laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kopupļaides

Kopupļaides on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Dzelzava vallas. Kopupļaides asub valla kirdeosas. Külla jääb Kapkalni bussipeatus. Seal asuvad Griguļi muinaskalmed ehk Kalmemägi on riikliku kaitse all olev muinsusmälestis. Aastal 2007 oli külas 15 elanikku. Autotransporta direcija "Griguļu senkapi (Kapu kalns)". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. november 2022. Vaadatud 15. novembril 2022. Vietvārdu datubāze
Pudeldamine

Pudeldamine on malmi töötlemine pehmeks vähese süsinikusisaldusega rauaks. See menetlus ei ole enam tarvitusel. Malmi sulatatakse erilises ahjus (pudeldusahjus) kokkupuuteta kütusega, kusjuures sulametalli segatakse roopidega, mille külge kleepuvad sularaua osakesed, moodustades aegamisi tainataolise rauakängud massiga kuni 40–60 kg. Pudelduahjust saadud rauakänkusid sepistatakse ja see saadetakse lamedaks tagumisele. Pudelraud on hästi kokkukeevitatav ja väga plastiline ning sisaldab palju mittemetallilisi lisandeid, eriti fosforit ja väävlit. Pudeldusmenetluse kui raua saamise viisi tõrjusid välja bessemerprotsess, toomasprotsess ja martäänprotsess ning hiljem elektersulatus.
Irdning-Donnersbachtal

Irdning-Donnersbachtal on 2015. aasta jaanuarist vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Liezeni ringkonnas. Vald moodustati vallareformi käigus 31. detsembril 2014, kui liideti endised iseseisvad vallad Irdning, Donnersbach ja Donnersbachwald. Vald moodustas koos Aigen im Ennstali ja Wörschachiga turismibüroo "Grimming-Donnersbachtal". Baas on Irdning-Donnersbachtal. Statistik Austria: Bevölkerung zu Jahresbeginn 2002–2016 nach Gemeinden
8. ühendarmee

8. kaardiväe ühendarmee (vene keeles 8-я гвардейская общевойсковая армия) on Venemaa maavägede väeüksus. 20. motolaskurdiviis 150. motolaskurdiviis
Lõuna sõjaväeringkond

Lõuna sõjaväeringkond (vene keeles Южный военный округ) on Venemaa relvajõudude sõjaväeringkond, keskusega Rostov Doni ääres. 8. ühendarmee 49. ühendarmee 58. ühendarmee Millerovo lennuväebaas Morozovski lennuväli 100. aastapäeva tähistamine Lõuna sõjaväeringkond, märgitud pruunina strateegiline juhtimis-staabiõppus Kavkaz 2020 Президент России наградил Южный военный округ орденом Суворова (vaadatud: 17.07.2023)
Dmõtro Krassõlnõkov

Dmõtro Krassõlnõkov (ukraina keeles Дмитро Сергійович Красильников, sündinud 3. juulil 1978) on Ukraina sõjaväelane, auastmelt kindralmajor. Ta määrati 2023. aasta märtsis Operatiivväejuhatus Põhi ülemaks. 2022 - Ukraina kangelane 2021 - brigaadikindral 2023 - kindralmajor Зло, озброєне ракетами, бомбами й артилерією, треба зупинити негайно – звернення Президента України - Ukraina Presidendi Kantselei Бригадному генералу Красильникову Дмитру Сергійовичу, командиру оперативно-тактичного угруповання «Північ». Дві доби відбивався від безперервного штурму, врятував людей і техніку. І не пустив ворога на Харків з Луганської області, 28.02.2022 Командувачем підготовки Сухопутних військ став генерал-майор Віктор Ніколюк (vaadatud: 13.03.2023) УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №78/2022 Про присвоєння звання Герой України. Присвоїти звання Герой України з врученням ордена “Золота Зірка” КРАСИЛЬНИКОВУ Дмитру Сергійовичу – бригадному генералу, 28.02.2022 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №631/2021 Про присвоєння військового звання. 1. Присвоїти військове звання бригадного генерала: полковнику КРАСИЛЬНИКОВУ Дмитру Сергійовичу — заступнику командувача військ оперативного командування «Північ» Сухопутних військ Збройних Сил України; 10.12.2021 УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №521/2023. Присвоїти військове звання генерал-майора бригадному генералу КРАСИЛЬНИКОВУ Дмитру Сергійовичу – командувачу військ оперативного командування «Північ» Сухопутних військ Збройних Сил України, 24.08.2023
Moisés Caicedo

Moisés Isaac Caicedo Corozo (sündinud 2. novembril 2001 Santo Domingos) on Ecuadori jalgpallur, kes mängib Inglise kõrgliiga klubis Chelsea ja Ecuadori jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Ecuadori klubis Independiente del Valle, millega liitus 2014. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Ecuadori kõrgliigas 2019. aastal. Klubi põhimeeskonda murdis ta järgmisel aastal, kui lõi Ecuadori kõrgliigas 22 mänguga neli väravat. 2020. aasta Copa Libertadorese alagrupiturniiril lõi ta 11. märtsil värava Colombia klubi Atlético Juniori vastu ja 17. septembril Brasiilia klubi Flamengo vastu. 2021. aasta veebruaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Brighton & Hove Albioniga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 24. augustil 2021 EFL Cup'i mängus Cardiff City vastu. 2021. aasta augustis läks ta üheks hooajaks laenule Belgia kõrgliigaklubisse Beerschot, kuid poolkaitsjate puuduse tõttu Brighton & Hove Albionis kutsuti ta hooaja keskel Inglismaale tagasi. Inglismaa kõrgliigas tegi Caicedo debüüdi 9. aprillil 2022 mängus Arsenali vastu. Esimese värava lõi ta Inglismaa kõrgliigas sama aasta 7. mail Manchester Unitedi vastu. Suvel 2023 liitus Caicedo ligi 116 miljoni euro eest Chelseaga. Ecuadori jalgpallikoondises tegi Caicedo debüüdi 9. oktoobril 2020 MM-i valikmängus Argentina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta neli päeva hiljem MM-i valikmängus Uruguay vastu. Caicedo kuulus Ecuadori koondisse 2021. aasta Copa Américal. "Albion complete Caicedo signing". Brighton & Hove Albion F.C. 1. veebruar 2021. Vaadatud 1. veebruaril 2021. "Moises Caicedo makes loan move to Beerschot". Brighton & Hove Albion FC. 31. august 2021. Vaadatud 5. septembril 2021. "Moises Caicedo recalled from Beerschot". Brighton & Hove Albion. 12. jaanuar 2022. Vaadatud 12. jaanuaril 2022. "Brighton 4-0 Manchester United: Big defeat ends United's Champions League hopes". BBC Sport. 7. mai 2022. Vaadatud 7. mail 2022.
Kalju Soo

Kalju Soo (18. veebruar 1930 – 13. aprill 2016) oli eesti põlevkiviuurija. Kalju Soo sündis Pärnus riigiametniku perekonnas. Aastal 1948 lõpetas Pärnu 1. Keskkooli (kuldmedaliga) ning 1954. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi kütuste keemilise tehnoloogia erialal. Aastatel 1959–1963 õppis TPI kaugõppe aspirantuuris. Töötas 1954–1957 Kohtla-Järve Põlevkivitöötlemise Tehnikumis õppejõuna ja 1958–1992 Põlevkivi Teadusliku Uurimise Instituudis (Põlevkivi Instituut) vaneminsenerina, nooremteadurina, vanemteadurina ning teadus- ja tehnikainformatsiooni osakonna juhatajana, olles ühtlasi instituudi Õpetatud Nõukogu sekretär. Aastatel 1992–2006 Virumaa Kõrgkooli (2000. aastast TTÜ Virumaa Kolledž) insener ja tehnikaspetsialist. Aastail 1975–1991 oli teaduslik-tehnilise bülletääni "Gorjutšije slantsõ" (alates 1984. aastast "Slantsevaja promõšlennost") toimetuse kolleegiumi liige. põlevkivifenoolide termilise stabiilsuse uurimine ja tehnoloogia väljatöötamine fenoolide rektifitseerimiseks kelmeaparaatides (13 artiklit, 2 autoritunnistust); välismaal tehtavate põlevkiviuuringute analüüs ja üldistamine (14 artiklit); põlevkivi töötlemise ja kasutamise alase teadusliku kirjanduse süstematiseerimine ja vastavate bibliograafianimistute koostamine (trükis ilmunud 10 bibliograafianimistut). Kokku 70 teaduslik-tehnilise ja metoodilise publikatsiooni autor. Cоо К. М. и др. О термической стабильности фенолов сланцевой смолы. - Труды НИИсланцев, вып. 14, 1965, с. 274-292. Соо К. М. Процессы и аппараты химической промышленности: Конспект лекций. – Таллин, 1967. – 221 с. Петухов Е. Ф., Соо К. М. Институт сланцев за 25 лет. – Кохтла-Ярве, 1983. – 36 с. Глава 3 и 5 в кн.: Справочник сланцепереработчика. – Ленинград.: Химия, 1988. – 256 с. Состояние и тенденции развития сланцеперерабатывающей промышленности за рубежом / К. М. Соо и др. – Москва, 1990. – 64 с. (Сер. Нефтехимия и сланцепереработка : Темат. обзор / ЦНИИТЭ-нефтехим; № 6). Väike eesti-vene reaalainete oskussõnastik (füüsika, keemia, matemaatika, informaatika) / Kalju Soo. Tallinn: TTÜ kirjastus, 2003. – 128 lk.
Dalmaatsia hertsog

Dalmaatsia hertsog (duc de Dalmatie) on Prantsusmaa aadlitiitel. Dalmaatsia hertsogid on olnud: 1808–1851 Jean-de-Dieu Soult (1769–1851, keisririigi marssal) 1851–1857 Napoléon-Hector Soult de Dalmatie (1802–1857, eelmise poeg) Teise hertsogi tütre Geneviève'i (1844–1910) poja André (1861–1898) poja René Reille'i perekonnanimi muudeti ametlikult 1910. aastal, ühtlasi usurpeeris ta Dalmaatsia hertsogi tiitli. René Reille-Soult de Dalmatie (1888–1917, langes Esimeses maailmasõjas) François Reille-Soult (1891–1971, eelmise vend) Jean-de-Dieu Reille-Soult de Dalmatie (1923–1987, eelmise poeg) Jean-François Reille-Soult de Dalmatie (eelmise poeg)
Suess

Suess on sadamalinn Egiptuses Suessi lahe ääres. Linn hävitati Teises Araabia-Iisraeli sõjas 1967 ning jäeti seejärel maha. Suess ehitati uuesti üles, kui Suessi kanali aastal 1975 taasavati.
Staatiline reaktiivvõimsuse kompensaator

Staatiline reaktiivvõimsuse kompensaator (inglise keeles static VAR compensator, lühend SVC) on süsteem, mida saab kasutada reaktiivvõimsuse kompenseerimiseks elektrienergia ülekandevõrkudes. Nimetus staatiline väljendab seda, et reaktiivvõimsuse kompenseerimine (voolu ja pinge vahelise faasinihke reguleerimise teel) toimub ilma pöörlevaid masinaid, näiteks kolmefaasiliste sünkroonmasinaid – sünkroonkompensaatoreid – kasutamata. SVC koosneb kondensaatorite ja induktiivpoolide kombinatsioonist, mis on ühendatud paralleelselt kompenseeritava võrguosaga (põiksuunaline kompenseerimine). Türistorid kui elektrooniliselt juhitavad lülitid reguleerivad voolu lülituse eri komponentides ja seega reaktiivvõimsuse kompenseerimise astet. Võrreldes pöörlevate masinatega on staatilise kompensaatori eelis ka see, et ta võimaldab palju kiiremini ja dünaamilisemalt reageerida koormuse kõikumisele. Et tööpinged kompensatsioonilülituses ei oleks liiga kõrged (mitte üle paarikümne kilovoldi), ühendatakse SVC tavaliselt ülekandevõrku eraldi jõutrafo või alajaama trafo tertsiaarmähiste kaudu. Tegelikult ei kasutata SVCd mitte ainult reaktiivvõimsuse kompenseerimiseks, vaid mitmel muul otstarbel: võrgupinge stabiliseerimine mahtuvusliku ja induktiivse reaktiivvõimsuse reguleerimise kaudu; elektrivõrgus tekkivate subsünkroonsete (võrgusagedusele lähedaste) võnkumiste summutamine, sest need võivad viia võrgu kokkukukkumiseni. elektrivalguse virvenduse kompenseerimine (nt hõõglampide korral). Staatiliste kompensaatorite edasiarendused on staatiline sünkroonkompensaator (STATCOM) ja universaalne võimsusvoo kontroller (UPFC), mis lisaks staatilisele reaktiivvõimsuse kompenseerimisele või reaktiivvõimsuse genereerimisele põik- ja pikisuunalise kompensatsiooniga suudavad vajadust mööda juhtida ka aktiivvõimsuse voogusid elektrivõrkude eri liinides. STATCOM ja üldine UPFC võivad SVC täielikult asendada. Paindlik vahelduvvoolu ülekandesüsteem (FACTS) Staatiline sünkroonkompensaator (STATCOM) Reaktiivvõimsuse kompenseerimine Eesti elektrisüsteemis (Lep 17056 lõpparuanne). Tallinna Tehnikaülikool, 2017
Staatiline sünkroonkompensaator

Staatiline sünkroonkompensaator (inglise keeles static synchronous compensator, lühend STATCOM) on reguleerseade, mis ühendatakse paralleelselt vahelduvvoolu elektriülekandevõrku. See on jõuelektroonika komponentidel põhinev muundur ja võib toimida elektrivõrgus kas reaktiivse vahelduvvoolu allikana või selle tarbijana. Kui see seade on ühendatud toiteallikana, võib ta pakkuda ka aktiivset vahelduvvoolu. Staatiline sünkroonkompensaator kuulub FACTSi seadmete perre, mis sai võimalikuks 1990ndatel tänu võimsate lülitustüristoride (GTO) kättesaadavusele. Esimene Electric Company toodetud 100 MVAr STATCOM paigaldati Tennessee Valley Authority Sullivani alajaama 1995. aastal. Staatilisi sünkroonkompensaatoreid kasutatakse peamiselt madala võimsusteguriga võrkudes. Neid kompensaatoreid saab kasutada ka pingekõikumiste vähendamiseks. Staatiline sünkroonkompensaator on impulssrežiimis töötav võimsusmuundur, mis genereerib reguleeritava amplituudiga kolmefaasilist pinget, mis on vastavatest liinivooludest 90° võrra faasis nihutatud. Faasikompensaatori ja võrgu vahel saab vahetada induktiivset või mahtuvuslikku reaktiivvõimsust. Jõuelektroonika valdkonnas on staatiline sünkroonkompensaator üks paindlikest kolmefaasilistest ülekandesüsteemidest (FACTS) ja pakub teiste sarnase funktsiooniga reaktiivvõimsuse kompensaatorite ees eelist, et vahelduvpingevõrkude stabiliseerimisel sõltub reaktiivvõimsus lineaarselt võrgupinge tasemest. Teine eelis on harmooniliste suhteliselt madal tase, millest tulenevalt väheneb oluliselt vajadus harmooniliste filtrite järele. Pinge stabiilsuse säilitamiseks saab kasutada näiteks ka staatilist reaktiivvõimsuse kompensaatorit SVC (Static Var Compensator). STATCOM on kallim kui SVC (osaliselt GTO türistorite kõrgema hinna tõttu) ja sellel on suuremad kaod, kuid mitmed tehnilised eelised. Selle tulemusena on need tehnoloogiad eksisteerinud kõrvuti. STATCOMi reageerimisaeg on lühem kui staatilisel kompensaatoril SVC, seda peamiselt pingemuunduri IGBT-transistoride suurema lülituskiiruse tõttu (SVC kasutab türistore, mida ei saa kontrollitult välja lülitada). Selle tulemusena on STATCOMi reaktsiooniaeg lühem – üks kuni kaks vahelduvvoolu perioodi, võrreldes SVC kahe kuni kolme perioodiga. STATCOM pakub ka vahelduvpinge alanemisel paremat reaktiivvõimsuse tuge kui SVC, sest STATCOMi reaktiivvõimsus väheneb koos pingega lineaarselt, kuna aga SVC korral on võimsus pinge ruudu funktsioon. SVC pole kasutatav rasketes alapingetingimustes, sest kondensaatorite tööle jäämine pärast tõrke kõrvaldamist võib süvendada mööduvat ülepinget, samas kui STATCOM võib töötada palju madalamal pingel. Paindlik vahelduvvoolu ülekandesüsteem (FACTS) Universaalne võimsusvoo kontroller (UPFC) Reaktiivvõimsuse kompenseerimine Eesti elektrisüsteemis (Lep 17056 lõpparuanne). Tallinna Tehnikaülikool, 2017
Universaalne võimsusvoo kontroller

Universaalne võimsusvoo kontroller (inglise keeles unified power flow controller, lühend UPFC) on elektriseade, mis tagab reaktiivvõimsuse kiire kompenseerimise kõrgepingevõrgus. Kontroller võimaldab juhtida kõrgepingelistes ülekandeliinides nii aktiiv- kui ka reaktiivvõimsuse voogusid. Võimsuvoo kontrollerit kasutatakse peamiselt kõrgepinge hoidmiseks kindlal tasemel, näiteks Euroopas levinud pingetasemed on 380 kV ja 220 kV. Pinge reguleerimiseks kasutatakse jõuelektroonikat sarnaselt sellega, mis on kasutusel kõrgepingelise alalisvoolu ülekande (HVDC) seadmestikus. Jõuelektroonika valdkonnas on universaalne võimsusvoo kontroller üks paindlikest vahelduvvoolu ülekandesüsteemidest (FACTS). UPFC koosneb liiniga paralleelselt ühendatud jõutrafost T1 ja jadamisi ühendatud trafost T2, mis töötab nagu voolutrafo. Nende trafode vahele on ühendatud kaks muundurit (konverterit) ja alalisvoolu vaheahel (skeemil on see kujutatud kondensaatori tingmärgiga). UPFC ühendatakse kõrgepingeliiniga kas selle alguses või lõpus. Mõlema muunduri vooluvoo nurga ja faasinurga ajalise juhtimisega saab tüürida võimsusvoogu T1 ja T 2 vahel ning kompleksset diferentspinget U1 ja U2 vahel. Seejuures saab alalisvoolu vaheahela kaudu edastada ainult aktiivvõimsust. Võimalikud on järgmised üksteisest sõltumatud operatsioonid: T1 koos esimese muunduriga teeb võrguskättesaadavaks nii induktiivse kui ka mahtuvusliku reaktiivvõimsuse, mida kasutatakse reaktiivvõimsuse ristkompenseerimiseks . See vooluahela osa kujutab endast staatilist sünkroonkompensaatorit (STATCOM). Ühtlasi võib UPFC asendada ka näiteks staatilist reaktiivvõimsuse kompensaatorit (SVC). T2 koos teise muunduriga võib teostada reaktiivvõimsuse pikisuunalist kompenseerimist. Seda saab kasutada jadamisi ühendatud liini loomuliku võimsuse mõjutamiseks või liini impedantsi reguleerimiseks. Aktiivvõimsuse ülekandmisega kahe trafo vahel saab aktiivvõimsuse voogu liinis teatud määral sihipäraselt juhtida (nagu faasinihketrafode puhul). Faasinurki saab seadistada täpsemalt, kiiremini ja suuremas ulatuses kui faasinihketrafode puhul. Kolmefaasilistes rakendustes saab UPFCd kasutada ka selleks, et teatud määral tasakaalustada koormusi faaside vahel. Faasikoormuste tasakaalustamine toimub ühise alalisvoolu vaheahela kaudu. UPFC puuduseks on muundurite võrdlemisi keerukas ja kulukas jõuelektroonika ning ka vajalik juhtelektroonika, sh arvutipõhised juhtimistasemed. Muundurite võimsus on umbes 20 % juhitavatest võimsusvoogudest, kusjuures näivvõimsus võib ulatuda sadade megavoltampriteni, vaheahela alalispinget mõõdetakse kümnetes kilovoltides. Paindlik vahelduvvoolu ülekandesüsteem (FACTS) Unified Power Flow Controller (Phasor Type) Unified Power Flow Controller
Hoxne'i aardeleid

Hoxne'i aardeleid on aardeleid, mille 1992. aastal leidis metallidetektoriga Eric Lawes Hoxne'ist Suffolkist Inglismaalt ja mis on Suurbritannia suurim Rooma-aegse hõbeda ja kulla leid ning suurim Rooma keisririigi aladelt leitud 4. ja 5. sajandi hõbe- ja kuldmüntide leid. Aare koosneb 14 865-st Rooma kuld-, hõbe- ja pronksmündist ja ligi 200-st hõbelauanõust ja kuldehtest, mida nüüd hoitakse Briti Muuseumis Londonis, kus aardeleiu tähtsaimad osad ja valik muud on püsinäitusel välja pandud. 1993. aastal hinnati aarde väärtuseks 1,75 miljonit £ (2021. aastal u 4,4 miljonit €). Aare oli maetud tammepuidust kastis või väikeses kirstus, mis oli täidetud väärismetallist esemetega, mis sorteeriti enamasti tüübi järgi, osa neist väiksematesse puukastidesse ja osa kottidesse või riidesse mähituna. Väljakaevamisel leiti laeka jäänused, nagu hinged ja lukud. Aarde mündid on vermitud pärast aastat 407, mis langeb kokku Britannia kui Rooma provintsi lõpuga. Aarde omanikud ja matmise põhjused pole teada, kuid see oli hoolikalt pakitud ja sisu näib kattuvat ühe tolleaegse väga jõuka perekonna varaga. Arvestades suurte hõbedast serveerimisanumate ja mõningate levinumate ehtetüüpide puudumist, moodustas maetu tõenäoliselt vaid osa selle omaniku varast. Hoxne'i aare sisaldab mitmeid haruldasi ja olulisi esemeid, nagu kuldne kehakett ja hõbedaselt kullatud pipratoosid (piperatoria), sealhulgas Keisrinna pipratoos. Aare on ka erilise arheoloogilise tähtsusega, kuna selle kaevasid välja professionaalsed arheoloogid ning selle esemed olid puutumata ja suures osas terved. Leid aitas parandada suhteid metalliotsijate ja arheoloogide vahel ning tõi kaasa muudatuse Inglise seadustes aardeleidude kohta. Rooma-Briti kultuur Lava aare Trieri kulla-aare "The Juliana Bracelet from the Hoxne hoard". British Museum. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. september 2010. Vaadatud 19. juunil 2010. Briti Muuseum: Hoxne'i aardeleid
Aizkuja

Aizkuja on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Madona piirkonnas Sarkaņi vallas. Aizkuja asub valla kirdeosas valla keskusest Biksērest 6, piirkonna keskusest Madonast 17 ja Riiast 171 kilomeetri kaugusel Kuja jõe ääres. Küla jääb merepinnast 110 meetri kõrgusele. Sinna jääb Aizkuja bussipeatus. Küla on tekkinud endise Aizkuja mõisa (Aiskuje) keskuse juurde. Küla jääb osaliselt Kuja loodusparki. Selle ümbruskonda jäävad Zosi soo ja Skuķi soo. Aastal 2007 oli külas 44 elanikku. Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze
Poļvarka

Poļvarka on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas Sarkaņi vallas. Poļvarka asub valla põhjaosas Riiast 183 kilomeetri kaugusel. Küla jääb osaliselt Kuja loodusparki. Aastal 2019 oli külas 36 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 32. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze
Päätnits

Päätnits ehk päätnitsapäiv on seto rahvakalendri püha, mida tähistatakse juulikuu viimasel reedel, suurkannataja Paraskeva mälestuspäeval. Päätnits on kõige tähtsam püha Saatse kirikus ja kalmistul, kus kalmistule maetute omaksed kogunevad kalmudele rituaalseks söömaajaks. Samuti tähistatakse seda surnute hingede mälestuseks küünalde süütamisega Kolossova Jumalamäel. Jäädvustused päätnitsa tähistamisest Satserinnas 1938. aastal Inimese Muuseumi etnoloogilistelt välitöödelt (Leonid Zurov). Päätnitsapäevast Mall Hiiemäe "Eesti rahvakalendri" eliapäeva artiklis
Office national d'études et de recherches aérospatiales

Office national d'études et de recherches aérospatiales (ONERA) on Prantsusmaa juhtiv lennundus-, kosmose- ja kaitsevaldkonna uurimiskeskus. Kaasatud on kõik valdkonna erialad ja tehnoloogiad. ONERAst on läbi käinud paljud kosmoseprogrammid: Ariane, Falcon, Rafale, Airbus, raketid, helikopterid, mootorid, radarid jne. Kaitseministeeriumi järelevalve all oleva tööstusliku ja kaubandusliku iseloomuga avalik-õigusliku asutuse (KIK) eelarve on ligikaudu 230 miljonit eurot, millest pool on riigitoetused, ning seal töötab ligikaudu 2000 inimest, kellest enamik on teadlased, insenerid ja tehnikud. ONERA käsutuses on märkimisväärsed testimis- ja arvutusressursid ning eelkõige suurim tuuletunnelipark Euroopas. ONERA presidendi nimetab ametisse ministrite nõukogu kaitseministri ettepanekul. La recherche aérospatiale : l’ ONERA L'Onera présente ses résultats financiers ONERA : être à la hauteur des défis aérospatiaux des 30 prochaines années ou pas.
Annika (auhind)

Annika on iga-aastane auhind, mis antakse Eesti Jalgpalliajakirjanike Klubi hääletuse tulemusena Eesti naiste jalgpallikoondise mängijale ilusaima koondisevärava löömise eest. Auhind nimi tuleneb Annika Tammela talendist inspireerituna ja kannab tema nime. Hõbepall Eesti Jalgpalliajakirjanike Klubi asutab uue auhinna Annika postimees.ee, 19. detsember 2020 "Hõbepalli pälvis Rauno Sappineni iluvärav Põhja-Makedoonia vastu". Jalgpall.ee. 2. jaanuar 2021. Tulemused: Käit võitles Hõbepallil iseendaga, Kubassovat kollitas Tammik Soccernet.ee, 2. jaanuar 2022 Aasta ilusaima värava auhinna teenisid Vassiljev ja Kubassova jalgpall.ee, 2. jaanuar 2023