laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 589

ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 589 on resolutsioon, mille ÜRO Julgeolekunõukogu võttis vastu 1986. aasta 10. oktoobril toimunud kinnisel istungil. Resolutsioonis soovitas julgeolekunõukogu nimetada peaassambleel Peruu kodanik Javier Pérez de Cuéllar ÜRO peasekretäri ametisse teiseks ametiajaks 1. jaanuarist 1987 kuni 31. detsembrini 1991. ÜRO Julgeolekunõukogu võttis resolutsiooni vastu ühehäälselt. ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 494 Resolutsiooni tekst ÜRO failivaramus (inglise keeles)
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 400

ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 400 on ÜRO Julgeolekunõukogu poolt 1976. aasta 7. detsembril toimunud kinnisel istungil vastu võetud resolutsioon Austria diplomaadi, Kurt Waldheimi kandidatuuri esitamiseks ÜRO Peaassambleele kinnitamiseks ÜRO peasekretäri ametisse teiseks ajavahemikuks, 1. jaanuar 1977 kuni 31. detsember 1981. ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 306 Resolutsiooni tekst ÜRO kodulehel (PDF) (araabia, hiina, hispaania, inglise, prantsuse ja vene keeles)
Zoia Ceaușescu

Zoia Ceaușescu (28. veebruar 1949 Bukarest – 20. november 2006 Bukarest) oli rumeenia matemaatik, Nicolae Ceaușescu ja Elena Ceaușescu tütar. Zoia Ceaușescu õppis Bukaresti Ülikoolis matemaatikat. Ülikooli lõpetamise järel töötas ta Rumeenia Teaduste Akadeemia Matemaatika Instituudis. 1980. aastal abiellus ta Bukaresti Polütehnilise Ülikooli inseneri ja professori Mircea Opreaniga. Rumeenia revolutsiooni ajal arreteeriti Zoia Ceaușescu 24. detsembril 1989 koos abikaasaga. Zoia Ceaușescu vabastati vanglast tingimisi 18. augustil 1990. Vangistuse ajal konfiskeeriti ta maja ja kogu vara. Ta püüdis saada tööle samasse instituuti, kus ta varem töötas, kuid see ei osutunud võimalikuks. 1996. aastal läks ta pensionile. Elu lõpuperioodil elas ta avalikkusest tagasi tõmbununa. Ta käis Rumeenia riigiga kohut, nõudes tagasi konfiskeeritud vara. Tagasi õnnestus saada ainult mõned maalid ja rariteetsed raamatud. Diktaatorite lapsed: nende elu ja saatus. Tallinn, 2015, lk 68–77.
ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 306

ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 306 on ÜRO Julgeolekunõukogu poolt 1971. aasta 21. detsembril toimunud kinnisel istungil vastu võetud resolutsioon Austria diplomaadi, Kurt Waldheimi kandidatuuri esitamiseks ÜRO Peaassambleele kinnitamiseks ÜRO peasekretäri ametisse ajavahemikuks 1. jaanuar 1972 kuni 31. detsember 1976. Resolutsioon võeti ÜRO Julgeolekunõukogu poolt vastu ühehäälselt ning Peaassamblee kinnitas selle järgmisel päeval. ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 400 Kurt Waldheim. United Nations. Resolutsiooni tekst ÜRO kodulehel (PDF) (araabia, hiina, hispaania, inglise, prantsuse ja vene keeles)
Stefan (Veljanovski)

Stefan (makedoonia keeles Стефан; kodanikunimega Stojan Veljanovski, Стојан Вељановски; sündinud 1. mail 1955 Dobruševos) on Põhja-Makedoonia vaimulik. Ta on aastast 1999 kanooniliselt tunnustamata Makedoonia Õigeusu Kiriku eestseisja tiitliga "Ohridi ja Makedoonia peapiiskop ning Skopje metropoliit". Ta sündis aastal 1955 Dobruševos (asub praeguse haldusjaotuse järgi Mogila omavalitsuses). Aastal 1969 astus ta Ohridi Püha Klementi nimelisse Õigeusu Vaimulikku Seminari (asukohaga Skopje äärelinnas Dračevos), mille lõpetas aastal 1974. Seejärel õppis Belgradi Ülikooli usuteaduskonnas, mille lõpetas aastal 1979. Pärast ülikooli lõpetamist suunati ta õpetajaks Ohridi Püha Klementi nimelisse Õigeusu Vaimulikku Seminari.
Lielais Liepukalns

Lielais Liepukalns ('suur pärnamägi') on Latgale kõrgustiku ja ühtlasi Latgale piirkonna kõrgeim küngas, kõrguselt viies tipp Lätis. Künka absoluutne kõrgus on 289,2 meetrit ja suhteline kõrgus 86 meetrit. Küngas asub Rāzna rahvuspargis, Rēzekne piirkonna Kaunata vallas. 2011. aastal rajati künka tippu 34 meetri kõrgune puidust vaatetorn.
Sirdskalns

Sirdskalns on küngas Lätis Vidzeme kõrgustikul. Künka kõrgus on 298,1 meetrit. Sirdskalns on Läti kõrguselt teine tipp. See jääb Madona piirkonda Bērzaune valda ja Gaiziņkalnsi loodusparki.
Snyder Rini

Snyder Rini (sündinud 17. juulil 1949) on Saalomoni Saarte poliitik. 20. aprillist 26. aprillini 2006 oli ta peaminister. Aastatel 2000–2001 ja 2002–2003 oli ta Saalomoni Saarte rahandusminister. Aastatel 2001–2006 oli Snyder Rini ühtlasi Allan Kemakeza valitsuses asepeaminister. Tema esitamine peaministri ametikohale parlamendi poolt 18. aprillil 2006 kutsus esile ulatuslikud meeleavaldused, sest teda peeti korrumpeerunud ekspeaministri Allan Kemakeza liitlaseks ja mõjutatavaks nii kohalike hiinlaste kui ka Taiwani ja Hiina poliitiliste ning äriringkondade poolt. Rahutuste tõttu lükati ka tema ametissenimetamine 19. aprillilt üle 20. aprillile. 23. aprillil 2006 kasvasid tema vastu suunatud rahutused üle vägivaldseteks aktsioonideks kohalike hiinlaste vastu, mille tulemusena põletati maha pealinna Honiara hiina linnaosa ja Hiina võimud olid sunnitud alustama hiinlaste evakueerimist Saalomoni Saartelt. 26. aprillil 2006 astus Snyder Rini peaministri ametist tagasi, ootamata ära parlamendis tema vastu algatatud umbusaldusavalduse tulemusi. Rini tagasiastumine vallandas pealinnas Honiaras rõõmupeo. 21. detsembrist 2007 kuni 21. aprillini 2010 oli ta Derek Sikua valitsuse rahandusminister.
Abriena mägi

Abriena mägi on küngas Lätis Vidzeme kõrgustikul. See jääb Madona piirkonda ja Bērzaune valda. Künka kõrgus on 295,8 meetrit. Abriena mägi on Läti ja Vidzeme kõrgustiku kõrguselt kolmes tipp. Küngas asub 1,6 kilomeetri kaugusel Gaiziņkalnsist Madona piirkonnas ja jääb Gaiziņkalnsi loodusparki.
Pula filmifestival

Pula filmifestival (horvaadi Festival igranog filma u Puli) on 1954. aastast korraldatav filmifestival, mis toimub iga aasta juulikuus Horvaatia linnas Pulas sealses roomaaegses amfiteatris Arena. Pula filmifestivalil jagatakse Golden Arena nimelist auhinda parimale filmile, režissöörile, näitlejatele erinevates kategooriates jne. Koduleht
Valentin Ceaușescu

Valentin Ceaușescu (sündinud 17. veebruaril 1948 Bukarestis) on rumeenia füüsik, Nicolae Ceaușescu ja Elena Ceaușescu poeg. Valentin Ceaușescu õppis füüsikat esialgu Bukaresti Ülikoolis ja seejärel Imperial College Londonis. 1970. aastal pöördus ta Rumeeniasse tagasi ja asus tööle Rumeenia Teaduste Akadeemia Aatomifüüsika Instituuti, kus töötas kuni 2016. aastani. Valentin Ceaușescu ei olnud poliitikast huvitatud, kuid Rumeenia Kommunistliku Partei 13. Kongressil valiti ta Keskkomitee liikmekandidaadiks, kuna Nicolae Ceaușescu tahtis olulistele kohtadele paigutada oma lähikondseid. Rumeenia revolutsiooni ajal vangistati Valentin Ceaușescu 25. detsembril 1989. Ta vabastati vangistusest 1990. aasta augustis. http://www.hs.fi/paivanlehti/arkisto/?haku=Valentin%20Ceausescu
Neum

Neum on linn Bosnia ja Hertsegoviina lõunaosas Hertsegoviina-Neretva kantonis, Neumi valla keskus. Neum on Bosnia ja Hertsegoviina ainuke Aadria mere äärne linn riigi 20 km pikkusel rannikul. Neumi ala kuulus varem Ragusa (Dubrovniki) vabariigile, millel olid head suhted Osmanite riigiga, kuid oli pidevalt vaenujalal Veneetsia vabariigiga. Kui 1699. aastal Morea sõja käigus vallutas Veneetsia osa Ragusa sisemaaalast ja lähenes Ragusale, loovutas Ragusa Karlowitzi rahuga Neumi Osmanite riigile, et Veneetsia ei saaks neid maismaa kaudu rünnata. 1815. aastal proovis Austria keisririik, olles toona annekteerinud Veneetsia ja Ragusa, Neumi tagasi osta, kuid edutult. Siis kuulutas Austria Neumile blokaadi ja saatis sadamat tõkestama oma sõjalaeva kuni Berliini kongressini, mille otsusega Bosnia ja Hertsegoviina anti Austria-Ungarile. Pärast Jugoslaavia lagunemist jäi Neum Bosnia ja Hertsegoviinale, lõigates nii Dubrovniki ala ära muust Horvaatiast. Seoses Horvaatia liitumisega Euroopa Liiduga 2013. aastal sai sellest Euroopa Liidu välispiir. Muust Horvaatiast Dubrovnikisse sõites maismaa kaudu tuli seega Neum läbida, mis tähendas dokumendikontrolli nii linna Neumi sisse sõites kui ka Neumist lahkudes, mis turismi kõrghooajal võis tähendada pikki ummikuid. Sellest ülesaamiseks ehitas Horvaatia Pelješaci silla, mis avati 26. juulil 2022 ja mis ei läbi Bosnia ja Hertsegoviinat. Bosnia valitsus on plaaninud Neumist teha kaubasadama, minnes nii vastuollu kohalike soovide kui ka rahvusvaheliste lepetega ökoloogiliselt tähtsa ja kaitstud Mali Stoni lahe suhtes, mille alla Neumi laht kuulub. Plaanitud on ehitada meresadam, raudtee ja kiirtee, mistõttu laskis Horvaatia projekteerida silla nii, et seda saavad läbida ka laevad, mis oma mõõtmetega ei saagi Neumi lahte siseneda. Samas on täna Bosnia ja Hertsegoviina jaoks tähtsaim sadam hoopis Horvaatia Ploče'i sadam, millel on Bosnia ja Hertsegoviinaga raudteeühendus. "Horvaatia uus suur sild muudab Balkanil reisimist". Err.ee. 26. juuli 2022. Vaadatud 21. mail 2023.  Neum – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Eduard Hill

Eduard Hill (vene Эдуард Анатольевич Хиль; 4. september 1934 Smolensk – 4. juuni 2012 Peterburi) oli vene estraadilaulja. Eduard Hilli isa oli mehaanik ja ema raamatupidaja. Tema lapsepõlv kujunes raskeks. Vanemad lahutasid abielu ja sõja ajal evakueeriti Hill lasteaiaga tagalasse. Emaga sai ta uuesti kokku alles 1943. aasta lõpus. 1949. aastast õppis Eduard Hill Leningradi polügraafiatehnikumis, mille lõpetamise järel töötas ta trükikojas. 1955. aastast õppis ta Leningradi Konservatooriumis, mille lõpetas 1960. aastal. Alates 1955. aastast oli Eduard Hill Lenkontserdi solist. Esialgu esitas ta põhiliselt rahvalaule ja romansse. Pärast konservatooriumi lõpetamist jätkas Hill esinemist konservatooriumi ooperistuudio lavastuses ning andis klassikalise ja kammerlaulu kontserte. Estraadimuusikat hakkas ta viljelema 1962. aastal. Ta saavutas lauljana edu ka välismaal toimunud konkurssidel. 2010. aastal saavutas Internetis laialdase kuulsuse Eduard Hilli 1976. aastal esitatud vokaliis (sõnadeta laul) "Я очень рад, ведь я, наконец, возвращаюсь домой" ("Ma olen väga rõõmus, et ma lõpuks koju jõuan"). Laul sai tuntuks pealkirjaga "Trololo" ja Hill ise kui "Trololo"-mees. Vene NFSV teeneline kunstnik (1968) Tööpunalipu orden (1971) Vene NFSV rahvakunstnik (1974) Leninliku Komsomoli preemia (1976) Rahvaste Sõpruse orden (1981) ordeni Teenete eest Isamaa ees 4. järk (2009) http://www.kino-teatr.ru/kino/acter/m/star/29038/bio/ http://www.slate.com/blogs/browbeat/2012/06/04/_trololo_man_eduard_khil_is_dead_how_the_crooner_gave_voice_to_soviet_history_.html Peterburi isiksused – Eduard Hill http://edhill.narod.ru/biogr1.htm
Makaroneesia

Makaroneesia on ühisnimetaja mitme Atlandi ookeanis oleva Aafrika mandri loode- ja lääneranniku saarestiku ja saare kohta, mille hulka kuuluvad: Assoorid (Portugali valdus) Kanaarid (Hispaania valdus) Madeira saarestik (Portugali valdus) Roheneemesaared (iseseisev riik) EKI KNAB
Werner Skowron

Werner H. Skowron (30. oktoober 1943 Rückers (tänapäeval Szczytna, Poola) – 18. märts 2016 Fredersdorf-Vogelsdorf) oli Saksa poliitik ja Saksa DV riigitegelane. Kooli lõpetamise järel õppis Werner Skowon pangandust. 1975. aastal lõpetas ta Berliini Humboldti Ülikooli majandusteadlasena. 1990. aasta 15. augustist kuni 2. oktoobrini oli Werner Skowron Saksa DV rahandusminister. Ta oli viimane Saksa DV rahandusminister. 1990–1994 oli ta Saksamaa Liidupäeva liige. Ta kuulus Saksamaa Kristlik-Demokraatlikku Liitu. German Democratic Republic : Ministries, political parties, etc. rulers.org
Traditsioon ja individuaalne talent

"Traditsioon ja individuaalne talent" (Tradition and the Individual Talent) on T. S. Elioti essee. See ilmus esimest korda 1919 ajakirjas The Egoist. Eesti keeles on see ilmunud Jaak Rähesoo tõlkes raamatus "Valitud esseesid" (1997). Ingliskeelses kirjasõnas on harva juttu traditsioonist, kuigi aeg-ajalt kurdetakse selle puudumist. Mõnikord ainult nimetatakse kellegi luulet traditsiooniliseks või liiga traditsiooniliseks. Heakskiiduga kasutatakse seda sõna ainult mõne meeldiva arheoloogilise rekonstruktsiooni kohta. Igal rahval on peale oma loova mõttelaadi ka oma kriitiline mõttelaad; ja teise nõrkusi ta ignoreerib rohkem kui esimese omi.Inglased peavad prantslasi endast kriitilisemateks, ja mõnikord isegi uhkustavad sellega, just nagu prantslased oleks vähem spontaansed. Võib-olla ongi, aga tuleb meeles pidada, et kriitika on sama vältimatu kui hingamine. Me peame raamatu lugemisel tekkivaid mõtteid ja tundeid väljendama, oma kriitilist vaimu kritiseerima. Võib välja tulla, et kui me mõnd luuletajat kiidame, siis me rõhutame seda, milles ta kõige vähem teistega sarnaneb. Sealt me arvame leidvat selle inimese eripärase olemuse. Meile meeldib, kui ta vahetutest eelkäijatest erineb, me tahame seda erinevust nautida. Ilma selle eelarvamuseta leiame sageli, et küpse luuletaja loomingu kõige isikupärasemates joontes elavad jõuliselt edasi eelkäijad. Aga eelmise põlvkonna saavutuste pimedat või arga jäljendamist ei saa heaks kiita, siis on uudsus parem kui kordamine. Traditsioon on olulisem asi. Seda ei saa pärida, vaid suure vaevaga omandada. See sisaldab eeskätt ajalootunnetust, mis on möödapääsmatu sellele, kes tahab ka kahekümne viieselt veel luuletaja olla. Selleks on tarvis tajuda ka mineviku kohalolekut. See sunnib kirjutama tundega, et kogu Euroopa kirjandus Homerosest saadik ja kogu oma rahvuskirjandus on korraga olemas ja korrastatud. Traditsiooniliseks teebki kirjaniku see ajalootunnetus, millega ta tajub nii ajatut, ajalikku kui ka mõlemat korraga. Seesama teeb kirjaniku teadlikuks oma kohast ajas. Ühelgi kirjanikul, ühelgi luuletajal ei ole üksinda täit tähendust. Teda tuleb vastandada ja kõrvutada varasematega. See on esteetilise kriitika printsiip üldse. Mitte ainult iga teos ei pea kuuluma tervikusse, vaid iga uus kunstiteos muudab kõiki eelnevaid. I osa originaal II ja III osa originaal
Strekk

Strekk on horisontaalne või väikese kaldega kaeveõõs, millel on korrapärane ristlõige. Erinevalt stollist ei suubu strekk maapinnale, kuid on ühenduses šahti või mõne teise kaeveõõnega. Strekid rajatakse maavara kihti või kõrval kivimisse. Strekke eristatakse vastavalt asetusele maavara suhtes. On strekke, mis jälgivad maavara rõhtsihti või kallakusnurka. Nende kahevahel olevat strekki nimetatakse diagonaalstrekiks. Peastrekkidega nurga (enamasti 90°) all olevaid strekke nimetatakse risti strekkideks. Risti strekke kasutatakse paralleelsete strekkide teenindamiseks. Strekke kasutatakse transpordiks, uurimiseks ja vee juhtimiseks. Kasutamise järgi liigitatakse konveieristrekk, transpordistrekk, algstrekk, veekõrvaldusstrekk, tuulutusstrekk, kogumisstrekk, läbindusstrekk. Konveieristrekki on monteeritud konveier mida kasutatakse maavara või kaevise transpordiks. Transpordistrekis liiguvad masinad, mida kasutatakse seadmete ja inimeste veoks. Veekõrvaldusstrekke kasutatakse vee ärajuhtimiseks kaevandusest. Tuulutusstrekke kasutatakse kaevanduse tuulutuseks. Mööda tuulutusstrekki liigub värske ja kasutatud õhk. Värske ja kasutatud õhk liiguvad eraldi strekkides ning nad ei tohi omavahel seguneda. Kogumisstrekki kasutatakse maavara või kaevise kogumiseks tööees. Läbindusstrekki kasutatakse läbindustöödeks. Walter Bischoff, Heinz Bramann, Westfälische Berggewerkschaftskasse Bochum:Das kleine Bergbaulexikon. 7. Auflage, Verlag Glückauf GmbH, Essen 1988, ISBN 3-7739-0501-7. Erklärendes Wörterbuch der im Bergbau in der Hüttenkunde und in Salinenwerken vorkommenden technischen und in Salinenwerken vorkommenden technischen Kunstausdrücke und Fremdwörter. Verlag der Falkenberg'schen Buchhandlung, Burgsteinfurt 1869. Gustav Köhler:Lehrbuch der Bergbaukunde. 2. Auflage, Verlag von Wilhelm Engelmann, Leipzig 1887. Heinrich Veith:Deutsches Bergwörterbuch mit Belegen. Verlag von Wilhelm Gottlieb Korn, Breslau 1871.
Markus Meckel

Markus Meckel (sündinud 18. augustil 1952 Münchebergis) on Saksamaa poliitik ja teoloog. Markus Meckel on sündinud 1952. aastal Brandenburgi liidumaal Münchebergis luterliku pastori perekonnas. 1969. aastal sunniti ta poliitilistel põhjustel keskkoolist lahkuma ja aastatel 1969–1971 õppis ta kiriklikus seminaris. Aastatel 1971–1978 õppis ta Naumburgis ja Berliinis teoloogiat. 1970. aastate lõpust oli ta seotud opositsiooniliste ringkondadega. Aastatel 1978–1980 töötas ta majahoidjana, 1980–1982 oli ta Vipperowis vikaar ja 1982–1988 kirikuõpetaja. Aastatel 1988–1990 oli ta kiriku oikumeenilisel tööl Niederdodelebenis. 1989. aastal oli Markus Meckel üks Saksa DV Sotsiaaldemokraatliku Partei asutajatest ja ta valiti partei eestseisusse. 1990. aasta veebruaris sai ta Saksa DV Sotsiaaldemokraatliku Partei aseesimeheks. 1990. aasta märtsist kuni oktoobrini oli ta Saksa DV Rahvakoja (parlamendi) liige. 1990. aasta 12. aprillist kuni 20. augustini oli Markus Meckel Saksa DV välisminister. 1990. aastast kuni 2009. aastani oli Markus Meckel Saksamaa Liidupäeva liige. 12. oktoobrist 2013 kuni 22. septembrini 2016 oli ta Saksa Sõjahaudade Hoolde Rahvaliidu president., 2004 Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk Markus Meckel geb. 1952 Lebendiges Museum Online German Democratic Republic Ministries, political parties, etc. rulers.org Markus Meckel geb. 18. August 1952 Müncheberg Chronik der Wende Markus Meckel European Network Remembrance and Solidarity Markus Meckel ist neuer Präsident des Volksbundes Deutsche Kriegsgräberfürsorge : Für Erinnerung und Gedenken aus europäischer Perspektive presseportal.de Konflikt Zukunft der Kriegsgräberfürsorge Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Vranac

"Vranac" on Balkani peamine punane viinamarjasort. Ligikaudu 70% Põhja-Makedoonia viinamarjaistandustes kasvatatakse "Vranaci" viinamarja. Samuti loetakse seda Montenegro tähtsaimaks viinamarjasordiks. Põhja-Makedoonia veinid "Viinamari "Vranac"". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. mai 2016. Vaadatud 23. aprillil 2016.
Artlenburgi konventsioon

Artlenburgi konventsioon või Elbe konventsioon (Elbkonvention) oli Hannoveri kuurvürstkonna Napoleon I armeele alistumist märkiv dokument, mille allkirjastas 5. juulil 1803 Artlenburgis Oberbefehlshaber Johann Ludwig von Wallmoden-Gimborn. See kaotas Hannoveri kuurvürstkonna ja algatas Prantsuse okupatsiooni. Pärast seda, kui Napoleoni väed 4. juunil 1803 kindralleitnant Édouard Mortier juhtimisel kuurvürstkonna pealinna Hannoveri okupeerisid, taandusid ülejäänud Hannoveri väed Elbe põhjakaldale Saksi-Lauenburgi hertsogkonda, kuid sunniti varsti alistuma.
Kazimierz Marcinkiewicz

Kazimierz Marcinkiewicz (sündinud 20. detsembril 1959 Gorzów Wielkopolskis) on Poola poliitik. Ta kuulub erakonda Õigus ja Õiglus. Ta oli aastatel 2005–2006 Poola peaminister. Ta sündis aastal 1959 Gorzów Wielkopolskis. Ta lõpetas aastal 1984 Wrocławi Ülikooli füüsikuna. Hiljem on ta täiendanud end Adam Mickiewiczi Ülikoolis Poznanis. Ta on töötanud kooliõpetaja ja õppealajuhatajana Gorzów Wielkopolskis. 1980. aastate alguses võttis ta osa ametiühingu Solidaarsus tegevusest. Aastatel 1992–1993 oli ta Poola aseharidusminister. Pärast 2005. aasta Poola parlamendivalimisi (kui erakond Õigus ja Õiglus võitis valimised) sai tast ootamatult (mitte erakonna juhist Jarosław Kaczyńskist) Poola peaminister. Ta oli 31. oktoobrist 2005 kuni 14. juulini Poola peaminister. "Biografia i ciekawostki z życiorysu Kazimierza Marcinkiewicza" (Mall:Pl). Vaadatud 1. november 2016.{{cite web}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Õhu tänav

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Õhu tänav on tänav Narvas Kalevi linnaosas Rakvere ja Liiva tänavast lõuna pool ning Kalev Fama staadionist põhja pool. Algab Puškini tänavalt, kulgeb lääne poole ja lõpeb tupiktänavana. Tänav on sirge, umbes 200 m pikk. Õhu tänav oli samas kohas ka 1929. ja 1940. aasta linnaplaanidel. See algas Kesk-Aguli tänavalt, kulges Rahva väljast põhja poole, ristus Posti (praegu Aleksander Puškini) tänavaga, Vabaduse, Kirjaniku, Aleksandri, Voldemari, Sepa tänavaga ning suundus edasi ida poole, Sadama teeni. Tänava pikkus oli umbes 1200 m. 1905. ja 1912. aasta linnaplaanidel on Sepa (Sergei) tänavani tänavalõigu nimi Wahe uulits ehk Vahe tänav (vene keeles улица Раздельная) ja Sadama teeni tänavalõigu nimi Tapamaja uulits ehk Tapamaja tänav (vene keeles улица Бойная). Svetlana Andrejeva. Narva tänavad 17.-21. sajandi linnakaartidel.–Narva Muuseumi Toimetised, nr. 7, 2007, lk. 108-127.
Mark Fisher

Mark Fisher (11. juuli 1968 – 13. jaanuar 2017) oli Briti kultuuriteoreetik. Ta oli Goldsmith College'i visuaalsete kultuuride lektor. Capitalist Realism: Is there no alternative? (2009) Ghosts of My Life: Writings on Depression, Hauntology and Lost Futures (esseede kogumik, 2014) Mark Fisher, influential music writer and theorist known as K-Punk, has died
Andrus Vaht

Andrus Vaht (26. jaanuar 1951 Tallinn – 21. aprill 2016) oli eesti löökpillimängija ja muusikapedagoog. Ta alustas 1959. aastal viiuliõpinguid Tallinna Lastemuusikakoolis (õpetaja Erich Loit). Aastatel 1969–1971 õppis ta löökpille Tallinna Muusikakoolis ja lõpetas 1976. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi löökpillide erialal (Matti Reimanni ja Kalju Terasmaa klassis). Ta mängis aastatel 1970–1980 Estonia orkestris ja 1980–1989 ERSO-s, ühtlasi oli ta 1976–1989 Tallinna Muusikakoolis löökpilliõpetaja. Ta oli üks ansambli Ruja asutajaid (1971) ja esimene trummar (kuni 1980). Löökriistu mängis ka ansamblites In Spe ja Kaseke. Lembit Saarsalu kvartetiga käidi džässifestivalidel Ungaris, Bulgaarias, Belgias ja Saksamaa Liitvabariigis ning Tartu levimuusikapäevadel, kus Vaht pälvis kahel aastal (1980 ja 1981) parima löökpillimängija auhinna. Samuti on ta mänginud Helmut Aniko ansamblis, Tõnu Naissoo kvartetis ning Arvo Pilliroo septetis, viimasega esineti 1986. aastal Thbilisi džässifestivalil, kus Vaht valiti taas parimaks löökpillimängijaks. Andrus Vahu osalusel on valminud palju ERRi arhiivis olevaid salvestisi ning eri koosseisudega on välja antud arvukalt heliplaate; oluline oli tema panus filmimuusika lindistustel (“Nukitsamees”, “Karoliine hõbelõng”, mitmed multifilmid jpm). 1990. aastast elas ta Rootsis, kus alates 1996. aastast surmani töötas muusikapedagoogina Linköpingis.
Johannes Dieckmann

Johannes Dieckmann (19. jaanuar 1893 Fischerhude – 22. veebruar 1969 Ida-Berliin) oli Saksa poliitik ja Saksa DV riigitegelane. Johannes Dieckmann oli pärit pastori perekonnast. Ta õppis Berliini Humboldti Ülikoolis, Gießeni ülikoolis ja Göttingeni ülikoolis majandust ja filosoofiat. Mobiliseeritud reservohvitserina võttis ta osa Esimesest maailmasõjast. 1918. aastal astus ta Saksa Rahvaparteisse. Ta oli Saksa Rahvaparteis erinevates ametites ja kuulus ka Gustav Stresemanni lähimate kaastööliste hulka. 1929–1933 oli ta Saksimaa Maapäeva liige. Ta kuulus partei vasakpoolsesse tiiba. Natsionaalsotsialistide võimuloleku ajal töötas Johannes Dieckmann erinevates ettevõtetes ärijuhina. 1939. aasta augustis mobiliseeriti ta Wehrmachti, kuid 1941. aasta jaanuaris arvati reservi ja vabastati teenistusest. Teise maailmasõja järel kuulus Johannes Dieckmann 1945. aastal Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei asutajate hulka. Aastatel 1946–1950 oli ta Saksimaa Maapäeva liige. Alates 1948. aastast oli ta Saksimaa justiitsminister ja peaministri asetäitja. 1949–1969 oli ta Saksamaa Liberaaldemokraatliku Partei aseesimees. Alates 1960. aastast kuni oma surmani 1969. aastal oli ta üks Saksa DV Riiginõukogu aseesimeestest. 7. oktoobrist 1949 kuni 22. veebruarini 1969 oli ta Saksa DV Rahvakoja (parlamendi) president. 1947. aastal oli Johannes Dieckmann üks Saksa-Nõukogude Sõprusühingu asutajatest ja 1963–1968 selle president. Kirjanik Friedrich Dieckmann (sünd. 1937) on Johannes Dieckmanni poeg. Johannes Dieckmann :fr. Präsident der Volkskammer der DDR Munzinger Dieckmann, Johannes (Bestand) Deutsche Digitale Bibliothek Johannes Dieckmann hoyerswerda.de German Democratic Republic. Ministries, political parties, etc. rulers.org Johannes-Dieckmann-Straße luise-berlin.de Friedrich Dieckmann : deutscher Schriftsteller und Publizist Munziger
Haldusreform

Haldusreform on reform haldusterritoriaalses korralduses või avalikus teenistuses. Eesti omavalitsuste haldusreform riigireform