laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Auksi-Karula järved

Auksi-Karula järved on järvestik Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandimaal Viljandi vallas. Järvestik asub kõrgustiku põhjaosa lõhestavas põhja-lõunasuunalises Auksi-Karula ürgorus ja selle naabruses asuvas nn. Pärsti nõos. Auksi-Karula ürgorus asuvad järved ahelana ja neid ühendab põhjapoolseimast Auksi järvest alguse saav Uueveski oja, mis suubub Viljandi järve põhjaosasse. Auksi-Karula järved Auksi-Karula ürgorus: Auksi järv (7,9 ha) Võistre järv (9,8 ha) Karula järv (22,1 ha) Uueveski järv (1,2 ha) Kösti järv (1,1 ha) Auksi-Karula järved Pärsti nõos: Pärsti Väikejärv (Susi tiik, 1,8 ha) Pärsti järv (4,2 ha) Kuuni järv (17,2 ha) Auksi järv Pärsti Väikejärv (Susi tiik) Uueveski järv Võistre järv Aare Mäemets (1977). Eesti NSV järved ja nende kaitse. Tallinn: Valgus. Lk 29.
Boris von Uexküll

Boris von Uexküll (nagu teda enamasti kutsuti) ehk Berend Johann Friedrich von Uexküll (1793–1870) oli Vana-Vigala mõisnik, kaardiväerittmeister. Muuhulgas Hegeli sõber, kellega ta ka kirjavahetust pidas. Ta oli Vigala eraõiguse väljakuulutaja Berend Johanni vanim poeg. Ta armastas eesti rahvast, kasutas oma rikkust koolide rajamiseks ja sisustamiseks, oli eestvedajaks Vigala Maarja kirikuhoone laiendamisel aastatel 1844/45 tänase suuruseni. Ta oli võlgades ja vabanes neist alles peale naitumist tubli neiuga, kes tal üle kolme rubla päevas ei lasknud kulutada. Ta asutas köstrikooli 1823. aastal Vigala köstrimajasse ja kulud võttis enda kanda. Ta lasi ehitada Tõnuma nõmme Oese kooli 1833. aastal ja Jädivere seminari 1844. aastal. Oese kooli õpetajate palk tuli mõisast ja õpilased said toetustki. Oese kooli jaoks lasi ta trükkida Münchenis eestikeelse noodiraamatugi. Oese kool oli ka põllutöökooliks, mille praktika baasiks tänases keelepruugis oli Vana-Vigala mõis. Seal oli õpetajaks aastakümneid Matthias Johann Eiseni isa Jaan Eisen, kelle õpilastest kümme läksid mõisavalitsejateks. Lauluõpetuse ja pillide valmistamisega pani ta aluse muusikaelule Vigalas, mis puhkes õide sajandi lõpu poole. Uxkull, Boris; Uexküll, Jürgen-Detlev von 2015. Sõjas ja armastuses: Boris Uxkulli päevaraamat Napoleoni ajastust. (Agur Benno, tõlk.) Tallinn: Varrak. Kilde Vanamõisa küla minevikust, Kolhoosi Tõde: EKP Märjamaa Rajoonikomitee ja Märjamaa Rajooni TSN häälekandja, nr. 55, 10 mai 1962 Jaak Uibu, Ettekanne Peru kooli Mälestuspäeval 20. juulil 2019.
Arne Luht

Arne Luht on eesti muusik ja ajakirjanik. Luht on olnud klahvpillimängija ansamblites Psycho, Nemo, Armaada jt. Luht on töötanud Raadio Vaba Euroopa eesti toimetuses Münchenis ja Prahas.
Tallinna linnavolinike loend (1904)

Valitud 9.–15. detsember 1904. Valimistel said eestlased 39 kohta, venelased 3 ja sakslased 17. Gavriil Beljagin August Johannson Johann Umblia Peeter Sorgus Otto Strandmann Feodor Malahov Johann Seermann Ivan Vinogradov O. Neugart Jaan Teemant Ferdinand Karlson Jaan Marland (Jaan Marlandt) G. Oglon E. Hoerschelmann Nikolai Thamm Christian Rottermann noorem Otto Benecke Voldemar Lender Gustav Kala Albert Romaschko Johann Hausmann Martin Trasberg Georg Hamann Johann Mürkes Jüri Aavik Jakob Ottoson T. Eichen G. Steinberg K. Luha V. Johannson Jaan Schlisty (Jaan Schlisti) J. Kurnim M. Uferbach P. Screin Dr. Georg Köhler Jaan Poska Friedrich Trakmann K. von Ritter Christian Tiik Madis Linzbach Otto Meri Mihkel Pung Karl Mend Albert Koba Konstantin Päts Mihkel Rõuk Jüri Ihermann Tõnis Saarmann Karl Johann von Hueck Erhard Dehio Christopher von Mickwitz Parun Étienne Girard de Soucanton Nikolai Riesenkampff Eduard Ernst Bätge K. Gräbner Dr. E. Weiss Eugen Edmund Eduard Erbe Robert Karl Franz Weiss Vassili Demin N. Schroeter Eestlased Tallinnat vallutamas, Waba Maa, nr. 299, 20. detsember 1934, lk. 8 Suur eestlaste võit 30 aasta eest., Järva Teataja, nr. 151, 21 detsember 1934 lk. 2 "Weiss, Karl Franz Robert* (1863-1944)". Baltisches biografisches Lexikon digital (saksa keeles). Vaadatud 29. oktoober 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Tallinn 25 aastat eestlaste käes. Konstantin Päts 1904. a. valimisvõidust., Waba Maa, nr. 272, 22 november 1929, lk. 7 Eduard Jürisson, Kui murti saksluse selgroog...25 aastat eestlaste ülemvõimu võidulepääsemisest Tallinna volikogus, „Kaitse Kodu!", 51-52 1929, lk. 1458-1461 J. Umblik (Johann Umblia): Ajalooline pööripäev Tallinna Raekojas, Linnad ja Alevid nr. 2/3, Mai 1930 lk. 17-23 Mihkel Pung: Eestlaste võit Tallinna linnavalimistel, 1934 Hans Kruus, Opositsioon Tallinna linnaomavalitsuses 1877–1904, Ajalooline Ajakiri nr 3/1938, Digitaalselt Tallinna linnavolikogu erakorraline koosolek 26. jaan. 1905, Postimees, nr. 22, 28 jaanuar 1905, lk. 3
Lõbus Ajaviide

Lõbus Ajaviide: perekondlik piltidega nädalleht, oli meelelahutus ajaleht, mis ilmus 1922. aasta mais Tallinnas. Väljaandjateks Henrik Saar ja J. Sooba. Vastutavaks ja tegevtoimetaja Henrik Saar. Ajalehte trükiti Tallinnas, "A. Raudsepp ja J. Kirsipuu" trükikojas. Ajaleht ilmus korra nädalas. Ajalehte ilmus kaks numbrit. "ERB Lõbus Ajaviide". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. september 2017. Vaadatud 3. septembril 2017.
Nõges (perekonnanimi)

Nõges on eesti perekonnanimi. Nõges on ka nimede eestistamisel antud perekonnanimi (endine Nautras). Valter Nõgese palvel on Nõges kantud perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 225 all. Nime kandjaid: Endrik Nõges, eesti tehnikateadlane (1927–2006) Mats Nõges, eesti arst ja kultuuritegelane (1879–1973) Peeter Nõges, eesti hüdrobioloog (1957–) Tiina Nõges, eesti hüdrobioloog (1957–) Tiit Nõges, eesti põllumajandusteadlane (1916–1993) Valter Nõges, eesti õigusteadlane (1905–1941)
Tallinna linnavolinike loend (1909)

Valitud 7.–8. jaanuar 1909. Volinikuks valiti 36 eestlast ja 9 venelast Eesti-Vene erakonnast ja 13 sakslaste erakonna kandidaati. Johann Umblia August Johannson Peeter Sorgus Georg Luiga Leopold Tõnson August Kraemann J. Tammeveski Gabriel Beljagin N. Groschevoi Ivan Poska Ferdinand Karlson Johannes Soonike Jaan Pullisaar Karl Uusmann (kandidaat) August Karuks F. Feodorov V. I. Vinogradov Joakim Hanin G. Oklon Voldemar Lender Eugen Käärik August Nelsas Johannes Jürgens Adolf Trepp Evald Dolf Joakim Vahtrik Mihhail Gorschkov Vassili Grigorjev Dr. Georg Köhler Arthur Uibopuu Jaan Schlisty Theodor Eichen Gustav Steinberg August Schilting Jakob Prants Voldemar Linnamägi Karl Tender Johann Reintam Aleksei Blinov Karl Mend Vassili Nikitin Heinrich Bauer Konstantin Simon Albert Kooba Tõnis Saarmann Kristov Tiik August Allmann Jüri Brachmann Ado Habermann Eduard Bätge Eduard von Bodisco Edgar Hoeppener D. Grünberg Karl Johann von Hueck Parun Étienne Girard de Soucanton Erhard Dehio Christofor von Mickwitz Nikolai Riesenkampff Dr. E. Thomson G. Scheel Georg Stude Hoeppener, Karl Edgar* Eduard (1865-1937), Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710-1960 (DBBL) J. Umblik: Ajalooline pööripäev Tallinna Raekojas, Linnad ja Alevid nr. 2/3, Mai 1930 lk. 17-23
Mestmacher

Mestmacher (vene keeles Местмахер) oli saksa päritolu vene aadlisuguvõsa. Suguvõsa täpne päritolu on ebaselge. XVII sajandil Bremenis elanud Johannes Mestmacher (1664 − pärast 1708) võis olla perekonna esiisa. Tallinnas admiraliteedi ehitusmeistri pojana sündinud Johann von Mestmacher (1733−1805) astus Vene tsiviilteenistusse ja tegi diplomaatilist karjääri. 1777. aasta 6. juunil annetas keisrinna Katariina II talle parunitiitli. Suguvõsa kustus meesliinis 1909. aastal. Kuna parun Pavel Pavlovitš Mestmacheril (suri 1909) järeltulijaid ei olnud, kustus suguvõsa meesliinis tema surmaga. Tema noorem õde Aleksandra (1850−1909) oli abielus Tallinnast pärit jalaväekindral Viktor Buddega (1836−1903). Sellest abielust sündinud poeg Viktor Viktorovitš Budde (1881−1914) sai 1. detsembril (vkj) 1902 Riiginõukogu otsusega õiguse kasutada parunitiitlit ja nime Mestmacher-Budde. 19. veebruaril 1789 immatrikuleeriti ta Kuramaa rüütelkonna matriklisse. 1866. aasta 22. veebruaril (vkj) võeti parun Paul Mestmacher (1807−pärast 1866) Podoolia kubermangu aadlisuguvõsaraamtusse (V raamat ehk tituleeritud aadel). 29. aprillil (vkj) 1898 võeti sinna tema lapsed parun Pavel Pavlovitš Mestmacher (suri 1909), paruness Jelena, paruness Olga ja paruness Aleksadra (1850−1909). Parun Johann von Mestmacher (1733−1805), salanõunik, saatkonnanõunik, Venemaa keisririigi täievoliline minister Lübecki vürstpiiskopi juures ja Kuramaal, Venemaa keisririigi erakorraline ja täievoliline suursaadik Saksimaal Parun Paul Mestmacher (1807−pärast 1866), tõeline riiginõunik, Odessa tolliringkonna ülem, Odessa linnapea kohusetäitja Parun Pavel Pavlovitš Mestmacher (suri 1909), tegelik riiginõunik, Podoolia kubermangu aadlimarssal, rahukohtunik Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980), lk 172. Lenz, Wilhelm. Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710 - 1960. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970, lk 510. Долгоруков, Пётр Владимирович. Российская родословная книга. Часть вторая. Санктпетербургь: Печатано вь типографии Эдуарда Веймара, 1855, lk 283. Списокъ дворянъ, внесенныхъ в дворянскую родословную книгу Подольской губернии. Каменец-Подольск: Издание Подолъцкаго Дворянскаго Депутатскаго Собрания, 1913, lk 416 [1].
Ameerika kokkerspanjel

Ameerika kokkerspanjel on Ameerika Ühendriikidest pärinev koeratõug. Pildid "AMERICAN COCKER SPANIEL" (PDF) (inglise). FCI. Vaadatud 03.09.2017.  Ameerika kokkerspanjel – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ameerika kokkerspanjel koer.ee saidil
Inglise kokkerspanjel

Inglise kokkerspanjel on Suurbritanniast Inglismaalt pärinev koeratõug. Pildid "ENGLISH COCKER SPANIEL" (PDF) (inglise). FCI. Vaadatud 03.09.2017. Thoms, Jerry. "Emma is a Gun Dog (Cocker Size)". Gun Dog Magazine. Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2005. Roettger, Anthony. Urban Gun Dogs: Training Flushing Dogs for Home and Field, The Writer's Collective, 2004. ISBN 1-59411-050-6 Sucher, Jamie (1999). Cocker Spaniels (Complete Pet Owner's Manuals). Hauppauge, NY: Barron's. ISBN 978-0-7641-1034-4. Grainger, Alexandra. Training your Cocker...Whilst Playing with Children. Complete Owner's Guide. Fergus, Charles. Gun Dog Breeds, A Guide to Spaniels, Retrievers, and Pointing Dogs, The Lyons Press, 2002. ISBN 1-58574-618-5 Fogle, Dr. Bruce. Cocker Spaniel English and American, Dorling Kindersley Limited, 1996.  Inglise kokkerspanjel – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Inglise kokkerspanjel koer.ee saidil
Tallinna linnavolinike loend (1913)

Tallinna linnavolinike loend (1913) on 30. märtsil 1913. aastal valitud Tallinna linnavolikogu Tallinna linnavolinike loetelu. Valimistel said Tallinna linnavolikogu 80 kohast eestlased 47 kohta, venelased 5 ja sakslased 28. Gabriel Beljagin Gustav Treiberg Villem Kesker Karl Liivak Georg Luiga Evald Dolf (Evald Jänes) August Anderson August Kraemann Aleksander Spridis Avdei Birk Ferdinand Kadak Jakob Madjuvi Konstantin Jürgens Mihkel Pung? Alexander Marquart Jacques Rosenbaum Ernst Rottermann Karl Siegel Hugo Schwartz Maximilian Stillmark Otto Benecke Dr. Hugo Hirsch Richard Rank Viktor Auster Wilhelm Karstens Harry Koch Ervin Armsen Richard Schmidt Roman Birkenberg Johannes Jürgens Anton Uesson Friedrich Haas Mihhail Gorschkov Nikolai Blauberg Jakob Vahtrik Paul Pinna Jaan Kallas Adolf Trepp Timoteus Kuusik Voldemar Linnamägi Heinrich Bauer Karl Männik Dr. Friedrich Akel Jüri Veiserik Johan Bergmann Jüri Orras Kristjan Moormann Feodor Blinov Tõnis Kurrikoff Nikolai Kann Jaan Schlisti Friedrich Vahtrik Ernst Peterson, kooliõpetaja Voldemar Lender, linnapea Ferdinand Karlson, advokaat Jakob Lilienthal, majaomanik Karl Mend, kontoripidaja Aleksei Krjukov August Allmann, maksuvalitsuse esimees Heinrich Väljamaa, pangadirektor Vassili Andrejev-Gorbatshev Karl Pliimann, majaomanik August Peet, advokaat Vilhelm Pinkovski, majaomanik Konstantin Siimon, linna pandimaja juhataja Evald Veinberg, majaomanik Paul Kuyberg, majaomanik Martin Hirsch Nikolai Riesenkampff Aleksander Jürgens Viktor Johannson Oskar Koch Eduard von Bodisko Johann Scheel Karl Stempel Voldemar Oldekopp Eduard Bätge Edgar von Wahl Edgar Detloff Christofor von Mickwitz Edwin Hörschelmann Ajalooliseks päevaks Tallinna omavalitsuse ajaloos., Postimees, nr. 75, 1 aprill 1913 lk. 2 Tallinna linnavolinikkude ja nende kandidatide nimekiri 1913.-1916. aasta kohta., Päewaleht, nr. 93, 26 aprill 1913, lk. 2 J. Umblik: Ajalooline pööripäev Tallinna Raekojas, Linnad ja Alevid nr. 2/3, Mai 1930 lk. 17-23
Aarma

Aarma on eesti perekonnanimi. Eestistamisel on perekonnanimi Aarma antud isikutele varasema perekonnanimega Aabram, Aarmann, Abram, Akkermann, Aleksandroff, Aleksandrov, Amann, Archipov, Arman, Armann, Bõstrov, Ditjakin, Haamann, Hermann, Mühlberg, Müller, Nopasson, Piikmann, Seks, Shleifer, Tsõplätkin ja Zõplätkin. Gunnar Aarma (endise perekonnanimega Abram) palvel kanti Aarma perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 384 all. 2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Aarma 110 inimesel (53 mehel ja 57 naisel). Perekonnanimede levikult on Aarma meeste puhul 1915. ja naiste puhul 1987. kohal. Nime kandjaid: Andres Aarma Anneli Aarma, eesti raamatukujundaja ja illustraator Anton Aarma, eesti arst (1907–1990) Arsi Aarma, eesti sõjaväelane (1908–2002) August Aarma, eesti majandusteadlane (1948–) Dina Aarma Evelin Aarma Gunnar Aarma (1916–2001), eesti teadmamees Hannes Aarma Heldi Aarma Heljo Aarma Jüri Aarma (1951–2019), eesti näitleja ja ajakirjanik Kiur Aarma (1975–), eesti ajakirjanik ja filmiprodutsent Liivi Aarma (1948–), eesti raamatuteadlane Maris Aarma, eesti raamatukujundaja Merike Aarma, eesti koorijuht, muusikapedagoog ja muusikateadlane (1950–) Olev Aarma Raik Aarma (1915–1987), eesti ajakirjanik Raul Aarma http://www.ra.ee/apps/onomastika/index.php/et/nimemuutused/searchNimemuutused?uus=Aarma&q=1 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuli 2019. Vaadatud 7. septembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Honoratka (Orativi rajoon)

Honoratka (ukraina keeles Гоноратка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Orativi rajoonis. Elanike arv on 348. Pindala on 1,037 km².
Murafa (Šargorodi rajoon)

Murafa (ukraina keeles Мурафа) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Šargorodi rajoonis. Elanike arv on 2739.
Kösti vesiveski

Kösti vesiveski on kaitsealune veskihoone Viljandi linnas Oja teel. Veski on rajatud Uueveski ojal asuva Kösti Veskijärve paisule arvatavasti juba 18. sajandi lõpul. Praeguse hoone vanem osa on ilmselt ehitatud 19. sajandi teisel poolel. 1930. aastatel ehitati hoone kohati kahekorruseliseks ning jõepoolsesse otsa liideti mootoriruum. Pärast Teist maailmasõda asus veskihoones kohvi- ja kamatööstus ning hoonet ehitati ümber ja lisati ka juurdeehitisi. Veskihoone on registreeritud riikliku ehitismälestisena registrinumbriga 14728. Tänapäeval töötab veskihoones Kösti hüdroelektrijaam. Kösti vesiveski kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 03.09.2017) Hans Väre (17.02.2007). "Euroraha aitab Kösti vanas veskis elektrit tootma hakata" (PDF). Sakala. Vaadatud 03.09.2017.
Aasnurm

Aasnurm on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel on perekonnanime Aasnurm antud Halinga ja Holstre vallas isikutele, kelle varasem perekonnanimi on Adamson. Eduard Aasnurme palvel kanti perekonnanimi Aasnurm perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 227 all. 2017. aasta 1. jaanuari seisuga kandis perekonnanime Aasnurm vähem kui viis meest ja vähem kui viis naist. Eduard Aasnurm oli Holstre vallavanem, Viljandi põllumeeste konvendi esimees, kes arreteeriti 14. juunil 1941.
Duminitši rajoon

Duminitši rajoon (vene keeles Думиничский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kaluga oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Duminitši alev. Rajoon piirneb kirdes Suhhinitši rajooniga, kagus Uljanovo rajooniga, lõunas Hvastovitši rajooniga, edelas Žizdra rajooniga, idas Ljudinovo rajooniga ja loodes Kirovi rajooniga. Rajooni pindala on 1174 km². Elanike arv oli 2012. aastal 14 984, 2009. aastal 15 077 ja 2002. aastal 16 264. Duminitši rajoonis on 78 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Duminitši) ja kolmeteistkümne külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsaim jõgi on Žizdra. Q126948302
Galvanotehnika

Galvanotehnika on esemete elektrolüütiline katmine metalli- või metallisulamikihiga. Galvanotehnikas eristatatakse galvanosteegiat ja galvanoplastikat. Galvanosteegia on menetlus metallesemele õhukese, alusega tugevasti seotud metallikihi sadestamiseks eesmärgil saada korrosiooni- või kulumiskindlat katet või dekoratiivkatet.  Pikemalt artiklis Elektrokeemiline katmine Galvanoplastika on menetlus eseme pinnast või esemest endast täpse jäljendi saamiseks. Selleks sadestatakse eseme pinnale võrdlemisi paks metallikiht. Dielektrikust (nt plastist) eseme pind muudetakse eelnevalt elektrit juhtivaks nt grafiitimise teel. Moritz Hermann von Jacobi ENE 3. köide, 1988 Jaan Märss. Metallide galvaaniline katmine
Saratseenid

Saratseenid (ladina keeles Saraceni) oli üldnimetus keskaegses Euroopas Loode-Araabia araablaste kohta ning hiljem Euroopa ja Bütsantsi kristlike ajaloolaste kasutatud nimetus kõigi araablaste kohta. Ristisõdade ajal hakati saratseenideks nimetama kõiki muslimeid. Põhja-Aafrika Maurid, Loode-Euroopas Pürenee poolsaare ja Hispaania ajaloos https://www.eki.ee/dict/vsl/index.cgi?Q=saratseenid&F=M&C06=et
Aksenija Posselskaja

Aksenija Vassiljevna Posselskaja (vene keeles Аксения Васильевна Посельская; 24. detsember 1924 Tšuraptša uluss, Jakuudi ANSV – 1983) oli jakuudi balletitantsija, esimene jakuudi baleriin. Aastatel 1944–1946 õppis ta Moskva Suure Teatri juures asuvas koreograafiakoolis. Pärast õpinguid naasis ta Jakutskisse, kus aastatel 1946–1952 töötas Jakuudi Muusika- ja Draamateatri muusika-teatristuudios balletiartistina. Aastatel 1952–1954 oli Posselskaja valesüüdistuse alusel uurimise all. Vabanes 1954. aastal amnestia alusel. 1957. aastal sai temast taas Jakuudi Muusika-Draamateatri balletisolist. Aastatel 1959–1961 oli ta stažeerimisel Moskvas. Hiljem jätkas ta koduteatris balletirepetiitorina. Tema eestvedamisel avati 1966. aastal Jakuudi vabariiklikus kultuurharidustöö koolis koreograafiaosakond. Kuni oma elu lõpuni töötas ta seal tantsupedagoogina. 2004. aastal nimetati Jakutski koreograafiakool Aksenija Posselskaja auks Aksenija Posselskaja nimeliseks Jakutski Koreograafiakooliks. Tema abikaasa oli Jakuudi ANSV haridusminister Semjon Sjulski. Nende tütar Natalja Posselskaja oli balletitantsija. Посельская Аксения Васильевна. ysia.ru
Natalja Posselskaja

Natalja Semjonovna Posselskaja (vene keeles Наталья Семёновна Посельская; 12. aprill 1946 Moskva – 8. juuli 2011 Jakutsk) oli jakuudi balletitantsija, balletipedagoog ja koreograaf, pedagoogikakandidaat, Sahha riikliku preemia laureaat. Ta oli Jakutski koreograafiakooli rajaja, direktor ja kunstiline juht. 1992. aastal avati Posselskaja eestvedamisel Žirkovi-nimelise Jakutski Muusikakooli juures koreograafiaosakond, mis 1995. aasta reorganiseeriti iseseisvaks õppeasutuseks – Vabariiklikuks koreograafiakooliks. 2004. aastal nimetati kool ümber jakuudi esimese baleriini auks Aksenija Posselskaja nimeliseks Jakutski koreograafiakooliks. Pärast Novosibirski koreograafiakooli lõpetamist 1965. aastal asus Natalja Posselskaja tööle balletisolistina Jakuudi Muusika- ja Draamateatrisse. Aastatel 1976–1978 oli ta stažeerimisel Vaganova-nimelises Leningradi Akadeemilises Koreograafiakoolis. 1988. aastast tegutses ta balletipedagoogina ja koreograafina. 1990. aastal lõpetas ta GITIS-e pedagoogikaosakonna. Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline kultuuritöötaja Jakuudi ANSV Oiunski-nimeline riiklik preemia (balletialase pedagoogikatöö eest, 2003) Venemaa Föderatsiooni teeneline kultuuritöötaja Aksenija Posseskaja nimeline Jakutski Koreograafiakool nimetati 2011. aastal ümber Aksenija ja Natalja Posselskaja nimeliseks Jakutski Koreograafia Kolledžiks. Tema ema oli balletitantsija Aksenija Posselskaja ja isa Jakuudi ANSV haridusminister Semjon Sjulski. Посельская, Наталья Семёновна. ysia.ru
Semjon Sjulski

Semjon Semjonovitš Sjulski, õieti Semjon Semjonovitš Aleksejev, (vene keeles Семён Семёнович Сюльский; 1908 Njurba uluss – mai 1952) oli jakuudi rahvusest Jakuudi ANSV riigitegelane, haridusminister, ÜK(b)P Jakuudi Oblastikomitee liige. Pseudonüümi "Sjulski" võttis ta Njurba ulussi naslegi järgi, milles oli sündinud. Pärast Herzeni-nimelise Leningradi Riikliku Pedagoogilise Instituudi ajaloo-filosoofiaosakonna lõpetamist asus ta tööle Jakuudi ANSV haridussüsteemi. Aastatel 1941–1944 oli ta Jakuudi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu juures asuva Kunstide Valitsuse ülem, 1946–1950 Jakuudi ANSV haridusminister. 1950. aastal viidi ta üle Jakuudi Riikliku Pedagoogilise Instituudi pedagoogikakateedri vanemõpetajaks, ühtlasi töötas ta lektorina vabariiklikus parteikoolis ja marksimi-leninismi õhtuülikoolis. 1952. aasta mais ta tapeti. Kuriteo motiivid jäid kindlaks tegemata ja tapjad leidmata. Tema abikaasa Aksenija Posselskaja ja tütar Natalja Posselskaja olid balletitantsijad. В Якутске увековечили имя Семена Сюльского. 1sn.ru
Waze

Waze (varem FreeMap Israel) on nutitelefonidele ja tahvelarvutitele mõeldud GPS-navigatsioonirakendus. Rakendus on tasuta ja põhiosa infost sisestavad rakenduse kasutajad. Rakenduse esimene versioon avaldati 2006. aastal. Siis oli arendaja Ehud Shabtai eesmärk luua Iisraeli kaardi põhjale kogukonna arendatav heebreakeelne navigatsioonirakendus. Koduleht
Aïdi

Aïdi (Kesk-atlase Tamazighi keelest tulnud ⴰⵢⴷⵉ, aydi ''koer'') on Marokost Atlase mäestikust pärinev koeratõug. Pildid "ATLAS MOUNTAIN DOG (AIDI) | Chien de Montagne de l'Atlas – AïdiChien de Montagne de l'Atlas – Aïdi" (PDF) (inglise). FCI. Vaadatud 04.09.2017.  Aïdi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Aïdi koer.ee saidil
Kozelski rajoon

Kozelski rajoon (vene keeles Козельский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kaluga oblasti keskosas. Rajooni keskus on Kozelski linn. Rajoon piirneb põhjas Babõnino rajooniga, kirdes Peremõšli rajooniga, idas Tula oblastiga, lõunas Uljanovo rajooniga, läänes Suhhinitši rajooniga ja loodes Meštšovski rajooniga. Rajooni pindala on 1523 km². Elanike arv oli 2012. aastal 40 702, 2009. aastal 41 007 ja 2002. aastal 44 775. Kozelski rajoonis on 121 asulat, mis kuuluvad kahe linnaasunduse (Kozelski ja Sossenski linna) ning neljateistkümne külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsamad jõed on Žizdra, Kljutoma ja Serjona. Q126948302
Uljanovo rajoon

Uljanovo rajoon (vene keeles Ульяновский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kaluga oblasti keskosas. Rajooni keskus on Uljanovo asula. Rajoon piirneb põhjas Suhhinitši ja Kozelski rajooniga, idas Tula oblastiga, kagus Orjoli oblastiga, lõunas Hvastovitši rajooniga ja loodes Duminitši rajooniga. Rajooni pindala on 1656 km². Elanike arv oli 2012. aastal 7442, 2009. aastal 7576 ja 2002. aastal 8870. Uljanovo rajoonis on 124 asulat, mis kuuluvad kuue külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsaim jõgi on Võtebet. Q126948302
Biennaal

Biennaal (itaalia sõnast biennale 'kaheaastane') on iga kahe aasta tagant toimuv sündmus. Enamasti räägitakse kunstinäituste biennaalidest. Vanim biennaal on Veneetsia biennaal, mis toimub aastast 1895. triennaal Eesti nõukogude entsüklopeedia. 1. köide: A–CENT. Tallinn: Valgus, 1985, lk 539.
Triennaal

Triennaal on iga kolme aasta tagant toimuv sündmus. Enamasti räägitakse kunstinäituste triennaalidest. Triennaale: Balti triennaal, Tallinna rakenduskunsti triennaal. biennaal