allikates Пётр Фрязин või Пётр Антонин Фрязин; umbes 1445 – mai 1493) oli Itaalia arhitekt ja skulptor. Nimi Frjazin on tuletatud vanavene sõnast фрязь 'frank', see tähistas enamasti lihtsalt välismaalast. Ta sündis Milano hertsogiriigis või Šveitsi Caronas (Ticino kantonis) ja õppis ametit oma isalt, samuti arhitektilt ja skulptorilt Guiniforte Solarilt. Töötas 1487. aastani paljudel olulistel ehitistel Milanos ja selle ümbruses, seejärel kutsuti ta Moskva suurvürstiriiki juhtima sealseid pealinna ehitustöid. Suri Moskvas 1493. aastal. 1476. aastal värvati ta jätkama Milano toomkiriku ehitust. Hiljem töötas ta Milanos teistel ehitustöödel, 1484. aastal kujundas ta skulptuurselt Marco de' Capitani haua Alessandria katedraalis. Milano Santa Maria del Carmine kirik Milano Santa Maria Incoronata kirik Milano Santa Maria della Pace kirik Milano San Pietro in Gessate kirik 1487. aastal kutsus Ivan III ta Venemaale juhtima Moskva Kremli ringmüüri ja tornide väljaehitamist. Järgneva kahe aasta jooksul ehitas Solari suurema osa müüridest (välja arvatud läänepoolse müüri, mille ehitas tema ametijärglane Aloisio da Milano) ja selle tornid, sh Borovitski torni, Constantinuse ja Helena torni, Lunastaja torni, Nikolai torni ja nurkmise Arsenali torni. Tema poolt kasutatud ehitamise meetodid, tehnoloogia ja arhitektuurilised vormid ning detailid sarnanesid nendega, mis on kasutusel Põhja-Itaalia linnakindlustustes. Arhitekti nimi on ära toodud tekstis Spasski torni värava kohal (originaal asub Kremli muuseumis, Spasski tornil on tänapäeval koopia): IOANNES VASILII DEI GRATIA MAGNUS DUX VOLODIMERIAE, MOSCOVIAE, NOVOGARDIAE, TFERIAE, PLESCOVIAE, VETICIAE, ONGARIAE, PERMIAE, BUOLGARIAE ET ALIAS TOTIUSQ(UE) RAXIE D(OMI)NUS, A(N)NO 30 IMPERII SUI HAS TURRES CO(N)DERE F(ECIT) ET STATUIT PETRUS ANTONIUS SOLARIUS MEDIOLANENSIS A(N)NO N(ATIVIT) A(TIS) D(OM)INI 1491 K(ALENDIS) M(ARTIIS) I(USSIT) P(ONERE). Koos Marco Ruffoga ehitas Solari ka Moskva Kremli Granovitaja Palata. E. A. Hurst. Italians and the New Byzantium: Lombard and Venetian Architects in Muscovy, 1472-1539. - CUNY Academic Works, 2014 "O. A. Belobrova. Latin inscription on the Frolov Spasskie gates of the Moscow Kremlin and its fate in the Old Russian literacy. GMMK. Materials and researches. New attributions. 1987, issue 5. p.51-57" (PDF) Ladinakeelse raidtekstiga kiviplaat Kremli torni seinast Pietro Solari nimega aastast 1491
Anthony Zambrano

Anthony José Zambrano de la Cruz (sündinud 17. jaanuaril 1998 Maicaos) on Colombia sprinter. 2019. aasta Panameerika mängudel Limas võitis ta kulla 400 meetri jooksus ja 4x400 meetri jooksus. Maailmameistrivõistlustel Dohas võitis ta Colombia rekordiga 44,15 hõbemedali. Tokyo olümpiamängudel jooksis ta 400 meetri jooksu poolfinaalis Lõuna-Ameerika rekordi 43,93. Finaalis oli ta 44,08-ga Steven Gardineri järel teine. https://www.eurosport.co.uk/athletics/anthony-jose-zambrano_prs449911/person.shtml Anthony Zambrano Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Johann Baptist Lampi vanem

Johann Baptist Lampi vanem (itaaliapäraselt Giovanni Battista; 1751 Romeno, Lõuna-Tirool – 1830 Viin) oli Austria maalikunstnik. Õppis Salzburgis. Töötas Viinis, Veronas ja Trentos. Oli alates 1786 Viini Kunstiakadeemia professor. Töötas 1788–1790 Varssavis Stanislaw August Poniatowski õukonnas. Töötas alates 1792 Katariina II õukonnas. Valiti Peterburi Kunstide Akadeemia akadeemikuks. On maalinud mitmeid Venemaa keiserliku perekonna liikmeid. Oli sunnitud 1797 Venemaalt lahkuma ja jättis oma ateljee lemmikõpilasele Vladimir Borovikovskile. Töötas Peterburis ja Viinis koos oma poja ja õpilaste Johann Baptist Lampi nooremaga. Kunstniku pojapoeg Abikaasa Anna Maria Lampi portree Aloys von Kaunitz-Rietberg Dr. von Bach Daami portree Vürst Stanislas Felix Potocki ja tema kaks poega Keisrinna Katariina II portree Krahvinnad Caroline ja Zoë Thomatis Vesta neitsid Józefa Potocka kopeerib oma abikaasa portreed, abiks kunstnik Lampi ja arhitekt La Toura Keisrinna Katariina II (1794) Krahv Johann Rudolf Czernin-Chudenitz Mai Levin, Aleksandra Murre (2006). Vene valitsejad. Tallinna: Eesti Kunstimuuseum. Lk 272.
Kontus

Kontus on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kontus 95 inimesel: 48 mehel ja 47 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kontus meeste puhul 2205. kohal ja naiste puhul 2504. kohal. Kontus oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 0–4 aastat, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,17. Nimi oli kõige sagedasem Järva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 5,74 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Pärnumaal Vändra kihelkonnas Vändra mõisavallas talupojale nimeks Kontus. Andres Kontus, eesti tromboonimängija ja muusikaõppejõud (1981–) Karl Kontus, eesti kodu-uurija (1911–1990) Liivi Kontus, eesti oboemängija (1950–) Margus Kontus, eesti karikaturist ja kunstnik (1987–) Rebecca Kontus, eesti laulja (1984–) Rein Kontus, eesti omavalitsusjuht (1989–) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 23.08.2022) Onomastika andmebaas. Nimede panemine (algne nimekuju): Kontus. Kontus statistikaameti andmebaasis
Lauri Eesmaa

Lauri Eesmaa (sündinud 19. augustil 1980) on eesti tõlkija ja toimetaja. Ta on Loomingu Raamatukogu toimetaja. Ta on töötanud ajakirja Värske Rõhk peatoimetajana (2007–2013) ja vabakutselise tõlkijana. Ta on asutanud kirjastuse Iselugu ning toimetanud ja kirjastanud Ungari Kultuuriseltsi raamatuid. Péter Esterházy, "Sõnade imelisest elust. Kolm loengut keelest ja kirjandusest". Loomingu Raamatukogu nr 36, 2020. Péter Esterházy, "Südame abiverbid". Iselugu, 2020. Péter Esterházy, "Teekond karistusala sügavusse". Koobakene, 2018. Lajos Kassák, "Hobune sureb ja linnud lendavad välja". Elusamus, 2017. Péter Esterházy, "Hrabali raamat". Loomingu Raamatukogu nr 18–20, 2016. Péter Nádas, "Mälestuste raamat". Iselugu, 2015. János Térey, "Lauamuusika". Kogumikus "teater | dramaty. drámák. Valik poola ja ungari näidendeid". Eesti Teatri Agentuur, 2014. Attila Bartis, "Rahu". EKSA, 2009. Ajakirjades ja antoloogiates on tema tõlkes ilmunud Nicoleta Esinencu, János Háy, Éva Janikovszky, Gyula Krúdy, Endre Kukorelly, Zsolt Lángi, Péter Nádasi, Imre Oraveczi, György Spiró, Edina Szvoreni, Dezső Tandori, János Térey ja Ottó Tolnai loomingut. Milán Füsti nimeline stipendium, 2007 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (Péter Nádasi romaani "Mälestuste raamat" tõlke eest), 2015
Paul Schiemann

Carl Christian Theodor Paul Schiemann (läti keeles Pauls Šīmanis; 17. märts / 29. märts 1876 Jelgava – 23. juuni 1944 Riia) oli baltisakslasest Läti poliitik ja publitsist. Ta sündis aastal 1876 Jelgavas. Ta õppis algul Jelgava gümnaasiumis, kuid hiljem saatis isa ta kooliteed jätkama Saksamaale, nii et ta lõpetas gümnaasiumi Elberfeldis. Siis õppis ta lühikest aega õigusteadust Tartu Ülikoolis, kuid õppis seejärel Berliini, Marburgi, Königsbergi ja Bonni ülikoolides õigusteadust, ajalugu ja kirjandust. Ta pidi õpingud pooleli jätma, kuna ta võeti üheks aastaks Vene impeeriumi sõjaväkke. Ajateenistuse läbis ta Kaukaasias ja hiljem õppis ohvitseride kursustel Leedus. 1901. aastal sooritas ta eksamid Kölni ülikoolis ja 1902. aastal sai doktorikraadi õigusteaduse alal. Välismaalasena keelati Schiemannil Saksamaal juristina töötada, mistõttu ta pöördus ajakirjanduse poole. Lühiajalise Tartus viibimise järel asus ta 1903. aastal tööle Revalsche Zeitungi toimetajana Tallinnas. Ta oli ka Eesti Konstitutsioonipartei ja Saksa Ühingu (Deutscher Verein) kaasasutaja. 1907. aastal sai tast Rigasche Rundschau toimetaja.
Lisandro Martínez

Lisandro Martínez (sündinud 18. jaanuaril 1998 Gualeguays) on Argentina jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Manchester United. Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Newell's Old Boys. Klubi meeskonnas debüteeris ta Argentina kõrgliigas hooajal 2016/17. Aastatel 2017–2019 mängis ta Argentina kõrgliigaklubis Defensa y Justicia. 2019. aasta mais sõlmis ta nelja-aastase lepingu Hollandi kõrgliigaklubiga Amsterdami Ajax. Seal mängis ta kolm hooaega. Hooaegadel 2020/21 ja 2021/22 tuli ta klubiga Hollandi meistriks. Hooaja 2021/22 lõpus valiti Martínez Ajaxi hooaja parimaks mängijaks. 2022. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Manchester Unitediga. Üleminekusumma jäi vahemikku 47–49 miljonit naelsterlingit. Argentina jalgpallikoondises debüteeris Martínez 22. märtsil 2019 sõprusmängus Venezuela vastu. Ta võitis Argentina koondisega 2021. aasta Copa América. Ajax Eredivisie: 2020–21, 2021–22 KNVB beker: 2020–21 Johan Cruijff Schaal: 2019 "Martinez signs for United". ManUtd.com. Manchester United. 27. juuli 2022. Vaadatud 27. juulil 2022. Hay, Anthony (27. juuli 2022). "Lisandro Martinez completes £47m transfer to Manchester United". The Athletic. Vaadatud 27. juulil 2022. "Lisandro Martinez: Man Utd agree to sign Argentina centre-back from Ajax in £57m deal". BBC Sport. 17. juuli 2022. Vaadatud 27. juulil 2022.  Lisandro Martínez – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil Manchester United F.C. kodulehel
Saliņa

Saliņa on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Gulbene piirkonnas Ranka vallas. Küla asub valla kirdeosas Koiva jõe kaldal. Asulas on Saliņkrogsi, Rankas pagrieziensi ja Saliņase bussipeatus. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Autotransporta direcija Autotransporta direcija
Sejatas

Sejatas on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Gulbene piirkonnas Ranka vallas. Küla asub valla põhjaosas Koiva jõe kaldal. Külla jäävad osaliselt looduskaitsealused Rutkaviņase allikad. Sejatase muinaskalmed ehk Krakaliņš on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Vietvārdu datubāze Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. august 2022. Vaadatud 23. augustil 2022.
Semmeringi kuru

Semmering ([ˈzɛməʁɪŋ]) on mäekuru Austrias Põhja-Lubjakivialpide idaosas. Semmeringi kuru ühendab Alam-Austriat ja Steiermargi liidumaaga, mille vahel moodustab loodusliku piiri. Semmeringi kuru asub Sonnwendsteinist ja Hirschenkogelist läänes ning Pinkenkogelist idas. Koos Wechseli kuruga on Semmering kõige olulisem ühendustee Alam-Austria ja Steiermargi liidumaa vahel. Seda saab ületada maanteel (Autobahn läbi tunneli või kohalik tee üle kuru) või Semmeringi raudteed kasutades lühikeses tunnelis. Pikem raudteetunnel on praegu ehitamisel. Kurul asub Semmeringi küla. Maria Schutzi ja Spital am Semmeringi külad on veidi allpool, vastavalt Alam-Austria ja Steiermargi poolel. Schottwien ja Mürzzuschlag on lähimad suured linnad mõlemal pool. Kuna Semmering on Austria raudteevõrgu suur kitsaskoht, plaanitakse Semmeringi raudteed, mis on UNESCO maailmapärandi nimistu paik, täiendada tunneliga mägede jalamil. Projekti toetavad Austria liiduvalitsus ning Steiermargi ja Kärnteni liidumaade valitsused, kuid sellele on tugevalt vastu seisnud Alam-Austria valitsus, kes peatas projekti, avaldades negatiivseid keskkonnamõju aruandeid. Projekt on nüüdseks üle vaadatud vastavalt tehnika arengule ja liini paigutust on muudetud, et minimeerida mõju põhjaveele. 25. aprillil 2012 toimus Gloggnitzis murranguline tseremoonia, millega tähistati 27,3 km pikkuse Semmering baastunneli ehituse algust. Tunnel peaks valmima 2024. aastal. Gloggnitzi ja Mürzzuschlagi vaheline baastunnel on uue Südbahni projekti oluline osa. See kõrvaldab praeguse kitsaskoha 41 km pikkusel Semmeringi raudteeliinil, kus järsud kalded ja arvukad kurvid nõuavad kaubarongidelt kahe või kolme veduri kasutamist. Tunnel koosneb kahest 10-meetrisest puuraugust, mille vahekaugus on 40–70 meetrit ja mida ühendavad ristkäigud iga 500 meetri järel. Puurimist oli kavas alustada 2014. aastal, kaevetööd lõpetati sisustamiseks alates 2021. aastast. Tunnel projekteeriti reisirongidele kuni 230 km/h sõitmiseks, lühendades Viini-Grazi sõiduaega 40 minuti võrra 1 tunni 50 minutini, mis peaks meelitama raudteele rohkem kliente. Semmeringi suusakuurort Zauberberg, kus korraldatakse ka maailma karikasarja etappe mäesuusatamises, asub kurus ja ulatub Hirschenkogeli mäele. Seda kasutavad peamiselt suusatajad Viinist, kust selleni jõuab ühe tunni jooksul, aga üha enam ka Ungarist ja Slovakkiast pärit inimesed. Vaade oli trükitud 20-šillingilisele kupüürile aastatel 1966–1983. Semmeringi kuru on kujutatud kuulsal mälestusmündil: 25-eurone münt 150-aastasele Semmeringi Alpi raudteele. Mündi tagaküljel on tüüpiline Semmeringi vaade. Auruvedur on just väljunud tunnelist ja ületab ühte omanäolist viadukti.
Université Paris-Sud

Université Paris-Sud oli Prantsuse ülikool, mis loodi 1. jaanuaril 1971. See kadus 1. jaanuaril 2020 Université Paris-Saclay kasuks pärast uue ülikooli loomise määruse avaldamist 5. novembril 2019 Euroopa Liidu Teatajas. Maive Rute, eesti ettevõtlusspetsialist ja endine Eesti Panga asepresident "L’université Paris-Saclay devrait être la première d’Europe en termes de recherche et de formation", selon Sylvie Retailleau  Université Paris-Sud – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Viru vallivärav

Viru vallivärav oli Tallinna muldkindlustusvööndi vallivärav. Värav rajati 17. sajandil. Värav lammutati 1842. aastal. Jaak Juske, Viru värava kaksikelu, 2012