laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Endel Püüa

Endel Püüa (sündinud 7. juulil 1954 Leisi vallas) on eesti ajaloolane ja museoloog. Endel Püüa on kaluri poeg. Ta lõpetas 1972. aastal Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa Keskkooli ja 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna. Töötanud Saaremaa Muuseumis 1977–1988 Saaremaa Muuseumi ekspositsiooniosakonna juhatajana ja 1988–2017 direktorina. Uurinud Saaremaa omavalitsuste, majanduse ja fotograafia ajalugu ning massirepressioone. Kogumiku "Saaremaa Ühisgümnaasium 1865–1995" (Kuressaare, 1996) koostaja ja peatoimetaja. Saare Maavolikogu liige 1989–1993. Ta on avaldanud üle 30 teadustrükise, sh 2 monograafiat. 1997 Valgetähe medaliklassi teenetemärk 2003 Kuressaare linna teenetemärk 2003 Eesti Muinsuskaitse Seltsi teenetemedal 2004 Saare maavalitsuse teeneteplaat 2013 Hendrik Krummi nimeline kultuuristipendium Saaremaa raudtee. // Kommunismiehitaja (1982) 3.–23. VIII Fotograafia esimene poolsajand Kuressaares. // SV (1986) 30. VIII Viktor Kingissepp Kuressaares. // Kommunismiehitaja (1988), 26. I – 16. II Meil ei ole õigust unustada (Lossihoovi veretööst 1941. a.). // Saarte Hääl (1989), 25. V – 1. VI Saaremaa Uurimise Selts kui Saaremaa Muuseumi rajaja. // Saaremaa Muuseumi aastaraamat 1993–1994. Kuressaare, 1995 Saaremaa Maakonnanõukogu (volikogu) ja maavalitsus aastail 1917–1940. // Saaremaa Muuseumi aastaraamat 1997–1998. Kuressaare, 1999 Kuressaare linnaatlas. Linna kujunemise, linnaehituse arengu ja arhitektuuriväärtuste ülevaade (kaasautor). Tallinn, 1999 Saaremaa fotograafid 1864–1940. Kuressaare, 2002 Punane terror Saaremaal 1941. aastal. Kuressaare, 2006 Transport ja side. // Saaremaa. 2. Ajalugu. Majandus. Kultuur. Tallinn, 2007 Probleeme Eesti Vabariigi võimuorganite algusajast. // Tuna (2008) 3. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide. Tulk, Mehis. Püüa andis Saaremaa muuseumi Valgele üle. Saarte Hääl, 20. detsember 2017. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Conrad Quensel

Conrad Quensel (16. aprill 1676 Stockholm – 13. jaanuar 1732 Lund) oli Eesti Liivimaal tegutsenud rootsi astronoom ja meteoroloog. Conrad Quensel oli Turu õuekohtu assessori poeg. Õppis algul Uppsalas, aastast 1692 Åbo akadeemias, hiljem oli samas dotsent, adjunkt ja notarius stipendiorum, mag. phil. (1694, Åbo), väitekiri "De indifferentissima ethica". Oli 1705–10 Pärnus Academia Gustavo-Carolina matemaatika ja astronoomia professor, samuti kvestor ja kalendrite tsensor, 1708 ka rektor. 1708 läks Rootsi. 1712–32 oli Lundi Ülikooli matemaatika ja astronoomia professor, korduvalt rektor. Pärnus juhendas kaht dissertatsiooni: 1708–09 Petrus Königi "Calculus eclipsium solis et lunae …" ja 1709 Samuel Flodini "De Atmospharaem". Conrad Quenseli samanimeline pojapoeg oli Rootsi looduseuurija ja entomoloog. Avaldas aastast 1714 Rootsi kohta üksikasjalike andmetega astronoomia kalendreid. 1720 andis välja esimese traktaadi heliotsentrilise kosmoloogia õigustamiseks Rootsis. Lundis koostas õpikuid ja tegi msg vaatlusi. Teaduste Seltsi liige (aastast 1728). "Compuctus cuclicus verus" Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Biographisk Lexicon över namnkunnige svenska män. Elfte Bandet. Uppsala, 1845, 426–422 N. V. E. Nordenmark, Svensk astronomi och svenska astronomer 1700–1730. // Ark., Mat., Astr. et Fys. 24A (1933) 13 Eelsalu, H. 300 aastat C. Quenseli sünnist. // Tähetorni kalender 1976. aastaks. Tallinn, 1975, 44–46 Tering. A. Eesti-, liivi- ja kuramaalased Euroopa ülikoolides 1571–1798. Tartu, 2008, 283 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Gerda Elfriede Raadi

Gerda Elfriede Raadi (aastani 1925 Kangur, 28. jaanuar 1900 Tartu – 30. detsember 1985 Tartu) oli eesti filoloog. Lõpetas 1928 Tartu Õhtugümnaasiumi ja 1932 Tartu Ülikooli. Täiendas end 1935–1936 Berliinis. Oli 1942–1943 taluteenija, 1944 Põltsamaa Gümnaasiumis saksa keele õpetaja, 1944–1948 Tartu Ülikooli Lääne-Euroopa rahvaste filoloogia kateedri õpetaja, 1948–1974 Lääne-Euroopa keelte, võõrkeelte ja saksa keele kateedri vanemõpetaja. Uurinud saksa kirjandust. 13 teadustrükist. Koostanud õpikuid. Deutsches Lesebuch für Hochschulen. Zusammengesetzt und mit einem Wörterverzeichnis. Tartu 1947 Saksa keele õpik. Eesti NSV kõrgematele koolidele. I. Kaasautor Felix Kibbermann. Tallinn 1961 Übungsbuch zur deutschen Syntax. Tartu 1963 Chrestomatie. Sammlung deutscher Lesetexte. Tartu 1968 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944 II. Tartu 1994. Lk 517 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu 1987. Lk 239 Palm, M. Gerda Raadi [70-aastane]. // TRÜ (1970) 23. I. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Elmo Raadik

Elmo Raadik (12. jaanuar 1925 Viljandi – 7. september 1969 Tallinn) oli eesti arhitektuuriajaloolane. Elmo Raadik oli sõjaväeametniku poeg. Ta lõpetas 1949. aastal Viljandi 2. Keskkooli, 1950. aastal samas pedagoogikaklassi ning 1960. aastal töö kõrvalt kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli kunstiajaloolasena. Surma tõttu jäi viimistlemata kandidaadiväitekiri. Nõukogude–Saksa sõjas oli ta vabatahtlik Saksa sõjaväes Sinimägede lahingutes. Oli 1944–1947 Ubja põlevkivikaevanduses. Oli pärast keskkooli lõpetamist Suure-Jaani rajoonis Reegoldi 7-klassiline kooli õpetaja ja õppealajuhataja. Aastatel 1958–1969 töötas ta Tallinna Arhitektuurimälestiste Kaitse Inspektsioonis kunstiajaloolasena. Uuris Tallinna ehitismälestisi, oli tegev vanalinna kaitsetsooni rajamisel, osales Tallinna raekoja puitfriisi, Niguliste kiriku sisustuse jm keskaegsete Tallinna hoonete raiddetailide konserveerimises ja restaureerimises. Uuris ka Lõuna-Eesti linnuseid (eriti Viljandi ordulinnust). "Tallinna linnus". Tallinn 1971. 32 lk "Замок Тоомпеа". Tallinn 1973. 32 lk Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Elmo Raadik". Nekroloog. Sirp ja Vasar, 12. september 1969. Lk 7 Harry Otstavel. "Elmo Raadik 1925–1969". // Eesti ehitusmälestised. Aastaraamat. Toimetanud Tiit Masso. Valgus. Tallinn 1990. Lk 259 Harri Otstavel. "Raadik, Elmo, arhitektuuriajaloolane". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 414 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013, lk. 916–917 Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Tarmo Ain Raadik

Tarmo Ain Raadik (sündinud 12. oktoobril 1962 Melbourne'is) on eesti ihtüoloog. Tarmo Ain Raadik on arhitekti poeg. Lõpetas 1981 Balwyni gümnaasiumi ja 1984 Melbourne'i Ülikooli zooloogiateaduskonna. 1985–1986 ja 1989–1990 Melbourne'is Victoria muuseumi ihtüoloogiaosakonnas, 1990– Victoria Looduskaitse ja Loodusvarade instituudi teadur ja alates 1989 ajakirja Australian Society for Fish Biology toimetaja. Uurinud magevete (sh Lõuna-Ameerika) kalade ja koorikloomade ökoloogiat ja levikut. Mitme Austraalia teadusorganisatsiooni liige. 12 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide The significance of biparental care of the young in convict cichlids, Cichlasoma nigrofasciatum (Gunther 1864) (Teleostei: Cichlidae). Melbourne, 1984 Provisional check-list of fish species occurring in Kakadu National Park. Monash University Biological Society, 1988 Distribution of freshwater fishes in East Gippsland, 1967–91. // Proc. of the Royal Society of Victoria, 1992 Aquatic fauna of East Gippsland: a resource document. // VSP Technical Report 14. Victoria, 1992 A research recovery plan for the Barred Galaxias in south-eastern Australia. Melbourne, 1995 An assessment of the significance of the fishes and freshwater decapods in three areas of East Gippsland. Melbourne, 1995. Meie Kodu (Sydney) (1985), 5. VI. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Lembi-Merike Raado

Lembi-Merike Raado (aastani 1966 Lembi-Merike Raudak; sündinud 24. märtsil 1942 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane. Raado lõpetas 1956. aastal Tallinna 14. 7-klassilise Kooli, 1960. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1965. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemiateaduskonna keemilise tehnoloogia erialal. Aastatel 1968–1972 oli ta TPI aspirant. 2004. aastal sai ta Rahvusvahelise Inseneripedagoogika Ühingu (IGIP) rahvusvahelise insenerpedagoogi diplomi. 1975. aastal sai Raado Kaunase Polütehnilisest Instituudist tehnikateaduste kandidaadi kraadi (kinnitus 1976. aastal; kaitstud väitekiri "Коррозия сланцезольногo портландцемента в агрессивных средах"). Eesti NSV Teenindusministeeriumi Projekteerimise ja Tehnoloogia Instituudi sektorijuhataja, projekti peainsener 1980–1989. TPIs teadusliku uurimise sektori nooremteadur 1966; ehitusmaterjalide probleemlaboratooriumi nooremteadur 1966–1968, vaneminsener 1972–1976, vanemteadur 1976; teadusliku uurimise sektori vanemteadur 1976–1978; ehitusmaterjalide probleemlaboratooriumi vanemteadur 1978–1980; ehitusmaterjalide kateedri assistent 1984–1985; TTÜ ehitusmaterjalide laboratooriumi sektorijuhataja 1989–1990; arhitektuuri ja ehitusmaterjalide kateedri dotsent 1990–1992; ehitiste projekteerimise instituudi dotsent 1992–1997, ehitusmaterjalide õppetooli juhataja ja professor 1999–2013, ehitusmaterjalide õppetooli teadur 2013–2016, ehituse ja arhitektuuri instituudi teadur 2017–2020, emeriitprofessor 2013–… Ehitusmaterjalide tehnoloogia; silikaatide ja tulekindlate materjalide (eriti sideainete) keemia ja tehnoloogia; portlandtsemendi korrosiooniprotsessid. Viimastel aastatel tegelenud portlandtsemendi sulfaadikindluse probleemidega ja Narva elektrijaama tolmküttekatlaid asendavate keevkihtkatelde lendtuha kasutamisega portlandtsemendi koostisosana ning mõjuga betoonide omadustele. Avaldanud viimasel kümnel aastal üle 50 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 2 doktoritööd ja 10 magistritööd; autoritunnistusi 1. , TTÜ ehitusteaduskonna nõukogu ja ehitustootluse instituudi nõukogu liige 1997–(2020); materjaliuuringute keskuse nõukogu liige 1998–(2020); katsekoja ehituse valdkonna sertifitseerimiskomisjoni ekspert 1996–(2020); ekspert ehitusmaterjalide ja portlandtsemendi tootmise ja kasutamise alal mitmesugustes organisatsioonides (nt EAS 2001–(2020)); Eesti TA ajakirja Oil Shale retsensent ja hindaja 2005–2020); Vilniuse Gediminase nimelise Tehnikaülikooli ajakirja,"Journal of civil engineering and management" artiklite retsensent 2009–(2020); Ettevõtluse Arendamise sihtasutus, ekspert 2003–(2020); TTÜ teadusprojektide baasfinantseerimise ekspertkomisjoni hindaja 2007−2008; Det Norske Veritas, ekspert 2006–2008. TTÜ Kuldmärk ja aukiri 2002. Tema poolõde on tennisist Leelo Kalju. Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 337-338 Eesti teaduse biograafiline leksikon. Köide 3. Tallinn, 2013, lk. 922-993 "Eesti Teadusportaal (ETIS)"
Virve Raag

Virve Raag (aastani 1977 Virve Joalaid, sündinud 6. augustil 1954 Tallinnas) on Eesti fennougrist. Virve Raag on teenistujate tütar, Marje Joalaiu õde ja Raimo Raagi abikaasa. Lõpetas Tallinna 22. Keskkooli 1972, õppis 1974–78 TÜ-s, 1979–84 Uppsala Ülikoolis (fennougristika, rootsi filoloogia); filosoofiadoktor (1998, Uppsala Ülikool) doktoriväitekiri "The Effects of Planned Change on Estonian Morphology". Olnud aastast 1979 Uppsala Ülikooli eesti keele õppejõud: 1979–86 tunniandja, 1987–99 eesti keele adjunkt, 1999–2005 lektor, aastast 2005 dotsent, ühtlasi 1987–93 soome-ugri keelte õppetooli juhataja, 2005- nüüdiskeelte õppetooli juhataja. Aastast 1995 riikliku Kammerkolleegiumi (Kammarkollegium) eesti-rootsi tõlkide atesteerimisel assistent, 1993-97 Stockholmi Ülikoolis eesti-rootsi tõlkide koolituse õppejõud. Uurimisvaldkonnad: eesti ja vadja keel, eriti eesti keele standardiseerimine ja ideologiseerimine; Rootsi eestlaste eesti keel. Olnud suure rootsi-eesti sõnaraamatu (2004) üldtoimetaja. 20 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Över stormande hav. Üle tormise mere. Estländskt liv och leverne i Kumla 1944–1991. Eesti elu-olu Rootsi väikelinnas Kumlas 1944–1991 (kaasautor R. Raag). Kumla, 1992 The Effects of Planned Change on Estonian Morphology. // Acta Univ. Upsaliensis. Studia Uralica et Altaica Upsaliensia 29. Uppsala 1998 Kas julgesime olla maailmas esimesed? // KK (1999) 42, 609–621 How to plan morphology: the case of 20th century Estonian. // Grammaticalisation aréale et sémantique cognitive: les languages fenniques et sames. Areal Grammaticalization and Cognitive Semantics: the Finnic and Sami Languages. // Actes du Colloque Int. du C.N.R.S. tenu les 9 et 10 avril 1999 en Sorbonne. Eesti Keele Sihtasutus, Tallinn, 2000 Georg Stiernhielmi eesti, soome, saami ja ungari keele harrastusest. // Congressus nonus internationalis fenno-ugristarum 7.–13.8.2000 Tartu, Pars VI. Disserationes sectionum: Linguistica III. Tartu, 2001 Eesti kirjakeele teadlik arendamine üldkeelekorraldusteooria valguses. // Emakeele Seltsi aastaraamat 46 Soviet Occupation and the Estonian standard language. // The Baltic Countries under Occupation. Soviet and Nazi Rule 1939–1991. Acta Univ. Stockholmiensis, Studia Baltica Stockholmiensia 23, Stockholm Rootsi-eesti sõnaraamat. Svensk-estnisk ordbok. Tallinn, 2004. http://www.moderna.uu.se/finugr/forskn.html#virve Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Vitali Raag

Vitali Raag (15. oktoober 1929 Pankovo, Belgorodi oblast, Venemaa – 3. november 2011 Moskva) oli eesti päritolu Venemaa tehnikateadlane. Ta lõpetas 1951. aastal Thbilisi Lennundustehnikumi ja 1958. aastal Moskva Lennundusinstituudi lennuaparaatide elektromehaanika erialal. 1958. aastast töötas lennukitööstuses. 1969. aastast oli Rakendusliku Hüdromehaanika Teadusliku Uurimise Instituudi osakonna juhataja, 1990– peakonstruktori asetäitja. Uurimisvaldkonnad: lennu- ja allveeaparaatide liikumise dünaamika ning nende automaatjuhtimissüsteemide väljatöötamine. NSV Liidu riiklik preemia (1980). 7 teaduspublikatsiooni, 17 autoritunnistust. (Tööd on salastatud). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide http://www.geni.com/people/Vitali-Raag/6000000015528607321 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Rula

Rula, slängis laensõna skeit, inglise keeles skateboard) on spordivahend, mis koosneb kahest paarist väikesemõõdulistest ratastest ja lauast, mis algselt valmistati vineerplaadist. Rula kasutatakse rulasõidul ja sellega tehakse trikke. Rulalaua laius on tänapäeval 7,2–9 tolli (18,29–22,86 cm) ja pikkus 2,5–3 jalga(76–91 cm). Rulalaual on 5–9 kihti vineeri, mis on kokku liimitud ja pinnal on sissepressitud nõod (inglise keeles concave). Rulal libisemise vastu on lauapind kaetud liivapaberiga, mille värv on enamasti must. Trukid (toortõlge ingliskeelsest väljendist trucks) on laua ja ratastega ühendatud. Tavaliselt tehtud alumiiniumist või mõnest alumiiniumisulamist. Lauapoolset külge kinnitatakse 4 kruviga alusplaadi külge. Sealt edasi läheb 2 toru. Üks on kingpin, mis hoiab tervet trukki koos. Teine aga on kohe kingpini kõrval, ja ta polegi plaadiga ühendatud. See osa aitab trukkidel keerata mõlemale poole. Selleks, et rula sõidaks on rattaid vaja. Tänapäeval kasutatakse standardseid 100A 50–55 mm suurusega rattaid.[viide?] 100A näitab ratta kõvadust (mida väiksem, seda pehmem on ratas) ja 50–55 mm näitab ratta diameetrit.[viide?] Tänapäeval tehakse rattaid polüuretaanist.[viide?] Veeremist võimaldavad kuullaagrid, mida on kaks ratta kohta, seega kokku vajab rula kaheksat kuullaagrit. Laagrite veerevust saab määrata selle järgi, et vaadata, mitu ABEC-it nad on. Poes müüakse ABEC 3–7 laagreid. On ka firmasid, mis ei kasuta ABEC süsteemi (näiteks Bones Bearings). Eestis toodeti 1970. aastatel rula lauad Viisnurgas Pärnus ja teised osad Võru Gaasianalüsaatorite tehases. Näpurula 4. september 2010, Anna-Liisa Villmann, Kodumaise ruladisaini uuestisünd 17. oktoober 2020, Lauri Mutso, Urmas Luik, KULDRULA 40 ⟩ Pärnu abilinnapea hüppas aastapäeva tähistamiseks rulale ja vuhises sellega Kesklinna silla kallakut pidi alla Verner Puhm, FOTIS, EFA.251.0.105220, VSÜ "Kalev" ja Eesti Raadio korraldatud rahvaspordipäeval võistlevad tütarlapsed rularajal.
Vello Raagmets

Vello Raagmets (8. märts 1933 Kärevere vald Tartumaa – 26. jaanuar 2020) oli eesti loomaarstiteadlane. Vello Raagmets oli talupidaja poeg. Lõpetas 1951 Tartu 6. Keskkooli ja 1956 Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaararstina; veterinaariakandidaat (1956, Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut (ELVI)), väitekiri "Tallede valgelihastõbi ja selle tõrje ENSV-s". Oli 1956–1959 Orajõe veterinaariajaosakonna juhataja, 1959–1965 Tõlla sovhoosi peaveterinaararst, 1965–1975 ELVI Orumäe lambakasvatusmajandis algul peaveterinaararst, aastast 1968 direktor. 1975–1985 ELVI Puka Lambakasvatuse Katsejaama direktor, 1985–1993 ELVI lambakasvatuse osakonna vanemteadur. Uurinud lammaste aretust, söötmist, suurfarmis pidamise tingimusi ning soome valgepealiste ja prantsuse lihalambatõu sobivust eesti valgepealise lambatõu produktiivomaduste parandamisel. 30 teadustrükist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tallede valgelihastõve etioloogia ja tõrje selgitamise katsed. // Kasvikute haiguste alase sümpoosioni materjalid. Tartu, 1969 Tsüklofosfamiidi toksilise toime väljaselgitamine lammaste keemilisel pügamisel (kaasautor). // Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi teaduslike tööde kogumik 32 (1974) Lammaste jõudluskontrollist Puka sovhoosis. // Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi teaduslike tööde kogumik 40 (1986). Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi teaduskoosseisu biobibliograafia 1947–1990. Tallinn, 1992, 46–47, 114. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Elmar Raal

Elmar Raal (1. november 1927 Suislepa vald, Viljandimaa – 7. oktoober 1970 Tartu) oli eesti õigusteadlane. Lõpetas 1947 Tõrva Keskkooli, 1952 Tartu Riikliku Ülikooli ja 1956 samas aspirantuuri; õigusteaduste kandidaat (1957, TÜ), väitekiri "Kuriteoga puutumus nõukogude kriminaalõiguse järgi". 1952–1953 Elva rajooni prokuratuuri uurija ja Tartu oblasti prokuratuuris uurimisosakonna ülema asetäitja, 1953–1956 TÜ kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri aspirant, 1956–1961 vanemõpetaja, 1961–1970 dotsent, 1968–1970 kateedri juhataja. Uurimisvaldkond: kriminaalõigus. Eesti NSV kriminaalkoodeks. Kommenteeritud väljaanne. Tallinn, 1962 Nõukogude kriminaalõigus. Tallinn, 1963 Alkohol ja kuritegevus. Tallinn, 1965 Tema poeg on Ain Raal. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide EE 14, 398 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 442. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Voldemar Raam

Voldemar Raam (12. märts 1880 Kaarli vald, Viljandimaa – 2. oktoober 1946 Rakvere) oli Eesti pedagoog. Voldemar Raam oli mõisavalitseja poeg ja Villem Raami isa. Lõpetas 1900 Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi ja 1905 TÜ vanade keelte osakonna. Seejärel õpetaja Venemaal Karatsevis Orjoli kubermangus, Olonetskis ja Tveris, 1909–13 Pärnu Eesti Kooliseltsi progümnaasiumi direktor, 1915–19 Tallinna Poeglaste Kaubandus- ja Kommertskooli õpetaja ja direktor, osales Vabadussõjas. 1919–23 ja 1928–32 Rakvere Õpetajate Seminari direktor ja vahepeal samas õpetaja. Pärast seminari sulgemist 1932–37 Tartu Pedagoogiumi juhataja, 1937–40 Jõhvi Gümnaasiumi õpetaja, hiljem veel õpetaja Rakveres. Oli Õpetajate Seminaride organiseerijaid; propageeris reformpedagoogilisi ideid, pooldas õppetöös kasvatusliku osa esikohale seadmist. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Ladina keele lugemisraamat. 1920 Mõtteid õpetajaist, tema tööst ja ettevalmistusest. // Tarmo, 1937 (5). Eesti avalikud tegelased, 257 Jõgi, M. Voldemar Raam. // Nõukogude pedagoogika ja kool. VI. 1972 Eesti kooli biograafiline leksikon. Tallinn, 1996, 193 EE 14, 398. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Tõnis Raamot

Tõnis Raamot (6. jaanuar 1932 Tartu – 26. aprill 2000 New York) oli eesti päritolu Ameerika Ühendriikide ehitus- ja tehnikateadlane. Ta lõpetas aastal 1949 Lingeni Eesti Gümnaasiumi Saksamaal, 1955 Columbia Ülikooli USA-s ehitusinsenerina; M.Sc. (1956, Columbia Ülikool), Ph.D. (1962, Illinoisi Ülikool, USA), doktoriväitekiri "The Foundation Behavior of Ore Yards". Ta oli aastatel 1955–1956 Columbia Ülikoolis assistent, 1956–1959 USA sõjaväes ehitusinsener, 1962–1973 tsiviilinsener, professor (Newark College of Engi., Newark, N.J.), 1962–1969 nõuandev, hiljem peainsener ettevõttes Raymond Int, Inc. NYC. Aastast 1969 omas ta insenerifirmat Raamot Associates peakontoriga New Yorgis ja tegeles erapraksisega. Uurimisvaldkond: süvaehitus. Foundation Behavior on Iron Ore Storage Yards (kaasautor). // ASCE J. 1964 Tema isa oli Ilmar Raamot, vanaisa Jaan Raamot, vanaema Mari Raamot; vanatädi oli laulja ja pedagoog Aino Tamm, vanaonu metsasarvemängija ja muusikategelane Jaan Tamm. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm 1984. Lk 98 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Haud Green-Woodi kalmistul New Yorgis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Henn Raave

Henn Raave (sündinud 21. augustil 1959 Raplas) on Eesti põllumajandusteadlane. Henn Raave on teenistuja poeg. Lõpetas 1977 Rapla Keskkooli ja 1986 EPA agronoomiateaduskonna; mag. agr. (1993, EPMÜ), väitekiri "Rohukasutust mõjutavatest faktoritest", põllumajandusdoktor (1999, EPMÜ), doktoriväitekiri "Kõrreliste puhaskülvis ja valge ristikuga segukülvis rajatud karjamaataimikute botaanilise koosseisu ja saagi dünaamika ning rohu söödavus gleistunud leetjal saviliivmullal". Oli 1986–89 Haapsalu rajooni Tuudi kolhoosi rohumaade agronoom, 1990–91 EPA rohumaaviljeluse ja botaanika kateedri aspirant ja 1995–2005 EPMÜ rohumaaviljeluse ja botaanika õppetooli teadur ja aastast 2005 EMÜ põllumajandus- ja keskkonnainstituudi teadur. Uurinud erinevate seemnesegudega rajatud karjamaarohustute saagikust ning rohu söödavust ja toiteväärtust, võrreldes niiteliselt kasutatavate rohukamaratega; analüüsinud rohusöödavust sõltuvalt taimeliigist, rohusaagi suurusest ja kvaliteedist ning karjatamisrežiimist; tegelenud poolkoksi fütotoksilisuse põhjuste uurimisega. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Lüpsilehmade väljaheited ja rohu söödavus. Tallinn, 1992 The influence of grazing management, botanical content and animal behaviour on the intake of dairy cows (kaasautor). Lahti, 1992 Recultivation substance and compost produced from semi-coke: The effect on soil characteristics, the yield of field crops and environment (kaasautor). // Oil Shale. 21 (2004) 1. Toomre, R., 199–201. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.