laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Königslutter am Elm

Königslutter am Elm on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Helmstedti kreisis. Linna pindala on 130,58 km². 31. detsembril 2017 elas seal 15 774 inimest. Linn paikneb Elmi mäeaheliku kirdenõlval, Elm-Lappwaldi maastikukaitsealal, umbes 23 km Braunschweigist idas, 15 km Helmstedtist läänes ja 20 km Wolfsburgist lõunas. Linna pääseb Braunschweigi–Magdeburgi raudteelt Königslutteri raudteejaamast, mida teenindavad Regionalbahni rongid Braunschweigi ja Helmstedti, ning seda läbib liidukiirtee Bundesstraße 1. Bundesautobahn 2 kulgeb kesklinnast umbes 6 km põhjas. Praegusel kujul loodi umbes 16 000 elanikuga linnake 1974. aasta haldusreformiga, kui ühendati järgmised 18 omavalitsust: Beienrode Boimstorf Bornum am Elm Glentorf Groß Steinum Klein Steimke Königslutter Lauingen Lelm Ochsendorf Rhode Rieseberg Rotenkamp Rottorf Scheppau Schickelsheim Sunstedt Uhry Lûtere küla Saksimaa hertsogiriigis on esmamainitud 1135. aasta dokumendis, kui keiser Lothar III rajas sinna benediktlaste kloostri, kus kesksel kohal oli Peeter-Pauli kirik, väljapaistev romaani basiilika, kuhu on maetud tema ja ta naine Richenza von Northeim, samuti ka tema väimees, Welfist hertsog Heinrich Uhke. Koht on nime saanud lähedalasunud Lutteri (keskülemsaksa: lauter, "puhas, selge") jõe karstiallika järgi Elmi mägedes. Vesilinnus püstitati 1200. aasta paiku ja 1318. aastal on ümbritsev asula dokumenteeritud linnana. 1400. aasta paiku andsid Braunschweigi hertsogid Luttere kodanikele linnaõiguse. 14. sajandi lõpust alates kutsuti kohta Konnigesluttere, mis viitas viimasele keisrile Lothar III-le, Roomlaste kuningale. Paiknedes kaubateel Braunschweigist Magdeburgi (tänapäeva Bundesstraße 1), olid selle peamised tööstusharud varauusajal õlle pruulimine ning Elmi lubjakivi kaevandamine ja lõikamine, samas kui klooster arenes palverännaku sihtkohaks. Alles 1924. aastal liidendati kloostrikompleks ja külgnev Oberlutteriasula linnaga. Kloostri kirik on tuntud oma skulpturaalkunsti ja keisri haua poolest. Gommern, Saksamaa, aastast 1990 Taunton, Inglismaa, aastast 1992 Opalenica, Poola, aastast 1998 Werner Schrader (1895–1944), õpetaja, ohvitser ja vastupanuvõitleja natsirežiimi vastu Samuel Hahnemann (1755–1843), arst ja homöopaatia pioneer, kes elas Königslutteris aastatel 1796–1799 Thilo Maatsch (1900–1983), Bauhausi kunstnik, veetis seal pensionipõlve Alle politisch selbständigen Gemeinden mit ausgewählten Merkmalen am 31.12.2018 (4. Quartal), vaadatud 10.03.2019. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. www.koenigslutter.de Linna koduleht
Harju-Risti õigeusu kirik

Harju-Risti õigeusu kirik oli õigeusu kirik Harju maakonnas Harju-Risti asulas. Kirikut kasutas Harju-Risti õigeusu kogudus. Risti õigeusu kirik (vene k. Ристиская Богоявленская церковь) ehitati 1892. aastal. See asus umbes praeguse põhikooli (endise majandikeskuse) hoone kohal. Alles on kiriku juurde viinud allee ja seda ääristavad puud. Kirikuhoonet enam ei ole. Teada on, et pärast teist maailmasõda ja jumalateenistuste lõpetamist 1951. aastal kasutati kirikut klubina. Hoone sai kannatada tulekahjudes. Nagu vanemad inimesed on meenutanud, toimus üks põleng aastavahetusel, pärast seda, kui kirikus oli peetud nõukogulikku nääripidu. On räägitud, et tegemist võis olla süütamisega, millega sooviti kirikuhoonet jätkuva rüüstamise ja rüvetamise eest kaitsta. Hoone õhiti ja lammutati 1961. aasta paiku. Kiriku varemed koondati koolimaja juurde kelgumäeks. Kiriku kohale on ehitatud uus hoone, mis algselt oli Kungla sovhoosi klubi, kuid nüüdseks on koolimajaks ümber ehitatud. Ainsana on kirikukompleksi hoonetest säilinud preestri elamu, tänapäeval nn õpetajate maja. Kaupluse taga asub väike õigeusu kalmistu (ca 0,75 ha), kus on näha ka mõni hauatähis. Kirikust on alles maal, mida näeb EELK Risti koguduse majas. Harju-Risti õigeusu kirik kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 12.12.2015) Harju-Risti õigeusu kalmistu
Konksader

Konksader, (ka juurpuuader) on vanim adratüüp Eestis, mis oli Loode-Eestis kasutusel II maailmasõjani. Õhukeste muldadega Lääne-Eestis ja saartel künti konksadrast arenenud vannasadraga, Lõuna- ja Ida-Eestis oli künniriistaks harkader. Kesk- ja Põhja-Eestis oli kasutusel atrade segavorm. Konksadra põhiosa oli pikk kuuse juurpuust veoais ehk vehmer, mille külge kinnitati püstakas vannas ehk künnipuu. Vannase künninurka sai muuta kaarja puupulgaga. Atra juhiti adravarre tagaosas üleskäänduvate juuretüügaste ehk kurgede abil. Algselt oli konksader mõeldud härjapaariga töötamiseks. Hobustega künniks lõigati vehmer lühemaks ning selle külge kinnitati ristpuuga ühendatud aisapaar. ader Eesti rahvakultuur. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2008. lk 83 Eesti rahvakultuuri leksikon. Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 93
Helme vennastekoguduse palvemaja

Helme vennastekoguduse palvemaja on palvemaja Valga maakonnas Tõrvas. Maja kasutab Helme kogudus. Varem kasutas maja Helme vennastekogudus. Maja ehitati 1847. Helme Maarja kirik http://www.eestikirik.ee/helme-vennastekoguduse-palvemaja-lugu/ (vaadatud 02.11.2018) http://www.eestikirik.ee/helme-vennastekoguduse-palvemaja-lugu/
Vene vabastusarmee

Vene vabastusarmee (vene keeles Русская освободительная армия) oli vene vabatahtlike üksus, mis võitles teises maailmasõjas Saksamaa poolel. Venemaa vabastusarmee moodustamiseks andis Adolf Hitler loa alles 1944. aasta lõpus, samas kui mittevene rahvustest Idapataljonid tegutsesid juba 1942. aastast.
Kaansoo kogudus

Kaansoo kogudus oli õigeusu kogudus Viljandimaa praostkonnas Kaansoo külas. Kogudus eksisteeris 1904-1944 ja seejärel liideti see Suure-Jaani õigeusu kogudusega. Kogudusel polnud oma kirikut, kasutati ajutisi üürihooneid. https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:305308/275345/page/235 Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Kaansoo kogudus (vaadatud 02.11.2018) Sissekanne Rahvusarhiivi infosüsteemis: Kaansoo kogudus
Keila baptisti kirik

Keila baptisti kirik on Keila üks vanemaid organisatsioone, mille ajalugu ulatub juba 1903. aastasse. Keila baptisti kirik on baptisti kirik Harju maakonnas Keilas aadressil Haapsalu maantee 10. Kirikut kasutab Keila baptisti kogudus. Emile ja Adam Podin saabusid Eestisse 7. mail 1900. Adam Podin, kellel olid baptistlikud veendumused, ristiti 6. oktoobril 1900 Keila jões. Podinid hakkasid eluruumides koosolekuid pidama, kuid nende vastased lõhkusid aknaid ja ähvardasid baptiste. Kuna Keilas polnud ühtegi baptisti, arenes vaimulik töö kiiresti ja osavõtjate arv kasvas. Tsaarivalitsus tegi takistusi koosolekute pidamisele. 26. augustil 1902 avati viinavabrik kooskäimise kohaks. Esimesed neli usklikku ristiti 7. juulil 1903 Keila jões. Kogudus kinnitati ametlikult 26. september 1903. Esimese maailmasõja puhkedes suleti palvela ja muudeti vene sõdurite kasarmuks. 1917. aastal, saksa vägede lähenedes, põgenesid venelased ja palvela muudeti katoliku kirikuks, mis hiljem muudeti. Pärast Teist maailmasõda hakkas Keila baptisti kogudus taas aktiivselt tegutsema. 1960. ja 1970. aastatel olid koguduse tegevused rangelt kontrollitud, kuid sellest hoolimata jätkati usutalitusi ja vaimulikku tööd. Nõukogude ajal pidi kogudus tegutsema keerulistes oludes, kuid säilitati järjepidevus ja osavõtjate arv kasvas tasapisi. Tänapäeval on Keila Baptistikogudus aktiivne ja kaasaegne kogudus, mis tegeleb nii vaimuliku kui ka sotsiaalse tööga. Kogudus korraldab regulaarselt jumalateenistusi, pühapäevakoole ning noorte- ja naistetöid. Lisaks on kogudusel koostööprojekte kohalike omavalitsuste ja teiste kirikute ning organisatsioonidega, et toetada kogukonna arengut ja pakkuda abi abivajajatele. Keila mõisa omanik parun von Üxküll sulges mõisa viinavabriku ja muutis selle palvemajaks, mille tsaarivalitsus kinnitas. Palvemaja valmis ja õnnistati 18. augustil 1904. Keila baptisti kiriku kõrval asus koguduse rajaja pastor Adam Podini kodumaja, kus aastatel 1922–1929 tegutses Eesti Baptisti Jutlustajate Seminar. Emilie Podin hakkas pühapäevakooli pidama 1903. aastal. 1906. aastaks oli koolis juba 43 õpilast. Kui Emilie Podin 1931. aastal tööst loobus, oli kogudusel kolm pühapäevakooli: Keilas, Vasalemmas ja Ohtus, kokku 195 õpilase ja 6 õpetajaga. 1940. aastatel keelasid võimud pühapäevakoolide tegevuse, mis taaselustati alles 1964. aastal. Emilie Podin organiseeris ka koguduse naisseltsi ja noortetööd. https://web.archive.org/web/20181103175132/http://www.ekklesia.ee/kogudused/harjumaa-ja-kesk-eesti/keila (vaadatud 02.11.2018)
Clément Lenglet

Clément Nicolas Laurent Lenglet (sündinud 17. juunil 1995 Beauvais's) on Prantsusmaa jalgpallur, keskkaitsja. Ta mängib Inglismaa kõrgliiga klubis Aston Villa (laenul Hispaania kõrgliiga klubist FC Barcelona). Ta alustas karjääri kodumaa klubis Nancy. Hooajal 2015–16 saadi esiliigas esimene koht ja tõusti kõrgliigasse. 2017. aasta jaanuaris liitus ta 5,4 miljoni euro eest Hispaania kõrgliigaklubiga Sevilla. 2018. aasta juulis suundus ta 35 miljoni euro eest Barcelonasse. 2022. aasta juulis läks ta Barcelonast laenule Tottenham Hotspuri ning 2023. aasta suvel Aston Villasse. Debüüdi Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi Lenglet 11. juunil 2019 EM-i valikmängus Andorra vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 10. septembril, kui kohtuti taas Andorraga. Ta kuulus Prantsusmaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Nancy Ligue 2: 2015–16 Barcelona La Liga: 2018–19 Copa del Rey: 2020–21 Supercopa de España: 2018
Kulje Püha Eelija kirik

Kulje Püha Eelija kirik (vene keeles Кулейская православная церковь св. Ильи, eesti keeles Kuulja kirik) on õigeusu kirik Setumaal Kulje külas, praeguse haldusjaotuse järgi Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis Krupi vallas. Kirikut kasutab Kulje kogudus. Kirik asub Kulje lahe ääres vaid 400 meetri kaugusel Eesti-Vene piirist ja 800 meetri kaugusel Podmotsa külast. Ajalooliselt on mitmed praegu Eesti territooriumil asunud külad (Podmotsa, Velna) kuulunud Kulje kiriku alla, küla lapsi ristiti selles kirikus ja surnuid maeti Kulje või Podmotsa kalmistutele. Esimene puukirik ehitati arvatavasti 1715. aastal, kui siin avati kogudus. See kirik põles 1850. aastal maha ning ehitati uus puukirik, mis omakorda põles maha 1914. aastal. Uus kivikirik rajati aastatel 1914–1917. Hoone pühitseti 1. augustil (vkj) 1917. Hoone arhitekt oli tõenäoliselt Anatoli Podtšekajev. "Podmotsa tsässoni ja küla info". MTÜ Setomaa Turism veebileht. Vaadatud 21. augustil 2023. Vladimir Berens. "Историко-статистическое описание церквей и приходов Северо-Западных епархий. Часть 2, Эстонская епархия". Tallinn 1974. Käsikiri TLÜAR Baltica kogus, Msc K1-593/I, II. Leht 163 Robert Treufeldt. "Arhitekt Anatoli Podtšekajev". // Kunstiteaduslikke Uurimusi 3–4 (13). Eesti Kunstiteadlaste Ühing. Tallinn 2004. Lk 80 Pilt kirikust
Alar Kilp

Alar Kilp (sündinud 18. juunil 1969) on eesti politoloog ja baptisti vaimulik. Ta kaitses doktoritöö teemal "Kiriku võim ühiskonnas, kultuuris ja poliitikas peale kommunismi" Tartu Ülikoolis 2012. aastal (juhendaja Rein Taagepera). Ta töötab Tartu Ülikoolis õppejõuna. Lisaks on ta tegutsenud Tartus baptisti vaimulikuna. 2019. aastal oli ta aasta õppejõu tiitli nominent. 2021 Tartu Ülikooli aumärk Tema isa on matemaatik Mati Kilp, ema oli matemaatik Helgi Kilp (1942–2019). Galerii ja videod: Lauri Leesi pälvis haridustöötaja elutöö preemia Postimees, 5. oktoober 2019 "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Alar Kilp Eesti Teadusinfosüsteemis
Misso kirik

Misso kirik on luteri kirik Võru maakonnas Misso asulas. Kirikut kasutab abikirikuna Vastseliina kogudus. Kirik ehitati 1939. aastal. Kirikus asub vendade Kriisade tehtud orel. Vastseliina kirik https://web.archive.org/web/20181103182649/http://vastseliina.eelk.ee/Misso_orel.html (vaadatud 02.11.2018)
Vannasader

Vannasader, ka seanina, on vanapärane puust ader, mille kiilukujuline künnipuu ehk vannas lükkab mulda ühtlaselt kahele poole. Lähtunud muistsest konksadrast, tuli vannasader Eestis kasutusele arvatavasti 1. aastatuhande keskpaiku pKr. Ilmselt käis juba sel ajal vannase otsa ka künniraud (leiud 8.–9 sajandist). Õhukeste muldadega Lääne-Eestis ja saartel künti vannasadraga, Lõuna- ja Ida-Eestis oli künniriistaks harkader. Kesk- ja Põhja-Eestis oli kasutusel atrade segavorm. Ehituselt väga kerge vannasader sobis kündmiseks hästi ka naistele. Saartel ja Loode-Eestis oli naiste künnitöö tavaline, sest mehed käisid kevadel kalapüügil. Vannasadra künnipuu oli kündmisel rõhtasendis. Vannase nurka adervarre suhtes sai muuta kaarja puust sõle abil. Adra juhtimiseks oli üks käsipuu ehk kurg. Vannasatra juhiti liikumissuunast sõltuvalt vasaku või parema käega. Teda kasutati nii härja- kui ka hobuseadrana. Härjaadral oli pikk adervars ehk vehmer, mille külge härjad rakendati ikke abil. Hobuadra aisad olid tagant risti ühendatud kahe lauaga. Vannasatrade künnisügavus oli ca 10 cm. 20. sajandil kasutati vannasatra veel peamiselt kartuliharimisriistana. Eesti rahvakultuuri leksikon. Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 339 Eesti rahvakultuur. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2008. lk 83 Vannasader, EPM TR 3451 E 1729, Eesti Põllumajandusmuuseum
STS-27

STS-27 oli NASA Space Shuttle'i programmi 27. ja kosmosesüstik Atlantise kolmas missioon. Missioon startis 2. detsembril 1988 ja see oli teine missioon pärast Challengeri katastroofi. Missiooni eesmärgid olid salastatud, sest see viis kosmosesse Ameerika Ühendriikide Kaitseministeeriumi laadungi. Hiljem avaldatud dokumentide kohaselt viis süstik NRO ja CIA jaoks orbiidile luuresatelliidi. Missioonile startimise ajal sai süstiku parempoolse tiiva kuumuskilp tugevalt vigastada ja komandör Gibson oli kindel, et süstik ei ela atmosfääri sisenemist üle. Maandumise järel tuvastati süstikul üle 700 kahjustatud kuumuskilbiplaadi ja üks plaat oli kadunud. Kuna kadunud plaat kattis antenni kinnitamiseks mõeldud paksu metallplaati, mis osaliselt sulas aga ei põlenud läbi, ei pääsenud kuumus laeva sisemusse ja süstik pidas atmosfääri sisenemise vastu. 15 aastat hiljem põhjustas kahjustatud kuumuskilp kosmosesüstik Columbia katastroofi. "STS-27". NASA. Vaadatud 4. november 2018. "Into the Black: NASA's Secret Shuttle Missions – Part Two". AmericaSpace. Vaadatud 4. november 2018. "Legendary commander tells story of shuttle's close call". Spaceflight Now. Vaadatud 4. november 2018.
Laevabrigaad

Laevabrigaad on Mereväe ujuvkoosseisu sõjalaevade koondis, mis koosneb väiksemate laevade divisjonidest või mitmest suuremast sõjalaevast (üldjuhul hävitaja, fregatt). Brigaadi juhib tavaliselt kontradmiral või mereväekapten.
Radio BeFree

Radio BeFree ehk B3 (hiljem Pulss B3) oli raadiojaam, mis levis raadio Elmar sagedusel. Saadete edastamist alustati 29. detsembril 1995 ja tegutsemine lõpetati jaanuaris 1998. Raadiojaama haldas IS Music Group, kes müüs selle AS-ile Trio. Müümise järel jaam suleti ja selle saatjatevõrku hakati kasutama raadio Elmar programmide edastamiseks. "Raadiojaam Pulss B3 lõpetas tegevuse" Õhtuleht, 24. jaanuar 1998
Laevastik

Laevastik on kindla eesmärgiga moodustatud ja juhitud laevade (mõnikord ka muude veesõidukite) grupp või organisatsioon. Laevastikke võidakse moodustada näiteks sõjalaevadest, kalalaevadest, kaubalaevadest, sportlaevadest jne. Mereväes on laevastik suurim sõjalaevade koondis, mis võib koosneda näiteks laevabrigaadidest ja laevadivisjonidest, mõnedes suuremates merevägedes ka laevadiviisidest. Merevägi Flotill
Kalvene vald

Kalvene vald (läti keeles Kalvenes pagasts) on vald Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Aizpute, Kazdanga, Embūte, Priekule, Bunka ja Vecpilsi vallaga ning Kuldīga piirkonna Rudbārži ja Nīkrāce vallaga. Valla pindala on 119 km². 2016. aasta seisuga elas seal 746 inimest. Valla keskus on Kalvene küla, vallavanem on Henrijs Junkarēns. Krusāta külas asub Riia loomaaia filiaal. 19. sajandi esimesel poolel olid praeguse valla alal Kalvene, Krusātdroga, Lieldroga, Tāšu Padure ja Pērbone mõisa maad. Vald kandis 1925. aastani nime Tāšu-Padure vald. 1935. aastal oli Kalvene valla pindala 134 km². 1945. aastal moodustati vallas Kalvene, Bojase ja Lieldroga külanõukogu, 1949. aastal vald likvideeriti. 1954. aastal liideti Kalvene külanõukoguga likvideeritav Lieldroga külanõukogu, 1954. aastal Bojase külanõukogu. 1958. aastal liideti Kazdanga külanõukogu Tebra kolhoosi maad Kalvene külanõukoguga. 1968. aastal liideti külanõukoguga osa Vecpilsi ja Krotese külanõukogus asunud kolhoosi Draudzība maadest. 1990. aastal muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Aizpute piirkonda. Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Kalvene linnamägi, Tāšu-Padure mõisakompleks ja Droga linnamägi. Kohaliku kaitse all on Tulči linnamägi. Looduskaitse all on Tāši Padure park, lisaks kasvab vallas arvukalt nimetuid põlispuid. Valla lõunaosa jääb Blažģa järve hoiualale. 2011. aastal elas vallas 689 lätlast, 11 venelast, 2 valgevenelast, 1 ukrainlane, 2 poolakat ja 28 leedulast. Valla külad: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās. Pilsonības un migrācijas lietu pārvalde. http://www.aizputesnovads.lv/dome/kontakti Aizputes Novads, vaadatud 3.11 2018] Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts[alaline kõdulink] Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts[alaline kõdulink] Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Kalvene vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kalvene

See artikkel räägib Aizpute piirkonna asulast. Alūksne piirkonna asula kohta vaata artiklit Kalvene (Alūksne piirkond). Kalvene (vanasti ka Tāšu Padure) on küla (vidējciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Kalvene valla halduskeskus. Küla jääb Riiast 170 ja endisest piirkonna keskusest Aizputest 16 kilomeetri kaugusel. Külas asuvad rahvamaja, põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on sealne mõisakompleks. Külas asub mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud valla elanikele. Looduskaitse all on Tāši Padure park. Lisaks on looduskaitse all tammed ümbermõõtudega 4.69 meetrit ja 6.59 meetrit ning saared ümbermõõtudega 3.93, 4.23 ja 3.66 meetrit. Sealses mõisas elas kunstnik Eduard von Keyserling. Küla järgi on nime saanud Zebre kihistu Kalvene kihistik. Aastal 2018 oli külas 266 elanikku, aastal 2020 aga 257 elanikku. Aastani 2021 kuulus küla Aizpute piirkonda. Vietvārdu datubāze https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu Список памятников и памятных мест, связанных с событиями Великой Отечественной войны, на территории Латвийской Республики Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Kalvene kihistik Eesti Stratigraafia Komisjoni andmebaasis (vaadatud 30.08.2019)
Harkader

Harkader on künnitööriist, millel on suur kaheharuline künnipuu koos mulda pöörava lusikaga. Harkader jõudis Baltimaile II aastatuhande algul pKr. Ta võimaldas teha senisest tõhusamat pöörkündi ning seepärast tõrjus ta ajapikku konksadra ja vannasadra Lääne-Eestisse ja saartele, kus olid õhemad mullad. Läänemaa loodeosas ja Hiiumaal kasutati ka algelisemat künniriista – nn. seanina, mille efekt oli harkadrast väiksem, kuid mis püsis seal osalt põllupinnase tingimuste, osalt aga ka traditsioonide tõttu. Harkatra kasutati sügavamate muldade korral, esmalt peamiselt alemaadel, hiljem ka põlispõldudel. Harkadra künnipuu harude otsa pandi sahkrauad, mulda pööravat lusikat sai ühelt sahkraualt teisele ümber tõsta. Sellel adral on suhteliselt lühikesed aisad, hobune rakendati ette pikkade nöörist rahketega. Säärast atra oli hõlpus tõsta üle alemaal rohkesti leiduvate puujuurte, kändude või kivide. Kuna Põhja- ja Kesk-Eestis olid raskemad mullad, ühendati neis paigus konksadra ja harkadra eri osad uueks, oludele sobivamaks adratüübiks. Harkader oli kerge tööriist, ca 53 naela, seejuures rauda 10–15 naela adra labidal ja sahkraudadena. Puuosad tegi talupoeg ise, rauaga varustas aga kohalik sepp. Harkadra tõrjus 19. sajandil kõrvale hõlmader, 20. sajandil kasutati harkatra kartuliharimisriistana. ader Etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn. 1995. lk 19 Eesti rahvakultuur. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2008. lk 84 Eesti rahvakultuuri leksikon. Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 31 Harkader, Eesti Põllumajandusmuuseum
Utqiaġvik

Utqiaġvik on linn USA-s Alaska osariigis, North Slope'i maakonna keskus. Asub Alaska põhjarannikul, 2100 km kaugusel põhjapoolusest. See on USA põhjapoolseim linn. 2016. aastani oli linna ingliskeelne ametlik nimi Barrow. Oktoobris 2016 toimunud rahvaküsitluse tulemusel sai 1. detsembril 2016 linna nimeks City of Utqiaġvik. Varasem ingliskeelne nimi oli pandud linnast 14 km kaugusel asuva Barrow' neeme järgi. Linna umbes 4400 elanikust on 61% inuitid. Linnal ei ole maanteeühendust teiste linnadega. Utqiaġvikil on regulaarne lennuühendus Anchorage'i ja Fairbanksiga. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. detsember 2018. Vaadatud 4. novembril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Utqiaġviki koduleht
Päitsed

Päitsed on loomadele, põhiliselt hobusele pähe pandav nöörist või rihmadest kütke, mille abil sai looma juhtida või valitseda. Päitsetel suuraudu ei olnud. Päitsete külge kinnitati ohelik, millega sai hobust talutada või kinni köita (tallis, karjamaal). valjad suitsed Eesti rahvakultuuri leksikon. Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastuse AS. Tallinn. 2007. lk 231 Päitsed, Eesti Põllumajandusmuuseum
Okei

Okei (inglise sõnast okay, lühend OK, inglise keeles ka O.K ja ok) on rahvusvaheliseks saanud sõna ja akronüüm, mis tähistab heakskiitu, aktsepteerimist, kokkulepet, nõusolekut, kinnitust või märkust ükskõiksusest. [viide?] OK-d kasutatakse sageli mitmeti tõlgendatava rahvusvahelise käemärgina.
Sannieshof

Sannieshof on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Ngaka Modiri Molema ringkonnas Tswaingi vallas. Asula sai alguse 1920. aastal rajatud postkontorist. Sannieshof sai nime Lichtenburgi postiülema naise järgi. 1928. aastal sai asula nimeks Roosville kohaliku poliitiku Tielman Roosi järgi. Kuid uus nimi osutus ebapopulaarseks ja 1952. aastal anti linnale endine nimi tagasi. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sannieshofi elanikest mustanahalisi aafriklasi 89,35%, valgeid 7,65%, värvilisi 2,12%, India või Aasia päritolu inimesi 0,44% ja teisi 0,45%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 80,90% inimesi, afrikaani keelt 8,15%, koosa keelt 3,38%, inglise keelt 1,68%, sotho keelt 1,57%, ndebele keelt 1,39% ja suulu keelt 1,33%. Sannieshof tourismnorthwest.co.za https://census2011.adrianfrith.com/place/666023
Eesti Kunstiakadeemia Kirjastus

Eesti Kunstiakadeemia Kirjastus on Eesti kirjastus, mis kuulub Eesti Kunstiakadeemia juurde. Eesti Kunstiakadeemia Kirjastus Eesti Kunstiakadeemia kodulehel
Akadeemiline Rootsi-Eesti Selts

Akadeemiline Rootsi-Eesti Selts oli Eesti esimesel iseseisvusajal Tartu ülikooli juures tegutsenud teadusorganisatsioon, mis tegeles Eesti-Rootsi küsimustega. Selts andis välja aastaraamatut Svio-Estonica. Eesti-Rootsi suhted https://www.raamatukoi.ee/cgi-bin/raamat?170439 (vaadatud 02.11.2018)
Itaalia Eesti Selts

Itaalia Eesti Selts on Roomas asuv mittetulunduslik kultuuriselts, mis arendab Eesti ja Itaalia vahelist koostööd kultuuri-, majanduse- ja turismivaldkonnas. Aastast 2012 on seltsi esimees Ülle Toode. https://www.italiaestonia.org/ (vaadatud 02.11.2018) Koduleht
Adelaide'i Eesti Selts

Adelaide'i Eesti Selts on Austraalia eestlaste selts. Seltsi juures tegutses Adelaide'i Eesti Seltsi Teater. Selts annab välja ajakirja Virgats. ... Hugo Kukk ... Adelaide'i Austraalia Eesti Maja Adelaide'i Eesti Muinsuskaitse Selts