laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Heinrich Kristal

Heinrich Kristal (aastast 1935 Heino Kaaremäe; 27. november 1906 Triigi vald, Harjumaa – surmaaeg teadmata, Vene NFSV) oli Eesti maadleja. Ta on seitsmekordne Eesti meister vabamaadluses (1925, 1926, 1927, 1928, 1929, 1931, 1932); Kristal on viiekordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses (1928, 1929, 1932, 1934, 1935); 1937 Pariis – 4. koht; 1938 Tallinn – katkestas. Nõukogude okupatsioonivõimud arreteerisid ta, suri vangilaagris Vene NFSV-s. Biograafia ESBL-is
Meelis Kanep

Meelis Kanep (sündinud 27. mail 1983 Võrus) on eesti maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2006) Ta on lõpetanud 2002. aastal Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumi ja õppinud TÜ Viljandi Kultuuriakadeemias. Kanep hakkas maletama Võrumaal Osulas Kaja Parkeri juhendamisel, õppis aastatel 1993–2000 Võru Huvikojas (treener Ülar Lauk) ja 1995–2002 Tartu SK-s (treener Aksel Rei). Tuli aastatel 1999–2001 Eesti koolinoorte ja 2002–2003 juunioride meistriks. Ta on kuulunud Eesti koondisse maleolümpiatel alates 2002. aastast. 2005. aastal võitis Kanep Paul Kerese mälestusturniiri. Ta kuulus 2008/2009. aasta Soome võistkondlikel meistrivõistlustel võitjaks tulnud Helsingi klubi EtVaS meeskonda. Kanep on võitnud Eesti meistrivõistlustel kolm kuld- (2004, 2005, 2007), kaks hõbe- (2003, 2021) ja neli pronksmedalit (2002, 2010, 2019, 2023). Ka on ta tulnud Eesti meistriks kiirmales (2003, 2005, 2006) ja välkmales (2006). Kanep on saanud FIDE-lt 2002. aastal rahvusvahelise meistri ja 2006. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Teda on valitud 2005. aastal Eesti parimaks maletajaks. Ta on 2019. aastast Haapsalu Maleseltsi juhatuse liige. Meelis Kanep FIDE andmebaasis Biograafia ESBL-is "Meelis Kanep tuli Eesti meistriks" Sakala, 9. märts 2010
Herman Kruusenberg

Herman Kruusenberg (23. juuli 1898 Väike-Maarja kihelkond, Virumaa – 5. juuni 1970 Lääne-Virumaa) oli eesti maadleja. Ta on kolmekordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses (1921, 1922, 1923) 1920. aasta suveolümpiamängudel Antwerpenis oli tema koht lõpuprotokollis 10.-16. 1921 Helsingi – 6. koht Göteborgi mängud 1923. aastal - 2. koht (vabamaadlus) Tema tütar oli Maie Toompere ja tütrepoeg on Hendrik Toompere juunior. Herman Kruusenberg veebisaidil Olympedia (inglise)
Juan Carlos Lemus

Juan Carlos Lemus García (sündinud 6. mail 1965) on Kuuba endine poksija. Lemus oli kokku kahekordne Kuuba meister - II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1988. aastal ja I keskkaalus (kuni 71 kg) 1990. aastal. Lemus võitis I keskkaalus (kuni 71 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Lemus võitis I keskkaalus (kuni 71 kg) 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991) kuldmedali ja tuli maailmameistriks. Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 5. maailmameistrivõistlustel (Moskva, 1989), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise hilisemale hõbemedalivõitjale Siegfried Mehnertile (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Lemus elab praegu (veebruar 2012) Kanaari saartel. 25. suveolümpiamängude poksivõistlus. Barcelona 1992. Tulemused inglise keeles 6. maailmameistrivõistlused poksis. Sydney 1991. Tulemused inglise keeles 5. maailmameistrivõistlused poksis. Moskva 1989. Tulemused inglise keeles Juan Carlos Lemus veebisaidil Olympedia (inglise)
Tammik (perekonnanimi)

Tammik on eesti perekonnanimi. Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 581 inimest perekonnanimega Tammik. Seisuga 1. jaanuar 2020 oli Eestis perekonnanimi Tammik 567 inimesel (258 mehel ja 309 naisel). Perekonnanimede levikult oli Tammik meeste puhul 188. ja naiste puhul 165. kohal. Arnold-Ferdinand Tammik, vaimulik Jan Tammik, maalikunstnik Katrin Tammik, luuletaja Kristi Tammik, ajakirjanik Külli Tammik, skulptor ja iluuisutamistreener Marju Tammik, kunstnik Milvi Tammik, laulja Raivo Tammik, muusik Rein Tammik, kunstnik Toivo Tammik, arhitekt Urmas Tammik, tšellomängija https://www.eesti.ee/portaal/rrteenus.nimede_stat[alaline kõdulink] "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. veebruar 2020. Vaadatud 5. veebruaril 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Veesoon

Veesooned on väidetavad maa all olevad soonekujulised moodustised, mida mööda liigub põhjavesi. Teaduses veesoone mõistet ei kasutata ning vastavat nähtust ei tunta. Kaevutark Nõiavits Pildarlus Põhjavesi Radiesteesia Keskkonnasõnaraamat 2004 [1] (vaadatud 14.02.2012) Vällik, Martin (18. märts 2008). "Andres Soolo: nõiavits ja veesoon – skeptik.ee". skeptik.ee – Skeptiline Eesti. Vaadatud 22. novembril 2022. "Nõiavits ja veesoon", 18. märts 2008, skeptik.ee
Gustav Zopp

Gustav Zopp (21. november 1883 Võru vald – 21. november 1962 Võru) oli eesti fotograaf. Zopp sündis Võrumõisas Navi külas ja õppis Võru valla algkoolis. Aastatel 1906–1914 elas ta ja pidas stuudiot Otepää vallas, 1914–1940 Võrus, pildistamist jätkas surmani 1962. aastal. 1914. aastal oli tal ateljee Võrus aadressil Riia 34. Alates 1929. aastast elas ja pidas stuudiot Kreutzwaldi 34a. Ta tegi passipilte, grupiportreesid. Oli kantud "Eesti Foto-Almanaki" 1929. aasta kutseliste fotograafide nimistusse. Küüditati 1951. aastal Venemaale, tuli tagasi 1956. Ta on maetud Võru linnakalmistule. kalmistud.ee[alaline kõdulink] Võru Teataja, 12.05.1922 Kaljula Teder, Eesti fotograafia teerajajaid. Eesti Raamat, Tallinn, 1972 Vahur Kuhlberg (koostaja), Eestis enne II Ilmasõda tegutsenud fotograafid ja kirjastajad. Tartu: V. Kuhlberg, 2010 Ago Ruus (koostaja), Vana-Võromaa päevapiltnikud. Võru: Võro Instituut, 2020 Võrumaa Sõprade Selts Fotomuuseumi andmebaasis
Juan Cabanilles

Juan Bautista José Cabanilles [kavan'iljes] (6. september 1644 Algemesi Valencia lähedal – 24. aprill 1712 Valencia) oli hispaania organist ja helilooja. Tõenäoliselt alustas ta oma muusikuteed kohalikus kirikus kooripoisina. Hiljem õppis Valencia katedraalis preestriks, hariduse hulka kuulusid ka muusikatunnid. 1665. aastal, kui Cabanilles oli 20-aastane, nimetati ta katedraali abiorelimeistriks. Aasta hiljem sai ta orelimeistri koha. 22. septembril 1668 pühitseti ta preestriks. Cabanilles jäi orelimeistri kohale järgmiseks 45 aastaks, kuigi loomingu kõrghetkedel oli tal harva aega oma ametikohustusi täita. Mitmed Cabanillesi teosed on virtuooslikud ning oma ajast ees, kuid laiemas plaanis järgib tema looming 16. sajandi Hispaania muusikatraditsiooni. On säilinud hulk tema orelile kirjutatud teoseid (tiento'd, tokaatad, passakaljad ja muid töid) ning lisaks mitmeid kooriteoseid. Cabanillesi üks tuntumaid teoseid on "Batalla imperial", kus klavessiini abil on edasi antud trummipõrinat, hobuste kabjalööke, lahingulärmi. Seda teost peetakse programmilise muusika alguseks. Juan Cabanillesi muusika nootide andmebaasis International Music Score Library Project (IMSLP) Video: "Batalla imperial" orelil (Paulino Ortíz) Video: Juan Cabanillesi batalla'd, tiento'd ja passacalles'ed vaamuusikaansambli Hesperion XX esituses
Elmar Runge

Elmar Runge (29. aprill 1922 Saku vald, Harjumaa – 14. detsember 2004 Tallinn) oli eesti maadleja. Ta on kümnekordne Eesti meister vabamaadluses – aastatel 1946, 1947, 1948, 1948, 1949, 1950,1952, 1953, 1954, 1955, 1956. Viiekordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses – aastatel 1946, 1947, 1948, 1949, 1950. NSV Liidu meistersportlane – 1948. Vabariikliku kategooria kohtunik. Biograafia ESBL-is Biograafia ESBL-is
Bernard Bolzano

Bernhard Placidus Johann Nepomuk Bolzano (Bernard Bolzano; 5. oktoober 1781 Praha – 18. detsember 1848 Praha) oli matemaatik, loogik, filosoof, teoloog, katoliku preester ja antimilitarist, kelle emakeel oli saksa keel. Bolzano postuumselt ilmunud raamatut "Paradoxien des Unendlichen" ("Lõpmatuse paradoksid") imetlesid paljud hilisemad silmapaistvad loogikud, nende seas Charles Sanders Peirce, Georg Cantor ja Richard Dedekind. Tema tuntuim töö on siiski 1837. aastal ilmunud "Wissenschaftslehre" ("Teadusõpetus"), neljaköiteline teos, mis käsitles mitte üksnes teadusfilosoofiat, vaid ka loogikat, epistemoloogiat ja teaduspedagoogikat. Selles töös arendatud loogikateooriat peetakse tänapäeval teedrajavaks. Tema teiste kirjutiste hulka kuuluvad neljaköiteline "Lehrbuch der Religionswissenschaft" ("Religiooniteaduse õpperaamat") ja metafüüsikaalane "Athanasia", mis kaitseb hinge surematust. Samuti on Bolzanol väärtuslikke kirjatöid matemaatikas, mis jäid praktiliselt tundmatuks, kuni Otto Stolz avastas paljud ta kaotsiläinud artiklid ja avaldas need 1881. aastal. Tema mõju filosoofiale näis algselt jäävat põgusaks. Hiljem avastasid Bolzano teosed siiski Edmund Husserl ja Kazimierz Twardowski, kes mõlemad olid Franz Brentano õpilased. Nende kaudu kujundas Bolzano oluliselt nii fenomenoloogilist kui ka analüütilist filosoofiat.
Helmut Puur

Helmut Puur (29. august 1928 Saue vald, Harjumaa – 15. mai 2007 Tallinn) oli eesti maadleja. Ta võitis Nõukogude Liidu meistrivõistlustel kokku neli medalit. Helmut Puur oli üheksakordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses – (1946, 1947, 1948, 1949, 1950, 1951, 1952, 1953, 1954, 1955, 1956, 1957) ja viiekordne Eesti meister vabamaadluses – (1949, 1950, 1951, 1952, 1953) NSV Liidu meistersportlane Kreeka-Rooma maadluses – 1951. Vabariikliku kategooria kohtunik – 1972. Biograafia ESBL-is
Soomuld

Soomuld on muld, mille pindmiseks horisondiks on kuivendamata olekus vähemalt 30 cm ja kuivendatult vähemalt 20 cm tüsedune alla 50% mineraalaineid sisaldav turvas. Soomuld koosneb põhiliselt orgaanilistest ainetest. FAO mulla klassifikatsiooni ja USDA mulla klassifikatsiooni järgi kuuluvad soomullad mullarühma Histosols. Soomuld tekib glei- või leet-gleimuldadest maismaa soostumisel või veekogu kinnikasvamisel ehk mültumisel.. Soomullal on väga madal tihedus ja laseb vett raskelt läbi, kuna orgaanilised ained hoiavad vett väga hästi. Veega toitumise ja loodusliku taimkatte järgi jaotatakse soomullad järgmiselt:. madalsoomuld siirdesoomuld rabamuld Madalsoomullad on keskmise viljakusega, siirdesoomuld vähese viljakusega ja rabamuld väga vähese viljakusega. Soomuldasid saab jaotada ka turbalasundi tüseduse ja turba lagunemisastme järgi, tavaliselt arvestatakse seejuures ka turba botaanilist koostist.. Soomullad tekivad peamiselt külmas kliimas ja vettinud aladel. Põhiliselt kohtab soomuldasid Eestis, Soome põhjaosas, Šotimaa lääneosas, Kanada keskosas ja Uurali idaosas Venemaal. Soomullad hõlmavad 2,5% kogu maakerast, 80% neist asuvad boreaalses kliimavöötmes. Paljud soomullapiirkonnad on kaitse alla võetud, sest need on olulised mageveevarude säilituskohad. Soomulda on väga raske kultiveerida tema halva viljakuse ja puuduliku vee läbilaske võime tõttu. Majanduslikuks kasutamiseks vajavad soomullad kuivendamist. Kui soomulda töödelda ja kuivatada, on see niisketel aladel väga toitainerikas. Põlluharimiseks on kõige parem soomuld, kus turba lagunemise aste on suurem kui 35%, tihedus on suurem kui 0,15 Mg/m3,  lämmastikusisaldus on üle 3%, kaltsiumisisaldus on üle 1,5% ja pH on üle 4,5. turvasmuld turvastunud muld Reintam, L. (kuupäevata). Märksõnu mullateadusest ja ökoloogiast. [WWW]: [1] (vaadatud 17.02.2012) Randall Schaetzl. "Histosols". "Histosol". Encyclopaedia Britannica. "Histosol soil". Encyclopaedia Britannica. Eesti Turbaliit. "Soo".
Mineraalmuld

Mineraalmuld on tahke osa koostisest tulenev üldmõiste mulla kohta, milles on ülekaalus mineraalained. Mineraalmuldadele vastandatakse turvasmuldi. Liivmuld Savimuld Reintam, L. (kuupäevata). Märksõnu mullateadusest ja ökoloogiast. [WWW]: [1] (vaadatud 17.02.2012)
Kalaliim

Kalaliim on kala kuivatatud ujupõiest, harvem ka kalanahast ja -luudest saadud liimaine. Kalaliim on olemuselt biokeemiliselt kollageen. Kalaliimi kasutatakse peamiselt veini- ja õlletegemisel selgitusainena. Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1]
Hüdroloogiline aasta

Hüdroloogiline aasta ehk veeaasta on veebilansiaasta, mis algab ajal, mil valgla veevaru on kõige väiksem. Näiteks Eestis algab hüdroloogiline aasta 1. novembril, Rootsis aga 1. oktoobril. Keskkonnasõnaraamat 2004 [1] (vaadatud 17.02.2012)
Smiltene postmargid

Smiltene postmargid anti välja 31. mail 1919, pärast Smiltene vabastamist Eesti vägede poolt 29. mail 1919. 3. Jalaväepolgu pataljoniülema kolonelleitnant Paul Kunnuse korraldusel tehti Vene 2- ja 3-kopikalistele postmarkidele käsitempliga mustavärviline ületrükk 25 kap. Lihtkirja saatmine maksis 25 ja tähitud kirja saatmine 50 kopikat. Ületrükiga marke anti välja järgmisel arvul: 2-kopikalisel rohelisel hammastatud margil 100 tk 3-kopikalisel roosal hammastatud margil 300 tk 3-kopikalisel punasel lõigatud margil 200 tk Elmar Ojaste. Smiltene – Eesti postmargid Läti pinnal. Eesti Filatelist, nr. 11, 1970, lk. 5–9. Elmar Ojaste. Sõjamargid Eesti vägede poolt hõivatud aladel a. 1919. Eesti Filatelist, nr. 12, 1971, lk. 21–24.
Gladiaator (täpsustus)

Gladiaator oli Vana-Rooma võitleja. Sellenimelised on veel: "Gladiaator" (1969) Veljo Käsperi film Aadu Hindi "Tuulise ranna" III kõite põhjal "Gladiaator" ("Gladiator"; 1992) Rowdy Herringtoni film, peaosas James Marshall "Gladiaator" ("Gladiator"; 2000) Ridley Scotti film, peaosas Russell Crowe Gladiator
Mustvee alevivolinike loend

14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Mustvee alevivolinikeks (RTL 1934, 19): Hariton Beresin Gustav Tooming Georg Ventšikov Mihkel Ots Mihkel Mänd Johannes Õunapuu Theodor Laane Egon Sild Ivan Blahin Petr Baškirov Zinovi Kolpakov Petr Boltov Peeter Kalinin Artemi Gužov Aleksei Landsberg Aleksander Pekarski Pavel Landsberg Pärast vapside eemaldamist otsustas Tartu maavalitsus taotleda uute valimiste korraldamist, kuna alevivolikogust olid peale Gustav Toominga eemaldatud kõik eestlased, millist seisukorda maavalitsus ei pidanud loomulikuks. Mustvees palutakse korraldada uusi alevivalimisi. Rahvaleht, 10. aprill 1934, nr. 82, lk. 6.
Antsla alevivolinike loend

14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Antsla alevivolinikeks (RTL 1934, 19): Karl Kivi, astus tagasi, tema asemele kutsutud Eduard Tann (4. jaanuar 1935, RTL 1935, 5) Johannes Uibopuu, astus tagasi, tema asemele kutsutud Peeter Zimmer (22. märts 1934, RTL 1934, 25), astus tagasi, tema asemele kutsutud Johannes Pikk (27. märts 1934, RTL 1934, 28) Mihkel Glück, astus tagasi, tema asemele kutsutud August Kreevald (26. mai 1934, RTL 1934, 47) Osvald Tasso Jüri Voiman Karl Hommik; astus tagasi, tema asemele kutsutud Jaan Poola (19. veebruar 1934, RTL 1934,19) Samuel Saar Johannes Skiller Karl Malleus Leonhard Kull; astus tagasi, tema asemele kutsutud Karl Akerman (26. mai 1934, RTL 1934, 47) Rudolf Taba; astus tagasi, tema asemele kutsutud Artur Vainola, kes ka tagasi astus; tema asemele kutsutud Peeter Arro (23. aprill 1934, RTL 1934, 37) Volitused tühistati Kohtu- ja siseministri otsusega 22. märtsist 1934 (RTL 1934, 47) Armin Rägo Bernhard Abiline August Norman Aleksander Ader Jaan Kiil Antsla linnavolinike loend
Andrea Gabrieli

Andrea Gabrieli (1532 või 1533 Veneetsia – 30. august 1585 Veneetsia) oli itaalia organist ja helilooja. Ta oli Veneetsia koolkonna peaesindaja. Arvatavasti Adrian Willaerti õpilane. Alates 1536. aastast oli ta Püha Markuse koguduse kapellis laulja, alates 1556. aastast organist Püha Jeremia kirikus, aastast 1564 Püha Markuse kirikus. Kiriku kahel orelil andis kontserte koos organist Claudio Meruloga. Gabrieli on loonud värvika harmoonia ja instrumentaalsaatega koorimuusikat pidulikeks tseremooniateks, sealhulgas Lepanto võidupeoks 1571. aastal, Vicenza uue teatri Olympico avamiseks 1585 jt. Tema loomingus on missad, koorikontserdid, umbes 200 madrigali, 100 motetti, ricercarid, kantsonett "Guistiaanlased". Teda olid mõjutanud B. Croce, Orazio Vecchi, A. Banqueri. Tema saavutusi arendas omakorda edasi ta vennapoeg-õpilane Giovanni Gabrieli, õpilane Hans Leo Hassler jt.
Jõhvi alevivolinike loend

14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Jõhvi alevivolinikeks (RTL 1934, 20): Rudolf Hindper Meinhard Treilmann Harald Rooks Voldemar Härma Aleksander Käbin Aleksander Danilevsky Johannes Pertens Aleksander Schmidt Hans Lill Aleksander Villers Voldemar Abelov Leopold Lokota Vilhelmine Treilmann Voldemar Saar Aleksander Abelov Felix Siimon Politseivalitsuse direktori otsusega 25. oktoobrist 1934 keelati Meinhard Treilmanil ja Aleksander Villerskil [!] viibimine Virumaal ja maakonna linnades kuni kaitseseisukorra maksvuseni, kuna nad oma tegevusega takistasid alevivolikogu tööd, tehes lubamatuid ässitusi. Jõhvi linnavolinike loend Politseidirektori otsuseid. Vaba Sõna, 25. oktoober 1934, nr. 245, lk. 1.
Kilingi-Nõmme alevivolinike loend

14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Kilingi-Nõmme alevivolinikeks (RTL 1934, 21): Helmut Nirk Alfred Veemees Villem Tamm Jakob Lelle Hendrik Tallo Voldemar Rosenberg August Sänn Peet Ruul Karl Mägi Heinrich Paltmann Jaan Tammist Albert Oissaar Jaan Parts Rudolf Reiland Elmar Langholts Vladimir Allikivi
Mõisaküla alevivolinike loend

14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Mõisaküla alevivolinikeks (RTL 1934, 22): Jaan Paalits Martin Kass Elmar Glück Eduard Saava Eugen Liidemann Lembit Lüüs Hendrik Maksim Martin Jersolav Jaan Karpa Juhan Kohjus Johann Kukk Hans Kuusk Kristjan Kartau Oskar Simm Aleksander Nikolajev Johannes Soobik
Giovanni Gabrieli

Giovanni Gabrieli (1554/1557 Veneetsia – 12. august 1612 Veneetsia) oli Veneetsia koolkonna üks olulisim helilooja ja organist. Giovanni Gabrieli sündis Veneetsias ning oli seal tegutsenud helilooja ja organisti Andrea Gabrieli vennapoeg ja ilmselt ka õpilane. Aastatel 1575–1579 laulis ta Münchenis, Baieri hertsogi Albrecht V õukonnakapellis Orlando di Lasso käe all. Alates 1584./1585. aastast oli ta Veneetsia San Marco basiilikas organist. Gabrieli oli tähtsaimate Itaalia heliloojate hulgas, kes lõid mitmekoorimuusikat, milles olid ühendatud lauljate ja pillide rühmad, mis lõid rohkelt dünaamika ja kõlavärvide vaheldust. Kogudes "Concerti di Andrea et di Giovanni Gabrieli" (1587) ja "Sacrae symphoniae" I osas (1597) on 6–16-häälsed ning II osas (1615) 7–19-häälsed vokaal-instrumentaalteosed, kogus "Canzoni et sonate" 3–22-häälsed instrumentaalteosed. Tema kuulsaim õpilane oli Heinrich Schütz.
Saksa rahvuse IV kultuurnõukogu liikmete loend

Saksa rahvuse IV kultuurnõukogu liikmete loend on loetelu 4. märtsil 1934 valitud saksa vähemusrahvuse IV kultuurnõukogu liikmetest: Vilfried Kraack Verner Plath Hermann Berg Moritz Vrangell Harry Thomson Evert Renteln August Schulmann Bruno Fromhold-Treu Vilhelm Vrangell Harry Koch Carl Schilling Hans Heinrich Tiesenhausen Jakob Hansen Erich Valter Siegfried Bremen Verner Stillmark Siegmund Klau Kurt Veiss Johann Daugull Bernd Stroehm Robert Natus Gustav Rosenberg Bruno Meyer Theodor Germann; suri, tema asemele kutsutud Hans Paulsen (RTL 1935, 15) Roderich Greinert Arved Stackelberg Oskar Freymann Oskar Boethlingk Erich von Wolffeldt; astus tagasi, tema asemele kutsutud Olaf Stackelberg (RTL 1934, 95) Bruno Sellheim Felix Knüpffer, suri, tema asemele kutsutud Evald Scholer (RTL 1934, 24) Heinrich Zeddelmann Valter Meder Valter Stackelberg Karl Zeddelmann Otto Luck Alfred Valter Valter Hollmann Ernst Blessig Eugen Schultz Egon Fischmann Gerhard Plath RTL 1934, 22
Järlepa mõis

Järlepa mõis (saksa keeles Jerlep) oli mõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Rapla valda Rapla maakonnas. Järlepa mõis eraldati Seli mõisast 1688. aastal ning selle rajajaks oli Johann Andreas von der Pahlen. Mõisal on olnud palju omanikke: 1688 – Johann Andreas von der Pahlen 1726 – Johann Andreas Knorring 1726 – Erik Adlerberg 1728 – Axel Caspar Reimers 1782 – Auguste Wilhelmine Toll 1785 – Axel Eberhard Reimers 1799 – Moritz Kursell 1803 – Otto Wilhelm von Krusenstern 1880 – Otto Grünewaldt 1888 – Karl Wilhelm Pilar von Pilchau 1891 – Reinhold Wetter-Rosenthal 1895 – Otto Lueder 1913 – Otto von Krusenstern Esinduslik varaklassitsistlik mõisahäärber valmis Otto Wilhelm von Krusensterni tütre abikaasa – August von Kotzebue – eestvedamisel 1805. aastal. Pärast peahoone valmimist kujunes Järlepast omanäoline ja kuulus kultuurikeskus, kus korraldati kultuuriüritusi. 1905. aasta rahutuste ajal põletatud peahoone taastati mõnevõrra muudetud kujul, peasissepääsu ette ehitati nelja sambaga kõrge portikus. Pärast 1919. aasta mõisate sundvõõrandamist sai mõisa omanikuks Eesti valitsus. Enne Teist maailmasõda tegutses mõisas Hendrik Antoni Tubakakompanii. Aastatel 1945–1946 oli mõisa park ja peahoone Punaarmee Eesti Korpuse valduses (kasutusel abimajandina), seejärel kuulus peahoone mõned aastad tekstiilivabrikule Punane Koit. 1957. aastast tegutses hoones Järlepa Tõulinnukasvatuse sovhoos. Tänapäeval on endine mõisahäärber ja seda ümbritsev park eravalduses. Mõisa ait-kuivati Mõisa allee Tall-tõllakuur Eesti mõisate loend Järlepa mõisa peahoone kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 17.02.2012) ""Mõisate valdajad"". www.muuseum.harju.ee. Originaali arhiivikoopia seisuga 13.04.2013. Vaadatud 17.02.2012. ""Järlepa mõis"". www.mois.ee. Vaadatud 17.02.2012.
Peeter Paul Mõtsküla

Peeter Paul Mõtsküla (sündinud 29. detsembril 1971) on eesti infotehnoloogiaspetsialist ja vandeadvokaat. Ta on Eesti Langevarjuklubi asutajaliige. Ta kasutas FidoNetis sõlme 2:490/70. 2001–2009 Tartu Ülikool, magistrikraad (õigusteadus) 1990–2000 Tallinna Tehnikaülikool, majandusinseneri diplom (infotöötlus) 1979–1990 Tallinna 1. Keskkool, hõbemedal (matemaatika-füüsika eriklass) "Vana koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. september 2001. Vaadatud 7. septembril 2001. Peeter Paul Mõtsküla blogi LinkedIn profiil Ekspert riigikogus: me ei vaja ACTAt, vaid autoriõiguse reformi, postimees.ee, 17. veebruar 2012
Kallaste alevivolinike loend

14. ja 15. jaanuaril 1934 valiti Kallaste alevivolinikeks (RTL 1934, 23): Kalameeste valimisliidust Feodor Goidin Kallaste rahva valimisliidust Josif Dolgošev Sidor Lizarov Mark Dolgošev Aleksander Sõbin Eduard-Kurt Berent Ivan Podgornõi Grigori Ulanov Jermil Šlenduhov Dimitri Šlenduhov Vene Ühisest nimekirjast Grigori Kondrašev Filimon Paulov Sergei Zaharov Ühisest Eesti valimisliidust August Viljus Johannes Hallik Eduard Piiri Kallaste linnavolinike loend
Christian Gottfried Helwig

Christian Gottfried Helwig (juuli 1707 Narva – 1747) oli Eesti vaimulik. Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 5. oktoobril 1728) Jena ülikoolis. 23. veebruaril sai ta seal magistriks. Ta oli aastatel 1732–1747 Helme Maarja koguduse õpetaja. Tema isa Johannes Andreas Helwig oli Narva Jaani koguduse õpetaja, hiljem Tallinna Oleviste koguduse õpetaja ja Tallinna superintendent, onu Johann Joachim Helwig oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja, vanaisa Jacob Helwig oli Eestimaa ja Tallinna piiskop. Tema väimees Gustav Friedrich Cappel oli Tori ja Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977