laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Candomblé

Candomblé (ka batuque, macumba) on Brasiilias ja mõnedes selle naaberriikides praktiseeritav Aafrika juurtega sünkretistlik religioon, mis kujunes koos neegerorjade (igbod, jorubad, bantud, eved, fonid) saabumisega 16.-19. sajandil. Nimetus pärineb Kongos kõneldavatest bantu keeltest. Pärast pikaajalist tagakiusamist katoliku usku tunnistava eliidi poolt on candomblé tänaseks riigi poolt tunnistatud religioon, millel on kuni 2 miljonit järgijat. Usklikud jagunevad sektidesse ehk rahvustesse vastavalt oma eelistatud jumalustele ning rituaalide üksikasjadele, sh kasutatav keel. Kummardatakse mitmesuguseid jumalusi ja kaitsevaime (jorubade orishad, evede vodunid, bantude nkisid jt) ning ülemjumalust (jorubadel Olorun, bantudel Zambi, fonidel Nana Buluku), igal neist oma sümboolika, tegevussfäär ning "hoolealused" inimesed. Uskumustesse ja riitustesse on segunenud kristlikke mõjusid; templites kasutatakse krutsifiksi ning muistseid Aafrika jumalusi samastatakse katoliiklike pühakutega. Samuti on candomblé uskumustesse kaasatud Ameerika põliselanike jumalused. Candomblé usutalitusi (rituaalses transis vaimudega suhtlemine, ennustamine, loomohvrid, laul ja tants jms) viivad läbi ainult pühitsetud preestrid, neile järgnevad aga rahvapidustused, kus osaleb kogu kohalik kogukond. Preestrid kuuluvad sümboolsetesse peredesse, kes haldavad templeid.
Ott Mõtsnik

Ott Mõtsnik (sündinud 18. aprillil 1963 Tallinnas) on endine Eesti jalgpallur. Alustas jalgpalliga tegelemist 12-aastaselt, treenis Roman Ubakivi käe all. Oli juba Tallinna 22. keskkoolis õppides elukutseline jalgpallur Tallinna Norma võistkonnas. 1979. aastal tuli ta esimest korda Eesti meistriks. 1980. aastal arvati 17-aastane Ott Mõtsnik NSV Liidu noortekoondisse. 1982 suundus mängima Riia Daugavasse, kuid naasis peagi Eestisse. 1984. aastal käis end Moskva Spartakile näitamas ning mängis duubelmeeskonnas põhimeeskonna vastu. 1985. aastal lahkus Mõtsnik Tallinna Spordist vigastuse tõttu ning pöördus tagasi järgmise hooaja lõpupoole. 1988. aastal mängis nii Tallinna Spordi kui ka Tallinna Norma meeskonnas; viimase koosseisus tuli teist korda Eesti NSV meistriks. 1989. aastal põgenes Rootsi, kus mängis veel aastani 1992, praegu tegeleb ehitusettevõtlusega. Tema isa oli kirikuõpetaja Harri Mõtsnik. Marko Välja. Ott Mõtsniku dramaatiline teekond. – Sporditäht, november 2006, lk 47–51. (artikli põhiline allikas) Ott Mõtsniku dramaatiline teekond Neljas.ee, 1. november 2006 Ott Mõtsnik: jalgpall oli nagu narkootikum Postimees, 14. november 2011 Biograafia ESBL-is
Erikool

Erikool ehk erivajadustega õpilaste kool on üldhariduskool hariduslike erivajadustega lastele. Erikoolis on enamasti tavakoolist erinev õppekava ja väiksemad klassid ning seal töötavad lisaks õpetajaile puuet korrigeerivad spetsialistid. Erikooli vastand on tavakool. Eestis on erikoolid kehapuudega lastele – füüsiline erivajadus; vaegmõistuslikele lastele – vaimne erivajadus; meelepuudega lastele: kurtidele ja vaegkuuljaile ning pimedaile ja vaegnägijaile; liitpuudega lastele. Kehapuudega laste puue seisneb lokomotoorse aparaadi ehk tugi-liikumisaparaadi vaegtalitluses. Seega pööratakse nende laste puhul rohkem tähelepanu ravile ja liigutuste sihipärasele arendamisele. Vaegmõistuslike laste koolides (abikool, toimetulekukool) õpetatakse tavakoolist erineva õppekava järgi, mõnes neist on ka kutseõpe. Meelepuudega laste koolides kasutatakse puude korrigeerimiseks erimetoodikat ja tehnilisi abivahendeid. Eesti erikoolide loend Autorite kollektiiv, 2014. Hariduse ja kasvatuse sõnaraamat. Eesti Keele Sihtasutus. Lk 100
Skagerrak

Skagerrak on väin Skandinaavia ja Jüüti poolsaare vahel. Skagerrak ühendab Põhjamerd teise Taani väina Kattegatiga. Põhjaosa on sügav, kuni 809 meetrit, seal on fjordrannik. Lõunakallas on madal ja liivane.
Sergius Riis

Sergius Riis (30. september 1883 New York – 12. märts 1963 New York) oli USA luuretegelane. Alates 1918. aasta kevadest oli ta tõlk ja seejärel USA Venemaa mereväeatašee abi. Ta saatis eksperdina mitmeid memorandumeid marksismi, Nõukogude Liidu ja Baltikumi kohta presidentidele Trumanile, Eisenhowerile ja Kennedyle. Eero Medijainen. "Salaagent Sergius Riis Eestis. Segadused Venemaal ning ajaloos" – Akadeemia 2001, nr 8, lk 1684–1714 Sissekanne Väliseesti isikuloolises andmebaasis (VEPER)
Väike merineitsi

"Väike merineitsi" (taani keeles "Den lille havfrue") on Hans Christian Anderseni aastal 1836 kirjutatud romantiline muinaslugu. Teos kuulub Taani kultuurikaanonisse. Lugu räägib merineitsist, kes soovis saada surematut hinge inimesega abiellumise teel. Muinasjutt saavutas suure populaarsuse ning selle tähistamiseks on Kopenhaageni promenaadile püstitatud väikese merineitsi kuju – kurvalt merelainetesse vaatav näkineid. Muinasjutt on inspireerinud mitmeid kunstnikke: taani skulptori Edvard Erikseni loodud kuju "Väike merineitsi" Kopenhaageni sadamas Langelinie pargis. Kuju avati 23. augustil 1913: prantsuse helilooja Germaine Tailleferre aastal 1957 loodud ooper "La Petite Sirène"; Sojuzmultfilmi 1968. aastal loodud joonisfilm "Russalotška"; NSV Liidu ja Bulgaaria ühistööna 1976. aastal loodud film "Russalotška"; Walt Disney Company 1989. aastal loodud joonisfilm "The Little Mermaid". Näkk Väike merineitsi Kopenhaagenis
UHarc

UHarc on puhas, kõrge pakkimistihedusega 386+ DOS ja Windows arhiivifail multimeedia toega. Loonud on selle Uwe Herklotz ja saadav on see binaarsel kujul, tasuta saadav mitte kommertslikul kasutamisel. Mälu kasutus oleneb sellest millist lahtipakkimisie metooti kasutatakse (nt., -mz vajab vähem mälu kui-mx meetod). Võrdluses WinRAR ja UHarc vahel näitab väiksemat arhiivi mahtu UHarc kasuks kuid UHarc lahtipakkimine võtab 3-4 korda kauem aega (kuid on siiski kiirem kui PAQAR4, jne). Viimane beta on 0.6b (01 Oct 2005) UHarc arhiivifaili laiend on uha 7z ACE ARJ CAB gzip bzip2 ISO JAR LZH StuffIt RAR TAR ZIP UUE Z
Preetor

Preetor oli Vana-Rooma magistraat, kes vastutas peamiselt õigusemõistmise eest. Sõna praetor tähistas meest, kes 'läheb enne teisi'. Kui seda võtta sõna-sõnalt, siis see tiitel võib pärineda armeest, kuid hiljem kasutati seda tsiviilvallas. Pärast reforme 360. aastatel eKr kandis seda tiitlit patriitsist magistraat, kes vastutas peamiselt õigusemõistmise eest, kuid võis juhtida ka sõjaväge, olles konsulite noorem kolleeg. Preetor jäi harilikult Rooma, kui konsulid sõjavägedega sõtta läksid. Hiljem lubati preetoriks saada ka plebeidel. Aastal 242 eKr loodi ka teise, ainult Itaalia eest vastutava preetori ametikoht nimetusega praetor peregrinus (võõrastepreetor. Esimene preetor (praetor urbanus) linnapreetor) jäi Rooma. Aastal 227 eKr lisati veel kaks preetorit, kes vastutasid vastavalt Sitsiilia provintsi ning Sardiinia ja Korsika provintsi eest. Pärast provintside loomist Hispaanias (Hispania Citerior ja Hispania Ulterior) 197 eKr kasvas preetorite arv kuuele. Preetorid valiti tsenturiaatsetel komiitsidel (Comitia centuriata; see oli rahvakoosolek, milles osalesid Rooma elanikud vastavalt varandustsensusele). Alates seadusest Lex Vibia annalis (180 eKr) oli preetori nõutav miinimumvanus 40 aastat. Veidi hiljem sai praetor urbanus uue ülesande: ta pidi juhatama kohut, mis mõistis kohut korrumpeerunud kuberneride ja valitsejate üle. Pärast Sullat kasvas preetorite arv 8 või 10-le, pärast Julius Caesarit oli see kas 10 või 12. Keisririigi ajal kõikus preetorite arv 10 ja 18 vahel. Miinimumvanust alandati 30-le ja preetorile lisati veel üks ülesanne: ta pidi maksma maksu Rooma mängude tarbeks. Preetoril oli kuus ihukaitsjat (liktorit (lictores)) ja tal oli lubatud kanda lilla äärisega toogat.
Désirée

Désirée [dezir'ee] on naisenimi, mis tähendab prantsuse keeles 'soovitu, ihaldatu'. Désirée on mitme kuninganna või printsessi nimi: Desideria, Rootsi ja Norra kuninganna (sündinud Bernhardine Eugenie Désirée Clary); printsess Désirée, Rootsi printsess; Désirée, Hohenzollerni printsess. Désirée on mitme teose peallkiri: "Désirée" on Annemarie Selinko romaan (1951); "Désirée", USA mängufilm Rootsi kuningannast (1954, režissöör Henry Koster); "Désirée", Fernand Moszkowiczi lühifilm (1967); "Désirée", Hollandi mängufilm (1984, režissöör Felix de Rooy; "Désirée", Prantsuse lühifilm (2004, režissöörid Véronique Dossetto ja Nadja-Rebecca Warasteh). Desiree Desirée
Küklaadid

Küklaadid (kreeka ja vanakreeka Κυκλάδες (Kyklades)) on saarestik Egeuse mere keskosas. Üle 220 saare asetsevad sõõrina paljude legendidega seotud väikese Delose saare ümber. Saarestiku kogupindala on 2572 km², võrreldav Saaremaaga. Suurim on Náxos (429 km²), mis on pindalalt peaaegu võrdne Muhuga; seal on ka saarestiku kõrgeim tipp (1003 m). Pindalalt järgnevad Ándros (380 km²), Tínos ja Páros (kumbki umbes 195 km²) ning Mílos, Kéa, Amorgós, Íos, Kýthnos, Mýkonos, Sýros, Thíra, Sérifos, Sífnos, Síkinos, Anáfi, Kímolos, Antíparos, Folégandros, Makrónisos, Polýegos, Irakliá, Gyáros, Kéros, Rínia, Donoúsa, Thirasía, Schinoúsa, Koufonísia ja Delos. Paljud saared on vulkaanilise päritoluga, neist kuulsaim Thíra. Kuuluvad Kreeka Lõuna-Egeuse piirkonda, mille halduskeskus on Ermoúpoli Sýrosel. Kogu saarestikus on ligi 120 tuhat elanikku, kuid enamik väiksemaid saari on asustamata.  Küklaadid – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Paikkond

Paikkond on täpselt piiritlemata maa-ala, mis halduslikult võib kuuluda ühe või ka mitme asustusüksuse piiresse. Paikkonna piires ei pea olema inimasustust. Paikkonnad eristuvad ajalooliste, maastikuliste põhjuste tõttu. Kant (geograafia) Tiheasustusega paikkond
Karl Aun

Karl Aun (15. mai 1914 Vaimastvere vald – 21. märts 1995 Toronto) oli eesti õigusteadlane. 1932 lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi Õppis aastatel 1936–1942 Tartu Ülikooli usu-, matemaatika-loodus- ja õigusteaduskonnas. 1937. aastal astus Eesti Üliõpilaste Seltsi. 1940. aastal oli Eesti Üliõpilaste Seltsi (EÜS) esimees. 1943. aastal peitis Nõukogude okupatsiooni eest EÜSi ajaloolise lipu oma kodutallu (Lääne-Mardi tallu) Vaimastvere lähedal. 1940–1944 oli Tartu linnavalitsuse ametnik. 1944. aastal põgenes ta Saksamaale. 1948 kaitses Hamburgi Ülikoolis doktorikraadi rahvusvahelise õiguse alal. 1946–49 oli Balti Ülikooli õppejõud. 1949 siirdus Ameerika Ühendriikidesse ning 1959. aastal sealt edasi Kanadasse. 1987. aastal valiti ta EÜSi auvilistlaseks. Maetud Toronto Mount Pleasanti kalmistule. "Jaan Tõnisson kui rahvajuht ja riigimees" – Tulimuld 1959, nr 1, lk 3–11 ja Looming 1989, nr 2, lk 284–286 Autobiograafia ja teadusliku töö ülevaade – Mana nr 48, 1980, lk 76–77 "Sini-must-valge lipu 100 aastat". Sini-must-valge lipu 100. aasta Juubeli Komitee, Toronto 1984, 16 lk ""Rahvusriigi" kriitika". Inglise keelest tõlkinud Ene-Reet Soovik; Lisa: Vähemusrahvuste kultuur-omavalitsuse seadus – Akadeemia 1989, nr 8, lk 1626–45 ja nr 9, lk 1853–68 "Märkmeid demokraatia tõelise iseloomu kohta" – Akadeemia 1992, nr 8, lk 1571–77 Auvilistlased Eesti Üliõpilaste Selts Eesti teadlased väljaspool kodumaad. Stockholm, 1984, lk 20. Robert Kreem, "Prof. Karl Aun 75 a." – Meie Elu (Toronto), 18. mai 1989, nr 20, lk 10. Tiit Pruuli, "Prof. emer. Karl Aun 75" – Looming 1989, nr 5, lk 704–706. Küllo Arjakas, "Karl Auni mälestuseks" – Eesti Sõnumid 13. aprill 1995, lk 4. Küllo Arjakas, "Karl Aun 15. V 1914 – 21. III 1995" – Kultuurileht (= Sirp) 21. aprill 1995, lk 7. Juhan Reimann, "Sini-must-valge lipp Läänemardil" – Jõgeva valla ajaloo- ja muuseumisõprade ühingu "Ambior" I album, Jõgeva 1998, lk 13–15. Eesti entsüklopeedia, 14. köide, Tallinn 2000, lk 29–30. Sissekanne Väliseesti isikuloolises andmebaasis (VEPER) Eesti lipu lugu - ERR arhiivi saade 1992 Küllo Arjakas, "Uusi lehekülgi meie sinimustvalge lipu loole" – Postimees 21. juuni 1997 Allar Viivik, "Esimene sinimustvalge õmmeldi Põltsamaal" – Õhtuleht 5. juuni 2004
Mittelherwigsdorf

Mittelherwigsdorf on vald Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis. Eckartsberg (951 elanikku), Mittelherwigsdorf (1884 elanikku), Oberseifersdorf (1173 elanikku) ja Radgendorf (127 elanikku). Valla koduleht (saksa keeles)
Luul Jumalast

"Luul Jumalast" (inglise keeles "The God Delusion") on Richard Dawkinsi anti-teistlik raamat. Raamat avaldati esmakordselt 2006. aastal kõvade kaantega, kuid tänu suurele populaarusele anti 2007. aastal välja raamatu teine trükk. Teine trükk on pehmete kaantega ja sisaldab lisamaterjali, mille Dawkins kirjutas vastukajana kriitikutele. Dawkins väidab, et usk üleloomulikku loojasse on luul (delusion), mida ta defineerib kui kangekaelset valeusku vaatamata kaalukatele vastukäivatele tõenditele. Ta jagab Robert Pirsingi arvamust: "Kui üks inimene kannatab luulu all, on tegemist hullumeelsusega. Kui palju inimesi kannatab luulude all, on tegemist religiooniga" "The God Delusion" oli 2006. aastal nii Amazon.comi bestsellerite kui ka New York Timesi bestsellerite hulgas. "Luul jumalast". Tõlkinud Kaia-Leena Lass. Valgus, Tallinn 2011, 392 lk; ISBN 9789985682500 Dawkins, Richard. Preface The God Delusion. Hasso Krull: "Usk ja teadmine", Sirp, 3. august 2007 (retsensioon)
Niedercunnersdorfi vald

Niedercunnersdorf on endine vald Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis. 1. jaanuaril 2013 liideti see koos Eibau ja Obercunnersdorfi vallaga uueks Kottmari vallaks. Niedercunnersdorf ja Ottenhain.
Seadetakisti

Seadetakisti on muuttakisti, mida kasutatakse elektriahela või elektroonikalülituse esmasel väljareguleerimisel soovitud parameetrite saamiseks. Seadetakistid on enamasti pööratava liuguriga kihttakistid, mille liugur on sujuvalt pööratav takistuskehal. Seadetakisti ühendatakse lülitusse kas kolmes punktis või kahes punktis (liuguri kontakt ühendatud ühe otskontaktiga). Takisti Muuttakisti Lembit Abo. Elektroonikakomponendid. Tallinn,1997, lk 155. Tehnikaleksikon. Tallinn Valgus, 1981.
Obercunnersdorfi vald

Obercunnersdorf on vallaosa ja endine vald Saksamaal Saksimaa Görlitzi kreisis. 1. jaanuaril 2013 liideti see koos Niedercunnersdorfi ja Eibau vallaga uueks Kottmari vallaks. Peale Obercunnersdorfi kuulub aastast 1999 valda Kottmarsdorf. Vallaosast Kottmari valla kodulehel (saksa keeles)
Lehtussi

Lehtussi (soome Lehtoinkylä) on küla Venemaal Leningradi oblastis Vsevoložski rajoonis. Lehtussis asub Možaiski-nimelise Peterburi Kosmoseülikooli[küsitav] (Военный инженерно-космический университет им. А. Ф. Можайского) õppekeskus, radarijaam "Voronež", Venemaa kosmosevägede üksus ning nende juurde kuuluv sõjaväelinnak. "Leningradi oblasti radarijaam alustas ametlikult valvet". Maailm. 23. detsember 2009. Vaadatud 29. mail 2024. Uudis Venemaa presidendi külaskäigust radarijaama Leningradi oblasti haldusjaotus ja elanike arv
Liamuiga

Liamuiga (inglise Mount Liamuiga) on kihtvulkaan, mis moodustab Saint Kittsi saare lääneosa. See on nii saare kui ka Saint Kittsi ja Nevise Föderatsiooni ning kogu Kariibi saarestiku kõrgeim tipp. Vulkaani tipus on kraater, kus 1959. aastani asus madal kraatrijärv. Viimane vulkaanipurse toimus umbes 1800 aastat tagasi. Mount Liamuiga endine nimi oli Mount Misery. Nimi muudeti Saint Kittsi iseseisvuspäeval 19. septembril 1983, kuid vanemad elanikud nimetavad seda endiselt Mount Misery'ks. Nimi "Liamuiga" pärineb Saint Kittsi saare kariibikeelsest nimest, mis tähendab "viljarikas maa".
La Manche

La Manche on väin Mandri-Euroopa ja Suurbritannia saare vahel. Kulgeb ligi 600 km pikkuselt läänest itta. Laius lääneosas kuni 200 km, kitsama idaosa nimi on Calais' väin (Doveri väin, kitsaimas kohas 32 km). 1994. aastal avati väina all Eurotunnel.  La Manche – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Saint Kitts

Saint Kitts (endine nimi Saint Christopheri saar) on saar Lääne-Indias. Selle läänerannikut ümbritseb Kariibi meri ja idarannikut Atlandi ookean. Koos Nevise saarega moodustab Saint Kittsi ja Nevise Föderatsiooni. Saint Kittsi saare põhjapoolseim punkt on 17° 25′ N, lõunapoolseim 17° 13′ N, läänepoolseim 62° 52′ W ja idapoolseim 62° 37′ W. Saar asub Miamist 2100 km kagu pool. Saare pindala on 168 km2, kõrgeim tipp on Mount Liamuiga. Elanike arv on umbes 35 000 inimest. Saarel asub Brimstone Hill Fortressi rahvuspark, mis kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Hindaste järv

Hindaste järv (ka Indaste järv) on järv Läänemaal Lääne-Nigula vallas Variku külas. Järv jääb Läänemaa Suursoo maastikukaitsealale. Järvest lääne poole jääb Järveraba, põhja ja lõuna poole nimetud järvekesed. Järve kaldajoone pikkus on 4,3 km ja valgla 6,2 km². Järve vesi on keskmise karedusega ja kihistumata. Järv on suurtaimerikas, veevahetus toimub kaks korda aastas. Järv asub soostunud tasandikul ning see on pärast 1939. ja 1960. aasta allalaskmisi muutunud pindalalt väga väikeseks ja madalaks (suurim sügavus 1,5 m). Näiteks oli järve pindala 1953. aastal 124 ha, 1970. keskpaiku aga 80 ha. Järv on kinni kasvamas. Järv on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Hindaste järve keskkonnaregistri kood on VEE2028600. Hindaste järv keskkonnaportaalis
Gaborone

Gaborone on Botswana pealinn ja riigi suurim linn. Asub Lõuna-Aafrika Vabariigi piiri lähedal Notwane jõe ääres. Gaborones asub Botswana Ülikool. Linna asutas 1890. aastal hõimupealik Gaborone Matlapin. Alates 1966. aastast on Gaborone Botswana pealinn. Burbank, California, Ameerika Ühendriigid Zhejiang, Hiina Västerås, Rootsi Aerofoto Gaborone Botswana National Stadium Botswana Ülikool Three Dikgosi Monument Three Dikgosi Monument Sir Seretse Khama rahvusvaheline lennujaam Kgale mägi Botswana parlament Burbank's Sister Cities. Burbank Sister City Organization. Arhiveeritud 26.06.2012, vaadatud 22.07.2010 Mooketsi, Lekopanye. Chinese firms to build massive industrial park. Mmegi, 1. aprill 2009. Arhiveeritud 26.06.2012, vaadatud 3.08.2010. Gaborone, Vasteras city councils twin. Daily News, vaadatud 23.06.2012. Gaborone Linnavolikogu
New York Timesi bestsellerid

New York Timesi bestsellerid on The New York Timesi pühapäevaväljaande lisas The New York Times Book Review avaldatav edetabel suurima läbimüügiga raamatutest eri kategooriates. Ameerika Ühendriikides peetakse seda juhtivaks menukite edetabeliks. Nimekirja on avaldatud alates 9. aprillist 1942. Edetabel koostatakse ajalehe uudistetoimetuses, mitte The New York Timesi raamatuarvustuse osakonnas. Viimane vastutab ainult selle avaldamise eest. Edetabel koostatakse USA raamatukaupluste kettidelt ja iseseisvatelt raamatupoodidelt saadud andmete põhjal, mida on kontrollitud hulgimüüjatelt saadud nädala müüginumbritega võrreldes. Raamatud, mis on tähistatud ristiga (†), on saanud raamatupoodidelt suuri tellimusi. Raamatute edetabelisse valimise täpne metoodika on ärisaladus. John Bear, The #1 New York Times Best Seller: intriguing facts about the 484 books that have been #1 New York Times bestsellers since the first list, 50 years ago, Berkeley: Ten Speed Press, 1992. Rep. Billy Tauzini sõnul on see üks parimaid näitajaid USA-s kõige menukamate raamatute kohta. Opening Statement for Hearing on H.R. 1858 on June 15 1999. The New York Times Best Seller List (praegune) The New York Times Best Seller List (arhiiv)
Inni järv

Inni järv (ka Kahru ehk Hinni järv, Maari ehk Naari järv, ekslikult Kahvi (Kahri) järv) asub Otepää vallas Vidrike külas, Otepää linnast 7 km lõuna pool. Järv asub Otepää kõrgustikul. Järv on kirde-edela suunas pikliku rööpküliku taoline. Inni järvest saab alguse Partsi oja, mis suubub Väiksesse Emajõkke. Järve põhi on valdavalt liivane. Taimestik on vähene ja liigivaene, makrofüüte leidub umbes 13 liiki. Kaladest domineerib latikas, vähem on särge, haugi, ahvenat, kiiska.
Triglav

Triglav on mägi Sloveenias Julia Alpides, 2864 meetriga riigi kõrgeim tipp. Enne Sloveenia iseseisvumist oli mägi ka Jugoslaavia kõrgeim tipp. Mägi paistab Bohinji poolt vaadates kolmetipulisena, millest ka mäe nimi. Teise teooria kohaselt on mägi nime saanud slaavi jumala Triglavi järgi. Mäe ümber on loodud Triglavi rahvuspark. Triglav on üheks Sloveenia sümboliks, seda on kujutatud Sloveenia vapil ja Sloveenia 50 sendisel euromündil. 1895. aastal ostis lähedalasuva Dovje küla preester Jakob Aljaž (1845-1927) mäe külalt ühe florini eest, et mägi jääks sloveenidele. 7. augustil 1895 ronis ta koos nelja töölisega mäe tippu, kaasas raua-tsingitud terasplekitükid. Mäe tipus panid nad viie tunniga kokku 1.25-meetrise diameetriga kahe meetri kõrguse torni, mida hakati nimetama algataja järgi Aljaži torniks (Aljažev stolp). Torni avatseremoonia ja sisseõnnistamine toimus 22. augustil. Aljaž annetas torni seejärel sloveeni mägironimisseltsile. Kommunismiajal värviti torn kui Jugoslaavia kõrgeim punkt punaseks ja selle tippu kinnitati punane täht. Sloveenia iseseisvudes juunis 1991 heisati torni tippu Sloveenia lipp. 5. oktoobril 1999 kuulutati torn Sloveenia rahvusliku kultuurse tähtsusega kohaks. Esimesena kujutas Triglavit Sloveenia rahvussümbolina arhitekt Jože Plečnik 1934. aastal. Teise maailmasõja ajal kujutati mäge ka Sloveenia Rahvavabastusrinde lipul. Ka sloveeni partisanid kolmekandilisi mütse, mida mäe järgi nimetati triglavka. Ka endine Sloveenia president Milan Kučan on öelnud, et iga sloveen peaks oma elu jooksul vähemalt korra käima ära Triglavi tipus. Mäe lähiümbrus on populaarne mäesuusapiirkond. "Planinski Muzej – Slovenski planinski muzej v Mojstrani ponuja pravo gorsko izkušnjo za alpinistične navdušence". Planinski Muzej (sloveeni). Vaadatud 21. augustil 2024. Mikša, Peter. "Aljažev stolp in Jakob Aljaž – najvišji posestnik". SLO: časi, kraji, ljudje: Slovenski zgodovinski magazin. "PD Ljubljana Matica". web.archive.org. 27. detsember 2007. Originaali arhiivikoopia seisuga 27. detsember 2007. Vaadatud 21. augustil 2024. "Jakob Aljaž built a tower that has become a Slovenian symbol". rtvslo.si (sloveeni). Vaadatud 21. augustil 2024. "Stolp ima 110 let | Gore-ljudje". web.archive.org. 23. juuli 2011. Originaali arhiivikoopia seisuga 23. juuli 2011. Vaadatud 21. augustil 2024.{{netiviide}}: CS1 hooldus: robot: algse URL-i olek teadmata (link) "Vsebina Uradnega lista". Vsebina Uradnega lista | Uradni list. Vaadatud 21. augustil 2024. Otorepec, Božo (1997). "Triglav: ein Symbolberg" [Triglav: sümbolmägi]. Les Alpes de Slovénie = Die Alpen Sloweniens (saksa ja prantsuse). Lk 137-142. ISBN 3-905312-38-7.
Ornament

Ornament (ka muster, dekoor, kiri) on geomeetrilistest kujunditest ja nende osadest, vahel ka märkidest ja sümbolitest moodustatud või valmistamise tehnoloogia käigus kujunenud kaunistus rõivastel, ehitistel (arhitektuursel ornamendil pole reeglina kandvat funktsiooni), tarbeesemetel ja mujal. Ornamenti on leitud juba kiviajast pärinevatelt arheoloogilistelt leidudelt. Muster Arabesk Hansen, Albert "Ornamendi kujundamise alustest" Tallinn: Kunst, 1965
Ornament (ansambel)

Ornament oli aastatel 1972–1976 tegutsenud eesti ansambel, mis mängis hard rock'i (progerokki). Tegevust alustati 1972. aastal Kohila kultuurimajas kogunenud hard rock'i fännide-muusikute ja kohaliku ansambli Kapriisid põhjal.[viide?] Koosseisu on kuulunud: kitarr – Andres Põldroo kitarr – Tõnu Aare (pärast Andres Põldrood) basskitarr – Ilmar Soots (kuni 1974) basskitarr – Tõnu Tormis (alates 1974) klahvpillid, laul – Sven Grünberg (kuni 1973) trummid – Aleksander Vilipere (kuni 1973) trummid, laul – Gunnar Graps (alates 1973) Ornament, ruja.ee Ornament - Rahatuvi Ornament - Meie teisikud Ornament - Istun aknal Odüsseuse eksirännakud Meenuta midagi seoses Ornamendiga – tegemist on ju Eesti rokiajaloo ühe säravaima koosseisuga. Tõunu Aare, kuma.ee
Christina (täpsustus)

Christina on naisenimi. See on mitme pühaku nimi: püha Christina Bolsenast, märter (suri 3. või 4. või 5. sajandil) Christina Mirabilis, Belgia pühak (12.–13. sajand) Seda nime on kandnud mitu printsessi: Christina, Taani printsess (1521–1590) printsess Christina, proua Magnuson, Rootsi printsess (1943–) Christina, Madalmaade printsess (1947–) Christina, teatud intiim-piercing naistel Sankt Christina Christina jõgi Christina järv Christina koolipiirkond Christine Kristiina Kristina