laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Relvis mehed

"Relvis mehed" on Terry Pratchetti 15. Kettamaailmast rääkiv romaan ja teine romaan Ankh-Morpoki Linnavahtkonnast. Raamatus tutvustatakse esimest korda vanemkonstaabel Angua von Überwaldi ja vanemkonstaabel Detritust. Lisaks on tegelastest tähelepanuväärne vanemkonstaabel Cuddy, kes hukkub raamatu lõpus teenistusülesannete täitmisel. Edward d'Eath, palgamõrtsukas ja hääbunud aadlipere liige, on veendunud, et kui taastada Ankh-Morpoki monarhia, on linna kõik probleemid lahendatud ja tema suguvõsa saab jälle väärikaks. Ta asub uurima kuningapere sugupuud ja avastab, et Öövahtkonna liige, kapral Porgand Raudavastajasson, on tegelikult otsene troonipärija. Samal ajal valmistub vahtkonna kapten Samuel Vimes oma pulmadeks. Ta on abiellumas linna rikkaima naise, Sybil Ramkiniga. Lisaks peab Vimes tegelema vahtkonna uute liikmetega, kelle hulgas on: Cuddy (päkapikk), Detritus (troll) ja Angua (libahunt, kes seda varjab). Kui linna gildides toimuvad näiliselt seosetud mõrvad, keelab patriits Vetinari Vimesil neid uurida, et kindlustada Vimesi huvi nende vastu. Cuddy ja Detritus määratakse paarimeesteks ja neist saavad head sõbrad, ehkki tavaliselt päkapikud ja trollid üksteist ei salli. Angua teeb koostööd rääkiva koera Gaspodega ning tal tekib suhe Porgandiga. Porgand kaotab Anguale süütuse, aga talub esialgu viletsalt avastust, et tema tüdruksõber on libahunt. Linnavahid avastavad mõrvu uurides, et d'Eath varastas Palgamõrtsukate gildist Tuki, Ketta ainsa tulirelva, et mõrvadega diskrediteerida Vetinari valitsust. Peaaegu kõigile Tuki kasutajatele muutub relv ohtlikuks kinnisideeks ja peale seda, kui d'Eath avaldab oma plaani Dr Crucesele, Palgamõrtsukate gildi meistrile, mõrvab Cruces d'Eathi ning asub ise plaani ellu viima. Vahtkond suudab atentaadi Vetinari vastu ära hoida, kuid Crucese kinnipidamiskatsel hukkuvad Cuddy ja Angua. Porgand ja Vimes astuvad Crucesele vastu ja võtavad talt Tuki ära. Porgand aitab Vimesil relva ahvatlusele vastu seista ja olles ainus, kes suudab relva ahvatlusele vastu seista, purustab Tuki, et keegi seda enam kunagi kasutada ei saaks. Kui Cruces tõestab Porgandile, et tema peaks olema Ankh-Morpoki kuningas, tapab Porgand Crucesi ja laseb tõendid tema troonipärijaks olemise kohta ning purustatud Tuki koos Cuddyga matta, et keegi nendest kunagi teada ei saaks. Hiljem ärkab Angua Kuu tõusuga ellu, sest kuna ta on libahunt saab teda lõplikult tappa vaid hõbedast relvaga. Vimes ja Ramkin abielluvad. Viimased sündmused on Öövahtkonna mainet tunduvalt tõstnud ja paljud soovivad sellega liituda. Porgand külastab Vetinarit, kes arvab, et Porgandist saab Öövahtkonna uus juht, sest Porgand saab troonipärijana Vetinarilt ükskõik mida välja pressida. Tegelikult soovib Porgand, et Öövahtkond reformitaks linna politseiks ja et nende töötingimusi parandataks. Vetinari nõustub sellega ja Öövahtkonnast saab Linnavahtkond, Porgand ülendatakse selle kapteniks ning Vimes saab Linnavahtkonna komandöriks ja rüütliks.
Valeri Harlamov

Valeri Harlamov (vene keeles Валерий Борисович Харламов; 14. jaanuar 1948 Moskva – 27. august 1981 Solnetšnogorski lähedal, Moskva oblast) oli vene jäähokimängija (vasak ääreründaja), kahekordne olümpiavõitja ja kaheksakordne maailmameister. Valeri Harlamovit peetakse üheks maailma kõigi aegade parimaks hokimängijaks. Ta mängis Nõukogude Liidu koondises 292 mängu ja tegi 193 väravat. Ta moodustas ründekolmiku koos Boriss Mihhailovi ja Vladimir Petroviga. Ta võitis kuldmedali 1972. aasta taliolümpiamängudel Sapporos ja 1976. aasta taliolümpiamängudel Innsbruckis ning hõbemedali 1980. aasta taliolümpiamängudel Lake Placidis. Ta tuli maailmameistriks aastatel 1969, 1970, 1971, 1973, 1974, 1975, 1978 ja 1979. Ta mängis kogu oma karjääri jooksul (aastatel 1967–1981) Moskva AKSK-s. Rahvusvaheline Jäähokiliit valis Valeri Harlamovi 20. sajandi tähtede meeskonda. Valeri Harlamov hukkus autoõnnetuses. "Gretzky named to IIHF's centennial all-star team; Miracle on Ice top story". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. veebruar 2012. Vaadatud 30. mail 2015. Legends of Hockey One on one with Valeri Kharlamov
Adıyamani provints

Adıyamani provints (kurdi keeles Semsûr) on 1. järgu haldusüksus (provints) Kagu-Türgis. Provintsi keskus on Adıyaman. Adıyamani ringkond Besni ringkond Çelikhani ringkond (kurdi Çêlikan) Gergeri ringkond (Aramea keeles: Gargar: ܓܪܓܪ; kurdi Aldûş) Gölbaşı ringkond (kurdi Serê Golan) Kahta ringkond (Aramea: Kahta: ܟܚܬܐ; kurdi Kolik) Samsati ringkond (Aramea: Şmişat: ܫܡܝܫܛ; kurdi Semsat) Sinciki ringkond (kurdi Sinciq) Tut ringkond (Aramea: Tutho: ܬܘܬܐ; kurdi Tût) 2015 Turkish census Adıyamani provintsi koduleht (türgi keeles)
Tubakas (Pratchett)

"Tubakas" on Terry Pratchetti 39. Kettamaailma romaan ja 8. Ankh-Morpoki Linnavahtkonnast rääkiv romaan. Komandör Sam Vimes on oma naise Sybili nõudmisel sunnitud võtma puhkuse ning sõitma koos abikaasa ja pojaga perekonna villasse Crundellisse. Varsti avastab Vimes, et kohalikud varjavad tumedaid saladusi ja kohalik lord Rust orjastab härjapõlvlasi (inglise keeles goblin), et need seejärel deporteerida Howondalandi, kus neid sunnitakse töötama Rusti tubakaistandustes. Tubakaistandustes valmivad sigarid smugeldatakse seejärel Ankh-Morpoki. Pärast seda, kui Vimes sunnib kohaliku konstaabli Feeney Upshoti endaga koostööd tegema, suudab Vimes Rusti hämarad ärid lõpetada ja saada härjapõlvlastele nende õigused.
Marmaris

Marmaris on linn Türgi kaguosas Muğla provintsis. Marmaris asub Vahemere ääres Türgi Riviera rannikul. See on oluline sadamalinn ja turismikeskus. Aastal 2012 elas Marmarises 34 047 inimest.  Marmaris – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Tubakas (täpsustus)

Tubakas ehk vääristubakas on taimeliik Nicotiana tabacum. Tubakas on taimeperekond Nicotiana. Tubakas on tubakalehtesest saadav aine. "Tubakas" on mitme romaani pealkiri: "Tubakas" on Dimitǎr Dimovi kirjutatud romaan "Tubakas" on Terry Pratchetti kirjutatud romaan
Powązki kalmistu

Powązki kalmistu (poola keeles Cmentarz Powązkowski, ka Stare Powązki) on kalmistu Poolas Varssavi Wola linnarajoonis. See on Varssavi kalmistute seas tuntuim ja üks vanemaid. Kalmistu rajati 4. novembril 1790. Surnuaia pindala on umbes 0,43 km² ja seal on üle miljoni haua. Kalmistule on maetud palju tähelepanuväärseid inimesi, eriti kultuuritegelasi, sealhulgas Frédéric Chopini pereliikmeid ja temaga seotud isikuid. Kalmistust loodes asub Powązki sõjaväekalmistu. Tekla Bądarzewska-Baranowska (1834–1861) Izabela Barcińska (1811–1881) Wojciech Bogusławski (1757–1829) Emilka Chopin (1812–1827) Ludwika Jędrzejewiczowa (1807–1855) Mikołaj Chopin (1771–1844) Justyna Chopin (d.1861) Gerard Antoni Ciołek (1909–1966) Ignacy Dobrzyński (1807–1867) Jerzy Duszyński (1917–1978) Józef Elsner (1769–1854) Władysław Filipkowski (1892–1950) Pola Gojawiczyńska (1896–1963) Józef Gosławski, (1908–1963) Leopold Janikowski (1855–1942) Stanisław Janikowski (1891–1965) Stefan Jaracz (1883–1945) Jan Kiepura (1902–1966) Krzysztof Kieślowski (1941–1996) Jan Kiliński (1760–1819) Stefan Kisielewski (1911–1991) Krzysztof Komeda (1931–1969) Henryk Kuna (1885–1945) Tadeusz Łomnicki (1927–1992) Witold Lutosławski (1913–1994) Stanisław Masłowski (1853–1926) Witold Małcużyński (1914–1977) Stefan Mazurkiewicz (1888–1945) Jerzy Mierzejewski (1917–2012) Stanisław Moniuszko (1819–1872) Ola Obarska (1910–1992) Antoni Osuchowski (1849–1928) Lech Pijanowski (1928–1974) Bolesław Prus (1847–1912) Andrzej Pszenicki (1869–1941) Kazimierz Pużak (1883–1950) Władysław Reymont (1867–1925) Irena Sendlerowa (1910–2008) Wacław Sierpiński (1882–1969) Andrzej Sołtan (1897–1959) Michał Karaszewicz-Tokarzewski (1893–1964) Jerzy Waldorff (1910–1999) Melchior Wańkowicz (1892–1974) Henryk Wieniawski (1835–1870) Kazimierz Wierzyński (1894–1969) Stanisław Wigura (1901–1932) Stanisław Wojciechowski (1869–1953) Aleksander Zelwerowicz (1877–1955) Franciszek Żwirko (1895–1932) Wojciech Żywny (1756–1842) Mitteametlik koduleht Hauaotsing
Eesti Mõisakoolide Ühendus

Eesti Mõisakoolide Ühendus on 2003. aastal asutatud mittetulundusühing, mille eesmärk on kaasa aidata mõisakoolide riikliku programmi elluviimisele, ühendada erinevaid mõisakoole ja mõisakoole omavaid omavalitsusi ning edendada nendevahelist koostööd mõisakoolide arendamisel kaasaegse õpikeskkonnaga haridusasutusteks. Ühingu juhatuse liikmed on 9. novembri 2017. aasta seisuga Tõnu Kiviloo (juhatuse esimees), Toomas Mitt, Indrek Keskküla, Ülo Needo, Ants Orav, Raina Rumvolt ja Riin Alatalu. MTÜ Eesti Mõisakoolide Ühendus veebisait.
Unustatud mõisad

"Unustatud mõisad" on Eesti Mõisakoolide Ühenduse korraldatav külastusmäng, mis sai alguse 2005. aastal. Ettevõtmine sai alguse Viljandimaa mõisadest ja laienes kiiresti üle-eestiliseks ettevõtmiseks. Külastusmängu käigus saab tutvuda nii kooli- kui ka eramõisadega, aga ka mõisade abi- ja tootmishoonete või muude hoonete ja ettevõtmistega. Meeldejäävaid elamusi on pakkunud nii linnused, veskid, tallid, kindlused kui ka sepikojad. Kokkulepitud külastuspäevadel toimuvad giidiga jalutuskäigud, avatud on näitused ja kohvikud. Lisaks korraldatakse kontserte, töötubasid ja muid üritusi. Külastajad saavad esimesest mõisast osalejaraamatu, millesse nad koguvad külastuspäevadel mõisatest templeid. Vähemalt kümme mõisat külastunute vahel loositakse välja auhindu. Unustatud mõisad 2024. Eesti Mõisakoolide Ühenduse veebisait. 2014. aasta osalejaraamat
Māris Čaklais

Māris Čaklais (16. juuni 1940 Saldus – 13. detsember 2003 Riia) oli läti luuletaja ja esseist. Māris Čaklais lõpetas Salduse Keskkooli 1958. aastal ja Läti Riikliku Ülikooli ajakirjanikuna 1964. aastal. Māris Čaklaisi esimene luuletus avaldati ajakirjanduses 1960. aastal. 1960–1966 oli ta ajalehe Literatūra un Māksla kirjanduslik kaastööline, vahepeal oli ta 1962–1963 ka ajalehe Padomju Jaunatne kirjanduslik kaastööline. 1966–1969 töötas Māris Čaklais kirjastuses Liesma. 1969–1973 oli ta ajalehe Literatūra un Māksla luuleosakonna juhataja, sama ajalehe toimetuses töötas kuni 1981. aastani. 1987–1991 oli ta ajalehe Literatūra un Māksla peatoimetaja. 1990–2003 tegi Māris Čaklais kaastööd raadiojaamale Vaba Euroopa. 1996–1997 oli ta PEN Klubi Läti osakonna president, 1998–1999 ajalehe Rīgas Balss kultuuriosakonna juhataja ja 1999–2000 ajalehe Literatūra un Māksla Latvijā kirjandusosakonna toimetaja. 2000–2003 oli Māris Čaklais ajakirja Karogs peatoimetaja. "Pirmdiena" ("Esmaspäev"), 1965 "Kājāmgājējs un mūžība" ("Jalakäija ja igavik"), 1967 "Lapas balss" ("Lehe hääl"), 1969 "Zāļu diena" ("Jaanilaupäev"), 1972 "Sastrēgumstunda" ("Tipptund"), 1974 "Cilvēks, uzarta zeme" ("Inimene, ülesküntud uudismaa"), 1976 "Strautuguns" ("Allikatuli"), 1978 "Pulksteņu ezers" ("Kellade järv"), 1979 "Kurzemes klade" ("Kuramaa kaustik"), 1982 "Cilvēksauciena attālumā" ("Hüüdekaugusel"), 1984 "Mīlnieks atgriežas noziegumvietā" ("Armastaja pöördub tagasi kuriteokohta"), 1989 "Labrīt, Heraklīt!" ("Tere hommikust, Herakles"), 1989 "Slepeni ugunskuri" ("Salajased lõkked"), 1992 "Izgāja bulvārī Brīvība" ("Vabadus läks puiesteele"), 1994 "Vientuļš riteņbraucējs" ("Üksildane jalgrattur"), 1997 "Mana mājas lapa tavai mājas lapai" ("Minu kodulehelt sinu kodulehele"), 2000 "Pagaidu latvietis" ("Ajutine lätlane"), 2002 "Divi dzīvi zaldātiņi un citas pasakas" ("Kaks elus sõdurit ja teised muinasjutud"), 1966 "Bimm-bamm", 1973 "Minkuparks" ("Kiisupark"), 1978 "Ķocis" ("Korvike"), 1984 "Aprīļa pilieni" ("Aprilli tilgad"), 1990 "Jautrā govs, skumjā govs" ("Lõbus lehm, kurb lehm"), 2002 "Saule rakstāmgaldā" ("Päike laualaekas"), 1975 "Nozagtā gliemežnīca" ("Varastatud konnakarp"), 1980 "Profesionālis un ziedlapiņas" ("Professionaal ja õielehed"), 1985 "Impērijas pēdējās kapeikas" ("Impeeriumi viimased kopikad"), 1997 "Im Ka. Imants Kalniņš laikā un telpā" ("Im Ka. Imants Kalniņš ajas ja ruumis"), 1998 "Laiks iegravē sejas. Uzmetumi memuāriem" ("Aeg graveerib nägusid. Mälestuste eskiisid"), 2000 "Gaismas kungs jeb Sāga par Gunaru Birkertu" ("Valguse isand ehk Saaga Gunars Birkertsist"), 2002 "Izaicinājums. Pirmā Latvijas Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga" ("Väljakutse. Esimene Läti naispresident Vaira Vīķe-Freiberga"), 2003 http://www.literature.lv/lv/dbase/autors.php?id=33 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. mai 2015. Vaadatud 31. mail 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Nostraatilised keeled

Nostraatilised keeled on hüpoteetiline mitmeid Euraasia ja Aafrika keelkondi ühendav keelte makrokeelkond. Nostraatiliste keelte hulka arvatakse indoeuroopa keeled, Uurali keeled, Altai keeled, kartveli keeled, draviidi keeled ja Afroaasia keeled. Mõnikord seostatakse nostraatiliste keeltega ka Paleoaasia keeli ja eskimo-aleuudi keeli. Kuigi on rekonstrueeritud nostraatiline algkeel, ei ole nostraatiliste keelte teooria üldtunnustatud, sest enamik keeleteadlasi ei pea nii ammu lahknenud keelte suguluse tõendamist võimalikuks. Allan Bomhardi hinnangul võidi nostraatilist algkeelt kõnelda aastatel 15 000 – 12 000 eKr. Kõik nostraatiliste keelte kontseptsiooni pooldajad ei pea põhjendatuks Afroaasia keelte arvamist nende hulka. Mõne arvamuse järgi on Afroaasia keeled nostraatiliste keelte varakult lahknenud haru. Nostraatiliste keelte nimetuse võttis kasutusele ja esitas hüpoteesi nende suguluse kohta 1903. aastal Holger Pedersen. Alates 1960. aastatest arendasid nostraatiliste keelte teooriat edasi Vladislav Illitš-Svitõtš ja Aharon Dolgopolsky. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. mai 2015. Vaadatud 31. mail 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. veebruar 2017. Vaadatud 10. veebruaril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.academia.edu/4166944/Afroasiatic_and_the_Nostratic_hypothesis http://languagesoftheworld.info/language-families/on-the-nostratic-hypothesis.html http://kjk.eki.ee/ee/issues/2014/3/476[alaline kõdulink] https://www.repository.cam.ac.uk/handle/1810/196512
Retezati mäestik

Retezati mäestik (rumeenia keeles Munții Retezat) on mäestik Rumeenias Transilvaania Alpides. Mäestiku kõrgeim tipp on 2509 meetri kõrgune Peleaga. Üle 2300 meetri ulatuvaid mäetippe on kokku üle 60. Mägedes on üle saja liustikujärve, nende seas Rumeenia suurim liustikujärv Bucura järv. Mäestiku elustiku kaitseks loodi 2000. aastal Retezati rahvuspark.
Škocjani koopad

Škocjani koopad on koopad Sloveenia kaguosas Karsti platool. Koobastik asub Itaalia piiri lähedal Divača ja Sežana valla alal. Koobastes asub maailma suurimate hulka kuuluv maa-alune kanjon, mille on lubjakivisse uuristanud Reka jõgi. Läbiuuritud koobaste pikkus on 6200 meetrit. Koopad ulatuvad rohkem kui 200 meetri sügavusele. Arheoloogid on leidnud koobastest inimasustuse jälgi mesoliitikumist alates. Aastal 1986 kanti Škocjani koopad UNESCO maailmapärandi nimistusse. Koobaste kaitseks on loodud Škocjani koobaste regionaalpark. Kurisud ja sissepääs koopasse Kaltsiumkarbonaadist moodustunud terrass koopa seinal  Škocjani koopad – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Škocjani koopad UNESCO maailmapärandi lehel
Triin Tasuja

Triin Tasuja (sündinud 1989) on eesti luuletaja. "Provintsiluule" (2009) "Armastus on ja armastust pole" (2011) "Vastuseta kirjad" (2014) "Seksistentsialism" (2020) 2009 Betti Alveri kirjandusauhind ("Provintsiluule")
Leev

Leev (bulgaaria keeles лев; ISO 4217 kood BGN) on Bulgaaria rahaühik. Leevi on Bulgaarias kasutatud 1881. aastast. 20. sajandil viidi läbi mitu rahareformi. Leev jaguneb sajaks stotinkaks. Kasutusel on rahatähed nominaalväärtusega 2, 5, 10, 20, 50 ja 100 leevi. 1999. aasta rahareformiga seoti leev Saksa margaga kursiga 1:1. Kui Saksa mark käibelt kadus, seoti leev euroga kursiga 1,95583 BGN = 1 EUR. Bulgaaria rahatähed
Tiit Sillaots

Tiit Sillaots (12. detsember 1947 – 29. mai 2015) oli eesti looduskaitsetegelane. Õppis Lihula Keskkoolis. 1971. aastal lõpetas Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsamajanduse erialal. Töötanud Eesti Maaparandusprojektis projekteerijana, aastatel 1977–1985 Eesti NSV Metsainstituudi Majandusliku Uurimise Laboratooriumis, 1985. aastast Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Ministeeriumi Looduskaitse Valitsuses, 1994. aastast Eesti Keskkonnaministeeriumi looduskaitse osakonna spetsialistina ja 2000. aastast Keskkonnaministeeriumi looduskaitse osakonna nõunikuna. 2001 Valgetähe medaliklassi teenetemärk 2015 Eerik Kumari looduskaitsepreemia Eesti looduskaitse 100. Eve Ranna intervjuu Tiit Sillaotsaga[alaline kõdulink] Kumari preemia saamisest Keskkonnaministeerium. Järelhüüe Tiit Sillaotsale
Sarapik

Sarapik ehk sarapuumets on sarapuu enamusega puistu.
Albaania vannutatud neitsid

Albaania vannutatud neitsid (albaania keeles burrnesha) on albaania naised, kes on andnud tõotuse elada vooruslikult ja mitte abielluda ning saanud vastutasuks õiguse elada mehe kombel ja omandada kõik Albaania traditsioonilise patriarhaalse ühiskonna meeste privileegid. Vannutatud neitsite traditsioon sai alguse 15. sajandil Põhja-Albaanias elanud Lekë Dukagjini koostatud koodeksist Kanunist. Kanun oli suuline ettekirjutus, mis sätestas ühiskonnakorralduse reeglid. Need kehtisid Põhja-Albaania ja Kosovo hõimude seas kuni 20. sajandini ja kohati järgitakse neid veel tänapäevalgi. Koodeks oli religiooniülene, reegleid järgisid nii katoliiklased, õigeusklikud kui ka muslimid. Kanuni järgi on naine mehe omand ja tal on väga vähe õigusi. Naised ei tohi oma majapidamist juhtida, maad osta, hääletada, paljusid ameteid pidada, teatud hoonetesse siseneda, perekonna varandust pärida, aga ka näiteks suitsetada, alkoholi tarbida, muusikat teha ega käekella kanda. Et allutatud naise staatusest lahti öelda, peab naine andma 12 hõimuvanema juuresolekul tsölibaadivande. Tõotust ei saa tagasi võtta ja selle andja peab kogu ülejäänud elu elama mehe kombel. Varem on tõotusest taganemist karistatud surmaga. Vannutatud neitsiks võib hakata mis tahes eas. Pärast tõotuse andmist võib naine kanda meesteriideid ja teha kõike seda, mis on lubatud meestele. Vannutatud neitsiks saamine on olnud ainuke viis pääseda perekonna korraldatud ebameeldivast abielust. Tihti on vande andmine olnud ka ainuke võimalus oma vanemate vara pärida. Kui peres ei olnud poegi ja isa suri, pidi üks tütardest vande andma, et pere saaks oma maad ja maja edasi pidada. Paljudel juhtudel aga soovitakse lihtsalt pääseda naisena elamise piirangutest ja tunda end võrdse ja vabana. Arvatakse, et peamiselt Albaania põhjaosas elab praegu kuni paarsada vannutatud neitsit. Enamik neist on üle 50 aasta vanad. Albaania vannutatud neitsite seas oli ka riigi rahvuskangelanna Tringe Smajli. Eestis on vannutatud neitsite institutsiooni kujutatud 2016. aastal teatris R.A.A.A.M. Madis Kalmeti lavastatud Vene näitekirjaniku Oleg Mihhailovi näidendis "Vannutatud neitsid". Tradition of sworn virgins' dying out in Albania The Sacrifices of Albania's 'Sworn Virgins' Rait Avestik Traditsiooniline neitsilikkus Sirp, 15.07.2016 Heili Sibrits Publiku soovil toimuvad «Vannutatud neitside» lisaetendused Postimees, 4. juuli 2016 Last of the burrnesha: Balkan women who pledged celibacy to live as men Portraits of Albanian Women Who Have Lived Their Lives As Men Burrnesha Tradition of 'sworn virgins' dying out in Albania The Sacrifices of Albania's 'Sworn Virgins' At home with Albania's last sworn virgins
Regionaaltelevisioon Eesti

Regionaaltelevisioon Eesti (Re:TV) on Eesti veebitelevisioonikanal, mis keskendub Lõuna-Eesti kohalikele uudistele. Re:TV on kajastanud teaduskeskuse Ahhaa ja Tartu Loodusmaja sündmusi, Supilinna päevi, Tartumaa Kultuuripärli auhinnatseremooniat jms. Telekanali ametlik aadress on Tartumaal Lähte alevikus Õpetaja tänaval. Regionaaltelevisioon Eesti on loodud Lähte Ühisgümnaasiumi juurde toetamaks õppestuudiot. Regionaaltelevisioon Eesti kanal Youtube'is Talvist tantsupidu meenutab film Tartu Postimees 11. mai 2015
Jüri Pootsmann

Jüri Pootsmann (sündinud 1. juulil 1994 Raikkülas) on eesti poplaulja ja saatejuht. Ta võitis 2015. aastal telesaate "Eesti otsib superstaari". 2015. aasta novembris ilmus Jüri Pootsmanni esimene omanimeline EP koostöös Vaiko Epliku, Sten Šeripovi ja Kim W-ga. Ta sai 2016. aastal Eesti Muusikaauhinna aasta meesartisti kategoorias, kusjuures oli nomineeritud auhinnale viies kategoorias (aasta popalbum, aasta meesartist, aasta debüütalbum, aasta parim laul, aasta album). 2016. aasta novembris ilmus Jüri Pootsmanni teine album "Täna". Ta on hääleliigilt bariton. Jüri Pootsmann on juhtinud ühe saatejuhina hommikusaateid raadiojaamas MyHits (2018–2022). Ta on juhtinud kaassaatejuhina telesaateid "Eesti laul" (2022) ja "Tantsud tähtedega" (2022). Pootsmann võitis 5. märtsil 2016 "Eesti laulu 2016" lauluga "Play", mille autorid on Stig Rästa, Fred Krieger ja Vallo Kikas. Eurovisiooni lauluvõistlusel Stockholmis Globenis sai ta I poolfinaalis viimase, 18. koha, ega pääsenud finaali. Ka kõigi riikide üldarvestuses sai Eesti laul Jüri Pootsmanni esituses viimase koha. 2020. aasta novembris pääses ta saate "Eesti laul 2021" poolfinalistide hulka palaga "Magus melanhoolia". Märtsis 2021 sai see laul võistlusel kolmanda koha. Jüri Pootsmann (laul) Siim Avango (basskitarr, taustlaul) Joonas Mattias Sarapuu (klahvpillid) Pent Järve (kitarr) Hans Kurvits (trummid) "Kukume korduvalt" (ft. AL & MAKU) – 2013 "Torm" – 2015 "Aga siis" – 2015 "Nooled" – 2015 "Sadama peab" – 2015 "Ainult jooksen" – 2015 "Play" – 2016 "I Remember U" (ft. Cartoon) – 2016 "Nii või naa" – 2016 "Täna" – 2016 "Silmades" – 2017 "Vihmapiisad päikest täis" – 2018 "Jagatud saladus" (koos Elina Borniga) – 2018 "Üksinda koos" – 2019 "Magus melanhoolia" – 2020 "Ümber sõrme" – 2021 "Jäljed jätsid tuulde" – 2022 "Eesti Muusikaauhinnad 2016". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. aprill 2016. Vaadatud 13. aprillil 2016. Kirke Ert (18. november 2016). "Jüri Pootsmanni debüütalbum on valmis". Postimees Kultuur. Vaadatud 28.06.2020. Hüvasti, MyHits! Jüri Pootsmann lahkub tuntud raadio hommikuprogrammist Kroonika/Delfi, 02.09.2022. Kristiina Reimand. «Tantsud tähtedega» saatejuht Jüri Pootsmann: minu enda tantsusamm on päris puine Postimees.ee/Elu24, 08.09.2022. Postimees: Eesti jäi Eurovisiooni poolfinaalis viimaseks Katharina Toomemets. Jüri Pootsmann: "Play" ja "Goodbye to Yesterday" on võrdselt head lood! Õhtuleht.ee, 6. märts 2016 ETV saade "Kahekõne. Jüri Pootsmann" ERR Arhiiv, 10. märts 2016 Vikerraadio saade "Käbi ei kuku... Marit Rahkemaa ja Jüri Pootsmann" ERR Arhiiv, 28. veebruar 2021 Jüri Pootsmann: raadiosse tööle minek on olnud õigemaid otsuseid elus Eesti Ekspress / Areen, 16. november 2022
Juri Jurkevitš

Juri Jurkevitš (valgevene Юра́сь (Юры) Сярге́евіч Юрке́віч; sündinud 1. mail 1980 Narvas) on valgevene päritolu Eestis tegutsev ühiskonnategelane. Ta on olnud Eestimaa Valgevenelaste Assotsiatsiooni asepresident. Ta on MTÜ Valgevene Uus Tee asutajaid ja juhatuse liige. http://arhiiv.pohjarannik.ee/article.php?sid=7440 (vaadatud 31.05.2015)
Dimitǎr Dimov

Dimitǎr Todorov Dimov (bulgaaria keeles Димитър Тодоров Димов; 25. juuni 1909 Loveč – 1. aprill 1966 Bukarest) oli bulgaaria kirjanik. Ta õppis aastatel 1928–1934 Sofia Ülikoolis veterinaarmeditsiini. Pärast seda töötas veterinaararstina ja veterinaariaõppejõuna. Tema esikromaan on "Leitnant Benz" (1938), mis kujutab meisterlikult keerukaid konfliktsituatsioone ja erakordseid karaktereid. "Taunitud hinged" (1945) on psühholoogiline romaan. Romaan "Tubakas" (1951) annab ülevaate Bulgaaria oludest 1930. aastatest kuni Teise maailmasõja lõpuni (eesti keeles ilmunud kahes osas 1968 ja 1969 sarjas "XX sajandi raamat", tõlkija Paul Viires). Tema tütar Teodora Dimova (sündinud 1960) on samuti kirjanik.
Karsi provints

Karsi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis, sellest idas asub Armeenia. Provintsi keskus on Kars. Akyaka ringkond (kurdi Şûrêgel) Arpaçay ringkond (kurdi Zarûşad) Digori ringkond (kurdi Dîxor, armeenia Տեկոր/Tekor) Kağızmani ringkond (kurdi Kaxizman, armeenia Կագհզւան) Karsi ringkond (kurdi Qers, armeenia Կարս või Ղարս) Sarıkamışi ringkond (kurdi Qamuşan, armeenia Սարիղամիշ/Sarighamish) Selimi ringkond (kurdi Selîm) Susuzi ringkond (kurdi Cilawûz) Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Karsi provintsi koduleht (türgi keeles) ,