laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kadrina paisjärv

Kadrina paisjärv on Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas asuv paisjärv, mis on moodustatud Loobu jõele. Selle pindala on 8,8 hektarit. "Eesti järvede nimestik". Keskkonnainfo.ee
Suur Kalajärv

Suur Kalajärv (ka Kreo Kalajärv, Suurjärv) on Harju maakonnas Anija vallas Vetla külas asuv järv. Järve pindala on 1,7 hektarit. Järv paikneb Kõrvemaa maastikukaitsealal. Järve ääres on RMK Kalajärve lõkkekoht. Väike Kalajärv "Eesti järvede nimestik". Keskkonnainfo.ee
Oese kool

Oese kool oli kool Oese külas (tänapäeval Märjamaa vallas Raplamaal), mis tegutses aastatel 1846–1889. Kooli asutas Boris von Uexküll (1793–1870) ja seda pidas ülal Vana-Vigala mõis. Esimene koolmeister oli Jaan Eisen (Matthias Johann Eiseni isa), kes hakkas seda ametit pidama 17-aastaselt 1846. aastal ja töötas Oese koolis vahet pidamata 1882. aastani. Jädivere seminari hariduse saanuna hakkas ta õpilastele jagama teadmisi maailma maadest ja rahvastest, milleks oli mõisa abiga hankinud maakaardid. Koolimaja lammutas Vana-Vigala mõis 1889. aastal, sest oli sattunud vastuollu õpetaja Jaan Beipmanniga. J.M. Eiseni elu ja töö, toimetanud F. Ederberg ja E. Päss, Noor-Eesti kirjastus Tartus 1938, lk 15 J.M. Eiseni elu ja töö, toimetanud F. Ederberg ja E. Päss, Noor-Eesti kirjastus Tartus 1938, lk 13 J.M. Eiseni elu ja töö, toimetanud F. Ederberg ja E. Päss, Noor-Eesti kirjastus Tartus 1938, lk 151-152. Mihkel Aitsam, Vigala kihelkonna ajalugu, lk 154
Sarvesai

Sarvesai (prantsuse keeles croissant) on võirohkest pärmilehttainast keeratud väike sai. Sarvesaiu süüakse kõige sagedamini hommikusöögiks. Need on eriti populaarsed Prantsusmaal ja Austrias.
Härjakivi

Härjakivi on kultusekivi Saare maakonnas Saaremaa vallas Suur-Pahila külas. Kivi on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Kivi lähedal asub teine tähelepanuväärne kivi: Rautsikivi (ka Raudsikivi, Ratsikivi). Härjakivi kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 04.12.2015) Härjakivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Marsoroligheterna

Marsoroligheterna (Märtsirahutused) oli rida Rootsi pealinnas Stockholmis aset leidnud mässe 1848. aasta revolutsioonide ajal. 2. märtsil 1848 jõudsid Stockholmi uudised Prantsuse revolutsioonist. 18. märtsi hommikul leidis politsei kogu pealinnas üleskutseid, mis trotsisid valitsust ja nõudsid reforme, sealhulgas valimise ja valimisõiguse reformi. Samal pärastlõunal korraldati Hotel de la Croix bankett. Rahvahulk kogunes Brunkebergstorgi väljakule selle kõrval ja ähvardas hoonesse siseneda. Rahvahulk aeti politsei poolt laiali ja mõned vahistati, kuigi nad kaitsesid end kive loopides. Õhtul kogunes rahvahulk Stockholmi kuningalossi ja Storkyrkani vahele. Kuningas Oskar I, kes käis Kuninglikus Ooperis Jenny Lindi etendusel, kohtus meeleavaldajatega Storkyrkobrinkenis, kuulas nende kaebusi ja käskis vahistatud vabastada, mispeale rahvahulk laiali läks. Kuid veel üks rahvahulk moodustus hiljem samal päeval, kes loopis kive Gustav Adolfs torgi, Drottninggatani ja Blasieholmeni akendesse, sealhulgas peapiiskop Wingårdi akendesse. 19. märtsil kogunesid rahvahulgad taas ja rüüstasid ärisid. Kui rahvahulk Storkyrkobrinkenis keeldus laiali minemast, kutsus monarh välja miilitsa. Kõlasid lasud, mis viis 18 ohvrini meeleavaldajate hulgas. Norra Smedjegatanis ründas sõjavägi barrikaadi. Rikaste kaupmeeste klassi hulgas moodustati relvarühmitusi rahu hoidmiseks. Järgmine päev oli rahulik. 21. märtsil saabusid pealinna armee tugevdused, et olla käepärast edasiste rahutuste puhul, kuid midagi ei toiminud.
Mahu-Rannametsa looduskaitseala

Mahu-Rannametsa looduskaitseala on looduskaitseala Lääne-Viru ja Ida-Viru maakonnas. Kaitseala pindala on 412,8 hektarit. Looduskaitseala moodustati, et kaitse alla võtta väärtuslikke elupaigatüüpe (näiteks lammi- ja lodumetsad, vanad loodusmetsad, vanad laialehised metsad) ja kaitsta kaitsealuseid loomaliike. Mahu-Rannametsa looduskaitseala keskkonnaportaalis (vaadatud 10.12.2015) Mahu-Rannametsa looduskaitseala keskkonnaportaalis
Mõisamaa allikad

Mõisamaa allikad on kaitsealused allikad Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Väike-Rakke külas Onga jõe lammil. Allikad jäävad Pandivere veekaitsealale. Mõisamaa allikad keskkonnaportaalis (vaadatud 10.12.2015) Mõisamaa allikad keskkonnaportaalis
Vinni-Pajusti maastikukaitseala

Vinni-Pajusti maastikukaitseala on maastikukaitseala Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas. Kaitseala pindala on 93,2 hektarit. Kaitseala moodustati selleks et kaitsta: I kategooria liiki, Vinni-Pajusti tammikut, sealseid karste, väärtuslikke elupaigatüüpe (näiteks puisniidud, puiskarjamaad). Vinni-Pajusti maastikukaitseala keskkonnaportaalis (vaadatud 10.12.2015) Vinni-Pajusti maastikukaitseala keskkonnaportaalis
Mahtra looduskaitseala

Mahtra looduskaitseala on looduskaitseala Harju ja Rapla maakonnas. Kaitseala pindala on 7609,9 hektarit. Kaitseala eesmärk on kaitsta sealseid poollooduslikke kooslusi, metsakooslusi, kaitsealuseid linnuliike, huumustoitelisi järvi, puisniite. Mahtra looduskaitseala keskkonnaportaalis (vaadatud 10.12.2015) Mahtra looduskaitseala keskkonnaportaalis
Ruila looduskaitseala

Ruila looduskaitseala on looduskaitseala Harju maakonnas Saue vallas. Kaitseala pindala on 830,6 hektarit. Kaitseala moodustati selleks, et kaitsta sealset Ruila raba ja selle kooslusi ja kaitsealuseid liike koos nende elupaikadega. Ruila looduskaitseala keskkonnaportaalis (vaadatud 10.12.2015) Ruila looduskaitseala keskkonnaportaalis
Aela maastikukaitseala

Aela maastikukaitseala on maastikukaitseala Harju ja Rapla maakonnas. Kaitseala pindala on 3662 hektarit. Kaitseala moodustati selleks, et muu hulgas kaitsta sealseid sooalasid (Aela-Viirika soo), kus elab mitmeid kaitsealuseid liike. Kaitseala ajalugu ulatub 1981. aastasse, mil moodustati Aela-Viirika sookaitseala. Aela maastikukaitseala keskkonnaportaalis (vaadatud 10.12.2015) Aela maastikukaitseala keskkonnaportaalis
Teet Ehala

Teet Ehala (sündinud 11. septembril 1945 Paides) on eesti teatritegelane. Ta töötab 1961. aastast teatris Ugala, 1994. aastast on ta Ugala lavastusala juht. 1995 Ugala kolleegipreemia 2009 Kaarel Saha preemia 2012 Viljandi Linna Teatripreemia "Ugala Teater. Teet Ehala". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2015. Vaadatud 11. detsembril 2015. Teet Ehala sai tartlastelt preemia "Viljandi linnavolikogu 25. jaanuari 2012 otsus nr 252" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2015. Vaadatud 11. detsembril 2015. Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Viljandi Draamateatri "Ugala" valgustuse juhtpuldi taga istub teatrilava elektriala vaneminsener Teet Ehala (fotograaf Endel Veliste) Ranner Raba. Mees, kes pani Karlssoni lendama. Sakala, 21. jaanuar 2012
Kõneanalüüs

Kõneanalüüs on keeletehnoloogia interdistsiplinaarne haru, mis uurib inimkõnest vajaliku info automaatset eraldamist, kasutades selleks keeleteaduse ja informaatika uurimistulemusi. Kõneanalüüsi kasutatakse näiteks kõnetuvastuses, kõnelejatuvastuses, masintõlkes jne.
Kõnelejatuvastus

Kõnelejatuvastus (inglise keeles "Speaker identification", "Speaker recognition") on kõneleja isiku kindlakstegemine tema hääle alusel. Selleks luuakse isikute kõnemudelid ja võrreldakse tuvastatava kõnet nendega. Sõltuvalt eesmärgist kasutatakse kõneleja identifitseerimist (otsitakse sisendile lähimat andmebaasis olevat mudelit) ja verifitseerimist (võrreldakse, kas sisend on piisavalt lähedal andmebaasis oleva sama kõneleja mudeliga). Kõnelejatuvastus kuulub kõneanalüüsi valdkonda.
Privas

Privas [pri'va] on linn Prantsusmaal Ardèche'i departemangus. Ta on departemangu prefektuur (prefecture) ehk halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 200–750 meetri kõrgusel üle merepinna. Tortona, Itaalia Weilburg, Saksamaa Wetherby, Suurbritannia Zevenaar, Holland Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Largentière

Largentière [lar'žän'tjeer] on linn Prantsusmaal Ardèche'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 147–420 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on Jean-Roger Durand. Populations légales 2021 Linna info (prantsuse keeles)
Tournon-sur-Rhône

Tournon-sur-Rhône [tur'non sür roon] on linn Prantsusmaal Ardèche'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on ka samanimelise kantoni keskuseks. See asub Rhône'i jõe paremal kaldal. Jõgi on ka departemangu piiriks ning teispool jõge asub Drôme'i departemangu kuuluv Tain-l'Hermitage'i linn. Need kaks linna moodustavad ühtse linnastu. Linna territoorium asub 115–508 meetri kõrgusel üle merepinna. Linnapea on[millal?] Frédéric Sausset Vabariiklaste Parteist (Les Républicains) (endise nimega UMP). Fellbach, Saksamaa (1973) Erba, Itaalia (1974) Populations légales 2021 Linna koduleht (prantsuse keeles)
Sangaste valla lipp

Sangaste valla lipp on Valga maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Sangaste valla lipp. Lipp kinnitati 1. märtsil 1994. Sangaste valla lipp on ruudukujuline vapilipp. Sinise kanga alaservast tõuseb valge kolmikmägi, mille kohal kaks kollast ristatud viljapead. Nende kohal kollane üheksaharuline kroon valgete pärlitega harude otstel. Lipu normaalsuurus on 105×105 cm. Vallavalitsuse kandelipu varras on sinine ning vardaehiseks kuldne viljapea. Valgamaa vapivärvides kangal paiknevad tunnused jäädvustavad Sangastele tuntust ja tunnustust toonud sordi- ja tõuaretaja Tartu Ülikooli audoktori krahv Friedrich von Bergi isiku ning elutöö. Valla lippu kasutatakse Sangaste valla pidupäevadel ja muudel tähtsündmustel ning lipu heiskamise otsustab vallavalitsus. Sangaste valla vapp Valga maakond Sangaste valla sümboolika Riigikantselei kodulehel Sangaste valla sümboolika valla kodulehel
Rahumeri

Rahumeri (ka Rahujärv) on looduslik järv Pärnu maakonnas Saarde vallas Kärsu külas. Järve pindala on 1,5 ha. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis Rahumeri keskkonnaportaalis
Kahvatu laht

{{#coordinates:}}: leheküljel ei saa olla üle ühe põhisildi Kahvatu laht on järv Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Paatsalu küla lähedal. Laht kuulub Lääne-Eesti vesikonna Pärnu alamvesikonda. Järve pindala on 5,9 ha. Kahvatu laht on madal seisuveekogu, millel võib märgala kaudu olla ühendus merega. Lahest lääne pool asub Paadremaa jõgi, mis tõenäoliselt moodustab mere ja lahe vahele puhvri. Kahvatu lahe kooslused on iseloomulikud vananevale veekogule. Kahvatu lahe tumedat tooni vesi on läbipaistev kuni põhjani (0,4 m). Vee pH-tase on võrdlemisi kõrge (9,21), st laht on hapnikuga üle küllastunud (116%). Samuti on seal suur toitesoolade ja kloriidide sisaldus (163 mg/l), mis võib olla tingitud merevee lähedusest või juuresolevate teede soolamisest. Kokkuvõtlikult on lahe veekvaliteet halb. Vees oleva sette paksus on suurim lahe keskosas (50 cm) ning veidi väiksem põhja- ja lõunaosas (20–35 cm). Vett on kõige rohkem lahe kesk- ja lõunaosas (40–50 cm) ning vähem põhjaosas (20–35 cm). Kahvatu laht on tumedaveeline veekogu, millel on eriline taimestiku koosseis. Kaldaveetaimedest on lahes näiteks harilikku pilliroogu (Phragmites australis) ja karedat kaislat (Schoenoplectus tabernaemontanii). Ujutaimedest on arvukaima levikuga liht-jõgitakjas (Sparganium emersum), veesisestest taimedest aga tähk-vesikuusk, kamm-penikeel ja ogaterav penikeel. Kaitsealustest liikidest leidub Kahvatu lahes süstlehist konnarohtu, mis on Eestis haruldane liik. Kalaliikidest on Kahvatu lahes kõige arvukamalt on esindatud ahven. Lisaks leidub seal nii linaskit ja roosärge kui ka haugi ja hõbekokre. Kaitsealustest liikidest elutseb lahes hink. Veekogus ja selle lähiümbruses on märgatud ka erinevaid linnuliike. Näiteks seal pesitsevad roo-loorkullid (Circus aeruginosus) ja hänilased (Motacilla flava) on arvatud Eestis looduskaitse all olevate liikide III kategooriasse. Kahvatu laht kuulub Nehatu looduskaitsealale, mille eesmärk on säilitada ja kaitsta Nehatu soo ja merelahtede liike ning nende elupaikasid. Ühtlasi kuulub piirkond nii Väinamere linnuala (keskkonnaregistri kood EE0040001) kui ka Väinamere loodusalana (keskkonnaregistri kood EE0040002) Euroopa Liidu Natura 2000 võrgustikku. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis Ott, Ingmar jt (2012). Rannikujärvede uurimiste tulemused. – Rannikulõukad Eestis ja Läänemere keskosas. Arengulugu, geoloogia ja hüdroloogia, elustik ning looduskaitseline väärtus. Tartu Ülikooli Pärnu kolledž, Keskkonnaamet, Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudi Limnoloogiakeskus.
Riisipere lõpp

Riisipere lõpp on looduslik järv Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Järve pindala on 11,2 ha. Järve kaldajoone pikkus on 3044 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Ridalepa paisjärv

Ridalepa paisjärv on järv Pärnu maakonnas Pärnu linnas. Järve pindala on 9,3 ha. Järve keskmine sügavus on 1,16 m. Kaldajoone pikkus on 4102 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis Ridalepa paisjärv keskkonnaportaalis
Käomardi laht

Käomardi laht (vanemates allikates ka Kaumardi laht, Kaomardi laht, Käomardi järv; samuti Käümardi laht) on järv Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Hõbesalu külas. See kuulub Nehatu looduskaitseala koosseisu. Rannajärvena asub see merest (Paatsalu laht) umbes poole kilomeetri kaugusel. 1953. aastal märgati lahel Eestis esmakordselt pelikani. 24.–25. juunil 1953 toimusid järve teaduslikud süvauuringud. Järv on 400 meetrit lai ja 700 meetrit pikk. Selle valdavalt kivine (erandiks kohati mudane põhja- ja kirdekallas) kaldajoon on kokku 1887 meetri pikkune. Selle pindala on 10,6 hektarit ja valgala suuruseks on hinnatud 19,7 ruutkilomeetrit. Seda on hinnatud väga madalaks: järve sügavaim koht on 0,5 meetrit allpool veepinda. Madala põhja tõttu tõuseb järvevee temperatuur suviti tihti väga kõrgeks. Põhjapind on tasane, süvenedes ühtlaselt. Kallaste lähedal katab järve põhja klibu koos mõne suurema kiviga, kirdeosas paas ning keskosas kuni 0,7 meetri paksune hall tervismuda, mille all on savikiht. Ehkki veesisene taimestik katab vahelduva tihedusega peaaegu kogu järvepõhja, on see suhteliselt liigivaene. Domineerivaks on mändvetikas, saartevahelisel alal on levinud ka kamm-penikeel ja tähkjas vesikuusk. Kaldaveetaimestikus, mis esineb katkendlikult, on liigiti levinuim kare kaisel ja pilliroog, vähemal määral näiteks meri-mugulkõrkjas, sooalss, ahtalehine hundinui. Fütoplanktoni hulka on hinnatud väheseks. Zooplanktoni levikut on liikide kui ka mahu poolest hinnatud väga väikseks: suvel levivad avavees ja kaldavöötmes keriloomad, märkimisväärselt vähemal määral aerjalalised ja veelgi harvem vesikirublised (neist arvukaim Chydorus sphaericus). Talvist zooplanktoni levikut peeti eriti väheseks. Põhjaloomastikus domineerivad vesikakandid ning ühepäevikuliste ja ehmestiivaliste vastsed. Kaladest on levinuim haug, esineb ka särge, linaskit, ogalikku, luukaritsat ja viidikat. 1953. ja 1955. aastal tehtud vaatluste järgi on seda hinnatud väga linnurikkaks järveks. Levinud liikidena toodi esile sarvikpütt, tuttvart ja vesikana, vähemal määral punapea-varte ning sinikael-, räga-, ja luitsnokk-parte Järve keskel asuvas rootukas elutses naerukajakate koloonia, saarekestel pesitsesid mõned jõgitiirud. Värvulistest tähendati rästas-roolindu. "Kohanimekartoteek". Eesti Keele Instituut. Vaadatud 5. september 2024. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis Aare Mäemets (peatoim) jt (1968). Eesti järved. Tallinn: Valgus. lk 168. Mäemets jt 1968, lk 170. Mäemets jt 1968, lk 169. Mäemets jt 1968, lk 169–170.
Kivilöövi paisjärv

Kivilöövi paisjärv on järv Pärnu maakonnas Saarde vallas. Järve pindala on 2,8 hektarit. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Teotalli laht

Teotalli laht oli järv Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Järve pindala oli 1,5 ha. Veekogu on kinni kasvanud ja keskkonnaregistrist eemaldatud. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Surju järv

Surju järv (ka Surju paisjärv) on järv Pärnumaal Saarde vallas Surju külas. Järve pindala on 4,8 ha. Kaldajoone pikkus on 2268 meetrit. Järves on kaks saart. Läbivoolav jõgi on Surju oja. Järve maht on 85 500 m³. Valgala pindala on 41 km². Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis Surju järv keskkonnaportaalis
Valgeraba järv

Valgeraba järv on järv Oissaare külas Saarde vallas Pärnu maakonnas. Järv asub Kikepera hoiualal. Järve pindala on 1,7 ha. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Rae järv

Rae järv (ka Rae paisjärv) on Paisjärv Pärnu maakonnas Saarde vallas. Rae järve pindala on 9,8 ha. Rae järv novembris Rae järv Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 11.12.2015)
Aksel Nõmmela

Aksel Nõmmela (sündinud 22. oktoobril 1994) on Eesti jalgrattur. Ta sõidab Prantsusmaa klubis Team Pro Bike Shop St Etienne. 2015. aasta jalgratta maanteesõidu maailmameistrivõistlustel saavutas ta alla 23-aastate sõidus 106. koha.
Daniel Albert Naurits

Daniel Albert Naurits (sündinud 22. märtsil 1998) on Eesti iluuisutaja, kes 2014–2015 esindas Prantsusmaad. 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Tallinna linnavolikokku valimisliidus Savisaare Valimisliit ja Tegus Tallinn. http://www.isuresults.com/bios/isufs00013727.htm (vaadatud 11.12.2015) http://www.err.ee/617435/liisuheitmine-pani-paika-nimekirjade-jarjestuse-tallinnas Lühibiograafia ja tulemused ISU kodulehel
Endrik Puntso

Endrik Puntso (sündinud 12. juunil 1993) on Eesti jalgrattatreener, endine jalgrattur ja stand-up koomik. 2015 tuli ta U23 vanuseklassis Eesti meistriks grupisõidus. 2022. aastal esines Comedy Estonia sügistuuril, 2023. aastal tegi ta sooja Mikael Meema stand-up soolotuuril "Palderjan", 2024. aastal Sander Õiguse soolotuuril "Vertikaalne lõpmatus" osadel etendustel sooja ning 2024. aastal tegi ta sooja ka Mikael Meema stand-up soolotuuril "Peaingel Mikael". "Endrik Puntso – Comedy Estonia" (Ameerika inglise). Vaadatud 11. juunil 2024. Alver Kivi. "Endrik Puntso loobub tippratturi karjäärist ja hakkab treeneriks". Saarte Hääl, 08.12.2015 "Comedy Estonia Sügistuur 2022 – Comedy Estonia" (Ameerika inglise). Vaadatud 11. juunil 2024.
Ervin Korts-Laur

Ervin Korts-Laur (sündinud 21. juulil 1986) on Eesti jalgrattur. Ta on Eesti meistrivõistlustel kokku võitnud 10 medalit: 2 kulda, 4 hõbedat ja 4 pronksi. https://web.archive.org/web/20151222154131/http://www.spordiinfo.ee/esbl/tulemused/sportlased/9854/ervin_kortslaur (vaadatud 11.12.2015)
Henri Rüütli

Henri Rüütli (sündinud 16. märtsil 1987) on Eesti jalgpallur. Ta on mänginud klubides FC Nõmme United, FC Tallinna Flora. Tema isa on endine jalgpallur ja jalgpallitreener Tarmo Rüütli. http://soccernet.ee/eesti-meistriliiga-2009/tallinna-fc-flora/henri-ruutli (vaadatud 11.12.2015)
Igor Tšikinjov

Igor Tšikinjov (26. juunil 1961 Kohtla-Järve – 8. detsember 2022) oli Eesti vehkleja ja vehklemistreener, 7. kutsetase (2014-2018) Osales 2000 Sydney, 2004 Ateena ja 2008 Pekingi OM-il Rootsi koondise ning 2016 Rio de Janeiro OM-il Eesti koondise treenerina. Lapsepõlves harrastas jäähokit ja jalgpalli, alates 1973 aastast tegeles vehklemisega, Valeri Romanovi ja Kladvi Jadlovski käe all. Meeskondlikult tuli ta 1981. aastal epees ja aastatel 1984–1985 floretis Eesti NSV meistriks, individuaalselt tuli ta 1984. aastal floretis teiseks. Aastast 1978 meistersportlane. 1994. aastal lõpetas Peterburis Sõjaväe Kehakultuuri Instituudi (Военный институт физической культуры) ja sai kõrgema hariduse vehklemistreenerina. 1982. aastal alustas tööd vehklemistreenerina Tallinna Mererajooni Spordikoolis, kus töötas kuni 1992. Igor Tsikinjovi esimeste õpilaste seas oli olümpiavõitja Oksana Jermakova. 1991-1992 oli Eesti epeenaiskonna vanemtreener. 1993. aastal viis ta Eesti epeenaiskonna peatreenerina maailmameistrivõistlustel pronksmedalite võiduni ja Oksana Jermakova tuli 1993 Essenis toimunud MM individuaalselt maailmameistriks. Aastast 2013-2018 ja 2020-2021 Eesti epeemeeskonna peatreener. Ta sai treenerina tuntuks rahvusvaheliselt, jõudis olla Rootsi koondise peatreener (2003-2012) ja Usbekistani vehklemiskoondise peatreener (aastal 2018). Temal oli oluline roll Nikolai Novosjolovi jõudmisel maailmameistriks. Õpilasi: Oksana Jermakova, Maria Isaksson, Nikolai Novosjolov. Igor Tsikonjov oli keeleliselt andekas, rääkis eesti, vene, inglise ja rootsi keelt, mis andis võimaluse rahvusvaheliseks suhtluseks ja edukaks treeneritööks mitmete riikide sportlastega. 2014 – Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia (vehklejate kõrgetele kohtadele treenimise eest – 2014. aasta MM-i pronksmedalisti Erika Kirpu ning maailma kaheksanda mehe Sten Priinitsa treener – mees, kes on viinud tippu mitme põlvkonna vehklejad) Biograafia ESBL-is (vaadatud 11.12.2015) Biograafia ESBL-is
Josten Vaidem

Josten Vaidem (sündinud 23. augustil 1994) on Eesti jalgrattur. 2021. aastal tuli ta Eesti meistriks maastikurattamaratonis. 2015. aastal sai ta USA-s Richmondis toimunud maailmameistrivõistlustel maanteerattasõidus 53. koha. http://www.procyclingstats.com/rider/Josten_Vaidem http://www.procyclingstats.com/rider/Josten_Vaidem (vaadatud 11.12.2015)
Julia Oleinik

Julia Oleinik (enne 2013. aastat Julia Zuikova; sündinud 6. augustil 1989 Tallinnas) on Eesti vehkleja. 2009, 2010 ja 2011 tuli ta individuaalselt ning 2004, 2007, 2012, 2014 ja 2016 naiskondlikult Eesti täiskasvanute meistriks. Aastatel 2008–2014 kuulus ta Eesti naiste epeekoondisse. Tema isa on vehkleja Viktor Zuikov, ema oli vehkleja Alla Zuikova (1964–2009). Biograafia ESBL-is (vaadatud 12.11.2015) Biograafia ESBL-is
Kaarel Jõeväli

Kaarel Jõeväli (sündinud 8. jaanuaril 1990) on Eesti kergejõustiklane. Ta on eri aladel tulnud mitu korda Eesti meistriks. Kaarel Jõevälja sporditulemused portaalis sport24.ee
Kuldar Sikk

Kuldar Sikk (sündinud 20. juunil 1979 Puhjas Tartumaal) on Eesti autosportlane (kaardilugeja). Ta on olnud muuhulgas Urmo Aava, Ott Tänaku ja ukrainlase Juri Protassovi kaardilugeja. 2001. aastal võitis ta Eesti meistrivõistlustel klassis A 2000+ hõbemedali ja 2010. aastal klassis N 2000+ pronksmedali. Sikk jõudis esimese eestlasena 100 MM-ralli stardini (Portugali ralli 2018). 2020. aasta sügisest kuulub Sikk Eesti Autospordi Liidu juhatusse. Biograafia ESBL-is (vaadatud 12.11.2015) Peep Pahv (18. mai 2018). "Märkamatu legend Sikk edestas Tänakut ja Märtinit". Delfi Sport. Karl Mihkel Eller (28. september 2020). "Uue juhatuse valinud Eesti Autospordi Liidus on kodurahu taastatud". Postimees Sport. Biograafia ESBL-is Profiil ewrc-results.com
Lauri Lelumees

Lauri Lelumees (sündinud 23. aprillil 1978) on Eesti käija. Ta on Eesti meistrivõistlustel käimises ja ekidenis võitnud kokku 41 medalit: 27 kulda ja 14 hõbedat. http://www.european-athletics.org/athletes/group=l/athlete=141819-lelumees-lauri/index.html https://web.archive.org/web/20151211200937/http://www.spordiinfo.ee/esbl/tulemused/sportlased/11403/lauri_lelumees (vaadatud 11.12.2015) Lauri Lelumehe tulemused portaalis spordiinfo.ee
Maria Romanjuk

Maria Romanjuk (sündinud 15. augustil 1996) on Eesti ujuja. Ta on Eesti meistrivõistlustel ujumises võitnud kokku 136 medalit: 71 kuld-, 38 hõbe- ja 27 pronksmedalit. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros saavutas ta 100 m rinnuliujumises 1.09,49-ga 31. koha. 2017. aastal püstitas Maria Romanjuk Taanis toimuvatel ujumise lühiraja Euroopa meistrivõistlustel 100 m rinnuliujumises Eesti rekordi ajaga 1.06,95. 2018. aasta detsembril uuendas rekordit ajaga 1.06,90. 50 m basseinis on tema nimel kaks Eesti rekordit: 100 m rinnuli (1.08,81) ja 200 m rinnuli (2.31,29). https://web.archive.org/web/20151211222608/http://www.spordiinfo.ee/esbl/tulemused/sportlased/17720/maria_romanjuk (vaadatud 11.12.2015) Eesti ujuja püstitas MMil rahvusrekordi, Postimees Sport, 14.12.2018 https://www.swimrankings.net/index.php?page=recordDetail&recordListId=50033&genderCourse=LCM_2 Maria Romanjuki tulemused portaalis spordiinfo.ee
Marno Allika

Marno Allika (sündinud 18. veebruaril 1982) on Eesti vehkleja. Ta võitis 2015. aasta Euroopa meistrivõistlustel vehklemises võistkondlikus epees 2. koha. https://web.archive.org/web/20151211223301/http://www.spordiinfo.ee/esbl/tulemused/sportlased/552/marno_allika (vaadatud 11.12.2015) Marno Allika tulemused portaalis spordiinfo.ee