laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kanuu

Kanuu on indiaanlaste ja teiste loodusrahvaste kerge paat, mida on valmistatud erinevatest materjalidest, sealhulgas puidust kasetohust. Kanuud on kerguse tõttu lihtne viia veekogude äärde ja tõsta üle takistuste. Kasetohust paate on valmistatud Siberiski, aga seal olid need teistmoodi kujuga ja viimistlus oli lihtsam. 21. saj alguses Eestis matkadeks kasutatavad kanuud on valdavalt klaasplastist ja kolmeistmelised. Kahekohalisi kanuusid on vähem ja need on algajatele suhteliselt kipakamad veesõidukid. Istmed võivad olla kõrgemal (punutud) või madalamal (vormis valatud), mis raskuskeset tõstab või langetab ja püstuvust mõjutab. Enamasti sõidetakse kanuus kahekesi (keskmisel istmel lapsed, kui nad kaasas on), kuid see sõltub ka jõest - rahulikul sügaval veekogul olulist vahet pole, aga kiirel, madalal ja kivisel veekogul võib kolm inimest kanuus liiga raskeks osutuda ja manööverdamise keerukaks muuta. Kanuu ja kajak on mõlemad kerged veesõidukid ja terminoloogiaga on tihti segadust. Kanuu on enamasti pealt lahtine (välja arvatud sportkanuud näiteks kanuuslaalomi võistlustel) ja sõitjad istuvad istmetel, kajak aga pealt kinnine, sõitja istub kajaki põhjas, jalad ette sirutatud, ning nn. kokpit on kaetud pritsmepõlle ehk seelikuga, mistõttu vesi kajakki sisse ei tule ja merekajakkidega saab ka laines sõita. Kanuu katmata pealispinna tõttu meresõiduks ei sobi. Kanuu mõlad on tavaliselt ühelabalised, kajaki omad kahelabalised. Kajak on kiirem kui kanuu, aga kanuu sobib rohkem matkadeks, sest mahutab rohkem varustust ja sõitjal on rohkem ruumi ja vabadust end liigutada. Oletatakse, et Austraalia aborigeenid saabusid Indoneesiast umbes 50 000 aastat tagasi just kanuudes sõites.[küsitav][viide?] Haabjas Ruhi Kanuumatk Kajak Piroog Süst "Mis on kajak? (vaadatud 3. aprill 2015)". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. jaanuar 2021. Vaadatud 3. aprillil 2015. Canoe and kayak (vaadatud 3. aprill 2015)
Vahtang Gomelauri

Vahtang Gomelauri (gruusia keeles ვახტანგ გომელაური; sündinud 24. detsembril 1974 Thbilisis) on Gruusia poliitik. Ta on 8. septembrist 2019 Gruusia siseminister. Ta sündis aastal 1974 Thbilisis. Ta on lõpetanud Gruusia Riikliku Kehakultuuri- ja Spordiakadeemia. Ta töötas aastatel 1994–2003 riiklikus julgeoleku eriteenistuses. Järgmised kümme aastat töötas ta Gruusia siseministeeriumi kaitsepolitsei osakonnas, olles mitu aastat Gruusia peaministri Bidzina Ivanišvili ihukaitse ülem. 22. märtsist 2013 kuni 11. detsembrini 2014 oli ta Gruusia siseministri asetäitja. 11. detsembrist 2014 kuni 26. jaanuarini 2015 siseministri esimene asetäitja. 26. jaanuarist 1. augustini 2015 juhtis ta Gruusia siseministeeriumi (oli Eesti mõistes siseministeeriumi kantsler). 1. augustist 2015 kuni 8. septembrini 2019 oli ta Gruusia riikliku julgeolekuteenistuse juhataja. Pärast ametisse asumist nimetas ta Gruusia ees seisvate ohtude hulka Islamiriiki ja "kontrollimatut olukorda Venemaa okupeeritud Gruusia territooriumidel". Ta on julgeoleku kindralleitnant. 8. septembril 2019 nimetati ta Gruusia siseministriks. Ta lubas siseministeeriumi reformida, et parandada riigi turvalisuse taset ja kuritegude uurimise tõhusust. Ta on abielus ja tal on kaks last.
Ivane Matšavariani

Ivane Matšavariani (gruusia keeles ივანე მაჭავარიანი; sündinud 11. veebruaril 1974 Thbilisis) on Gruusia poliitik. Ta oli 12. juulist 2018 kuni 31. märtsini 2021 Gruusia rahandusminister. Ta on lõpetanud Thbilisi Riikliku Ülikooli. Ta oli 12. juulist 2018 kuni 31. märtsini 2021 Gruusia rahandusminister.
Narmada jõgi

Narmada(hindi keeles नर्मदा Narmadā) on jõgi Indias, üks pühadest jõgedest. See voolab läbi oru Vindhya mägedest lõunas ja Satpura mägedest põhjas lääne suunas ning suubub Gujarati osariigis Araabia merre. Jõe pikkus on umbes 1312 km. Narmadat peetakse Gangese ja Yamuna järel pühaduselt kolmandaks jõeks Indias. Sellepärast on jõe ääres palju palverändude sihtkohti, sealhulgas Maheshwar ja Omkareshwar Madhya Pradeshi osariigis. Eriti vagaks peetakse rännata allikast suudmeni ning seejärel mööda teist jõekallast tagasi. See ränd võib võtta kuni kaks aastat. Hoshangabadi ringkonnas Narmada jõe oru keskel 40 km Hoshangabadist kirdes Narmada leiukohas avastas geoloog Arun Sonakia 1982. aastal kiviaegse, umbes 236 000 aasta vanuse koljulae, mida nimetatakse Narmada Man või Narmada Skull Cap ning omistatakse Homo erectus '​ele. See sarnaneb ka Homo helmei '​ga. Seda peetakse perekonna Homo vanimaks kivistiseks Lõuna-Aasias. Leiti ka 700...200 tuhat aastat vana pügmeoidi rangluu. Narmada jõe orust on kindlaks tehtud ka pleistotseeni suuremate väljasurnud imetajate luujäänused. Namada org on Lõuna-Aasia pleistotseeni tähtsaim leiupiirkond. Narmada jõe arendamisele on mõned arheoloogilised leiukohad ja arhitektuurimälestised ette jäänud. Madhya Pradeshi valitsuse arheoloogia, muuseumide ja arhiivide amet on teinud päästekaevamisi ning hulga templeid teise kohta viinud. Нармада / Narmada; Hathnora Нармада: череп Arun Sonakia. The skull cap of early man and associated mammalian fauna from Narmada valley alluvium, Hoshangabad area, Madhya Pradesh, India. – Records of the Geological Survey of India, kd 113, nr 6, 1984, lk 159–172. Homo helmei Dreyer, 1935: эволюционные и таксономические аспекты R. Patnaik, P. R. Chauhan, M. R. Rao, B. A. Blackwell, A. R. Skinner, A. Sahni, M. S. Chauhan, H. S. Khan. New geochronological, paleoclimatological, and archaeological data from the Narmada Valley hominin locality, central India. – J Hum Evol., 56, nr 2, 2009, lk 114–133.Resümee Нармада: ключица Об ископаемых пигмеях G. L. Badam, R. K. Ganjoo. Preliminary taphonomical studies of some Pleistocene fauna from the central Narmada Valley, Madhya Pradesh, India. – Palaeogeography, Palaeoclimatology, Palaeoecology, 53, nr 2, 1986, lk 335–348. Resümee G. L. Badam, Anek R. Sankhyan. Evolutionary trends in Narmada fossil fauna. – A. R. Sankhyan (toim). Asian Perspectives on Human Evolution. 16th IUAES Congress Panel in New Delhi: Hominoid and Human Evolution with special Reference to Asia: New Findings & New Interpretations, Serial Publications.Täistekst
Middelburg (Mpumalanga)

Middelburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis, Nkangala ringkonna ja Steve Tshwete valla halduskeskus. Asula rajati 1864. aastal ja kandis esialgu nime Nasareth. Praeguse nime sai Middelburg 1872. aastal. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Middelburgi elanikest valgeid 48,46%, mustanahalisi aafriklasi 41,59%, värvilisi 5,64%, India või Aasia päritolu inimesi 3,81% ja teisi 0,51%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 50,26% inimesi, suulu keelt 12,39%, inglise keelt 11,12%, pedi keelt 7,63%, ndebele keelt 6,89%, svaasi keelt 3,12% ja sotho keelt 2,28%. Middelburg Mpumalanga https://census2011.adrianfrith.com/place/869005
Nikoloz Gagua

Nikoloz Gagua (gruusia keeles ნიკოლოზ გაგუა; sündinud 21. juunil 1975 Khuthaisis) on Gruusia poliitik. Ta oli 20. juunist 2018 kuni 12. juulini 2018 Gruusia rahandusminister. Ta sündis aastal 1975 Khuthaisis. Ta on õppinud Williamsi kolledžis Massachusettsis. Ta on lõpetanud Thbilisi Riikliku Ülikooli. Ta oli 20. juunist 2018 kuni 12. juulini 2018 Gruusia rahandusminister.
Madise (Kambja)

Madise on küla Tartu maakonnas Kambja vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Middelburg (Ida-Kapimaa)

Middelburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Chris Hani ringkonnas Inxuba Yethemba vallas. Middelburg on asutatud 1852. aastal. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Middelburgi elanikest mustanahalisi aafriklasi 49,21%, värvilisi 43,88%, valgeid 6,25%, India või Aasia päritolu inimesi 0,27% ja teisi 0,40%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 52,31% inimesi, koosa keelt 43,58%, inglise keelt 1,90%, sotho keelt 0,47%, tsvana keelt 0,46% ja viipekeelt 0,43%. Middelburg Eastern Cape SA Places https://census2011.adrianfrith.com/place/278001
Adam Marušić

Adam Marušić (serbia kirillitsas Адам Марушић; sündinud 17. oktoobril 1992 Belgardis) on Montenegro jalgpallur, kes mängib parema poolkaitsja või paremkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Rooma Lazio ja Montenegro jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri 2010. aastal Serbia klubis FK Voždovac. Hooajal 2013–14 mängis ta klubiga Serbia kõrgliigas. 2014. aasta juunis sõlmis ta lepingu Belgia kõrgliiga klubiga Kortrijk. Hooajal 2016–2017 mängis ta Belgia kõrgliigas Oostende ridades. 2017. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Lazioga. Montenegro jalgpallikoondises tegi Marušić debüüdi 27. märtsil 2015 mängus Venemaa vastu. Lazio Coppa Italia: 2018–19 Supercoppa Italiana: 2017, 2019
Bagdadi raudtee

Bagdadi raudtee (türgi keeles Bağdat Demiryolu, araabia keeles سكة حديد بغداد‎, saksa keeles Bagdadbahn, prantsuse keeles Chemin de Fer Impérial Ottoman de Bagdad) rajati aastatel 1910–1940, et ühendada Saksa Riigi keskus Berliin tollase Osmanite Riigile alluva Bagdadi vilajeti keskuse Bagdadiga. Eesmärgiks oli ehitada Pärsia lahe äärde sakslaste käsutatav sadam ning luua vaba ligipääs Saksa koloniaalimpeeriumile. Projekti lõpuleviimine võttis mitu aastakümmet ja Esimese maailmasõja puhkedes oli raudtee kavandatud eesmärgist veel ligi tuhande kilomeetri kaugusel. Versailles' rahuleping katkestas sakslaste õiguse raudteele, kuigi seda arendati Türgi, Itaalia, Prantsusmaa ja Suurbritannia rahastajate toel edasi. Viimane lõik Bagdadini ehitati 1930. aastate lõpus. Esimene rong, mis İstanbulist sõitis Iraagi kuningriigi pealinna Bagdadi, väljus 1940. aastal. Enamik raudteest on tänapäeval läbitav, kuigi see leiab vähest kasutust. Sean McMeekin, "The Berlin-Baghdad Express: The Ottoman Empire and Germany's Bid for World Power, 1898-1918" (Kirjastaja: Penguin Books Ltd, juuni 2011) ISBN 0141047658 Anatoolia raudtee Hajdarpaša jaam
Bagdadi vilajett

Bagdadi vilajett (osmanitürgi keeles ولايت بغداد‎, latiniseeritult Vilâyet-i Bagdad) oli Osmanite riigi esmajärguline haldusüksus Lähis-Ida keskosas aastatel 1869–1918. Vilajeti pealinn oli Bagdad. Vilajetile eelnes aastatel 1535–1624 ja 1638–1864 Bagdadi ejalett. Basra vilajett
Hedjazi raudtee

Hedjazi raudtee (türgi keeles Hicaz Demiryolu, prantsuse keeles Chemin de fer du Hedjaz) oli kitsarööpmeline raudtee, mis ulatus Damaskusest Mediinasse, haruraudteena sadamalinna Haifasse. Sarawati mäestiku orgudes kulgev raudtee oli osa Osmanite raudteevõrgust ning see oleks pidanud plaanide järgi ulatuma İstanbulist (Hajdarpaša raudteejaamast) pühasse linna Mekasse. Anatoolia raudtee
BMW M62

BMW M62 on vabalthingav 8-silindriline bensiinimootor, mida toodeti aastatel 1995 kuni 2005. Tegu on M60 järeltulijaga ning kasutusel on alumiiniumist mootoriplokk ning klapiajamis üherealine kett. 1998. aasta uuenduse käigus lisati sisselaskeklappidele muutuv klapiajastusesüsteem VANOS. M62 sportlikum ja võimsam versioon kandis tähistust S62, mis esmakordselt võeti kasutusele E39 kerega BMW M5 juures. Sarnaselt oma eelkäija M60-ga oli tegu kahe ülanukkvõlliga (DOHC) mootoriga ning igal silindril oli neli klappi. Mootoriplokk ja plokikaaned olid valmistatud alumiiniumsulamist. BMW S62 (mootorikood S62B50) on M62 sportversioon, mida kasutati E39 kerega M5 ja E52 tähisega BMW Z8 juures. S62 oli esimene V8-mootor, mille juures was BMW kasutas muutuvat klapiajastussüsteemi VANOS nii sisse- kui ka väljalaskeklappidel. Mootori võimsus on 294 kW (400 hj) @ 6600 p/min ja 500 N⋅m @ 3800 p/min. Töömaht on 4941 cm3 (301.5 cu in) ning tegu on suurima töömahuga M62 mootoriga.
Madise

Madise on mitme küla nimi Eestis: Madise on küla Antsla vallas Võru maakonnas Madise on küla Kambja vallas Tartu maakonnas Madise on küla Lääne-Harju vallas Harju maakonnas
Mäeküla (Kambja)

Mäeküla on küla Tartu maakonnas Kambja vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Osmanite Anatoolia Raudteed

Osmanite Anatoolia Raudteed (türgi keeles Osmanlı Anadolu Demiryolları, prantsuse keeles Chemins de Fer Ottomans d'Anatolie, aruandlusmärgina CFOA) oli 1888. aastal Deutsche Banki tütarettevõtte Société du Chemin de fer Ottoman d'Anatolie ainuomandina loodud raudtee-ettevõte. Osmanite Riigi pealinn İstanbul, kus asus ettevõtte peakontor, ühendati İzmiti, Adapazarı, Bileciki, Eskişehiri, Ankara, Kütahya ja Konyaga. Bagdadi raudtee võimaldas läbi Aleppo raudteetranspordi jätku Lähis-Idasse, kuigi esimene rong sõitis Bagdadi alles aastal 1940. Hedjazi kitsarööpmeline raudtee võimaldas raudteetransporti Mediinasse. Samuti haldas ettevõte Hajdarpaša sadamat ja Derince sadamat. 1927. aastal võttis Türgi Riigiraudteed ametlikult ettevõtte üle. Hajdarpaša raudteejaam Idaraudtee
Martinson

Martinson on eesti ja rootsi perekonnanimi. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Martinson 496 inimesel: 221 mehel ja 275 naisel. Perekonnanimede levikult oli Martinson meeste puhul 249. ja naiste puhul 205. kohal. Levinuim oli see Saare maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 9,23. Aare Martinson, eesti pedagoog (1957–) Allan Martinson, eesti tehnoloogiaettevõtja ja investor (1966–) Hanna Martinson, eesti reklaamikirjanik ja stilist (1992–) Hans Martinson, Eesti poliitik (1872–1935) Harry Martinson, rootsi kirjanik (1904–1978) Helle Martinson, eesti keemik, teadusloolane ja teaduspoliitika kujundaja (1934–) Indrek Martinson, eesti füüsik (1937–2009) Jaan Martinson, eesti ajakirjanik Matti Martinson, eesti pedagoog ja poliitik Merike Martinson, Eesti arst ja poliitik (1940–) Märt Martinson, Eesti poliitik (1890–1948) Vassili Martinson, eesti usuteadlane (1874–1955) ... https://www.stat.ee/nimed/pere/Martinson
Konya

Konya on Türgi suuruselt seitsmes linn. Konya provintsi halduskeskus asub Kesk-Anatoolia regioonis. https://www.aa.com.tr/tr/turkiye/turkiyenin-nufusu-83-milyon-154-bin-997-kisiye-ulasti/1723520  Konya – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kütahya

Kütahya on linn Türgis, Kütahya provintsi halduskeskus.  Kütahya – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Oomiste

Oomiste on küla Tartu maakonnas Kambja vallas. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Eskişehir

Eskişehir (türgi keeles eski 'vana', şehir 'linn') on linn Türgis, Eskişehiri provintsi halduskeskus. Linn asub 233 km kaugusel Ankarast läänes ja 330 km kaugusel Istanbulist kagus.  Eskişehir – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Tubakakott

Tubakakott (Saaremaal ka pakikott) on kott piibutubaka hoidmiseks ja kaasavõtmiseks. Eestis on tubakakotte valmistatud nii riidest, põiest kui ka nahast. Nahast tubakakott oli esindusese, selle õmblemiseks kasutati erilist nahka (seemisnahk, hülgenahk, angerjanahk), mõnikord valmistati kott isegi küüntega loomakäpast. Kodus pargitud nahast valmistati oma tarbeks lihtsamaid kotte, kuid kasutati ka õhukestest vabrikunahkadest kotte, mida telliti professionaalsetelt käsitöölistelt või osteti laatadelt ja harjuskitelt. Nahast kotid jagunesid kolme suuremasse rühma: kotikujulised, lõõtsaga ning rulltubakakotid. Silindrikujuline tubakott oli hülgenahast, see rulliti kokku ja seoti nahkpaelaga kinni. Lõõtsjad tubakakotid olid tihti ilustatud vaskkõredega ehk -rõngastega. Saartel võttis pruut pulmade eelsel viinutamisel kaasa ilusa tubakakoti, millest ta kosjaviina kõrvale tubakat pakkus. Tänapäeval leiavad tubakakotid harva kasutamist, samas kasutatakse neid mitte ainult piibutubaka, vaid ka teiste suitsetamistarvete hoiustamiseks. Eesti murrete sõnaraamat Vaadatud 24.02.2021 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. lk 314 Ülevaade Eesti tubakakottidest [1][alaline kõdulink] Tubakakott. Eesti Rahva Muuseum Heegeldatud tubakakott.
Riikliku julgeoleku 3. järgu komissar

Riikliku julgeoleku 3. järgu komissar (vene keeles комиссар государственной безопасности 3-го ранга) oli aastatel 1935−1945 Nõukogude Liidu riikliku- ja sisejulgeoleku ametkondades kasutusel olnud eriauaste, millele tinglikult vastas sõjaväeline auaste Punaarmees korpusekomandör (1940. aastast kindralleitnant). Nõukogude Liidus olid riikliku julgeoleku eriauastmed kasutusel NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadis (1935–1945) ja NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadis (1941–1945). Riikliku julgeoleku 3. järgu komissari auaste oli riikliku julgeoleku 2. järgu komissarist madalam ja riikliku julgeoleku vanemmajorist (1943–1945 riikliku julgeoleku komissarist) kõrgem. NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 6. juulist 1945 riikliku julgeoleku eriauastmed kaotati ja asendati sõjaväeliste auastmetega. Seoses sellega toimus auastme kaotamise ajal elus olnud eriauastme omanike ümberatesteerimine, mille tulemusena anti kindralleitnandi auaste 50 riikliku julgeoleku 3. järgu komissarile.
Riikliku julgeoleku komissar

Riikliku julgeoleku komissar (vene keeles комиссар государственной безопасности) oli aastatel 1943−1945 Nõukogude Liidu riikliku- ja sisejulgeoleku ametkondades kasutusel olnud eriauaste, millele tinglikult vastas sõjaväeline auaste Punaarmees kindralmajor. Nõukogude Liidus olid riikliku julgeoleku eriauastmed kasutusel NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadis (1935–1945) ja NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadis (1941–1945). Riikliku julgeoleku komissari auaste oli riikliku julgeoleku 3. järgu komissarist madalam ja riikliku julgeoleku polkovnikust kõrgem. NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 6. juulist 1945 riikliku julgeoleku eriauastmed kaotati ja asendati sõjaväeliste auastmetega. Seoses sellega toimus auastme kaotamise ajal elus olnud eriauastme omanike ümberatesteerimine, mille tulemusena anti kindralmajori auaste 143 riikliku julgeoleku komissarile.
Tartu Muinsuskaitse Ühendus

Tartu Muinsuskaitse Ühendus (TMÜ) oli aastatel 1987-1994 Tartus tegutsenud kultuuriselts, Eesti Muinsuskaitse Seltsi osakond. Aastatel 1989-1990 kuulus TMÜ-sse u 1200 liiget 30 algüksusest, selle tegevust juhtis 30-liikmeline volikogu ja 15-liikmeline juhatus. TMÜ esimees oli Tõnn Sarv, palgalisse kesktoimkonda kuulus 4-5 inimest; majandusliku aluse tagasid 3-4 tegutsevat väikeettevõtet. TMÜ asukoht oli Tartu Ülikooli peahoone vastas asuva hoone teisel korrusel aadressiga Ülikooli 15. Tartu vanglas hukatute mälestuse jäädvustamine, Tartu Jaani kiriku restaureerimise eeltöödele kaasa aitamine, ajaloopärimuse kogumine, Vabadussõja monumentide taastamine, Tartu kalmistute ajalooline inventariseerimine jpm. TMÜ volikogu otsusega nõuti ENSV Ülemnõukogu Presiidiumilt poliitvang Enn Tarto vabastamist. Tartu Muinsuskaitsepäevad, 14.-17 aprill 1988. Osavõtjaid u 10 000.  Pikemalt artiklis Tartu Muinsuskaitsepäevad Juuniküüditamise mälestusoäev 14. juunil 1988. Miiting Tartu raekoja platsil. Kõnelevad Marju Lauristin, Albert Saunanen jt. Rongkäik Aardla raudteejaama juurde ja miiting kahe raudtee vahel. Osavõtjaid u 6000. Vangistusest vabanenud Enn Tarto vastuvõtmine 17. oktoobril 1988 Tartu raudteejaamas orkestri, lippude ja kingitustega, koos ERSP-ga. Eesti lipu esmakordne heiskamine Tartu Tähetornile. Eesti Vabariigi aastapäeva tähistamine Tartus, Vanemuise kontserdisaalis 24. veebruaril 1989. Osavõtjaid u 800. Märtsiküüditamise mälestuspäev 25. märtsil 1989. Miiting Tartu raekoja platsil. Rongkäik Aardla raudteejaama juurde. Mälestuskivi paigaldamine kahe raudtee vahele ja miiting. Osavõtjaid u 5000. Juuniküüditamise mälestuspäev 14. juunil 1989. Miiting Tartu raekoja platsil. Rongkäik Aardla raudteejaama juurde. Kivi avamine küüditatute mälestuseks ja miiting. Osavõtjaid u 4000. Edaspidi hakkas küüditamise mälestuspäevi Tartus korraldama Memento. Eesti kodanike registreerimine ja Eesti Kongressi valimiste korraldamine, koostöös Tartu Eesti Kodanike Komiteega, 1989. a suvest kuni Eesti Kongressi esimese istungjärguni 11. - 12. märtsil 1990. Eesti Vabariigi aastapäeva tähistamine Tartus, Vanemuise kontserdisaalis 24. veebruaril 1990. Osavõtjaid u 800. Edaspidi hakkas Eesti Vabariigi aastapäeva tähistamisi Tartus korraldama linnavalitsus. Tartu Memento (Eesti Õigusvastaselt Represseeritute Liidu Tartu osakond).  Pikemalt artiklis Eesti Memento Liit Tartu Eesti Kodanike Komitee.  Pikemalt artiklis Eesti Kodanike Komiteed Eesti Leegioni veteranide ühing. Eesti Vabadussõjast Osavõtnute Hooldusfond. Tõnn Sarv. Ülestunnistus. Ajakirjade Kirjastus AS, 2014, lk. 156-159. ISBN 9789949528769.
Stalini isikukultus

Stalini isikukultus (vene keeles культ личности Сталина) oli Nõukogude Liidu riigijuhi generalissimus Jossif Stalini isikukultus – põhjendamatult suur austamine ning tema võimete ja teenete ülistamine massipropaganda abil, kultuuri- ja kunstiteostes ning riigidokumentides. Stalini isikukultus algas 1920. aastate keskel ja jätkus kuni 1956. aastani, kui NLKP 20. kongressil esines Nikita Hruštšov kõnega, milles mõistis hukka Jossif Stalini isikukultuse. Järgnevaid aastaid (1956–1961) iseloomustab Jossif Stalini isikukultuse pärandist üldine vabanemine. Selle protsessi sümboolseks lõpuleviimiseks oli Jossif Stalini surnukeha mausoleumist väljaviimine ja selle matmine Kremli müüri äärde 31. oktoobri öösel 1961. aastal. Stalinlikud repressioonid Sulaaeg Brežnevi isikukultus
Paali

Paali on küla Tartu maakonnas Kambja vallas. Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 1.03.2023. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaat

NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaat (vene keeles Народный комиссариат иностранных дел СССР) oli aastatel 1923–1946 Nõukogude Liidus eksisteerinud riigivalitsemise organ; kuulus rahvakomissariaadina NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu koosseisu. Detsembris 1922 moodustati liidulepinguga Nõukogude Liit. Juulis 1923 Vene SFNV välisasjade rahvakomissariaat (eksisteeris 1917–1923; viimane rahvakomissar Georgi Tšitšerin) kaotati ja loodi NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaat. 1923–1930 Georgi Tšitšerin 1930–1939 Maksim Litvinov 1939–1946 Vjatšeslav Molotov 193?–1937 Nikolai Krestinski 1937–1940 Vladimir Potjomkin 1940–1946 Andrei Võšinski Mais 1943 seati sisse Välisasjade rahvakomissariaadi ja Nõukogude välisesinduste diplomaatilistele töötajatele teenistusastmed ja neile vastavad vormiriietus ja eraldusmärgid (õlakud). Nähti ette, et vormiriietust kantakse tööl iga päev (nagu teevad seda sõjaväelased). Välismaal viibides üldjuhul vormiriietust ei kantud, kuid saatkonna territooriumil võis seda soovi korral kanda. Enne 1943. aastat eksisteeris Nõukogude Liidus diplomaatiline vormiriietus, mida kanti vaid pidulikel juhtudel (paljudes riikides kehtib selline tava tänini). 1946. aastal NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaat kujundati ümber NSV Liidu Välisministeeriumiks.  NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaat – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Gunnar Thoroddsen

Gunnar Thoroddsen (29. detsember 1910 – 25. september 1983) oli Islandi poliitik (Iseseisvuspartei). Gunnar Thoroddsen lõpetas Islandi Ülikooli õigusteaduse alal 1934. aastal. Magistriõpe põhiseaduse- ja kriminaalõiguse alal Taanis, Saksamaal ja Suurbritannias 1935. aprillist kuni 1936. aasta juulini. Õigusteaduste doktorikraad sai Islandi Ülikoolist 1968. aastal. 1940–1950 oli Islandi Ülikooli professor. 1947–1959 oli ta Reykjavíki linnapea. 1959–1965 töötas ta Islandi rahandusministrina. 1965– 1969 oli ta Isladi suursaadik Taanis. Oli Riigikohtu kohtunik 1970. aasta 1. jaanuarist kuni 16. septembrini. 1971. aastal määrati Islandi Ülikooli professoriks. 1974–1978 oli tööstus- ja sotsiaalminister. Ta oli Alþingii (parlamendi) liige aastatel 1934–1937, 1942–1965 ja 1971–1983. Ta oli Iseseisvuspartei parlamendifraktsiooni esimees aastatel 1973–1979. 1968. aastal kandideeris Gunnar Thoroddsen Islandi presidendiks, kuid ta kogus ainult 34,4% häältest ja jäi alla vastaskandidaat Kristján Eldjárnile, kes sai 65,6% häältest. Gunnar Thoroddsen oli 8. veebruarist 1980 kuni 26. maini 1983 Islandi peaminister. Gunnar Thoroddsen Alþingi Iceland. Presidential Election 1968 Electoral Geography 2.0 Countries I rulers.org