laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Linnansaari rahvuspark

Linnansaari rahvuspark (soome keeles Linnansaaren kansallispuisto) on 1956. aastal asutatud rahvuspark Soomes Lõuna-Savo ja Põhja-Savo maakondades. Rahvuspark paikneb Haukivesi järve keskel, mis on osa suuremast, Saimaa järvest. Rahvuspark loodi Soome järvede väärtuslike looduslike omaduste säilitamiseks. See hõlmab lisaks Linnansaari saarele veel sadu väiksemaid saari ja laide. Peasaarel asub vana talu, mille õueala on hooldatud traditsioonilise maastikuna ja mille põlde haritakse siiani vanade kultuurliikide kaitseks. Suur osa saarest on looduslikud nõmmemetsad, kuid leidub ka lehtmetsi. Linnansaare kandis võib kohata ka väga ohustatud Saimaa hüljest. 2022. aastal külastas rahvusparki umbes 36 000 inimest. National Parks. "History of Linnansaari National Park". Vaadatud 20.12.2023.
Lõuna-Konnevesi rahvuspark

Lõuna-Konnevesi rahvuspark (soome keeles Etelä-Konneveden kansallispuisto) on Soome rahvuspark Kesk-Soome ja Põhja-Savo maakondades. Park on asutatud 2014. aastal ning selle pindala on 17 ruutkilomeetrit. Park hõlmab saari Konnevesi järve lõunaosas ja maad järve idakaldal. Konnevesi järve kaldal asub Jyväskylä Ülikooli uurimisjaam. National Parks. "Natural Features and History of Southern Konnevesi National Park". Vaadatud 20.12.2023.
Petkeljärvi rahvuspark

Petkeljärvi rahvuspark (soome keeles Petkeljärven kansallispuisto) on rahvuspark Soomes Põhja-Karjalas Ilomantsis. See asutati 1956. aastal ja selle pindala on 7 ruutkilomeetrit. Pargi territooriumil asuvad vallseljakud ja Jätkusõja-aegsed osaliselt renoveeritud kindlustused. Pargi taimestik koosneb valdavalt heledatest männimetsadest. Park kuulub koos Patvinsuo rahvuspargiga UNESCO Põhja-Karjala biosfäärikaitsealade hulka. National Parks. "History of Petkeljärvi National Park". Vaadatud 20.12.2023.
Täitevkorraldus

Täitevkorraldus (inglise keeles executive order) on Ameerika Ühendriikides presidendi poolt välja kirjutatav direktiiv, mille eesmärk on hallata föderaalvalitsuse toimimist. Täitevkorralduste kehtivusel on mitu juriidilist ja põhiseaduslikku allikat. USA põhiseaduse teine artikkel annab presidendile laia valiku otsustada, kuidas seadusi jõustada ja hallata täidesaatva võimu ressursse ja personali. Mitmed kongressi aktid delegeerivad, või annavad vihjamisi, presidendile teatud määral vabadust teha taolisi otsuseid (delegeeritud seadusandlus). Suur enamus presidentide poolt allkirjastatud täitevkorraldusi on esitatud föderaalagentuuride poolt. Täitevkorraldusteks kutsutakse ka osariikide kuberneride poolt välja kirjutatud direktiive, mille eesmärk on korraldada ühiskondlikku elu, näiteks kriiside ajal. Neid kasutatakse ka osariiklike agentuuride asutamise tarbes. 2023. aasta 27. novembri seisuga. "What is an Executive Order?". Insights on Law and Society (inglise). Kd 17, nr 1. American Bar Association. Sügis 2016. ISSN 1531-2461. Vaadatud 1. jaanuaril 2018. "Biden tahab USA-s suurendada elektriautode müüki". ERR. AFP-BNS. 5. august 2021. Vaadatud 20. detsembril 2023. John Contrubis, Executive Orders and Proclamations, CRS Report for Congress #95-722A, March 9, 1999, Pp. 1-2 Rudalevige, Andrew (2021). By Executive Order: Bureaucratic Management and the Limits of Presidential Power (inglise). Princeton University Press. ISBN 978-0-691-20371-3. "Governors' Powers & Authority". National Governors Association. Vaadatud 10. juunil 2020. "Florida keelab isikuvabadustele viidates vaktsiinipassid". ERR. AFP-BNS. 3. aprill 2021. Vaadatud 20. detsembril 2023. "Executive Orders". Federal Register (inglise). Vaadatud 21. jaanuaril 2021. Gerhard Peters. "The American Presidency Project / Executive Orders" (inglise). Vaadatud 6. veebruaril 2024.
Neitsisaarte rahvuspark

Neitsisaarte rahvuspark (Virgin Islands National Park) on Ameerika Ühendriikide rahvuspark, mis säilitab umbes 60% Saint Johni saare maa-alast Ameerika Ühendriikide Neitsisaartel, samuti enam kui 22,26 ruutkilomeetrit külgnevat ookeani ja peaaegu kogu Hasseli saare pindalast. Neitsisaarte rahvuspargi eesmärk on säilitada ja kaitsta silmapaistvaid maalilisi objekte, Kariibi mere troopilisi mere- ja maismaaökosüsteeme nende looduslikes tingimustes ning kultuuripärandit Kolumbuse-eelsest ajaperioodist kuni Taani koloniaalajani. 2017. aasta septembris tabasid Neitsisaari kaks 5. kategooria orkaani, Irma ja Maria. 2018. aastal külastas park 112 287 külastajat ja sellele eelneval kümneaastasel perioodil 2007–2016 keskmiselt üle 450 000 külastaja aastas. Park avati uuesti 2017. aasta detsembris ning kõik teed, rajad ja rannad kuulutati külastajatele ligipääsetavaks.
UD Las Palmas

Unión Deportiva Las Palmas on Hispaania jalgpalliklubi, mis tegutseb Kanaaride saarestikku kuuluva Gran Canaria saare suurimas linnas Las Palmases. See mängib Hispaania kõrgliigas La Liga. Klubi asutati 22. augustil 1949, kui viis Kanaari saartel tegutsenud klubi liitusid. Kohe kahe esimese hooajaga jõudis Las Palmas Hispaania kõrgliigasse. Las Palmase kõige edukam periood oli aastatel 1964–1983, mil Hispaania kõrgliigas mängiti 19 hooaega järjest. Selle aja jooksul jõudis Las Palmas liigas viie parima sekka neljal korral, parimana saavutati hooajal 1968/69 teine koht. 1978. aastal jõudis Las Palmas Hispaania karikavõistlustel finaali, kus kaotati FC Barcelonale tulemusega 1:3. Hooaegadel 1972/73 ja 1978/79 mängis Las Palmas UEFA karikavõistlustel, esimesel korral jõuti 16 parema sekka ja teisel korral 32 parema sekka. Pärast seda, kui Las Palmas pärast hooaega 1987/88 Hispaania kõrgliigast välja langes, on kõrgliigas uuesti mängitud kuuel hooajal, viimati 2023/24. Las Palmase suurim rivaal on naabersaarel tegutsev CD Tenerife. Alates 2003. aastast on klubi kodustaadion olnud Estadio Gran Canaria, mis mahutab 32 392 pealtvaatajat. Las Palmases jalgpallurikarjääri alustanud Hispaania koondislaste hulka kuuluvad teiste seas Antonio Guayre, Manuel Pablo, Juan Carlos Valerón ja Vitolo. Seisuga 31. august 2023 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. La Liga Teine koht (1): 1968–69 Segunda División Võitja (4): 1953–54, 1963–64, 1984–85, 1999–00 Segunda División B Võitja (2): 1992–93, 1995–96 Copa del Rey Teine koht (1): 1978 "Plantilla" (hispaania). UD Las Palmas. Originaali arhiivikoopia seisuga 21. märts 2023. Vaadatud 21. septembril 2022. Ametlik koduleht (inglise keeles)
Villio Reinsalu

Villio Reinsalu (sündinud 4. mail 1930 Ida-Virumaal Arumäe külas) on Illuka Kooli endine õpetaja ja direktor. Töötas Illuka koolis järjest 50 aastat, neist 46 aastat direktorina. Villio Reinsalu on lõpetanud 1948. aastal Narva 2. Keskkooli ja 1952. aastal Tartu Õpetajate Instituudi. Tal on matemaatika-füüsikaõpetaja diplom ja kehalise kasvatuse lisaeriala tunnistus. 1952. aastal suunati ta Tartu Õpetajate Instituudi suunamisega Jõhvi rajooni haridusosakonda. Valikus oli kaks osakonda: rajoonikeskuse keskkool ja Kuremäe kloostri lähedal olnud Illuka kool. Aastatel 1952–1955 töötas ta Illuka koolis õpetajana. 1955. aastal määrati Villio Reinsalu Illuka kooli direktori ametikohale. Spordiga hakkas ta tegelema Narvas. Võrkpalli hakkas mängima 1950. aastatel Illukal. Ta on võitnud 1956. aastal Jõu maakonnavõistlustel Jõhvi meeskonnas pronksi. Ta on olnud 25 aastat Kurtna sovhoosi spordijuht ja Kohtla-Järve Jõu presiidiumi liige. 1999 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2008 Illuka valla elutööpreemia 2012 Villio Reinsalu pink Illuka mõisa pargis Villio Reinsalu abikaasa Marta Reinsalu (sünd Haamer, 1934–2017) oli samuti Illuka kooli kauaaegne klassi- ja kunstiõpetaja. Marta tuli Illukale Rakvere Õpetajate Seminari lõpetamise järel samal aastal kui Villio. Nende tütar Kristina Reinsalu on filosoofiadoktor (PhD) meedia ja kommunikatsiooni alal. http://entsyklopeedia.ee/artikkel/reinsalu_villio otseallikas Koolielu Illuka mõisas, 2017, Erika Prave, Trükk Printon https://www.alutagusevald.ee/illuka-vald https://maaleht.delfi.ee/artikkel/65154334/koolipapa-villio-reinsalu-sai-nimelise-pingi https://jupiter.err.ee/964500/iga-pink-raagib-loo Villio Reinsalu 90: Inimeseks olemise väärikus Koolipapa Villio Reinsalu sai nimelise pingi
Mark Edur

Mark Edur (sündinud 11. detsembril 1998 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (kaitsja), kes mängib Eesti Premium liiga klubis Harju JK Laagri. 2019. aasta hooaja eel liitus Edur laenulepingu alusel Viljandi JK Tulevikuga. 1. juulil 2019 omandas Tulevik tema mängijaõigused. 30. septembril 2020 liitus Edur 2-aastase lepingu alusel Bulgaaria kõrgliiga klubiga Veliko Tarnovo FK Etar. 2021. aasta veebruaris lõpetati Eduriga leping klubi rahaliste raskuste tõttu. 1. märts 2021 liitus Edur Eesti kõrgliiga klubiga Nõmme Kalju FC. Kalju eest käis Edur väljakul vaid 29 sekundiks, kui teda kasutati Tipneri karikavõistlustel Viljandi JK Tuleviku vastu KTM reegli täitmiseks. Edur on mänginud U21 koondises mänginud kolm mängu. Uuendatud seisuga 21. detsember 2023 Eesti karikas, Bulgaaria karikas Eesti Superkarikas, Üleminekumängud Viljandi Tulevik omandas Levadialt Mark Eduri mängijaõigused ERR, 1. juuli 2019 Mark Edur liitus Bulgaaria kõrgliigaklubiga Sakala Postimees, 30. september 2020 Edur tuli Bulgaariast ära ja harjutab Nõmme Kaljuga. Tehva ei välista koostööd (Šapovalov ei ole Kaljuga liitumas) Soccernet, 20. veebruar 2021 AMETLIK: Bulgaariast Eestisse, Edur liitus Kaljuga Nõmme Kalju FC, märts 2021 Suur intervjuu | Nõmme Kaljust külmutatud Mark Edur süüdistab spordidirektorit valetamises ja manipuleerimises Soccernet.ee, 12. aprill 2022 Mark Edur Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel Mark Edur koondise statistika Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel Transfermarkti profiil
Mõrsjalill

Mõrsjalill (Gaillardia) on korvõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Gaillardia aristata – ohtene mõrsjalill Mõrsjalill andmebaasis eElurikkus
Karel Eerme

Karel Eerme (sündinud 22. aprillil 2004 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (ründaja), kes mängib Eesti Premium liiga klubis Harju JK Laagri. Eerme on mänginud Eesti U19 koondises kaheksa mängu ja löönud ühe värava. Uuendatud seisuga 21. detsember 2023 Eesti karikas Eesti Superkarikas, Üleminekumängud Harju JK Laagri Esiliiga: 2022 Karel Eerme Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel Karel Eerme koondise statistika Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel Transfermarkti profiil
Artišokk (perekond)

Artišokk (Cynara) on korvõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Cynara cardunculus – hispaania artišokk Cynara scolymus – harilik artišokk Artišokk andmebaasis eElurikkus
Usalifa Jose Indi

Usalifa Jose Indi (sündinud 3. detsembril 1999 Bissauas) on Guinea-Bissau jalgpallur (poolkaitsja), kes mängib Eesti Premium liiga klubis Harju JK Laagri. Uuendatud seisuga 21. detsember 2023 Eesti karikas, Taça de Portugal Eesti Superkarikas, Üleminekumängud Usalifa Jose Indi Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel Transfermarkti profiil
Aleksandr Ivanjusin

Aleksandr Ivanjusin (sündinud 7. septembril 1995 Kohtla-Järvel) on Venemaa jalgpallur (kaitsja), kes mängib Eesti Premium liiga klubis Harju JK Laagri. Uuendatud seisuga 21. detsember 2023 Eesti karikas Eesti Superkarikas, Väike karikas, Üleminekumängud Väike karikas Neli mängu Väikeses karikas ja kaks mängu üleminekumängudel UEFA Euroopa Liiga Esiliiga üleminekumängud UEFA Meistrite liiga Eesti Superkarikas Harju JK Laagri Esiliiga: 2022 Aleksandr Ivanjusin Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel Aleksandr Ivanjusin koondise statistika Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel (arhiveeritud) Transfermarkti profiil
Haav (perekonnanimi)

Haav on perekonnanimi. Nigeerias oli perekonnanime Haav kandjaid 2014. aastal üle 120 isiku. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Haav 169 inimesel: 86 mehel ja 83 naisel. Perekonnanimede levikult oli Haav meeste puhul 1020. kohal ja naiste puhul 1209. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Haav vanuserühmas 5–9, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,12. Nimi oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 7,16 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Saaremaal Kihelkonna kihelkonna Kihelkonna mõisavallas, Harjumaal Jõelähtme kihelkonna Maardu, Kostivere ja Rummu mõisavaldades ning Läänemaal Lihula kihelkonna Sipa mõisavallas viiel korral nimeks Haaw (Haav). Nimede eestistamisel võeti Haav 1936. ja 1940. aastal uueks perekonnanimeks neljal korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Haar, Herbst (2) ja Paulmann. Aksel Haav, eesti füüsik (1928–) Andrus Haav, eesti viiuldaja (1969–) Ruth Haav, eesti viiuldaja (1971–) Haav Surnames. Vaadatud 21. detsember 2023. Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 21.12.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Haav. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Haav. Haav statistikaameti andmebaasis
Uniqlo

Uniqlo Co., Ltd. (jaapani keeles 株式会社ユニクロ Kabushiki-gaisha Yunikuro) on Jaapani ettevõte, mis disainib, toodab ja müüb vabaajarõivaid. Algselt Jaapanis asutatud ettevõte levis 21. sajandil väljaspool Jaapanit ja kasvas kiiresti suureks rõivabrändiks, mis on võrreldav selliste ettevõtetega nagu H&M. 2023. aasta seisuga oli Uniqlol üle 2400 poe üle maailma. Uniqlo asutati 1949. aasta märtsis Yamaguchi osariigis Ubes ja on osa Fast Retailing Groupist, mida tollal tunti Ogori Shori nime all. 1984. aastal avati Hiroshimas unisex vabaajarõivaste pood nimega “Unique Clothing Warehouse”, mida hiljem lühendati “Uniqloks”. Uniqlo avas oma esimese poe väljaspool Jaapanit Londonis 2001. aastal ja esimese poe Shanghais 2002. aastal. 2005. aastal avati esimene Ameerika Uniqlo New York. Uniqlo annab praegu tööd enam kui 30 000 inimesele ja tal on esindused enam kui 25 riigis. Maailmas on üle 2400 poe, sealhulgas üle 800 Uniqlo poe Jaapanis (üle 100 ainuüksi Tokyos) ja üle 70 poe Euroopas, enamik neist Prantsusmaal (26) ja Ühendkuningriigis (17). Endine Uniqlo logo (1998-2009) Uniqlo logo tähestikus Uniqlo logo jaapani keeles "Group Outlets" (inglise). fastretailing.com. "1949-2003 | FAST RETAILING CO., LTD" (inglise). fastretailing.com. "Annual Report 2005" (PDF) (inglise). fastretailing.com. "UNIQLO Business" (inglise). fastretailing.com. UNIQLO ametlik veebisait
Poisid Brasiiliast

"Poisid Brasiiliast" (The Boys From Brazil) on kirjanik Ira Levini põnevikthriller. Raamatu põhjal tehti 1978. aastal samanimeline film. Yakov Liebermann on Viinis elav natsikütt (tema prototüübiks on Simon Wiesenthal), kes peab natside kuritegusid dokumenteerivad keskust. Kuna lääneriikide huvi natside sõjakurjategijate vastu on vähenemas ja tema keskuse varasid hoidnud pank läks pankrotti, peab ta keskust pidama oma kodus. Septembris 1974 saab Liebermann kõne noorelt mehelt Brasiilias, et natsidoktor Josef Mengele plaanib ODESSA taasaktiveerida, missiooniga saata kuus endist SSi ohvitseri üle maailma tapma 94 65-aastast meest Lääne-Euroopas ja Põhja-Ameerikas, kellel pole palju ühisjooni. Liebermann kahtleb, kas tegu polnud tüngakõnega, kuid hakkab asja sellegipoolest uurima ja avastab, et nimetatud mõrvad siiski toimuvad. Kui ta ei suuda mõrvade põhjust avastada, avastab ta aga, et tapetud meeste pojad on identsed. Liebermann avastab, et kõik 94 sihtmärki on riigiametnikud, abielus neist umbes 23 aastat nooremate naistega ja neil on 13-aastased pojad. Selgub, et nende pojad on kõik Adolf Hitleri geneetilised kloonid, kes adopteeriti neile välja. Mengele plaanib nimelt luua neile samasuguse lapsepõlve nagu Hitleril, mispeale tulebki tappa nende isad, kui nad on 13-aastased (Hitleri isa Alois suri 65-aastasena, kui Hitler oli 13-aastane). Liebermann jõuab uurimisega nii kaugele, et ODESSA otsustab operatsiooni katkestada ja kuus natsi tagasi kutsuda, mispeale vihane Mengele otsustab operatsiooni ise lõpule viia. Liebermannil õnnestub välja nuputada Mengele järgmine sihtmärk - Henry Wheelock Pennsylvaniast, ning ta reisibki Pennsylvaniasse, et Wheelockit hoiatada, kuid Mengele jõuab kohale enne teda ja tapab Wheelocki. Mengele tulistab seepeale Liebermanni, kuid enne, kui ta ta tappa jõuab, päästab Liebermann lahti Wheelockite koerad. Kui koju jõuab Wheelock 13-aastane adopteeritud poeg Bobby, kes on üheks Hitleri kloonidest, üritab Mengele veenda teda oma temaga liituma ja räägib Bobbyle, kes ta tegelikult on. Bobby peab teda aga hulluks ja laseb pere koerad Mengelele kallale, kes ta surnuks purevad. Bobby lepib kokku Liebermanniga, et kutsub abi, kui Liebermann ei ütle, et ta lasi koerad Mengelele kallale. Liebermann põletab seepeale ära nimekirja 94 kloonist, et mõni noorem natsikütt ei hakkaks neid jahtima, arvates, et neist ei pruugi veel saada Hitlereid, ja et nad ei tohiks langeda natside tasemele ja tappa lapsi.
Tulistamine Karli ülikoolis

21. detsembril 2023 sai Tšehhis Praha kesklinnas Jan Palachi väljakul Karli ülikooli kunstiteaduskonna hoone juures toimunud massitulistamises surma 15 inimest, sealhulgas kurjategija. Veel 25 sai vigastada, neist kümme raskelt. Sündmusele reageerinud politsei sulges kogu väljaku ja selle ümbruse. Pärast politsei reageerimist võttis tulistaja endalt elu ja ülikoolihoone evakueeriti. Tšehhi siseminister Vít Rakušan on teatanud, et teisi tulistajaid ei olnud, kuid kutsus kõiki üles politseiga koostööd tegema. Peaminister Petr Fiala tühistas oma kavandatud üritused ja suundus vahetult pärast tulistamist Prahasse. Tšehhi president Petr Pavel avaldas Twitteris kaastundeavalduse hukkunute lähedastele ja sõpradele ning samuti šoki tulistamise pärast. Toimepanijat kahtlustatakse ka kahe inimese tapmises 15. detsembril. Forman, Jiří (21. detsember 2023). "Novinář popsal střelbu v Praze: Křičel jsem na něj, ať střílí radši po mně". TV Nova (tšehhi). Originaali arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2023. Vaadatud 22. detsembril 2023. Singh, Abhinav (22. detsember 2023). "Prague shooting: Who is David Kozak, the gunman who left 14 dead at Charles University". WIONews. Vaadatud 23. detsembril 2023. Kirby, Paul (23. detsember 2023). "How killer left a trail of victims across Prague". BBC. BBC. Vaadatud 23. detsembril 2023. "Praha ülikoolis sai tulistamises 14 inimest surma ja 25 haavata". err.ee. ERR. 21. detsember 2023, 21:56. Vaadatud 22. detsembril 2023. "Prague shooting: Several dead and dozens injured in university shooting" (Briti inglise). BBC. 21. detsember 2023. Vaadatud 21. detsembril 2023. Laca, Peter (21. detsember 2023). "Several Dead, Wounded in Prague University Shooting, Police Say". Bloomberg.com (inglise). Vaadatud 21. detsembril 2023. Nohl, Radek; Svihel, Petr. "Po střelbě na Filozofické fakultě je deset mrtvých, další jsou vážně zranění". Seznamzpravy. Vaadatud 21. detsembril 2023. "10 dead and others wounded in shooting at Prague university, emergency services say". CNN. 21. detsember 2023. Vaadatud 21. detsembril 2023. "Czech police say people have been killed in a shooting in downtown Prague". Houston Chronicle (inglise). 21. detsember 2023. Vaadatud 21. detsembril 2023. "10 people are killed in a mass shooting in downtown Prague". NPR. 21. detsember 2023. Vaadatud 21. detsembril 2023. "At least 15 dead in Prague university shooting". France 24 (inglise). 21. detsember 2023. Vaadatud 21. detsembril 2023.
Singerocybe

Singerocybe on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond. Singerocybe phaeophthalma Singerocybe andmebaasis eElurikkus
Moskva Relvapalat

Relvapalat (vene keeles Оружейная палата) on Moskvas Suure Kremli palee hoones asuv muuseum. See on üks vanimaid muuseume Moskvas ja kuulub Moskva Kremli muuseumide kompleksi. Relvapalati kollektsioonis on enam kui neli tuhat eset Venemaalt, Lääne-Euroopast ning Aasiast 11. sajandist kuni 20. sajandi alguseni. Kogud koosnevad suuremalt jaolt väärisesemetest, mis sajandite jooksul on kogunenud suurvürstide ja tsaaride varakambrisse ja Moskva patriarhi valdusse. Osa esemeid on valminud Kremli töökodades, osa on kingitused välissaadikuilt. Kogusse kuuluvad tsaaride riiklikud regaalid ja muud insiigniad, tseremooniarõivastusesemed ja kroonimisrüüd, kõrgvaimulike rõivad, suur hulk Kremli töökodade käsitööliste valmistatud kuld- ja hõbeesemeid, Lääne-Euroopast pärit väärismetalltaieseid, tseremooniarelvi ja -turviseid, rikkaliku kaunistusega ehisrakmeid ja -sõidukeid. Algselt oli Relvapalat tsaari arsenal, mis asutati 1508. aastal. Enne pealinna ja õukonna üleviimist Peterburi tegeldi Relvapalatis tsaaride relvade, väärisesemete ja mitmesuguste tarbeesemete valmistamise, ostmise ja säilitamisega. Relvapalatis töötasid 16.–17. sajandil Moskoovia parimad relvasepad vennad Vjatkinid, juveliirid nagu Gavrila Ovdokimov ja maalikunstnik Simon Ušakov. 1640.–1683. aastal tegutsesid Relvapalatis töökojad, milles anti ikonograafilist ja maaliõpetust, samuti õpetati välja käsitöömeistreid. 1700. aastal lisati Relvapalati kogusse Venemaa tsaaride kulla- ja hõbedakambri varad. Monomahhi müts Ivan Julma elevandiluutroon Tsaari regaalid 1620. aastatest Skepter teemandiga "Orlov" Keisrinna Elisabeti kroonimiskleit, 1742 Väärismetallist ja emailmaalingpanustega juveliirses köites altarievangeeliumid Maria Fjodorovna kroonimismantel, 1896 Üks kümnest Fabergé munast, mis on Relvapalati kogus Armoury Museum. - Encyclopedia Britannica Armoury Chamber. - Moscow Kremlin Museums Simon Ushakov. - Encyclopedia Britannica
Jekaterina Duntsova

Jekaterina Sergejevna Duntsova (sündinud 24. aprillil 1983 Krasnojarskis) on Venemaa poliitik ja avaliku elu tegelane, endine ajakirjanik ja jurist, kes oli aastatel 2019–2022 Tveri oblasti Rževi linnaduuma saadik. 2023. aasta 6. novembril teatas Duntsova kavast osaleda 2024. aasta Venemaa presidendivalimistel. Venemaa Keskvalimiskomisjon lükkas 23. detsembril tagasi rahu nõudva kandidaadi taotluse kandideerida järgmise aasta presidendivalimistel. Komisjon viitas vigadele dokumentides, mille esitas Jekaterina Duntsova, kes tegi kampaaniat rahu ja demokraatlike protsesside nimel, teatas Vene televisioon. Keskvalimiskomisjoni juhi Ella Pamfilova sõnul olid selle liikmed Duntsova kandidatuuri tagasilükkamisel üksmeelsed. Komisjoni otsuse kohaselt ei saa Duntsova minna kandidaadina järgmisele etapile, milleks on tuhandete toetusallkirjade kogumine. "Портрет дня: Екатерина Дунцова — решившая выдвинуться кандидатом в президенты России журналистка из Ржева". ЭХО (vene). 28. november 2023. Vaadatud 21. detsembril 2023. Mark Trevelyan (20. detsember 2023). "Anti-war candidate Duntsova applies to run in election against Russia's Putin" [Sõjavastane kandidaat Duntsova kandideerib valimistel Venemaa Putini vastu]. reuters.com (inglise). Reuters. Vaadatud 21. detsembril 2023. Faulconbridge, Guy (27. november 2023). "In Russia, war and fear trouble one presidential hopeful". Reuters (inglise). Vaadatud 30. novembril 2023. Latypova, Leyla (22. november 2023). "Meet Putin's Possible Election Opponent: A Single Mother of 3 Calling for Peace". themoscowtimes.com (inglise). The Moscow Times. Vaadatud 30. novembril 2023. "Pro-Peace Putin Challenger Blocked From Ballot". themoscowtimes.com (inglise). The Moscow Times. 23. detsember 2023. Vaadatud 23. detsembril 2023.
Luis Malagón

Luis Ángel Malagón Velázquez (sündinud 2. märtsil 1997 Zamoras) on Hispaania jalgpallur, kes mängib Mehhiko kõrgliigaklubis Club América ja Mehhiko jalgpallikoondises. 2014. aastal liitus ta Atlético Moreliaga, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2016. aastal Mehhiko karikavõistlustel. Mehhiko kõrgliigas tegi ta Morelia meeskonnas debüüdi 5. aprillil 2019 mängus Puebla vastu. Aastatel 2020–2022 oli Malagón Mehhiko kõrgliigaklubi Necaxa esiväravavaht. 2022. aasta detsembris siirdus ta Américasse. 2023. aasta Apertura-hooajal tuli ta Américaga Mehhiko meistriks. 2019. aasta Panameerika mängudel võitis Malagón Mehhiko võistkonnaga pronksmedali. Ka 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Mehhiko olümpiavõistkonnaga pronksmedali; ta oli seal varuväravavaht. Mehhiko jalgpallikoondisse kutsuti esimest korda 2021. aasta detsembris, kuid koondisedebüüdi tegi Malagón alles 7. juunil 2023 mängus Guatemala vastu. Samal aastal võitis ta Mehhiko koondisega CONCACAF Gold Cup'i, kus Malagón oli taas vaid varuväravavahi rollis.