laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Pere Leib

AS Pere Leib oli Tartus asunud ettevõte, mis tootis ja turustas pagari- ja kondiitritooteid. Aktsiaseltsina asutati see 1993. aastal Tartu Leivakombinaadist. Ettevõtte ajalugu ulatub 1912. aastasse, mil Tartus Riia tänaval avasid leivatööstuse Taani ettevõtja Lorenz Sander ja pangajuht Woldemar von Roth. 1944. aastal moodustati mitme tööstuse liitmisel Jahu- ja Leivakombinaat, mis 1963. aastast kandis nime Tartu Leivakombinaat (lühend: TLK). 2005–2011 oli firma nimeks AS Pere Leib Tootmine. Ettevõtte töö toimus kolmes tsehhis: leiva-saia-, kondiitri- ja väikesaiatsehhis. Ettevõttes töötas üle 200 inimese. Pere Leiva tuntumate kaubamärkide seas olid Pere, Wabariigi sarja tooted, Virmalise ja Draamateatri tort jms. 2012. aasta aprillis võttis Tartu leivatehase rendile Linerel OÜ, kes jätkas tootmist Pere kaubamärgi all. 2014. aasta jaanuaris teatas Linerel tootmise lõpetamisest ja taotles pankrotti, koondades töötajad. Veebruari alguses taastas tootmise tehase uus omanik OÜ Eesti Leivatööstus, kes palkas uuesti tööle osa senistest töötajatest, kuid ei kasuta Pere Leiva kaubamärke. Pere Leib Tartu (võrkpalliklubi) Ettevõttest Pere koduleht Internet Archive'is (vaadatud 25.02.2013) Jaan Olmaru Tartu leivatehas alustas taas tootmist Postimees, 05.02.2014 "Tartu leib ja tort külmutatuna müügile" Maaleht, 11. oktoober 2012 Jaan Olmaru Leivatehase töötajaid ootab ees kollektiivne koondamine Postimees, 20.01.2014
Para '89

Para '89 oli aastal 1989 Tartus asutatud kunstirühmitus. Rühmitusele panid aluse Jüri Palm ja Ilmar Malin. Rühmitus aktiivne tegevus kestis aastani 1993. Para '89 kunstilooming oli mõjutatud peamiselt sürrealismist. Endid nimetasid nad uus-sürrealistideks. Para '89 korraldas mitu näitust: nt 1990 Tartu Kunstimuuseumis ja 1991 Tallinna Kunstihoones. EE 12. köide, 2003: 403.
Oma Maa (ajakiri, 1884)

Oma Maa oli aastatel 1884–1891 Tartus ilmunud kuukiri. Väljaande vastutavad toimetajad olid Mihkel Veske (1884–1885), Hugo Treffner (1886–1891), tegevtoimetaja oli Jaan Jõgever (1886–1890). Kuukirjas oli esindatud nii populaarteaduslikke ja ilukirjanduslikke kirjutisi, samuti rahvaluulet ja tõlkeid. Kirjutisi oli ka Vene impeeriumi rahvaste ajaloo ja kaasaja kohta. EE 12. köide, 2003: 379.
Rudi Fink

Rudi Fink (sündinud 6. juulil 1958 Cottbusis (praegu Brandenburgi liidumaa)) on Ida-Saksamaa endine poksija. Fink oli kokku kolmekordne Ida-Saksamaa meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 1977 ja 1979 ning kergekaalus (kuni 60 kg) 1980. aastal. Fink võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Fink osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 23. Euroopa meistrivõistlustel (Köln, 1979), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Viktor Rõbakovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning kergekaalus (kuni 60 kg) 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1981), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Rudi Fink lehel Wer war wer in der DDR? (Kes oli kes Ida-Saksamaal?). Saksa keeles Ida-Saksamaa meistrivõistlused poksis 1949–1989. Tulemused inglise keeles 22. suveolümpiamängude poksivõistlus. Moskva 1980. Tulemused inglise keeles 23. Euroopa meistrivõistlused poksis. Köln 1979. Tulemused inglise keeles 24. Euroopa meistrivõistlused poksis. Tampere 1981. Tulemused inglise keeles Rudi Fink veebisaidil Olympedia (inglise)
Uduküla

Uduküla (18. sajandi kaartidel Uddo) on endine küla Viljandimaal Põltsamaa kihelkonnas Tapiku raba servas Kõpu-Tapiku tee ääres. Tänapäeval jääb endine küla Põltsamaa valda Jõgeva maakonnas. Geograafilised koordinaadid on 58° 46′ 30″ N, 26° 12′ 10″ E Uduküla talud kuulusid Rutikvere mõisa 1744. aasta adramaarevisjoni ja Põltsamaa koguduse personaalraamatute järgi Kaave küla alla. 2. augustil 1941 mõrvasid taganevad punaväelased Udukülas 17 relvitut meest ümberkaudsetest küladest. Ohvrid maeti järgmisel päeval Aidu Vabadussõja samba juurde ühishauda.1. augustil 1942 maeti nad ümber kodukalmistutele. Sündmuse mälestuseks on Paduveres mälestuskivi. Tiit Lääne. "Seitsekümmend aastat Uduküla tragöödiast". Vooremaa nr 89, 6. august 2011. Lk 1 ja 4 Toomas Reinpõld. "Homme avatakse Paduveres mälestuskivi". Vooremaa nr 70, 19. juuni 2012. Lk 3
Jama

Jama on Jama (jumalus) Kingissepa endine nimi Siverski endine nimi Jama ajamine ehk tõesust eirav suhtlemine või väitlemine JAMA
Leka (Albaania prints)

Leka Anwar Zog Reza Baudoin Msiziwe Zogu (sündinud 26. märtsil 1982 Johannesburgis) on Albaania kuningliku perekonna pea alates 30. novembrist 2011. Ta on Albaania kroonprintsi Leka ja Susan Cullen-Wardi poeg.
Mick Taylor

Michael Kevin Taylor (sündinud 17. jaanuaril 1949 Welwyn Garden Citys) on inglise muusik. Ta on tuntud John Mayall's Bluesbreakersi (1966–1969) ja The Rolling Stonesi (1969–1974) liikmena. Pärast Rolling Stonesist lahkumist on Taylor välja andnud mitu sooloalbumit ja teinud koostööd paljude teiste artistidega. Ajakirja Rolling Stone 2012. aasta läbi aegade parimate kitarristide edetabelis oli Taylor 37. kohal. 1989. aastal võeti Taylor The Rolling Stonesi liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli. Ta alustas kitarrimängu 9-aastaselt. Taylor on kasutanud oma karjääri vältel erinevaid kitarre. Kõige tihedamalt on seotud Gibson Les Pauliga, esimese sellenimelise pilli soetas ta 1965. aastal. Mick Taylor (1984) Mick Taylor (2012) Mick on olnud kaks korda abielus, tal on kaks tütart. Chloe (6. jaanuar 1971) on tütar esimese naise Rose Millariga. 1975. aastal abiellus Taylor Rose'iga. Paari aasta pärast nad lahutasid. Teise tütre nimi on Emma. Tayloril oli lühiajaline suhe Ameerikast pärit naisterahvaga, kes oli bändil taustalauljaks.
Molekulaardiagnostikakeskus

Molekulaardiagnostikakeskus (täpsemalt: SA TÜ Kliinikumi Ühendlaboratooriumi Molekulaardiagnostika Keskus; lühend: MDK) loodi Tartus aastal 1996. Aastal 2008 ühendati MDK koos TÜ Kliinikumi meditsiinigeneetika ühendlaboriga ühtseks SA TÜ Kliinikumi ühendlabori geneetikakeskuseks.
Bristoli Ülikool

Bristoli Ülikool on ülikool, mis asub Bristolis Inglismaal. Ülikool on asutatud aastal 1909. Ülikooli eelkäija Bristoli kolledž oli aga asutatud juba 1876.
Matemaatika ja kaasaeg

"Matemaatika ja kaasaeg" oli aastatel 1963–1984 Tartu Riikliku Ülikooli välja antud ebaregulaarselt ilmunud matemaatikaalaste populaarteaduslike artiklite kogumik. Kogumikus on 22 köidet. Näiteks VII köide (ilmus 1965) sisaldas artikleid küberneetikast, majandusmatemaatikast, matemaatika ajaloost ja koolimatemaatikast. "Matemaatikat ja kaasaega" anti välja ühiskondliku töö korras. Näiteks esimese köite toimetajad olid H. Espenberg, J. Gabovitš, Ülo Kaasik, Ülo Lumiste, Enn Sarv (vastutav toimetaja), Enn Tamme ja Ene-Margit Tiit. Esimese köite saatesõnas öeldakse, et "Kogumiku lugejaskonnaks on mõeldud keskkooliõpilased, üliõpilased, õpetajad, insenerid, aga samuti ka teadlased." Kogumik seadis oma ülesandeks süvendada noortes huvi matemaatika vastu, tutvustada matemaatika meetodeid mittematemaatikutele ja pakkuda uusi ideid neile, kes töötavad matemaatika alal. Tänapäeval "Matemaatika ja kaasaeg" enam ei ilmu. Sarnaste eesmärkidega antakse välja Eesti Matemaatika Seltsi aastaraamatut. Kõik "Matemaatika ja kaasaja" köited on elektrooniliselt kättesaadavad Eesti matemaatika ja statistika doktorikooli kodulehel. EE 12. köide, 2003: 329. "Matemaatika ja kaasaja" I köide "Matemaatika ja kaasaja" II köide "Matemaatika ja kaasaja" III köide "Matemaatika ja kaasaja" IV köide "Matemaatika ja kaasaja" V köide "Matemaatika ja kaasaja" VI köide "Matemaatika ja kaasaja" VII köide "Matemaatika ja kaasaja" VIII köide "Matemaatika ja kaasaja" IX köide "Matemaatika ja kaasaja" X köide "Matemaatika ja kaasaja" XI köide "Matemaatika ja kaasaja" XII köide "Matemaatika ja kaasaja" XIII köide "Matemaatika ja kaasaja" XIV köide "Matemaatika ja kaasaja" XV köide "Matemaatika ja kaasaja" XVI köide "Matemaatika ja kaasaja" XVII köide "Matemaatika ja kaasaja" XVIII köide "Matemaatika ja kaasaja" XIX köide "Matemaatika ja kaasaja" XX köide "Matemaatika ja kaasaja" XXI köide "Matemaatika ja kaasaja" XXII köide
Nady Sprenk-Dorn

Nady Sprenk-Dorn (sündinud 22. augustil 1955 Lääne-Berliinis) on eesti näitleja. 1957. aastal tuli ta ema koos Nady (Nadja) ja kahe poolõega Eesti NSV-sse. Ta lõpetas 1974. aastal Tallinna 20. Keskkooli ja 1981. aastal Moskvas B. Štšukini nimeline Teatriinstituudi teatri- ja filminäitlejana. Ta töötas aastatel 1981–1987 näitlejana Rakvere Teatris ja aastatel 1987–1989 stuudioteatris "Viadukti juures". Ta on olnud hiljem Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia ja TTÜ Tallinna Kolledžis õppejõud (läbirääkimised, suhtlemine ehk sotsiaalsed oskused, protokoll ja etikett, kõne- ja esinemistehnika, avalik esinemine ja kõnehääleseade). 1981 August Kitzberg "Neetud talu" (Anne) 1982 Vassili Šukšin "Kas kõik jääb nagu oli?" (Valja, müüja) 1986 Genrihh Rjabkin "Öö kupees" (Nadja) 1986 Hugo Ader "Tambu Elle, ma tahan sinuga rääkida" (Tambu Elle) "Boris Taar. Eesti Ratsarügemendi leitnant". Koostajad Nady Sprenk-Dorn ja Heikki Boode. Tallinn 2017. 256 lk. ISBN 9789949819393 Tema tädimees oli Eesti ratsaväeohvitser Boris Taar. Tema poolõde on modell ja näitleja Faime Jurno. "Emaõnn". Kodumaale Tagasipöördumise Eest nr 5, 3. veebruar 1957. Lk 2 "Sprenk-Dorn, Nady - mängufilmi Karikakramäng esimese filmi Promenaad osavõtjaks soovija". Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, EFA.203.A.466.9 B. Štšukini nimeline Teatriinstituudi 1980. aastate lõpetajad. Vene keeles
Assooride lipp

Assooride lipp on Atlandi ookeanis asuvate ja Portugalile kuuluvate Assooride saarte lipp. 10. aprillil 1979 kinnitatud lipp on vertikaalselt jagatud kaheks väljaks, vardapoolne sinine väli on kitsam ja lehvipoolne valge väli laiem. Sinise ja valge välja ühenduskoha keskele on paigutatud kuldne laialisirutatud tiibadega kanakull (Assoorid tähendavadki tõlkes kanakulli), mille kohal on kaarekujuliselt üheksa viisnurkset tähte. Tähed tähistavad Assooride üheksat suurimat saart. Sinise välja vardapoolses ülanurgas on Portugali vapilt pärit kilp, mille punasel äärisel on kujutatud seitse kuldset kindlust ja keskmisel valgel väljal viis sinist kilpi, igal ühel viis valget kuuli. Lipu proportsioonid on 2:3. Assooride vapp Assooride lipp andmebaasis Flags of the World (inglise keeles)
Sirje Põllu

Sirje Põllu (sündinud 8. oktoobril 1959 Tallinnas) on eesti laulja ja muusikaõpetaja. Ta on neljandat perioodi Neeme külavanem. Ta on lõpetanud 1979. aastal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise erialal Silvia Melliku klassis.[viide?] Aastatel 1978–1982 õppis ENSV Riikliku Filharmoonia Estraadistuudios laulu erialal.[viide?] 1978. aastast töötas ta hotelli Tallinn varietees lauljana ja Tallinna 44. keskkoolis muusikaõpetajana. Ansambli Laine laulja 1981. aastast kuni tänapäevani. 1978. aastal kutsus Eino Baskin mängima seriaali Kolm Rubiini tegelaskuju Lena Toropovat. 1983. aastani 1994 Viru Varietee koosseisuline artist. Praegu on ta muusikapedagoog mitmes Jõelähtme haridusasutuses (Neeme algkoolis, Neeme lasteaias,), Neeme külavanem aastast 2008 ja ansambli Laine laulja aastast 1981[viide?]. Aastal 2006 asutas ta MTÜ Neeme Naiste Rannavalve Seltsi ning on selle juhatuse liige[viide?]. 2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Jõelähtme vallavolikogu liikmeks (Sotsiaaldemokraatliku Erakonna ridades), sai 31 häält ning ei osutunud valituks. Ta kuulub 26. juunist 1998 Sotsiaaldemokraatliku Erakonda.Aastal 2013 kohalike omavalitsuse volikogu valimistel osutus valituks Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas Jõelähtme vallavolikogu liikmeks. On Jõelähtme valla Hariduskomisjoni esimees. Aastal 2017 ei osutunud kohalike omavalitsuste valimistel valituks. Lahkust Sotsiaaldemokraatlikust erakonnast aastal 2018 Valiti aga uuesti külavanemaks juulis 2017. Kostivere segaansambli Viisiväänajad juhendaja, aastast 2017 ka Viimsi naisansambli juhendaja ja aastast 2020 Randvere segaansambli juhendaja. Peres kasvab kolm tütart. Jõelähtme valla volikogu keskkonnakomisjoni liige aastast 2017. Aastal 2020 valiti 4 korda 4 aastaseks perioodiks külavanemaks. Aastast 2015 Neeme Rahvamaja juhataja. http://www.vvk.ee/arhiiv/kov09/kandidaadid/?id=12449&code=0037&scode=0245&cid=15568 http://www.vvk.ee/arhiiv/?id=10534&op=search_results&otsi=Sirje%20P%C3%B5llu&x=0&y=0&label=history "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. oktoober 2013. Vaadatud 12. jaanuaril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Verni Leivak. Estraadiartistist külavanemaks Postimees/Naine, 21. juuli 2012
Syed Kadir

Syed Abdul Kadir (sündinud 16. veebruaril 1948) on Singapuri endine poksija. Ta on olnud kokku kaheksakordne Singapuri meister. Kadir osales helveskaalus (kuni 48 kg) 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas vigastuse tõttu 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Kadir sai helveskaalus (kuni 48 kg) pronksmedali 10. Briti Rahvaste Ühenduse mängude poksivõistlusel (Christchurch, 1974), kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale James Odworile (Uganda) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Kadir töötas hiljem poksitreenerina, olles ka Singapuri poksikoondise peatreener, ning poksiorganisaatorina, olles ka Singapuri harrastuspoksiliidu president. 20. suveolümpiamängude poksivõistlus. München 1972. Tulemused inglise keeles 10. Briti Rahvaste Ühenduse mängude poksivõistlus. Christchurch 1974. Tulemused inglise keeles Syed Kadir veebisaidil Olympedia (inglise)
Maris Lauri

Maris Lauri (sündinud 1. jaanuaril 1966 Kiviõlis) on Eesti majandusanalüütik ja poliitik. Alates 26. jaanuarist 2021 18. juulini 2022 oli ta Eesti justiitsminister. Maris Lauri endine Riigikogu liige, rahandusminister ning haridus- ja teadusminister. Kuulub Eesti Reformierakonda. Maris Lauri lõpetas 1984. aastal Kohtla-Järve 1. Keskkooli ja 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusküberneetika erialal, 1994. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas magistritöö ja sai magistrikraadi. Ta töötas aastatel 1993–1994 majandusministeeriumis, seejärel analüütikuna Eesti Pangas, alates 1996. aastast Tallinna Pangas ja 1998–2011 Hansapangas (Swedbankis). Aastal 2011 asutas ta ettevõtte OÜ Oeconomia. 2. aprillist 2014 töötas Maris Lauri peaminister Taavi Rõivase nõunikuna. Pärast Jürgen Ligi tagasiastumist rahandusministri ametist esitas Reformierakonna juhatus nädal varem erakonna liikmeks astunud Maris Lauri rahandusministri kandidaadiks. 3. novembrist 2014 8. aprillini 2015 oli Lauri Taavi Rõivase esimese valitsuse rahandusminister. Ta valiti XIII Riigikogusse. 12. septembril 2016 kinnitati ta välisministri kohale asuva Jürgen Ligi asemele haridus- ja teadusministriks. Maris Lauri oli Taavi Rõivase teise valitsuse haridus- ja teadusminister 23. novembrini 2016 (ministrina oli liikmesus XIII Riigikogus peatatud). Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosad) 4084 häält ning osutus valituks. 2008 – Valgetähe V klassi teenetemärk Majandusanalüütik Maris Laurist saab Taavi Rõivase nõunik Postimees E24, 28.03.2014. Reformierakond esitab rahandusministri kandidaadiks Maris Lauri Fotod ja video: Ilves nimetas Ligi ja Lauri ametisse ERR, 12.09.2016 Varasemad valitsused: ministrid. Riigikantselei koduleht, vaadatud 15.09.2018. http://www.president.ee/et/vabariik/teenetemargid/kavalerid.php?id=5555 Palgatööst prii Maris Lauri
Samuli tammed

Samuli (ka Sammuli) tammed kasvavad Harju maakonnas Andineeme külas. Puudegrupp koosneb kolmest võimsast tammest kõrgusega 18, 20,5 ja 22 meetrit. Tammed jäävad Kuusalu matkarajale Lahemaa rahvusparki. Harju maakonna kaitstavate loodusobjektide ja -alade loend Samuli tammed keskkonnaportaalis Samuli tammed
Nijel Amos

Nijel Carlos Amilfitano Amos (sündinud 15. märtsil 1994 Marobelas) on Botswana kergejõustiklane, kelle põhialaks on 800 m jooks. Amos sai 2012. aasta Londoni olümpiamängudel 800 m jooksus hõbemedali ajaga 1.41,73, mis oli ühtlasi ka Botswana rekord. Ta on esimene Botswana sportlane, kes on võitnud olümpiamängudelt medali. 2014. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Glasgow's võitis ta 800 meetri jooksus kuldmedali ajaga 1.45,18. Aafrika meistrivõistlustelt on ta võitnud kolm kuldmedalit. 2016. aasta suveolümpiamängude avatseremoonial oli ta Botswana lipukandja. Aastatel 2014, 2015 ja 2017 on ta 800 meetri jooksus tulnud Teemantliiga üldvõitjaks. 2022. aasta juulis, paar päeva enne Eugene'i maailmameistrivõistluste algust, sai Amos dopingu tarvitamise tõttu ajutise võistluskeelu. Tema dopinguproovist leiti GW1516 ehk kardariini metaboliidi jälgi. Allikas: IAAF "OM-hõbe andis positiivse dopinguproovi ja jääb kergejõustiku MM-ilt eemale". sport.err.ee. 13.7.2022. Vaadatud 15.8.2022 Nijel Amos Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Nijel Amos veebisaidil Olympedia (inglise)
Vanaema kingitus

"Vanaema kingitus" oli 1923. aastal valminud Eesti mängufilm. Film ei ole säilinud. Fjodor Ljubovski – Noormees peaosas Lavastaja – Fjodor Ljubovski Stsenarist – Fjodor Ljubovski Operaator – Jakob Sildnik Regina-Filmi esimene mängufilm, tummfilmist lühike jant kujutab vanaemalt päranduseks saadud lehma toomist läbi Tartu linna, mis põhjustab hulga naljakaid sekeldusi. https://www.efis.ee/et/filmiliigid/film/id/475/
Mineviku varjud

''Mineviku varjud" on 1924. aastal valminud Eesti mängufilm. See on Eesti esimene täispikk mängufilm. Film pole säilinud. "Liivi ordu vallutatud Eestimaal kaitseb maarahvas visalt oma vabadust. Vapper Uno põgeneb vangistusest oma hõimlaste juurde. Vanemate soovil ja Taara targa julgustusel on noor malevapealik Kaljo just astunud rahva etteotsa, kui rahulikke inimesi tabab mõõgavendade rünnak. Kaljo armsam Laine ja Uno langevad rüütlite kätte. Kaljo õde Virve hiilib vaenlase laagrisse ja vabastab Uno, kes ühineb malevaga. Ees seisab heitlus elu ja surma peale". Voldemar Toffer – Olev, rahvavanem Ants Lauter – Kaljo, tema poeg Ella Silber – Virve, tema tütar Klaara Kruus – Laine, Kaljo mõrsja Eduard Türk – Uno, kangelane Voldemar Step – tuuletark Aleksander Rutoff – küürakas, lossiteener Ants Jõgi – Ullo, nõdrameelne Mihkel Lepper – Konrad von Eulenberg, komtuur Aleksander Lummer – Gerhardt, rüütel Rudolf Engelberg – Urban, ordu munk Lavastaja – Valter Palm Lavastaja – A. Nugis Operaator – Konstantin Märska Lavastaja assistent – John Loop Operaatori assistent – Rudolf Unt Grimeerija – Voldemar Toffer https://www.efis.ee/et/filmiliigid/film/id/251 https://www.efis.ee/et/filmiliigid/film/id/251
Õnnelik korterikriisi lahendus

''Õnnelik korterikriisi lahendus" on 1924. aastal valminud Eesti mängufilm. Film pole säilinud. Viletsast üürikorterist väljavisatud noormehe peavarjuotsinguid saadavad tüseda huumoriga kujutatud rohked vahejuhtumised Tallinna tänavail, kuni saatus vaese noormehe probleemi igatpidi õnnelikult lahendab. Kadumaläinud tummfilmi omapäraks on Chaplinit jäljendav peategelane, keda mängib eesti omaaegne maadluskuulsus Eduard Pütsep. Eduard Pütsep – Shimmy Olga Raudsepp-Lievonen – Elly Jaan Tihkan – Perenaine Jaan Tihkan – Teine hulgus turul Voldemar Kuulbas – Ajalehepoiss Kalju Raag – Politseinik Olga Holts – Pliinimüüja Lavastaja – Konstantin Märska Operaator – Konstantin Märska https://www.efis.ee/et/filmiliigid/film/id/521
Tšeka komissar Miroštšenko

"Tšeka komissar Miroštšenko" on 1925. aastal valminud Eesti mängufilm. 2012. aastal film digiteeriti. 1920. aastate Nõukogude Venemaal ootavad teiste eestlaste seas Eestisse opteerumise luba neiu Agnes ja tema ema ning Agnese noorpõlvesõber, insener Karl Raudsepp oma kihlatu Ernaga. Armastus aga ei küsi inimeste plaanidest, viletsast elust ega üldisest vägivallaõhkkonnast. Karli ja Agnese vastastikused tunded äratavad Ernas sellise armukadeduse, et ta saadab Agnese peale tšekaasse valekaebuse. Tšekaa kätte sattunud Agnese ilu köidab nii komissar Miroštšenkot kui salaagent Hewelyni. Mõlemad otsustavad, et neiu peab saama tema omaks. Mihkel Lepper – Miroštšenko, Nõukogude Venemaa komissar Valentine Vassiljeva – Agnes Tõnisson, interneeritud eestlanna Niina Ormus – Marie Tõnisson, Agnese ema Kalju Raag – Karl Raudsepp, interneeritud eestlane Leoniide Jürisson – Erna Tammik, Raudsepa pruut Alfred Hindrea – Hewelyn, salaagent Leonid Puhov – kaardiväelane Vaska Ella Silber – Zinaida Pavlovna, Miroštšenko armuke Eduard Pütsep – Tšilikov Lavastaja – Paul Sehnert Operaator – Rudolf Unt Kunstnik – Nikolai Root Filmi treiler https://www.efis.ee/et/filmiliigid/film/id/438
Kevade unelm

"Kevade unelm" on 1927. aastal valminud Eesti mängufilm. Filmi on säilinud kogupikkuses 1 minut ja 9 sekundit. Vilsandi saarelt pärit noor ja aateline ehitustehnikumi üliõpilane Enn Mänd ja pealinna jõuka pere tütar Hilma Aamisep unistavad ühisest õnnest. Nende armastusele on kiivas ehitusmeister Pilliroog. Oma ärisuhete kaudu survestab ta Hilma tõusiklikke vanemaid, et need mõjutaksid tütart temaga sõbrustama. Ta ei kohku tagasi intriigidest ega suisa vägivallast, et oma eesmärke saavutada. 1920. aastate Eesti pealinna tõusikute elu kujutamine annab tummfilmile ühiskonnakriitilise värvingu. Lavastaja – Voldemar Päts Stsenaarium – Voldemar Päts Operaator – Voldemar Mannov Georg Russy (Rusi) – Enn Mänd, tehnikumiõpilane Elsa Silber – Hilma Aamisep, tõusiku tütar Leonid Puhov – Ants Kivistik, üliõpilane, Ennu sõber Olga Päts – Aino, Kivistiku sõbratar Johan Köösel – Jaak Aamisep, tõusik Olga Holts – Aamisepa naine Alfred Hindrea – Pilliroog, ehitusmeister Anna Udal – Hilda, Aamiseppade teenija Voldemar Päts – Ehitusinsener Oberman – Tüürimees Aleksander Kleius – Tüürimehe abi M. Laks – Madrus Arthur Toom (Artur Toom) – Vilsandi majakavaht Kevade unelm Eesti filmi andmebaasis
Marahwa Näddala-Leht

Marahwa Näddala-Leht oli aastatel 1821–1823 ja 1825 Tartus ilmunud ajaleht, mida trükiti peale Tartu hiljem ka Pärnus ja Riias[viide?]. Ajalehte toimetas ja andis välja Otto Wilhelm Masing. Ajalehe teemadering oli lai, nt oli seal nii geograafilis-etnograafilisi kirjutisi, ajaloovaatlusi, haridusteemamalisi ja ilukirjanduslikke tükke. Samuti on seal kajastatud toimetaja Masingu isiklikke tõekspidamisi, mis avaldusid võitlusena ebausu, vaimupimeduse ja inimeste rumaluse vastu. Ajalehe panuseks on ka mitmete uute sõnade eesti keelde toomine, nt "armee", "ajaleht", "kapital", "metall", "minister". Ajalehe aasta tellimishinnaks oli kuus rubla, sellest üks saatekuludeks. Raha oli vaja ette tasuda linnade postkontorites ja sealt saadi hiljem kätte ka värsked lehenumbrid. Kuus rubla oli suur raha ja talupojad olid vaesed. Nii koguneski esimese aasta lõpuks vaid 190 tellijat ning Otto Wilhem Masing, kes ajalehte ise rahastas, vähendas pärast esimest aastat tiraaži 500 eksemplarilt 350-ni. Aastakäigust müümata jäänud üksiknumbrid köideti konvoluudiks ja müüdi eraldi raamatuna. Sedasi kokku köidetuna Marahwa Näddala-Lehte sai neli "raamatut", aastatest 1821–1823 ja 1825, ja raamatutena püsis see talurahva lugemisvaras veel aastaid hiljem. Leho Lumiste, Eesti ajakirjanduse ajalugu. Stockholm, 1977 Heinrich Helm, Lühike Eesti ajakirjanduse ajalugu. Tartu, 1936 Juhan Peegel, jt. Eesti ajakirjanduse teed ja ristteed. Eesti ajakirjanduse arengust XVII sajandist XX sajandini. Tartu, Tallinn, 1994 https://eestielu.goodnews.ee/193-aastat-tagasi-ilmus-esimest-korda-marahwa-naddala-leht/(vaadatud 23.01.2022) Krista Aru (5. jaanuar 2021). "Marahwa Näddala-Leht avas talupojale uue maailma tema õpetuseks ja kasuks". Tartu Postimees.
Voldemar Päts (filmioperaator)

Voldemar Päts (sünninimi Vladimir Päts; 15. veebruar 1902 Tänassilma – 1942) oli eesti filmioperaator. Rootsi kroonprintsi Gustaf Adolfi külaskäigu ajal Eestisse 1932. aastal keelas tolleaegne riigivanem Jaan Teemant filmimise ja Voldemar Pätsile määrati selle eest kaks nädalat aresti või 10 krooni trahvi. Ta on maetud Tallinna Aleksander Nevski kalmistule. Voldemar Pätsi isa oli Eesti õigeusu vaimulik Nikolai Päts. Kui kindr. Tõrvand keelas filmi. Rahvaleht, 3. veebruar 1934, nr. 14, lk. 5. kirje Eesti Filmi Andmebaasis kalmistud.ee geni.com