laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aime Rinne

Aime Rinne (aastani 1936 Aime Paldrock, 17. aprill 1913 Tartu – 15. aprill 2001) oli eesti arstiteadlane, pediaater. Aime Rinne oli A. Paldroki tütar. Lõpetas 1931 Tartu Tütarlastegümnaasiumi ja 1938 TÜ arstiteaduskonna. Täiendas end 1939–41 Humboldti fondi stipendiaadina Ungaris ja Saksamaal. Oli 1938–39 lastearst Debreceni Ülikooli lastekliinikus, 1939–45 Friedrich Wilhelmi Ülikooli kliinikus Charité ja Münchenis Schwabingi Linnahaiglas, 1946–47 United Nations Relief and Rehabilitation Administration'i (UNRRA) Hospital Team First'is. Aastast 1947 Rootsis. Töötas mitmel pool haigla- ja jaoskonnaarstina. 1947–48, 1950 ja 1960–61 Stockholmi Karolinska Instituudi lastekliiniku uurimisassistent, aastast 1961 alam- ja ülemarst samas ja mujal. Maetud Bromma kalmistule. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Very Unequal "Identical" Twins (kaasautor G. v. Sydow). // Acta Paediatrica Scand. 74 (1958) 2 Polyunsaturated Fatty Aids in Serum of Infants Fed Breast Milk or Cow`s Milk (kaasautor). // Acta Paediatrica Scand. 54 (1965) 6. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 77 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 104 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997, 461–462. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Leo Rinne

Leo Rinne (kuni 1936 Alfred Leopold Rinne, 19. detsember 1892 Pärnu – 22. jaanuar 1976 Carmel, California, USA) oli eesti põllumajandusteadlane. Leo Rinne oli postiametniku poeg. Ta lõpetas 1915. aastal Riia Polütehnilise Instituudi agronoomina. Täiendas end 1921 Saksamaal, Rootsis ja Soomes. Ta väitles end 1927. aastal Tartu Ülikoolis agronoomiadoktoriks (väitekiri "Eesti madalsoode kõlblikkusest põllumajanduslikuks taimekasvatuseks". Ta lõpetas Esimese maailmasõja ajal 1916. aastal Peterburis suurtükiväekooli ning teenis aastatel 1916–1917 Vene sõjaväes. Oli Lätis Petermuiža katsejaamas 1915–16 assistent ja 1917–1920 Kaluuga kubermangus jaoskonnaagronoom. Ta töötas aastatel 1921–1940 Eesti Sooparanduse Seltsi Tooma sookatsejaama (aastast 1938 Tooma Soouurimis- ja Katseinstituudi) juhataja, ühtlasi oli ta 1924–1927 TÜ kultuurtehnika ja geodeesia õppetooli (hiljem maaparanduse ja sookultuuri õppetooli) dotsent, 1929–1944 professor ning 1931–1940 Vee- ja Maaparanduse Ühingute Liidu esimees. Asus 1944 Saksamaale, oli maaparanduse õppejõud Bonni Ülikoolis ja Hamburgis Balti Ülikoolis. Siirdus 1950 USA-sse, oli 1950–1954 keemik ja 1954–1963 teedeinsener San Franciscos teedeehitusbüroos. Uurimisvaldkond: sooviljelus ja maaparandus, sh Eesti madalsoode kõlblikkus taimekasvatuseks. Koostanud ja toimetaja 1923–40 Eesti Sooparanduse Seltsi aastaraamatut "Sookultuur" I–XIX. Koostanud esimese eestikeelse maaparanduse õpiku. "Maaparanduse alused". Tallinn 1931 "Andmeid heinaseemnesegude valikust kultuurniitude sisseseadmiseks madalsool Tooma sookatsejaama 10 a. katsete alusel". // Riigi Katseasjanduse Nõukogu toimetised 30 (1934) "Lühike sookultuuri õpetus algajaile sooharijaile". // Riigi Katseasjanduse Nõukogu toimetised, rahvalik sari 1. Tallinn 1935 "Sooparandusest Eesti taludes". // Eesti Sooparanduse Seltsi teated 24 (1937) "Sooniidu kaaliväetis". // Riigi katseasjanduse Nõukogu Toim 76 (1938) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide EE 14. Lk 429 "Eesti biograafiline leksikon". Täiendusköide. Tartu, Tallinn 1940. Lk 277–278 Richard Toomre. 101–103 Anto Juske. "Leo Rinne personaalnimestik". Tallinn 1991 Elmar Järvesoo. "Professor Leo Rinne sajandaks sünniaastapäevaks". // Agraarteadus (1992) 3. Lk 132–153 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Inglise restauratsioon

Inglise restauratsioon (ehk Stuartite restauratsioon) oli sündmus Inglismaa ajaloos, kui pärast kodusõda 1660. aastal viidi Inglise, Šoti ja Iiri monarhiad kuningas Charles II võimu alla. Termin viitab nii sündmusele, mis andis monarhile tagasi võimu, kui ka sellele järgnevale perioodile.
Helena Risthein

Helena Risthein (sündinud 24. jaanuaril 1954 Moskvas) on eesti kunstiteadlane. Lõpetas 1972. aastal Tallinna Õhtukeskkooli ja 1978. aastal Ilja Repini nimelise Maali-, Skulptuuri- ja Arhitektuuriinstituudi kunstiajaloo ja -teooria erialal. Kaitses 2002. aastal Tallinna Pedagoogikaülikoolis magistriväitekirja "Püha perekond ja antiikjumalad XVI sajandil, Madalmaade maale ja graafikat Eesti Kunstimuuseumis". Töötas aastatel 1978–2016 Eesti Kunstimuuseumis teaduri, vanemteaduri ja vanemgiidina. Pidanud ettekandeid konverentsidel ning loenguid keskajast ja Madalmaade kunstist mitmes kõrgkoolis. Tema uurimisvaldkond on Madalmaade, eesti ja baltisaksa kunst. Koostanud näitusi: "Kunstnike perekond Hau", "Kunstnikke Kügelgenide suguvõsast", "Carl Timoleon von Neff" Kadrioru lossis; kaks osa näitusest "Barokk Eestis" jt, samuti rändnäituse "Michel Sittow". CODART-i liige alates 1998. aastast. Ligi 50 teadusartiklit. Akadeemik Woldemar Hau. // RKM-i kogude teatmik 1981. Tallinn 1982 Agaate Veeber. Kataloog. Tallinn 1984 Estnische Malerei des frühen 19. Jahrhunderts. Kieler Stadtmuseum. Kiel 1986 Märkmeid Niguliste kiriku Kannatusaltari kohta. // Kunstiteaduslikke Uurimusi 9. Tallinn 1998 Kannatusaltarist ja frantsiskaanlusest. Über den Passionsaltar und die Franziskaner. Die ursprüngliche Gestalt der Flügelaussenseite. // Die Kunstbeziehungen Estlands mit den Niederlanden in den 15.–17. Jahrhunderten. Konf. 25–26. September 1995. EKM. Tallinn 2000 Madalmaade kunst. Flaami kunst XVI–XVIII sajandil. Hollandi kunst XVII sajandil. // Kadrioru loss. Väliskunsti Muuseum. EKM. Tallinn 2001 Salapärane meister Michel (Michel Sittowist). // Tuna (2001) 4 Öö Leonardo ja Eesti Kunstimuuseum. (L. Bramerist). // Kunstiteaduslikke Uurimusi 11. Tallinn 2002 Märkmeid kahe flaami maastikumaali kohta Eesti Kunstimuuseumis. Tõlgendusvõimalusi, atributsiooniküsimusi. // Kunstiteaduslikke uurimusi 14 (2005) 4 Notes on St Petersburg Academy of Arts. Kunstiteaduslikke Uurimusi / Studies on art and architecture, 22, 213−226. Tallinn, EKKÜ 2013. Märkmeid Jaan Siirakust ja tema maalist "Verduni katedraal sõjapurustustes". Hinrikus, Mirjam ja Ave Mattheus (Toim.). Esimene maailmasõda eesti kultuuris (333−360). Tallinn, TLÜ, Eesti Teaduste Akadeemia Underi ja Tuglase Kirjanduskeskus. 2015 Maamehed kunstitemplis. KUNST.EE, 3, 50−52. 2015 Toomas Pauli keerulised küsimused [The difficult questions of Toomas Paul]. Leppik, Lea (Toim.). Rahvusülikooli omad ja võõrad. Tartu Ülikooli ajaloo küsimusi nr 44 (151−180). Tartu: Tartu Ülikooli Ajaloo Muuseum. 2016. Tema isa on elektrotehnikateadlane Endel Risthein. Tema abikaasa on orelikunstnik Tiit Kiik, üks nende poegadest on poliitik Tanel Kiik. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Muuseum 17 (2005) 1 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Eesti Artiklite Andmebaas ISE Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Merike Ristikivi

Merike Ristikivi (sünninimi Merike Soodla, sündinud 9. juulil 1973 Tallinnas) on eesti klassikaline filoloog ja õigusajaloolane. Tema peamised uurimisteemad on ladina keel ja õigusterminoloogia, õigusajalugu ja Rooma õigus. Ristikivi lõpetas 1995. aastal Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia erialal, 2006. aastal sai sealsamas magistrikraadi. 2010. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas doktoriväitekirja teemal "Ladina terminid Eesti õiguskeeles: esinemiskuju, tähendus ja mõjutused" (juhendajad Marju Luts-Sootak ja Anne Lill). Merike Ristikivi on õpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas 1995. aastast. Aastatel 2006–2010 oli ta õigusteaduskonna õiguse ajaloo (ladina keele ja Rooma õiguse) lektor. 2010. aastast on ta Tartu Ülikooli õiguse ajaloo dotsent, 2016. aastast õigusteaduskonna doktoriõppe programmijuht ning 2020. aastast õigusteaduskonna asedirektor. Ristikivi kuulub Eesti Rakenduslingvistika Ühingusse, Õpetatud Eesti Seltsi ja Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi. Lisaks on ta Association of Young Legal Historians'i, European Society for Comparative Legal History ning Law and Society Association’i liige. Ta on rahvusvaheliste teadusajakirjade Comparative Legal History ja GLOSSAE. European Journal of Legal History toimetuskolleegiumi. Temalt on ilmunud teaduspublikatsioone. Ladina keel juristidele. Tallinn, 2000, 2003, 2006, 2009, 2019. Studia Latina. Ladina keele õpik humanitaarerialade üliõpilastele (kaasautorid A. Lill, M. Kanter). Tallinn, 2002, 2004, 2015. Fontes iuris Romani: Rooma õiguse allikate kogumik (kaasautor H. Siimets-Gross). Tartu, 2019. Ladina-eesti sõnaraamat. 2. tr (kaasautor). Tallinn, 2002. Ladina-eesti õigussõnastik (kaasautorid K. Adomeit, H. Siimets-Gross). Tallinn, 2005. Latin terms in the Estonian legal language: form, meaning and influences. Dissertationes Iuridicae Universitatis Tartuensis, 26. Tartu, 20 2010 Eesti üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi III preemia doktoritööde kategoorias, väljaandja Haridus- ja Teadusministeerium; konkursitöö "Ladina terminid Eesti õiguskeeles: esinemiskuju, tähendus ja mõjutused" 2013 Tartu Ülikooli aumärk 2017 Tartu Ülikooli aasta programmijuht Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide ETIS. "Eesti Teadusinfosüsteem. Merike Ristikivi". "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. Merike Ristikivi Eesti Teadusinfosüsteemis Merike Ristikivi Google Scholari veebileht Keelesaade "Brexit ja Euroopa õiguskeel". ERR Vikerraadio, 21.05.2017 Keelesaade "Ladina keel – tuleviku keel?". ERR Vikerraadio, 19.11.2017 Keelesaade "Ladina keel - antiigist popini". ERR Vikerraadio, 26.11.2017 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Tiina Ristimäe

Tiina Ristimäe (aastani 1987 Tiina Teesalu, alates 2008 Tiina Uuetoa) (sündinud 19. mail 1965 Kuressaares) on eesti arstiteadlane ja kardioloog. Tiina Ristimäe on Rein Teesalu tütar. Lõpetas 1982 Tartu 10. Keskkooli, 1990 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, 1991 samas internatuuri, 1997 doktorantuuri ja 2001 residentuuri kardioloogias; meditsiinidoktor (1998, TÜ), väitekiri "Heart rate variability in patients with coronary artery disease". Oli 1991–1992 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi kliinilise füsioloogia labori vanemlaborant, 1993 TÜ kardioloogia kliiniku assistent, 1996–1998 samas vanemlaborant, 1998–2001 TÜ kardioloogia kliiniku teadur ja resident, aastast 2002 samas vanemteadur ja Tartu Ülikooli Kliinikumi kardioloogia kliiniku kardioloog, 2004–2005 ka TÜ farmakoloogia instituudi erakorraline dotsent, aastast 2005 dotsent. Mitmeid Eesti Teadusfondi grante, rahvusvaheliste töörühmade liige. Eesti ja Euroopa Kardioloogide Seltside liige, Eesti Hüpertoonia Ühingu president (2004). Uurimisvaldkond: südame-veresoonkonna haigused ja nende kliiniline farmakoloogia. Üle 20 teaduspublikatsiooni. Heart rate variability in patients with mild heart failure secondary to coronary artery disease: comparisation of patients with and without prior myocardial infarction (M. Thetloff, R. Teesalu). // J. Electrocardiol. 29, Suppl (1996) Heart rate dynamics in patients with stable angina pectoris and utility of fractal and complexity measure (kaasautor). // American J. Cardiol. 81 (1998) 1 Homocysteine and red blood cell gluthatione as indices for middle-aged untreated essential hypertension patients (kaasautor). // J. Hypertens. 21 (2003) 12 The relationship between inflammation and arterial stiffness in patients with essential hypertension (kaasautor). // International J. Cardiol. 112 (2006) 1. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti Arst (1999) 2, 184 Tartu Ülikooli Kliinikum 200. Trt, 2004, 133, 135 Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Trt, 2007, 93, 94, 238, 240. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Kaie Ritslaid

Kaie Ritslaid (sündinud 5. veebruaril 1953 Raplas) on eesti keemik. Lõpetas 1971 Järvakandi Keskkooli ja 1977 Tartu Ülikooli füüsika-keemia erialal. Oli 1977–1991 TÜ-s lepinguliste tööde insener ja vaneminsener, 1991–1997 nooremteadur, 1997–98 EPMÜ teadur, samas OÜ Tallinna Tehnikumi Labor vedelkütuste koguste mõõtmise ja analüüsi laborant, 1999–... OÜ Analiit-AA katselaboris laborant, 2004– juhataja. 2005 ja 2006 pidanud loenguid Tartu Lennukolledžis. Uurimisvaldkonnad: kristallfosfooride struktuur ja omadused; vedelkütuste kvaliteedi analüüs. Investigation of structure of Ce3+ phospors (kaasautor). // J. Applied Spectroscopy 64 (1997) 2 The spectral dependencies of optical absorption SrS-Ce phosphors (kaasautor). // J. Applied Spectroscopy 64 (1997) 4 On the impurity absorption of SrS-Ce phosphors (kaasautor). // The 4th Baltic Symp. on Atomic Layer Epitaxy, Balt ALE-4, 1997. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 151. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Valdek Ritslaid

Valdek Ritslaid (aastani 1936 Valter Ritsland, 20. juuni 1910 Räpina vald, Võrumaa – 27. september 1990 Tartu) oli eesti metsateadlane ja töökaitsespetsialist. Valdek Ritslaid oli talupidaja poeg. Lõpetas 1929 Tartu Tehnikagümnaasiumi ja 1939 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonna. Oli 1935–1937 Tartu metskonna metsnik, 1937–1940 AS-i Eesti Metsatööstus instruktor, 1941 ENSV Metsamajanduse ja Metsatööstuse Peavalitsuse sektori juhataja. 1941–1942 mobiliseerituna Nõukogude armees, 1942–1943 Tšeljabinski metsavalitsuse vaneminsener, 1944–1945 Metsamajanduse ja Puidutööstuse Rahvakomissariaadi metsatööstusosakonna juhataja. 1945–1946 Tartu Riikliku Ülikooli metsakasutuskateedri juhataja, 1946–1950 metsatööstuse mehhaniseerimise ja metsatranspordi kateedri juhataja (aastast 1947 dotsent), 1947–1949 ja 1950–1953 ka Zooloogia ja Botaanika Instituudi metsasektori juhataja, 1947–1950 Tartu Riikliku Ülikooli metsandusteaduskonna dekaan. Vallandati 1950 poliitilistel põhjustel. 1955–1989 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna töökaitse dotsent. Uurimisvaldkond: metsakasutus, puiduteadus, metsatööstuse mehhaniseerimine, töökaitse õppemetoodika, töökaitse psühholoogia ning ökoloogia ja töökaitse seosed. Üle 200 teadustrükise. Metsa ülestöötamise organiseerimine raielangil. Tartu, 1947 Metsatehniline vene-eesti ja eesti-vene sõnastik. Tallinn, 1956 Eesti NSV kikkapuude gutapertšisisalduse uurimine. Tallinn, 1961 Töökaitse seadusandlus. Tartu, 1964 Töökaitse õppetöös. Tartu, 1975 Aeroionisatsiooni mõjust seemnete idanemisele ja taimede kasvule. // Teaduste Akadeemia Toim. Biol (1960) 2. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide EE 14, 430 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 119 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 405 Nõmmsalu, F. Dots. Valdek Ritslaidi meenutades. 20.06.1910 – 27.09.1990. // MPP (1990), 6, 40–41 Margus, M., Meikar, T. Metsateadlane Valdek Ritslaid. // Akadeemia Metsaseltsi Toim X. Tartu, 1999, 73–86 Margus, M., Meikar, T. TÜ põllum-teaduskonna metsaosk 80. Tartu, 2000, 52–53. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Aadu Ritso

Aadu Ritso (aastani 1939 Aleksei Ritson, 13. september 1915 Petrograd – 18. jaanuar 2010) oli eesti tehnikateadlane. Ta lõpetas 1935 Viljandis gümnaasiumi ja 1947 Tallinna Tehnikaülikooli mehaanikateaduskonna; tehnikakandidaat (1952, Leningradi Raudteetranspordi Instituut), väitekiri "Технология получения качественного мела из озерного сырья в условиях Эстонской ССР". Õppis 1936–1941 TTÜ ehitus- ja mehaanilise tehnoloogia osakonnas. 1941 Kergetööstuse Rahvakomissariaadi Tekstiilitööstuse Peavalitsuses vaneminsener-mehaanik. 1941–1943 mobiliseerituna Nõukogude armees. Oli 1943–1952 Eesti Teaduste Akadeemia Tööstusprobleemide Instituudis (aastani 1947 MN j.a Tööstuse teadusliku Uurimise Keskinstituudi) vanemtehnik, grupiinsener, tööstustehnoloogia labori töödejuhataja ja projektide konstruktsioonide büroo ülem, 1954–1957 Kohaliku, Põlevkivi- ja Keemiatööstuse Ministeeriumi toorainete labori juhataja ja 1957–1963 Ministrite Nõukogu Eesti Riikliku Teadustehnilise Komitee (hilisem Riikliku Teadusliku Uurimistööde Komitee) peaspetsialist masina- ja aparaadiehituse alal. 1948–1954 TTÜ tööstusökonoomika kateedri assistent ja 1963–1992 TTÜ metallide tehnoloogia kateedri teadur, 1963–1983 dotsent. 1949–1961 ka Üleliidulise Finantsinstituudi Tallinna õppe-konsultatsioonipunkti õppejõud. Tema uurimisvaldkonnad olid ehitusmaterjalide (järve kriitkeramsiit, glaukoniitpigment, kukersool) ning magnetpehmete liitmaterjalide tootmise tehnoloogia ja kasutamine, Eesti masina- ja aparaadiehituse insenerimõtte areng ja õppemetoodilised probleemid. Tal on umbes 100 teadustrükist ja 6 autoritunnistust. Vooltootmine. Tartu, 1946 Metallkeraamiliste magnetjuhtmaterjalide uurimine. Tallinn, 1966 Reduktorite võrdluskatsete teostamine ja soovituste väljatöötamine sobiva hammasrataste materjali valikuks tehas "Norma" tingimustes. Tallinn, 1968 Eesti esimese põlve tehnikaharitlastest ja mehaanikainsener Villem Reinokist. // Insenerikultuur Eestis. 1. Tallinn, 1992 Tema isa oli diplomaat ja arst Eduard Ritson, õde arst Olga Kistler-Ritso, tütar on majandustegelane Marika von Wolski. http://www.kodulugu.ee/article/524923[alaline kõdulink] [1] Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 256, 467. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Arnu Rivis

Arnu Rivis (aastani 1936 Arnold Rivis, 4. veebruar 1913 Tallinn – 1. veebruar 1984 Tallinn) oli eesti põllumajandusteadlane. Arnu Rivis oli töölise poeg. Lõpetas 1933 Tartu Linna Poeglaste Gümnaasiumi ja 1941 TÜ agronoomina; põllumajanduskandidaat (1958, Teaduste Akadeemia), väitekiri "Maisikasvatuse võimalikkusest ja mõningatest agrotehnika iseärasustest Eestis"; põllumajandusdoktor (1975, Teaduste Akadeemia), väitekiri "Научные основы агротехники кукурузы в Эстонской ССР " (doktorikraad jäi Moskva Kõrgemas Atestatsioonikomisjonis kinnitamata). Oli 1941–44 Haapsalu jaoskonnaagronoom ja Uuemõisa Põllutöökooli õpetaja, 1944–47 Kuusiku katsejaama Hauksi katsepunkti juhataja, 1947–57 Kuusiku katsejaama teadur, 1957–62 juhataja, 1962–77 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) maisi ja söödakultuuride sektori juhataja ning vanemteadur. Uurimisvaldkond: väetiste kasutamine ja maisikasvatus. Turvasmulla ja turvaskompostide kasutamine. Tartu, 1949 Umbrohtude tõrje. Tallinn, 1949 Maisi siloks kasvatamise agrotehnika. Tallinn, 1954 Maisi kasvatamise kogemusi Eesti NSV-s. Tallinn, 1955 Mida õpetavad möödunud aasta kogemused maisi kasvatamise alal. // Sotsialistlik Põllumajandus (1955) 3 Maisikasvatuse kogemusi Eesti NSV-s. Tallinn, 1956. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 285. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Reimo Rivis

Reimo Rivis (sündinud 17. oktoobril 1974 Tallinnas) on eesti geoökoloog. Lõpetas 1993. aastal Tallinna Reaalkooli, 1998. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli geoökoloogina, 2000. aastal samas magistriõppe ja 2004. aastal doktorantuuri; loodusteaduste magister (2000, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Formation of landscape diversity of small islands exemplified by Abruka and Vilsandi", Ph.D. (ökoloogia, 2005, Tallinna Ülikool), väitekiri "Shoreline dynamics in Estonia associated with climate change". Oli aastatel 1997–1998 Tallinna Pedagoogikaülikooli Eesti TA Ökoloogia Instituudi tehnik, 1998–2000 insener-tehnik, 1998–2004 tunnitasuline õppejõud, 2001–2004 teadur, 2004. aastast lektor. Uurimisvaldkond: rannikumaastike areng, rannaprotsessid, rannajoone muutused aktiivsetes randades. Üle 40 teadustrükise. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Biophysical impacts of climate change on some terrestrial ecosystems in Estonia (kaasautor). // GeoJournal. 57 (2002) 3 Increasing Activity of Coastal Processes Associated with Climate Change in Estonia (kaasautor). // J. Coastal Res. West Palm Beach, Florida, 19 (2003) 2 A landscape-geochemical approach in insular studies as exemplified by islets of eastern Baltic Sea (kaasautor). // Landscape Ecology. 18 (2003) 2 Coastal dune landscape of Estonia (kaasautor U. Ratas). // Forestry Studies / Metsanduslikud uurimused, XXXIX, 2003 Changes in shoreline positions on the Harilaid Peninsula, West Estonia, during the 20th century. // Proc. Est. Acad. Sci. Biol. Ecol. 53 (2004) 3 Diversity of Est. Coastal Landscapes: Past and Future (kaasautorid E. Puurmann, U. Ratas). // Eur. Rural Landscapes: Persistence and Change in a Globalising Environment. Springer. 2004. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Reimo Rivis Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Vladislav Rjazanov

Vladislav Rjazanov (sündinud 10. juulil 1953 Leningradis) on Eesti arstiteadlane ja hügieenik. Vladislav Rjazanov on venelane ja inseneride poeg. Lõpetas 1970 Tallinna 23. Keskkooli, 1977 Leningradi Sanitaar-Hügieeni Meditsiiniinstituudi sanitaarhügieeniteaduskonna ja 1981 NSVL Meditsiiniakadeemia Tööhügieeni ja Kutsehaiguste Teadusliku Uurimise Instituudi aspirantuuri; meditsiinikandidaat (1985, samas), väitekiri "Особенности влияния транспортно-технологических вибраций на женский организм и меры профилактики ". Oli 1981–88 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi nooremteadur, aastast 1988 vanemteadur (aastast 2003 Tervise Arengu Instituut). Uurimisvaldkond: tootmiskeskkonna füüsiliste faktorite mõju töötajatele, üldvibratsiooni mõju naistele, hügieen põlevkivitööstuses ja transpordis. Üle 30 teadustrükise. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Применение международной информационной системы профессиональной экспозиции к канцерогенам – CAREX в Эстонии. (kaasautorid T. Kauppinen, T. Veidebaum). // Медицина труда и промышленная экология (2003) 2 Occupational exposure to carcinogens in Estonia, Latvia, Lithuania and Czech Republic in 1997 (kaasautor). // Scand. J. Work Environ. Health 27 (2001) 5 Vanemate elukutse osast laste suremuses (kaasautorid I. Lang, N. Smidt). // Eesti Arst (1998) Lisa Биомаркеры и профессиональный мониторинг воздействия выхлопных газов дизельных моторов на организм (kaasautor). // Медицина труда и промышленная экология (2004) 8 Porphyrin metabolism in lymphocytes of miners exposed to diesel exhaust at oil shale mine (kaasautor). // Sci. Total Environ. 322 (2004). Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi teaduskaader 1947–1987. Tallinn, 1987, 35. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.