laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Eesti Reformierakonna Noortekogu

Eesti Reformierakonna Noortekogu on liberaalset maailmavaadet kandev Eesti Reformierakonna noorteorganisatsioon, mis asutati 1997. aastal.  Nii nagu Reformierakonna, on ka selle noortekogu programmiliseks eesmärgiks jõuka kodanikuühiskonna kujundamine, mille aluseks on lihtne maksusüsteem ja riigi vähene sekkumine turul toimuvasse. Eesti Reformierakonna Noortekogu missioon on kasvatada noorest liberaalselt, majanduslikult ja iseseisvalt mõtlev kodanik ning aidata kaasa Eesti Reformierakonna põhimõtete ja eesmärkide elluviimisele. Me seisame liberaalse ühiskonnakorralduse eest, mille vundamendiks on inimese vabadus oma valikutes ja otsustes. Peame tähtsaimaks inimeste vabadust otsustada ise oma tuleviku üle koos sellega kaasneva vastutusega. Me oleme veendunud, et vabadus on iga indiviidi ja ka ühiskonna peamine väärtus. Peame õigeks Milton Friedmani ütlust: ”Kes ohverdavad vabaduse õigluse nimel lõpetavad nii õigluse kui vabaduseta”. Siim Kallas on kodanike riigi manifestis ütelnud: „Meie võimalus on radikaalses edasiliikumises. Meie peame astuma samme ja tegema tegusid, mis „valmis” ühiskondades on kas võimatud või väga rasked.” Eesti Reformierakonna Noortekogu tegevuse eesmärgiks on luua väärikat järelkasvu Eesti Reformierakonnale ning olla eesrindlikuks jõuks „radikaalse edasiliikumise” saavutamiseks erakonna siseselt. Noortekogu liikmeks loetakse 15–35-aastaseid liitunuid. Aastate jooksul on organisatsioonist läbi käinud üle 5000 liberaali. Eesti Reformierakonna Noortekogu on üleeuroopalise liberaalsete noorte ühenduse LYMEC täisliige. Keit Pentus-Rosimannus (spiiker) (2000–2001) Taavi Rõivas (spiiker) (2001–2003) Lauri Luik (2003–2005) Reimo Nebokat (2005–2007) Kalle Palling (2007–2010) Mihkel Lees (2010–2013) Joonas Vänto (2013–2016) Erkki Keldo (2016–2019) Katarina Elisabeth Saage (2019–2020) Kristo Enn Vaga (2020–2021) Doris Lisett Rudnevs (2021–2023) Martin Ottas (2023–) Reforminoorte koduleht Reforminoorte Facebook Reforminoorte Instagram
Noored Konservatiivid

Noored Konservatiivid oli erakonna Isamaaliit ja erakonna Isamaa ja Res Publica Liit noorteorganisatsioon[viide?]. Organisatsioon loodi 2004. aastal. 2006. ja 2007. aastal oli organisatsioonis u 1500 liiget. Noor-Isamaa A ja O taskuteatmik Eesti. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 281
Noorteühing Eesti 4H

Noorteühing Eesti 4H (kasutatud ka nimekuju: Noorsooühing Eesti 4H või Eesti 4H) on aastast 1991 tegutsev noorteorganisatsioon. Põhikirja järgi on organisatsiooni põhieesmärgid maaelu, rahvuskultuuri ja noorsootöö edendamine. Aastal 2007 oli organisatsioonis 1823 liiget. A ja O taskuteatmik Eesti. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 281 https://web.archive.org/web/20131203011427/http://www.eesti4h.ee/uus/index.php/pohikiri (vaadatud 30.11.2013) Organisatsiooni koduleht
Rahvaliidu Noored

Rahvaliidu Noored oli Eesti erakonna Eestimaa Rahvaliit noorteorganisatsioon. Organisatsioon loodi 2001. aastal Karel Rüütli eestvõttel[viide?]. Aastal 2007 oli organisatsioonis 3500 liiget. A ja O taskuteatmik Eesti. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 281
Tropidechis

Tropidechis on maoperekond. Perekonda Tropidechis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Tropidechis carinatus (Krefft, 1863) Tropidechis sadlieri Hoser, 2003. Perekonda Tropidechis maoliik Tropidechis carinatus on inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatav, kuna nende hammustus võib keskmise kuni raske astmega mürgistusseisundeid esile kutsuda. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Tropidechis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 30.11.2013) (inglise keeles) J. Descotes,Human Toxicology, lk 781, 1996, Elsevier Scinece, ISBN 0 444 81 557 0, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 28.11.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Sissekanne WoRMS-is Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Tropidechis seisuga 30.11.2013.
YFU Eesti

YFU Eesti on rahvusvahelise organisatsiooni Youth For Understanding (YFU) Eesti haru. Organisatsioon loodi 1992. aastal. YFU Eestiga on võimalik minna vahetusõpilaseks ligi 42 sihtriiki. Organisatsioonil on tugivõrgustik, mis toetab nii vahetusõpilast kui ka tema perekonda, valmistades neid ette eesootavaks. Iga aasta annab YFU Eesti välja ligi 15 stipendiumit, et anda vahetusaasta ja sellega kaasnev enesearenguvõimalus ka majanduslikult keerulisemates olukordades olevatele õpilastele. Pärast vahetusaastat otsustab ligi 75% vahetusõpilastest astuda organisatsiooni vabatahtlikuks. Iga aasta saabub Eestisse ligi 40 vahetusõpilast, kes otsivad endale vahetusperet. Alates 2020. aastast teeb YFU Eesti koostööd Haridus- ja Teadusministeeriumiga. YFU Eesti kaudu on võimalik tellida koolidesse tasuta haridusalaseid töötube. Töötoad sisaldavad interaktiivseid tegevusi õpilaste kaasamiseks ja nende aktiivsemalt kaasa mõtlema innustamiseks. Haridus- ja Teadusministeeriumi valis YFU Eesti MTÜ oma strateegiliseks partneriks! YFU Eesti. Organisatsiooni koduleht
Hea Teatri Auhind

Hea Teatri Auhind on Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühenduse välja antav teatriauhind. Auhind antakse loominguliste saavutuste eest, mida Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühendus peab eesti teatripildis, vastavas loominguvaldkonnas või konkreetses loomeloos tähelepanuväärseks. Ilmtingimata ei pea olema tegemist viimase hooaja tipplavastuse või -rolliga. Selle auhinnaga tunnustatakse teatritegijat või -kollektiivi, kelle loomingulised põhimõtted ja saavutused kõnelevad tõsisest suhtumisest teatrikunsti pikema aja vältel. Hea Teatri Auhinna andmist alustas Eesti Teatrikriitikute Ühendus 2002. aastal. 2012. aastast annab auhinda välja Eesti Teatriuurijate Ühenduse ja Eesti Teatrikriitikute Ühenduse liitmise tulemusena sündinud Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühendus. Auhinnaks on eesti kunstniku teos. Varasematel aastatel on selleks olnud konkreetsele auhinnasaajale tehtud Ave Nahkuri maal, mis on tehtud konk­reet­se­le auhinnasaajale. 2002 Guido Kangur 2003 Andres Noormets 2004 Aleksander Eelmaa 2005 Marika Vaarik 2006 Aare Toikka 2007 Võru Teatriateljee 2008 Priit Raud 2009 Katariina Lauk 2010 Raimo Pass 2011 Piret Rauk 2012 Anne Türnpu 2013 Ingomar Vihmar 2014 Lauri Lagle 2015 Ardo Ran Varres 2016 Juhan Ulfsak 2017 Helle Laas 2018 Aarne Soro 2019 Ester Pajusoo 2020 ZUGA Ühendatud Tantsijad 2021 Margus Vaigur 2022 Taavi Tõnisson – auhinnaks Edward von Lõnguse teos „seal ta ongi, see vargamäe“ Hea Teatri Auhind. Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühenduse veebisait. Hea teatri auhinna pälvis Aare Toikka. Sirp, 15. detsember 2006.
Teuvo Pakkala

Teuvo Pakkala (enne soomendamist Teodor Oskar Johaninpoika Frosterus; 9. aprill 1862 Oulu – 7. mai 1925 Kuopio) oli soome prosaist ja näitekirjanik. Tema isa oli kullassepp, ema oli puusepa perest pärit. Lapsepõlves sai ta tunda vaesust, eelkõige isa alkoholismi tõttu. Olukord muutus, kui isa lestaadiusluse mõjul viinast loobus, hakkas terveid eluviise propageerima ning sai hea töökoha. Seetõttu sai Teuvo ka võimaluse Oulu lütseumisse õppima asuda. Aastal 1882 (peale lütseumi lõpetamist) asus ta õppima Helsingi Ülikooli (tollase nimetusega Keiserlik Aleksandri Ülikool). Ta õppis seal arstiteadust, ajalugu ja keeleteadust, kuid õige pea huvi nende vastu rauges. Seejärel oli ta aasta Oulus armees ja asus siis tööle ajakirjanikuna. Pakkala näidendit "Parvepoisid" (Oskar Merikanto lauludega) on Eestis korduvalt lavastatud, Peeter Volkonski ja Hannes Villemsoni tõlkes ilmus see 2002. aastal sarjas "Sõnalava" .
Maokasvandus

Maokasvandus ehk maofarm ehk serpentaarium ehk madude maja on madude kasvatamiseks ja neilt bioaktiivsete saaduste töönduslikuks kogumiseks ning töötlemiseks rajatud ettevõte. Maokasvanduste klassifitseerimine konkreetsesee majandusharudesse on raskendatud, kuna sellistes ettevõtetes tegeletakse valdavalt nii mürkmadude kasvatamise, hooldamise (ka ravimise), paljundamise kui ka nende kaitsmisega neilt maomürgi kogumise ja turundamise, aga ka mitme teadusdistsipliini üleste (zooloogia, farmaatsiatööstus jpt) valdkondade uurimistööga. Esimene maokasvandus Pasteur-Institut (Bangkok) loodi 1923. aastal. Maofarmidena saab käsitleda mitmesuguseid tööndusliku eesmärgiga loodud ettevõtteid. Leidub maofarme, kus kasutatakse looduses kasvavaid madusid üksnes lüpsiks (lastes nad hiljem taas loodusse, nn looduspargid), ja ka neid, kus kasvatatakse mürgi saamise otstarbel madusid kohapeal. Osalt loetakse maokasvanduseks ehk serpentaariumiks ka loomaaedade juurde madudele (ka roomajatele) eraldatud kohti (terraariumid), mida on soovijatel võimalik valdavalt raha eest ka külastada. Serpentaariumina võidakse vaadelda mitmes kultuuris ka elusmadude ajutisi elupaiku, nagu neid leidub Hiinas paljudes toitlustuskohtades, kus külastajad saavad neid vaadata ja toitu valida. Hiinas rajatud maokasvandused on spetsialiseerunud valdavalt madude kasvatamiseks inimeste söögivajaduste aga ka rahvameditsiini tarbeks. Hiina esimeses maokasvanduses, mille asupaik on Zisiqiao küla Shanghai lähistel, (Zhejiangi provintsis, Hiinas) kasvatatakse ligi 3 miljonit madu aastas. maolised snake milker vastumürk Loomade elu 5:248. Eesti firma ehitab Valgevenesse maofarmi Avaldatud 18.02.2009 kell 19:23 Veebiversioon (vaadatud 06.09.2013) Eduard Vääri, Richard Kleis, Johannes Silvet,"Võõrsõnade leksikon", 7. trükk, Valgus, lk 967, 2006, ISBN 9985 68 181 9 China's 'Snake Village' seeks New Year riches, 10.veebruar 2013, Herald Sun News, Veebiversioon (vaadatud 30.11.2013) Laurence Monroe Klauber,Rattlesnakes: Their Habits, Life Histories, and Influence on Mankind, Volume 1, lk 249–322, 2nd ed, 1972, University of California Press, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 11.11.2013) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit de:Schlangenfarm ja ingliskeelset artiklit en:Snake_farm seisuga 30.11.2013.
Philip Morrise tantsuauhind

Philip Morrise tantsuauhind on Eestis aastast 1999 (teistel andmetel aastast 2002) nüüdistantsu viljelejatele välja antav auhind. Auhindu annab Philip Morris Eesti OÜ koos MTÜ-ga Teine tants. 1999 Helmi Puur (elutööauhind), Kaie Kõrb, Tatjana Voronina-Volmer, Dmitri Hartšenko 2000 2001 2002 ZUGA ühendatud tantsijad (aasta tegija), Renate Keerd (läbilöögi auhind), tantsuteater Fine 5 (teenete auhind) 2003 2004 Kaja Lindal (läbilöögi auhind), Margus Toomla (aasta tantsija), Raido Mägi (aasta tegija) "Philip Morrise tantsuauhinnad läksid moodsale tantsule" Eesti Päevaleht, 20. juuni 2003 https://web.archive.org/web/20131203015259/http://epl.delfi.ee/news/kultuur/selgusid-philip-morris-eesti-tantsuauhinna-nominendid.d?id=50981321 (vaadatud 30.11.2013) A ja O taskuteatmik Eesti. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 497 "Eile jagati Philip Morris Eesti tantsuauhinnad" ERR Uudised, 30.04.2005 2003. aasta nominendid 2007. aasta nominendid
Romaanivõistlus

Romaanivõistlus on kirjandusvõistlus, kus tunnustatakse parimaid romaane. Eesti romaanivõistlused on aastast 1927 ebaregulaarselt toimuvad kirjandusvõistlused, kus tunnustatakse parimaid Eesti romaane. Esimese romaanivõistluse algatas 1927. aastal kirjastus Loodus.  Pikemalt artiklis Looduse romaanivõistlus Nõukogude ajal toimus kirjastuse Orto eestvõttel kolm väliseesti romaanivõistlust: aastatel 1950, 1952 ja 1956. 2002. aastast hindab Eesti romaane seitsmeliikmeline žürii, kes 10 parima välja valitud romaani hulgast määrab I, II ja III auhinna saajad. Žürii võib välja anda ka eriauhindu. Kirjastus Tänapäev on korraldanud romaanivõistlusi alates 2008. aastast. 2014. aastal taaselustas romaanivõistluse Eesti Kirjanike Liit, algatus sai teoks eraettevõtete toel. Eesti Kirjanike Liidu romaanivõistlus toimub üle aasta ja võitjate vahel läheb jagamisele 10 000 euro suurune auhinnafond. http://www.luts.ee/lugemissoovitus/index.php?option=com_content&view=article&id=184&Itemid=83 (vaadatud 30.11.2013) A ja O taskuteatmik Eesti. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2007. Lk 500 "Romaanivõistlused - Tartu Linnaraamatukogu kirjandusveeb". www.luts.ee. Vaadatud 21. juulil 2023. Romaanivõistlusest ja auhinna saanud romaanid/kirjanikud Kirjanike liidu romaanivõistlusele laekus üle 80 käsikirja, ERR, 3. veebruar 2015
Cerrophidion

Cerrophidion on maoperekond. Perekonda Cerrophidion klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Cerrophidion godmani (Günther, 1863) Cerrophidion petlalcalensis López-Luna, Vogt & Torre-Loranca, 1999 Cerrophidion sasai Jadin, Townsend, Castoe & Campbell, 2012 Cerrophidion tzotzilorum (Campbell, 1985) Cerrophidion wilsoni Jadin, Townsend, Castoe & Campbell, 2012. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Cerrophidion Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 30.11.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Cerrophidion seisuga 30.11.2013.
Pythonodipsas

Pythonodipsas on Lamprophiidae sugukonna maoperekond. Perekonda Pythonodipsas klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik: Pythonodipsas carinata Günther, 1868. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Pythonodipsas Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 30.11.2013) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne NCBI-s Sissekanne roomajate andmebaasis Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Pythonodipsas carinata seisuga 30.11.2013.
Süstoolne vererõhk

Süstoolne vererõhk on vererõhk, mis näitab suletud vereringeelundkonnaga organismidel suure vereringe suurte arterite kõige kõrgemat rõhku vatsakestesüstoli jooksul. Süstoolne vererõhk on füsioloogiline näitaja, mida mõõdetakse valdavalt vererõhumõõturitega ning väljendatakse elavhõbedasamba kõrgusega millimeetrites (mmHg). Süstoolne vererõhk võib varieeruda nii liigiti kui ka indiviiditi ja sõltub vanusest, keha asendist, organismi tervislikust ja/või haiguslikust seisundist, toitumisest ning ka pärilikest ja muudest teguritest. Imiku (1–12-kuuse lapse) normaalne süstoolne vererõhk on 75–100 mmHg. Süstool: ajavahemik, mil süda tõmbub kokku. Periood, mille jooksul südame vasak vatsake kokku tõmbub. Süstoolne rõhk on konkreetselt maksimaalne arteriaalne rõhk südame vasaku vatsakese kokkutõmbumisel. Vererõhu lugemisel on süstoolne rõhk tavaliselt esimene registreeritud arv. Näiteks vererõhu korral 120/80 ("120 üle 80") on süstoolne rõhk 120. "120" all mõeldakse 120 mm Hg (millimeetrit elavhõbedat). Süstoolne mühin on südame mürin, mis on kuulda süstooli ajal, kui süda kokku tõmbub, normaalse esimese ja teise südameheli vahel. "Süstool" tuli muutmata Kreeka süstoolist, mis tähendab "kokku joonistamist või kokkutõmbumist". Seda mõistet on kasutatud alates 16. sajandist südamelihase kokkutõmbumise tähistamiseks. Diastoolne vererõhk Hüpotoonia Kõrgvererõhktõbi Otsene vererõhumõõtmine Perifeerne takistus Vererõhumõõtmine Šokk "Meditsiinisõnastik" 839:2004.
Diastoolne vererõhk

Diastoolne vererõhk on vererõhk, mis näitab suletud vereringeelundkonnaga organismidel suure vereringe suurte arterite kõige madalamat rõhku südamediastoli jooksul. Diastoolne vererõhk on füsioloogiline näitaja, mida mõõdetakse valdavalt vererõhumõõturitega ning väljendatakse elavhõbedasamba kõrgusega millimeetrites (mmHg). Diastoolne vererõhk võib varieeruda nii liigiti kui ka indiviiditi ning on sõltuvuses elueast, keha asendist, organismi tervislikust ja/või haiguslikest seisunditest, toitumisest, pärilikkusest ja paljudest muudest teguritest. Imiku (1–12 kuud) normaalne diastoolne vererõhk on 50–70 mmHg. Süstoolne vererõhk Hüpotoonia Kõrgvererõhktõbi Otsene vererõhumõõtmine Perifeerne takistus Vererõhumõõtmine Šokk "Meditsiinisõnastik" 839:2004.
Stanisław Kania

Stanisław Kania (8. märts 1927 – 3. märts 2020) oli Poola partei- ja riigitegelane. Juba 17-aastaselt liitus Stanisław Kania antifašistliku vastupanuliikumisega ja astus 1945. aastal Poola Töölisparteisse. 1952. aastal lõpetas ta parteikooli ja seejärel oli parteitööl. 1968. aastal sai ta Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee liikmeks, 1975. aastal aga Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmeks. 6. septembril 1980 valiti Stanisław Kania Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee esimeseks sekretäriks. Ta ei suutnud aga vastu seista ametühinguliikumise Solidaarsus populaarsuse kasvule ega poliitilist kriisiolukorda lahendada. 18. oktoobril 1981 lahkus ta parteijuhi ametikohalt ning tema asemel sai Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee esimeseks sekretäriks Wojciech Jaruzelski. Seejärel kaotas Kania parteis mõjuvõimu ning töötas kuni 1990. aastani suhteliselt vähetähtsatel ametikohtadel. 1991. aastal avaldas ta oma mälestusteraamatu "Zatrzymać konfrontację" ("Konfrontatsioonile vastu seistes"). http://www.rulers.org/rulp2.html "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. september 2016. Vaadatud 8. septembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Tšatisgarhi keel

Tšatisgarhi (Chhattisgarhi) keel on India Chhattisgarhi osariigi ametlik keel. Tšatisgarhi keel on Ida-Kesk-India keel, millel on tugevad munda ja draviidi keelte mõjutused. Chhattisgarhi osariigi mägedes elavad inimesed teavad seda keelt kui khaltaahi keelt ning sambalpuri ja oria keele rääkijad teavad tšatisgarhi keelt kui laria keelt. Mina – Main Tema – Oha (nii naissoost kui meessoost) Sina – Tain See – Eha Tule – Aa Tuli – Aaees Tuleb – Aahee Minema – Jaa Mina lähen – Main jaathon Tema läheb – O jaathe Mitu õuna mul käes on? – Mor haath ma katta thi seb hay? Ta kirjutas eksami hästi – Woha pariksha ma achcha likhe hai. Mis su nimi on? – Tor naam kaa haawaye? Kuidas sul läheb? – Tain kaise has? Tšatisgarhi keeles kasutatakse devanaagari kirja. Devanaagari kiri (skr devanāgarī ‘jumalik linn’) on India tähestik, mida kasutatakse sanskriti, hindi, marathi, nepali jt keelte kirjutamisel. Devanaagari on alfabeetiline tähestik, mis koosneb 34 konsonandi- ning 14 vokaalimärgist ja diftongist. Iga konsonandimärki hääldatakse loomuldasa koos vokaaliga ‘a’, teisi vokaale tähistatakse konsonandimärgile lisatava vastava diakriitilise märgiga. Kaashäälikuühendeid märgivad lisamärgid e ligatuurid. Devanaagarit kirjutatakse vasakult paremale. Devanaagari tekkis brahmi kirja baasil ja on kasutusel alates 7.–8. sajandist. Tšatisgarhi regiooni tunti vanal ajal kui Daksin Kosali regiooni ning seda on mainitud ka mitmetes ajaloolistes allikates. Seega klassikaline tšatisgarhi keele nimi kosali või daksin kosali on suure ajaloolise tähtsusega. Tšatisgarhi keel on kõige lähemalt suguluses bagheli ja avadhi keeltega ning need keeled on klassifitseeritud Kesk-Ida tsoonis Ida-India keeltena ehk India haruna indoeuroopa keeltest. Selle keele konkreetne suhe hindi keelega on keeruline ning nagu ka teistel keeltel Hindustani dialektide pidevustikus, on tšatisgarhi keele staatus eraldiseisva keelena mingil määral arvamuse asi. India valitsuse arvates on tšatisgarhi keel hindi keele idapoolne dialekt, kuid samas on seda nimetatud iseseisvaks keeleks Ethnologue'is. Tšatisgarhi keelel on mitmeid tuvastatud dialekte: baighani, bhulia, binjhwari, kalanga, kavardi, khairagarhi, sadri korwa, surgujia. Surguija dialekt võib olla juba välja surnud. Subodh Kapoor (2002). The Indian Encyclopaedia: La Behmen-Maheya. Cosmo Publications. pp. 4220–. ISBN 978-81-7755-271-3. [1] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. detsember 2013. Vaadatud 30. novembril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Jesse Jane

Jesse Jane (kodanikunimega Cindy Taylor, 16. juuli 1980 – 24. jaanuar 2024 Moore, Oklahoma) oli Ameerika Ühendriikide pornonäitleja ja modell. Tal on 2000. aastal sündinud poeg. Ta väitis 2007. aastal, et on abielus pornotäht Rick Patrickiga, ja 2012. aastal, et abielu on lahutatud. Jane nimetas end biseksuaalseks. Roger T. Pipe (2003). "Jesse Jane Interview". rogreviews.com. Vaadatud 3. juunil 2007. "Welcome to JesseJane.com – The Official Jesse Jane Website". jessejane.com. Vaadatud 15. jaanuaril 2011. "Porn: Business of Pleasure". CNBC. Originaali arhiivikoopia seisuga 17. juuli 2009. Vaadatud 16. juulil 2009. "DP Girls". Digital Playground. Vaadatud 19. aprillil 2007. Matt Richtel (22. jaanuar 2007). "In Raw World of Sex Movies, High Definition Could Be a View Too Real". The New York Times. Vaadatud 3. juunil 2007. Roger T. Pipe (2007). "Jesse Jane Interview 2007". rogreviews.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 29. detsember 2010. Vaadatud 3. juunil 2007. Jared Rutter (17. november 2005). "Jesse Jane, Paul Fishbein Spar With Howard Stern". AVN. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. juuli 2012. Vaadatud 3. juunil 2007. Big D. "Inside Jesse Jane". xrentdvd.com. Vaadatud 14. juulil 2008. Jesse Jane'i koduleht Jesse Jane andmekogus IMDb (inglise)
Kloaak (jäätmekäitlus)

Kloaak on maa-alune reovee ja mustuse äravoolukanal. Heitvesi Reoveepuhastussüsteem Eduard Vääri, Richard Kleis, Johannes Silvet,"Võõrsõnade leksikon", 7. trükk, Valgus, lk 512, 2006, ISBN 9985 68 181 9
Kebnekaise

Kebnekaise (põhjasaami Giebnegáisi) on Rootsi kõrgeim mägi. Asub Põhja-Rootsis, Norra piiri lähedal. Geograafilised koordinaadid on 67°53′N, 18°33′E. Kõrgus 2103 m. Esimesena tõusis mäe tippu 1883. aastal Charles Rabot. Kebnekaise portaalis VisitSweden.com
Mikroneesia lipp

Mikroneesia lipp heisati esmakordselt ametlikult 10. novembril 1979. Sinine taust sümboliseerib Vaikset ookeani ja neli tähte nelja osariiki: Chuuki, Pohnpei, Kosrae ja Yapi osariik.
Eesti ajalookirjanduse aastapreemia

Eesti ajalookirjanduse aastapreemia on aastast 1995 välja antav preemia. Auhinna väljaandmise algatasid Eesti Ajalooarhiiv ja TA Ajaloo Instituut. Preemia väljaandmise eesmärk on tunnustada Eesti parimate ajalooraamatute autoreid ning suurendada avalikkuse huvi ajaloo ja ajaloolaste töö vastu. http://www.ra.ee/ehaest/ajalookirjanduse-aastapreemia-2/ (vaadatud 01.12.2013) Aastapreemiast ja laureaadid
Wilhelm Pieck

Friedrich Wilhelm Reinhold Pieck (3. jaanuar 1876 Guben – 7. september 1960 Ida-Berliin) oli Saksamaa poliitik, Saksa Demokraatliku Vabariigi partei- ja riigitegelane, Saksa Demokraatliku Vabariigi president. Wilhelm Pieck sündis Gubenis (praeguse haldusjaotuse järgi Spree-Neiße kreisis Brandenburgi liidumaal) ja ta oli pärit kutsari perekonnast. Põhikooli lõpetamise järel asus ta tööle tislerina. Aastatel 1895–1918 oli ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. 1915. aastal mobiliseeriti Pieck sõjaväkke. Ka sõdurina jätkas ta vasakpoolset agitatsiooni, mille eest ta anti sõjakohtu alla. Kuid tal õnnestus põgeneda ja ta elas põrandaalusena Berliinis, kus ta oli 1916. aastal üks Spartakusbundi asutajaid. Seejärel elas ta emigratsioonis Amsterdamis. Esimese maailmasõja järel pöördus Pieck Saksamaale tagasi ning 1918. aasta detsembris oli ta üks Saksamaa Kommunistliku Partei asutajaid. 1919. aasta jaanuaris võttis ta osa Spartakistide ülestõusust. 15. jaanuaril 1919 arreteeriti ta koos Rosa Luxemburgi ja Karl Liebknechtiga, kuid Pieckil õnnestus põgeneda. 1921–1928 oli ta Preisi Maapäeva ja 1928–1933 Riigipäeva liige. 1922. aastal oli Wilhelm Pieck üks Rahvusvahelise Punaabi asutajaid. 1931. aastast alates kuulus ta Kominterni juhtkonda. Hitleri võimuletuleku järel oli Pieck 1933. aasta mais sunnitud Pariisi eksiili minema. 1933. aasta augustis võeti talt tagaselja ära Saksamaa kodakondsus. 1935. aastal valiti Wilhelm Pieck Saksamaa Kommunistliku Partei esimeheks ja ta asus elama Moskvasse. Ta oli ka 1943. asutatud Vaba Saksamaa Komitee üks juhte. 1. juulil 1945 pöördus Pieck Berliini tagasi. 1946. aastal sai ta koos Otto Grotewohliga Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei esimeheks. 11. oktoobrist 1949 kuni oma surmani oli ta Saksa Demokraatliku Vabariigi president. Wilhelm Piecki surma järel Saksa DV presidendi ametikoht kaotati. Wilhelm Pieck 1876-1960 Lebendiges Museum Online