laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Troofiline tase

Troofiline tase on toiduahela energiaallikast olenev tase ökosüsteemis. Kõikides ökosüsteemides moodustavad esimese lüli autotroofid, kelle kaudu toimub primaarproduktsioon. Mingi osa autotroofide toodetud produktsioonist kasutatakse esmaprodutsentide elutegevuse tagajärjel ja teatav osa kandub teisele troofilisele tasemele – taimtoidulistele organismidele. Kolmanda taseme moodustavad teisest tasemest toituvad organismid ja nii edasi. Enamasti koosnevad maismaaökosüsteemide toiduahelad neljast kuni viiest tasemest, veeökosüsteemide omad aga kuni seitsmest tasemest. Energeetilises mõttes on kõige efektiivsemad kõige lühemad toiduahelad, kus troofilisi tasemeid on võimalikult vähe, näiteks kaks või kolm. Toiduahel Toiduvõrgustik Troofiline kaskaad Troofiline püramiid Maastik, Kajander. J. jt. 2004. EnDic 2004. Tartu, Mats; Tallinn, Tallinna Raamatutrükikoda
Neppvigle

"Tauss" suunab siia. Veel ühe taussiks nimetatava linnu kohta vaata artiklit punajalg-tilder. Neppvigle (Limnodromus) on kolme liigiga perekond kurvitsaliste seltsist. "Loomade elu" nimetab neid taussideks. Neppvigled on kehakuju, käitumise ja sulestiku poolest nepi ja vigle vahepealsed. Võrreldes neppidega on neil nokk tipus laienenud ja lamendunud, krobelise pinnaga ja tipuosa keskjonel pikiõnaraga. Viimase tunnuse poolest meenutab neppviglede nokk kurvitsate oma, kellega nad on samuti sugulased. Viglesid meenutavad nad punaka kõhualuse poolest, mis neil suvel on, kuid neil on lühemad jalad ja selle poolest meenutavad nad jällegi kurvitsat. Kõik neppvigled on rändlinnud. Neppvigled söövad rohttaimi ja samblaid ning selgrootuid, eriti tigusid ja putukaid. Toitu otsivad nad oma pika noka abil, sageli vee alt. tundra-neppvigle (Limnodromus scolopaceus) raba-neppvigle (Limnodromus griseus) ehk halltauss stepi-neppvigle (Limnodromus semipalmatus) ehk stepitauss Kaht esimest liiki on sulestiku põhjal raske eristada, liiati kattub nende levila, ja seetõttu peeti neid kaua aega üheks liigiks. Stepi-neppvigle on haruldane ja võib-olla väljasuremise piiril. Eestis nad ei ela. 2. oktoobril 2009 sattus tundra-neppvigle esmakordselt eksikülalisena Eestisse. "Loomade elu", 6. kd., lk. 218
Punkfilmide loend

Siin on loetletud filme ja seriaale, mille teemaks on punkliikumine või mis on oma suunitluselt lähedased punkliikumisele. The Blank Generation (1976) Amos Poe Jubilee (1977) Derek Jarman The Punk Rock Movie (1978) Don Letts samuti tuntud kui The Punk Rock Movie from England Over The Edge (1979) Rock 'n' Roll High School (1979) Roger Corman Rude Boy (1980) The Great Rock 'n' Roll Swindle (1980) Ladies and Gentlemen, The Fabulous Stains (1981) The Decline of Western Civilization (1981) Penelope Spheeris Urgh! A Music War (1981) Suburbia (1984) Penelope Spheeris Repo Man (1984) Alex Cox Sid and Nancy (1986) Alex Cox X: The Unheard Music (1986) 1991 - The Year Punk Broke (1992) Hard Core Logo (1996) Outsider (1998) Andrej Košak Vennaskond. Millennium (1998) Tõnu Trubetsky SLC Punk! (1999) The Filth and the Fury (2000) The Clash: Westway To The World (2000) 24 Hour Party People (2002) Michael Winterbottom Punk Rock Holocaust (2003) End Of The Century - The Story Of The Ramones (2003) Vennaskond. Sügis Ida-Euroopas*'' (2004) Tõnu Trubetsky Loren Cass The Story of the Clash* The great rocknroll swindle* The filth and the fury* punk
Koldvint

Koldvint (Serinus serinus) on linnuliik vintlaste sugukonnast. Koldvint on levinud Vahemere maades, Lääne- ja Kesk-Euroopas põhja suunas kuni Lõuna-Rootsi ja Lõuna-Soomeni. Koldvint on viimase paarisaja aasta jooksul oma levilat laiendanud pidevalt põhja suunas. 19. sajandi algul oli ta levinud ainult Lõuna-Euroopas, 1875. aastaks oli ta jõudnud Kesk-Euroopasse ja 1925. aasta paiku jõudis Läänemere lõunarannikuni. Eestisse jõudis koldvint hiljemalt 1927. aastal. Tänapäeval on koldvint Eestis harv haudelind, keda pesitseb siin hinnanguliselt 100–300 paari. Peamised pesitsuspiirkonnad on Liivi lahe ja Soome lahe äärsed rannamännikud ja pargid. Saabub meile aprillis, lahkub septembris-oktoobris. Linnu üldpikkus on 11–12 cm. Väike, suhteliselt suure pea ja pisikese nokaga vint. Isaslinnu pea, kurgualune ja rind on sidrunkollased, ülapool triibuline kollase päranipualaga, alapool valge mustade triipudega. Emaslind heledam, tuhmi kollakashalli peaga. Noorlind on pruunim, tal puudub kollane värvus. Häälitsused mitmesugused, lennul on tunnuslik tjililili. Laul on pikk ja väga kiire kliriseva kõlaga siristus. Laulab tavaliselt puu väljaulatuval oksal, traadil, lennul ja harva ka maas. Laul on kõige aktiivsem keskpäeval ja õhtupoolikul. Tegutseb sageli paariti või väikestes seltsingutes. Koldvint asustab kultuurmaastiku puistuid. Lõuna-Euroopas leidub teda ka mägedes. Suve jooksul pesitseb koldvint kaks korda. Pesitsemise ajal laulab isaslind sageli puuvõrade vahel käänulisel mängulennul end ühelt küljelt teisele pöörates. Emaslinnu kõrval oksal mängides laiutab ta saba, ajab pugusulestiku kohevile ja keerab end ühtelugu siia-sinna. Pesa paikneb tihti puu ladvas või külgoksal tüvest eemal. Pesa on väga väike ja koosneb pehmest taimsest materjalist. Kurnas 3–6 muna, mis on sinakasvalge taustaga ja pruunide kuni mustjate laikudega. Poegi toidavad mõlemad vanemad. Toiduks on puude ja rohttaimede seemned. BirdLife International (2012). Serinus serinus. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2013.1. Kasutatud: 30. august 2013 "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. Rootsmäe, L., Veroman, H. Eesti laululinnud. Tallinn Valgus, 1974 Koldvint andmebaasis eElurikkus
Sildsoo peakraav

Sildsoo peakraav on kraav Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas Kõnnu, Sohlu ja Kaisma külas. Peakraavi pikkus on 11,4 km. Kraav suubub Kaisma ja Rahkama küla piiril vasakult Kõnnu jõkke (4,3 km suudmest). Peakraavi valgla on 15,6 km². Peakraav saab alguse Kõnnu külast. Lähtest umbes 200 m loodesse jääb Lokuta–Kõnnu tee, umbes 300 m põhja jääb Aleti järv. Keskjooksul ületab kraav Rapla–Järvakandi–Kergu maantee. Ülem- ja keskjooksul on kraavi vasakkaldal Taarikõnnu looduskaitseala. Suudmealale jääb Kaisma hoiuala. Peakraav on tugevasti muudetud mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m. Sildsoo peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1113400. Sildsoo peakraav keskkonnaportaalis
Spencer Tunick

Spencer Tunick (sündinud 1. jaanuaril 1967 Middletownis) on USA aktifotograaf.
Sm. Aladdin & Lord McIntosh

Sm. Aladdin & Lord McIntosh on esimene Eesti punkbänd, mis sai alguse 1976. aastal. Põhituumik koosnes kahest tüübist, kes otsustasid teha ja esitada selliseid lugusid, mida tolleaegne meedia poleks mingilgi kombel esitanud. Tubli annus tolleaegsetes oludes anarhismi, sarkasmi, nihilismi, satiiri, protesti. Tagantjärele on spekuleeritud stiili nimetusega – mis see siis oli. Oli mis ta oli. Nimetame seda nimetusega ETNOPUNK, kuna tal puudub iseloomulik pungi sound. Veel on õigustatult kasutatud nimetust SKIFFLEPUNK, mis tuleneb lugude olemusest. 1976. aasta sügisel salvestsid Sm. Aladdin & Lord McIntoshi kaks projekti: "Liblikate lembelend" ja Gammijad Gangese ääres". 1977. aastal tuli veel kahe projekti näol lisa "Sorry Ogiński" ja "Kirglikud jahunuusud". Projekti tuumiku moodustasid Irwin Tald (SmA) ja Andres Kõrge (LmcI), kelle ümber koondus teisigi kaasosalejaid. Tõsi küll aja jooksul on lindid tugeva kuulamise tõttu kannatada saanud, kuigi salvestati n-ö korralikele Svema põhjadele. Kuna elu on siiski dünaamiline, muutus ka Sm. Aladdin & Lord McIntoshi kontseptsioon. 1980. aastatel (alates 1985) oli kasutusel stiili nimetusena SUDA (Suur Utreeritud Dadaistlik Algatus). Nii et Sm. Aladdin & Lord McIntoshi stiil kui selline on kuulaja oma kõrvade vahel. 1992. aasta jõulude ajal otsustati sooritada come-back, mille tulemusena valmis demo "Monsterapuu". Sm. Aladdin & Lord McIntosh on olnud stuudiobänd. 2009. aastaks on bänd andnud ainult 2 kontserti. Esimene kontsert toimus alles 33 aastat pärast asutamist – 19. juunil 2009 Tallinnas klubis Tapper (Pärnu mnt 158 G) punkfestivalil "Eesti punk 1976–1990". Teine kontsert 2. oktoobril Von Krahli Teatris kontserdil "Featuring: Punk". Irwin Art – vokaal Gunnar Kõpp – kitarr Tony Blackplait – kitarr Ville Vellend – viiul Ed Edinburgh – basskitarr Anneli Kadakas – trummid 1976 – Gammijad Gangese ääres 1976 – Liblikate Llmbelend 1977 – Kirglikud jahunuusud 1977 – Sorry Ogiński 1992 – Monsterapuu Anarhia ENSV-s. Eesti punk 1976–1990 Reedel tuleb Von Krahli lavale Eesti vanim punkbänd
Kulu jõgi

Kulu on Aasias Venemaa Habarovski krais ja Magadani oblastis olev jõgi. Jõgi algab Suntar-Hajata ahelikust. Ta voolab mägijõena algul itta, siis ületab Habarovski ja Magadani oblasti piiri ning voolab kagusse, edasi natuke kirdesse ja lõpuks tükk maad põhja. Ta teeb suure poolkaare ümber 2155 m kõrguse Hatani mäe. Kulu ühinemisel Ajan-Jurjahhiga moodustub Kolõma jõgi. Jõgi on 384 km pikk ja tema valgla on 15 600 km² suur. Jõe suue on vähem kui 545 m kõrgusel merepinnast. Kolõma voolab sealt kuni mereni 2129 km. Kulu jõgi jäätub oktoobris ja jääkate püsib mai lõpuni. Vooluhulka jões on 83 km kaugusel suudmest Kulu külas mõõdetud alates 1942. aastast ja aasta keskmine vooluhulk on 92 m³/s, kuid see jaotub aasta lõikes väga ebaühtlaselt. Juunis on see 406 m³/s ja tipphetkedel palju suuremgi, aprillis kõigest 1,16 m³/s. Põhiliselt toitub Kulu jõgi lumesulamisveest. Kuude keskmised vooluhulgad (m3/s) Kulu jõel Kulu asula juures (83 km suudmest) aastatel 1942-1994 Suur maailma atlas, lk. 85 Статистика на сайте r-arcticnet.
Marija Prontšištševa laht

Marija Prontšištševa laht on Laptevite mere laht Taimõri poolsaare kirderannal. Laht asub Hatanga lahe suudmest umbes 75 km põhja pool. Lahest läänes asub Bõrranga mäestik, kust voolab lahte mitu tillukest jõge. Lahe laius suudmes on 3 km. Ta ulatub maasse rohkem kui 60 km ulatuses ja keerab põhja poole, nii et laheots suudmest ei paista. Lahe sügavus on kuni 23 m. Lahe kaldad on kitsad. Lahe ääres asub arktiline tundra. Suurema osa aastast on laht jääkatte all. Lahe akvatoorium ja kaldad kuuluvad Taimõri kaitseala koosseisu. Administratiivselt kuulub laht nagu kogu Taimõr Krasnojarski kraisse. Lahe avastas 1736 Vassili Prontšištšev. 1740 külastas lahte Hariton Laptevi ekspeditsioon. Laptev kirjutas oma aruandes, et laht on sügav, kuid tal tuli piirduda selle vaatlemisega suudmest ja sisenemine polnud võimalik, sest isegi kesksuvel oli lahes laevasõiduks liiga palju jääd. Kaua aega oli laht nimeta. 1913. aastal nimetas Vilkitski ekspeditsioon lahe suudmes oleva neeme Prontšištševi abikaasa Tatjana järgi Prontšištševa neemeks ja kaardile kirjutati "м. Прончищевой" (m-täht on sõna "мыс" ('neem') esitäht). 1920. aastatel dešifreeriti see nii, nagu oleks lahele antud Maria Prontšištševa nimi. Alles 1983 tuvastas Moskva Riikliku Ülikooli tudeng V. Bogdanov Vassili Prontšištševi abikaasa nime. Lahe kaldad on asustamata. Seal asub ilmajaam. Hatanga asulast korraldatakse lahte ekskursioone.
Donoúsa

Donoúsa on Kreeka saar Egeuse meres, üks Küklaadidest. Saare pindala on 13,8 km². Saar on künklik, kõrgus kuni 363 m (Donoúsa mägi). Donoúsa lähimad naabrid on Náxos 15 km kaugusel läänes, Kéros edelas ja Amorgós 25 km kaugusel lõunas. Kaugemale itta jäävad Lõuna-Sporaadid ja kagusse Dodekaneesid. Nagu ülejäänud Küklaadid, kuulub ka Donoúsa halduslikult Lõuna-Egeuse prefektuuri. Donoúsal on parvlaevaühendus Náxose ja Amorgósiga. Donoúsal elas 1928. aastal 235 ja 1946. aastal 250 inimest. Sellest peale hakkas elanike arv vähenema, olles 1991. aastal kõigest 81. Viimastel aastatel on turism saarele suurenenud, eriti läheduses asuvalt Náxoselt ja Amorgósilt, ning see on suurendanud elanike arvu 2001. aasta seisuga 163-le. Saare halduskeskus on Stavrós, kus on saare sadam. Seal elab 2001. aasta andmetel 137 elanikku. Kalotarítissa külas põhjaranniku lähedal on 19 elanikku ja Mersíni külas saare edelakaldal on 5 elanikku. Ülejäänud külades üldjuhul inimesi ei ela. Ametlik veebisait
Petilla de Aragóni vald

Petilla de Aragón on vald Põhja-Hispaanias Navarra autonoomses piirkonnas. Asub Onsella jõe orus. Asub kahe enklaavina Aragóni autonoomses piirkonnas. Suurema nimi on Petilla de Aragón, väiksema enklaavi nimi on Los Bastanes. 1900. aastal elas vallas 514 inimest. 20. sajandil vähenes elanike arv pidevalt. 2007. aastal oli vallas 30 elanikku ja nende keskmine vanus oli 63 aastat. Vallas on sündinud Nobeli meditsiiniauhinna laureaat Santiago Ramón y Cajal. Petilla de Aragónis asub 13. sajandist pärinev gooti stiilis San Milláni kirik. Vald kuulub Jaca diötseesi ja Pamplona arhidiötseesi. 1984. aastast on vallavanem Paulino Rived Murillo. Municipal Register of Spain of 2023
Kamo jõgi

Kamo on jõgi Jaapanis, mis voolab läbi Kyōto. Jaapani keeles kasutatakse nime Kamogawa, kus "gawa" tähendab jõge. "Kamo" tähendab metsparti. Ta on eri andmetel 23 või 31 km pikk. Jõgi on madal, harilikult kogu pikkuses alla 1 meetri sügav. Vihmaperioodi ajal võib ta vahel siiski mõnes kohas kaldaäärse ala üle ujutada. Kui 8. sajandil ehitati Heiani uut pealinna (praegust Kyōto) uut paleed, siis muudeti jõesängi, et ta voolaks paleest ida poolt mööda. Nimelt arvati, et kui jõgi voolab läbi linna jagab selle kaheks, siis sümboliseerib see rahva lõhestatust. Minevikus varustas Kamo jõgi Kyōtot puhta joogiveega. Esimestel sajanditel ähvardasid üleujutused tihti pealinna. Imperaator Shirakawa nimetas kolm asja, mida ta ei suuda kontrollida: Sōhei (relvastatud mungad), täring ja Kamo jõe veed. Umbes tema ajal hakati jõekaldaid kividega kindlustama (tänapäeval on kaldad betooniga kindlustatud) ja hakati parandama kuivendussüsteeme. Jõel olevat Sanjō silda peeti Tōkaidō idapoolseks otsaks. Kamo jõe kaldad on nii kohalike elanike kui turistide seas populaarne jalutuspaik. Sooja ilmaga avavad läheduses olevad restoranid oma verandad vaatega jõele. Kamo jõe sängist saadud must kivim on musta raku glasuuri põhimaterjal. Mustaks põlev glasuur kobrutab veidi.
Sweeney Todd: The Demon Barber of Fleet Street

"Sweeney Todd: The Demon Barber of Fleet Street" ehk "Sweeney Todd, Fleet Streeti põrgulik pardur" on 1936. aasta Suurbritannia mängufilm. Film räägib kutselisest habemeajajast Benjamin Barkerist (Tod Slaughter), kes hakkab külastajatel kõri läbi lõikama, et harjutada kätt kohtunik Turpini tapmiseks. Ta tahab kohtuniku tappa, sest too võttis tema imekauni naise oma abikaasaks. Et naine suurema vaevata endale saada, andis kohtunik Benjaminile valesüüdistuse, misjärel saadeti pardur 15 aastaks maalt välja. Benjamin Barker tuleb tagasi uue nimega – Sweeney Todd –, et end mitte tuvastada lasta. Ta tapab harjutamiseks vaesed ja need, kellel pole kedagi, kes neid otsima hakkaks. Kui hr Todd tapab kliendi, saadab ta laiba alla oma abilisele pr Lovettile, kes teeb laipadest pirukaid, mis maitsevad kõigile – sellest saab tulus äri. Kui Sweeney saab teada, et Lovett oli talle valetanud ta endise naise surma kohta, saab ta vihaseks ning lükkab naise tuleahju. Ta leiab maast laipade hunnikust oma endise naise, kelle pr Lovett oli ära tapnud. Lõpuks lõikab Sweeney Todd ka endal kõri läbi, otse ammuse armastatu ees. Kättemaksu sai ta aga enne surma tasutud, sest ka kohtunik Turpin tapeti. Oma kallist tütart Sweeney ei näinudki, sest ta oli kohtuniku hoolealune ja luku taga. Lõpus saab tütar Johanna välja ja lahkub koos madrusega, kes oli Sweeney Toddi tuttav. Film põhineb vanal Londoni legendil. Fleet Streetil olevat elanud habemeajaja, kellel oli sõltuvus tappa inimesi, kes istusid tema toolile. Samuti tappis ta sellepärast, et pärast pikki aastaid maksta kätte kohtunikule, kes oli andnud talle valesüüdistuse ning varastanud ta naise. Tod Slaughter (Benjamin Barker ehk Sweeney Todd) Stella Rho (pr Lovett) John Singer (Tobias Ragg) Eve Lister (Johanna Oakley) Bruce Seton (Mark Ingerstreet) D.J. Williams (Stephen Oakley) Davina Craig (memm) Jerry Verno (Pearley) Ben Soutten (vöörmünder) Billy Holland (Parsons) Norman Pierce (hr Findlay) Aubrey Mallalieu (kaupmees Paterson) Henry B. Longhurst (mees, kes räägib Sweeney Toddiga kail) Ben Williams (kapten Stephenson)
Sweeney Todd: Fleet Streeti deemonlik habemeajaja

"Sweeney Todd, Fleet Streeti deemonlik habemeajaja" (inglise "Sweeney Todd: The Demon Barber of Fleet Street") on 2007. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide ja Suurbritannia muusikalfilm. Johnny Depp (Benjamin Barker / Sweeney Todd) Helena Bonham Carter (pr Lovett) Alan Rickman (kohtunik Turpin) Jamie Campbell Bower (Anthony Hope) Timothy Spall (vöörmünder Bamford) Sacha Baron Cohen (Davie Collins / senjoor Adolfo Pirelli) Ed Sanders (Tobias Ragg) Laura Michelle Kelly (Lucy Barker) Jayne Wisener (Johanna Barker) "Opening Title" "No Place Like London" "The Worst Pies in London" "Poor Thing" "My Friends" "Green Finch and Linnett Bird" "Alms! Alms!" "Johanna" "Pirelli's Miracle Elixir" "The Contest" "Wait" "Ladies in Their Sensitivities" "Pretty Women" "Epiphany" "A Little Priest" "Johanna" (taasesitus) "God, That's Good!" "By the Sea" "Not While I'm Around" "Final Scene" Kõik lood on kirjutanud Stephen Sondheim. "Sweeney Todd: Fleet Streeti deemonlik habemeajaja" andmebaasis Box Office Mojo (inglise) Sweeney Todd: Fleet Streeti deemonlik habemeajaja. Blogi Mareki asjad, 17. veebruar 2008 Aarne Ruben. Habemeajaja, kes polnud deemonlik. Sirp, 21. märts 2008
Veikko Huovinen

Veikko Johannes Huovinen (7. mai 1927 Simo – 4. oktoober 2009 Sotkamo vald) oli soome kirjanik. 1970 Aleksis Kivi auhind "Havukka-aho mõtleja", Loomingu Raamatukogu 1959 "Talveturist", Eesti Raamat 1969 "Joodiku eetika", Loomingu Raamatukogu 1973 "Koeraküüne lõikaja", Eesti Raamat 1985 "Onu Joss", Koolibri 1993, ISBN 9985000366 "Silguvorm Jeesusele", Tänapäev 2008, ISBN 9789985626610 "Poja surm", Loomingu Raamatukogu 2010 "Lambasööjad", EKSA 2021
Ptigmatiit

Ptigmatiit (kreeka sõnast ptigma 'kurd') on migmatiidi kurrutatud erim. Ptigmatiit koosneb leukokraatsest ehk heledast graniitse koostisega usjalt vonklevaist soontest, mis on ümbritsetud melanokraatsest ehk tumedamast moondekivimist. Heledaid graniitseid sooni nimetatakse leukosoomideks, tumedamat osa tuntakse melanosoomina. Ptigmatiidid on tekkinud sügaval maapõues kõrge rõhu ja temperatuuri tingimustes. Heledamad sooned on tekkinud tõenäoliselt magma aeglasel tardumisel ja kivimite kurrutusel pärast selle sissetungi moondekivimitesse. Sooned võisid tekkida ka ilma magma sissetungita ehk kivimi osalise ülessulamise käigus. Ptigmatiite leidub Eestis rändkividena ja aluskorras.
Kataloog

Kataloog on teavikute süsteemne loetelu raamatukogus. Kataloogi eesmärk on muuta raamatukogus asuvad teavikud kataloogikirjete abil leitavaks. Raamatukogu kataloogi eesmärk on kajastada kõiki ühes kogus olevaid teavikuid, eristades neid bibliograafiliste andmete (kirjete) abil, mis samal ajal annavad ka võimaluse leida kataloogi kaudu teavikud. Kataloogitüüpe on võimalik eristada mitut moodi: materjalide rühmitamine ehk struktuuri järgi alfabeetiline ehk tähestikkataloog – kirjed on järjestatud autori perekonnanime, kollektiivautori nime ja pealkirjade järgi süstemaatiline kataloog märksõnakataloog teavikute laadi järgi: erikataloogid (nt patendikataloog, perioodikakataloog) kasutusotstarbe järgi: lugejakataloog sisetöökataloog kogude hõlmatuse järgi peakataloog keskkataloog koondkataloog vormi ja kandja järgi raamatkataloog kaartkataloog trükikataloog elektronkataloog Elektronkataloogi areng algas 1980. aastate alguses seoses arvutite laiema kasutusele tulekuga. Alates 1990. aastate keskpaigast on raamatukogudes hakatud üle minema elektroonilise kataloogi programmidele, kuna see tähendab mugavamat kogude kasutamist nii lugejatele kui ka raamatukoguhoidjatele. Enamik kõrgkoolide raamatukogusid ja teadusraamatukogusid kasutab e-kataloogi ESTER, millega on 2017. aasta lõpuks ühinenud 18 raamatukogu. Suurem osa rahvaraamatukogusid on ühinenud Urania loodud veebipõhise elektroonilise kataloogiga URRAM või OÜ Deltmar loodud klient-server tüüpi rakendusega RIKS (Raamatukogude Info- ja Kataloogisüsteem). Kooliraamatukogudes on kasutusel väga erinevaid elektroonilise kataloogi programme, kuid on ka kaartkataloogi kasutavaid kooliraamatukogusid. 1867. aastal pani Charles Cutter paika kataloogi eesmärkide ja ülesannete põhitõed. Kataloog peab võimaldama leida raamatut, kui on teada kas autor, pealkiri, teema või aine (alfabeetiline kataloog, süstemaatiline kataloog, märksõnakataloog jne). Kataloog peab näitama, millised teosed leiduvad raamatukogus teatud autorilt teatud teemal olenevalt tüübist. Kataloog peab abistama raamatu valikul lähtuvalt väljaandest lähtuvalt väljaande iseloomust – teose valik kas bibliograafiliste, temaatiliste või kirjanduslike tunnuste (žanri) järgi. 1969 lähtus Seymor Lubetsky kahest aspektist: intellektuaalsest (raamatu sisust) ja füüsilisest. Selles süsteemis on raamat kui teos abstraktne mõiste ja kataloogi ülesanneteks on näidata teatud väljaande olemasolu raamatukogus – lugeja saab ülevaate, millised trükid ja tõlked on teosest olemas; viia kataloogis kokku ühe teose, ühe autori ja sarnase temaatikaga väljaanded (suhestatud järjestuse põhimõte). Lubetsky süsteemi järgi kataloogi loomine on keeruline ja aeganõudev protsess, mis nõuab kogemusi, väljaõpet ja raha. Samas näiteks internetiotsing ei allu samale loogikale, mistõttu inimene, kes oskab kasutada interneti otsingumootoreid, ei pruugi alati osata kasutada OPAC-i kataloogi (Online Public Access Catalogue ehk avalik siduskataloog). kartoteek Eesti raamatukogusõnastik – kataloog Charles Cutter Seymour Lubetzky OPAC
Moskva metodoloogiakoolkond

Moskva metodoloogiline koolkond Kujunemisetapid Moskva loogikaring töötas aastatel 1952–1958. Moskva metodoloogiline ring töötas aastate1958–1987. Alates 1979. aastast on korraldatud ODI mänge. Alates 1987. aastast on peetud viis metodoloogilist konverentsi, pärast Georgi Štšedrovitski surma metodoloogiline konverents 1994. ja 1995. aastal. Alates 1996. aastast peetakse Štšedrovitski mälestuseks lugemisi. Aastatel 1991–1999 ilmus ajakiri Voprossõ Metodologii. Alates 1990. aastast ilmub almanahh Kentaur. Voprossõ Metodologii, ajakiri Kentavr, almanahh Venemaa metodoloogiliste keskuste kaart Moskva Metodoloogilise ringi arhiiv
Avangardism

Avangardism (pr k avant garde 'eelvägi, eelsalk') on kunstistiil, mida iseloomustavad piiride rikkumine, tungimine tundmatule territooriumile, riskimine, terav intellektuaalne profileerumine, vastu astumine ühiskondlikule arvamusele. Avangardismile on omane ka hukutav, kodanlusevastane protest, mis on seotud eelkõige dadaismi ja sürrealismiga.  Pikemalt artiklis Avangardism (muusika)
Geoloogiline kaart

Geoloogiline kaart on kaart, mis annab eri värvuste või tingmärkide abil piltliku ülevaate piirkonna geoloogilisest ehitusest, avanevate kivimite koostisest, vanusest ja lasumusest mitte ainult maapinnal, vaid ka sügavamal. Geoloogiline kaardistamine Eesti geoloogiline kaart ja maavarad
Uhtaine

Uhtaine on vooluveekokku erosiooni tagajärjel jõudnud pinnasest pärinev aines, mis jõesängis voolu mõjul liigub. Päritolult on uhtained tavaliselt kas kivimite murendi osad või organismide jäänused. Maastik, Kajander. J. jt. 2004. EnDic 2004. Tartu, Mats; Tallinn, Tallinna Raamatutrükikoda
Aktiivmuda

Aktiivmuda on helbeline biomass, mis tekib reovee puhastamisel (aktiivmudapuhastis) aeroobses või anaeroobses keskkonnas. Aktiivmuda koosneb peamiselt bakteritest ja teistest mikroorganismidest. Maastik, Kajander. J. jt. 2004. EnDic 2004. Tartu, Mats; Tallinn, Tallinna Raamatutrükikoda Aktiivmudaprotsess Aktiivmudapuhasti
Algotest

Algotest ehk vetikatest on eksperimentaalmeetod, millega on võimalik hinnata ja kindlaks teha veekogude eutrofeerumuse määra, samuti inimtegevuse tagajärjel veekokku jõudvate toksiliste ühendite biotoimet, kasutades selleks vetikate kooslusi või puhaskultuure. Eestis on meetodit rakendatud 1960. aastate algusest. Biotest