laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Käru kihelkond

Käru kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Kerro) oli kihelkond Järvamaa lääneosas. Käru kirik ehitati 18. sajandi I poolel Vändra abikirikuna, praegune hoone rajati 1860. Kihelkond moodustati 1920. aastal Vändra kihelkonna osast: eraldati üldse Pärnumaast ja liideti Järvamaaga. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asuks kihelkond Türi valla alal. Tänapäeval ei tähistata Käru kihelkonna piire maanteedel sarnaselt teiste kihelkondadega, sest tähistamisel võeti alusena kihelkondade piirid 24. veebruari 1918 seisuga.
Vööttigulased

Vööttigulased (Helicidae) on sugukond maismaal elavaid tigusid. Arianta Cepaea – vööttigu Helix
Ušačy rajoon

Ušačy rajoon (transkribeerituna Ušatšõ rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis. Rajooni pindala on 1489 km². Halduskeskus on Ušačy alev. 2014. aasta seisuga elas seal 14 251 inimest. Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Hłybačka, Kubličy, Saročyna, Ušačy, Vialikija Dolcy ja Viarkudy külanõukogu. Sielišča‎ Sielišča‎ Rajooni piiritähis Rajooni suurimaks jõeks on Daugava rajooni läänepiiril. Teine tähtsam jõgi on Daugava lisajõgi Ušača. Kõrgeim koht on Huščynskaja Słabodka küla lähistel (239 meetrit). Madalaim koht asub Janova järve ääres (127 meetrit). Rajoonis on üle 200 järve, seal asub ka Ušačy järvestik. Suuremad järved on veel Doŭžyna, Viečalle, Vaŭčo, Plesna, Astravita, Hłybač, Biarozaŭskaje, Advoranskaje, Akuń, Arechaŭna, Ašycik, Harodna, Hłybačka, Dubraŭskaje, Lešva, Lešna, Łutava, Linka, Plina, Połazna, Rukšanskaje, Sałoniec, Biełaje ja Krasnaje. 2014. aasta seisuga olid elanikest 94,83% valgevenelased, 3,99% venelased ja 1,18% oli teistest rahvustest. 88,2% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 10,46% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 76,56% elanikke, vene keelt aga 18,53%. The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements  Ušačy rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
Toyota Aygo

Toyota Aygo on Toyota Motor Corporationi automudel, mida toodeti kaks põlvkonda aastatel 2005 kuni 2021. Esimest põlvkonda tutvustati 2005. aastal Genfi autonäitusel. Seda autot toodeti koos Aygoga seotud Citroën C1 ja Peugeot 107/108 mudelitega Toyota Peugeot Citroën Automobile Czechi (TPCA) ühisettevõttes Kolínis, Tšehhi Vabariigis. Otsus autosid toota tehti 12. juulil 2001, kui Toyota ja PSA Peugeot Citroëni presidendid Fujio Cho ja Jean-Martin Folz otsustasid arenduskulude jagamiseks toota väikeauto. Selle projekti nimi oli B-Zero. Peugeot 107 ja Citroën C1 on sama auto teise märgiga versioonid. Esimese põlvkonna mudelid: Toyota Aygo (2009) Esimese põlvkonna Aygo erimudeleid: Toyota Aygo Crazy Toyota Aygo DJ Concept Toyota Aygo Sport Concept Toyota on muutnud oma autod nii seest kui ka väljast jõulisemaks, et üha tihenevas väikeautode segmendi konkurentsis rohkem esile pääseda. Kui välimus võiks Aygo kasuks otsustama meelitada Mini ja Fiat 500 potentsiaalseid ostjaid, siis kvaliteetsema interjööriga loodetakse üle trumbata Volkswageni kontserni VW Up, Škoda Citigo ja Seat Mii. Konkurendiks võib lugeda ka Renault Twingo. Sarnaselt Peugeot’ ja Citroëni väikeautodega hakatakse Aygot kokku panema Tšehhis asuvas tehases. Aygo saab kolme- ja viieukselise ning ka avakatusega versiooni. Toyota Aygo eesosas domineerib jõuline X-kujund. Kujuteldav X lõikab läbi kaitseraua, iluvõre ja kapoti, hõlmates ka esilaternad. Heledat värvi Aygodel on X must, mustal aga hõbedane, et kontrast jääks samaväärseks. Kuigi auto teljevahe on sama mis eelmisel põlvkonnal, on uues salongis rohkem ruumi. Ka pakiruum suurenes natuke, kuid on siiski üsna väike (alla 200 liitri). Pakiruumi luuk on ikka üleni klaasist, kuid laiem ja hõlbustab laadimist. Keskkonsool saab 18-sentimeetrise värvilise puuteekraani. Selle kaudu käib raadio, telefoni, pardaarvuti ja muude selliste süsteemide juhtimine. Turvavarustuses on stabiilsuskontroll, turvakardinad ja rehvirõhuandurid. Lisavarustuses on muuhulgas ka tagurduskaamera, võtmeta sisenemine, automaatne kliimaseade ja istmesoojendused. Mootorivalikus on vaid bensiinimootorid. Mootori põhiversioon on liitrine kolmesilindiline ja 69 hobujõuga mootor. See kulutab umbes 4 liitrit kütust sajale. Teine mootor on 1,2liitrine neljasilindriline ja 82 hobujõuga mootor. 0–100 km/h saavutatakse vastavalt 14 ja 11 sekundiga. Mõlemale mootorile on saadaval nii manuaal- kui ka robotkäigukast. Toyota Aygo Toyota Aygo 2017 Toyota Aygo Uus Toyota Aygo on nii seest kui väljast isikupärasem - Motors24, 3.03.2014
Norra lipp

Norra lipp on punasel taustal sinine valge kontuuriga Skandinaavia rist. Lippu heisatakse sarnaselt Dannebrogi, Taani lipuga. Pikkuse-laiuse suhe on 22:16, värvielementide laiuse suhe on 6:1:2:1:12 ja kõrguse 6:1:2:1:6. Riigilipu mõõtmed on 27:16, ehk 6:1:2:1:6:11 horisontaalselt ja 6:1:2:1:6 vertikaalselt. Varaseim rahvuslipp sarnaneb tänapäevase Kuningliku Standardiga. Eirik Magnusson kasutas punast lippu kuldse lõviga, kellel oli kirves ja kroon aastast 1280. Seda lippu kasutati ka laevadel ning linnustel kuni 17. ja 18. sajandini. 16. sajandist kuni 1814. aastani kasutas Norra sama lippu, mis Taani, kuna need riigid olid liidus. 1814. aastal võttis Norra kasutusele Taani lipu Norra lõviga. Seda lippu kasutati 1821. aastani. 1814 liitus Norra Rootsiga ja 1815 võeti kasutusele ühine lipp, Rootsi lipp valge ristiga punasel taustal, lipu ülemisel vasakul küljel. 1821 loodi praegune Norra lipp parlamendiliikme Fredrik Meltzeri poolt. Seda lippu kasutati ka Rootsi lipul, tähistamaks ühendust. Kui ühendus muutus ebapopulaarseks, eemaldas Norra parlament 1898. aastal liidumärgi oma lipult. Uus lipp heisati esimest korda 1899. aastal. Kui ühendus Rootsiga katkes 1905. aastal, eemaldati märk ka sõjalaevastikult. 1. jaanuar – uusaastapäev 21. jaanuar – printsess Ingrid Alexandra sünnipäev 6. veebruar – saamide rahvuspäev (ametlik lipupäev nii saamidel kui ka kogu Norral) 21. veebruar – kuningas Harald V sünnipäev Lihavõtted 1. mai – rahvusvaheline töörahvapüha 8. mai – vabastamispäev 1945 17. mai – konstitutsioonipäev 1814 (rahvuspäev) nelipühad 7. juuni – iseseisvuspäev 1905 4. juuli – kuninganna Sonja sünnipäev 20. juuli – krooniprints Haakoni sünnipäev 29. juuli – kuningas Olav II mälestuspäev 19. august – kroonprintsess Mette-Mariti sünnipäev septembri teine esmaspäev iga 4 aasta tagant – üldvalimised 25. detsember – jõulupüha Fredrik Meltzer valis kristliku risti järgides teiste Põhjamaade (Taani ja Rootsi) traditsioone. Punane, valge ja sinine valiti demokraatia tähistamiseks, kuna neid värve kasutati demokraatlike riikide (Hollandi, Suurbritannia, USA ja Prantsusmaa poolt). Meltzeri disain meenutab ka punast ja valget Taani lippu, mis oli Norra lipuks kuni 1814. aastani. Sinine oli ilmselt sarnasuseks Rootsi lipuga. Kalmari uniooni lipp Taani-Norra lipp Norra lipp 1841–1844 Norra lipp 1844–1899
Semele

Semele oli Teeba printsess, Kadmose ja Harmonia tütar, Dionysose ema. Semele oli nii kaunis, et temasse armus Zeus. Semele jäi Zeusist rasedaks. Zeusi naine Hera aga ütles talle armukadedusest, et Zeus ei armasta Semelet tõeliselt ning et selles võib ise veenduda, kui paluda end näidata kogu oma jumalikus suursugususes Zeus Piksepildujana, välgunooled käes. Semele paluski Zeusilt seda. Zeus keeldus, sest surelikule oli tema nägemine sellisel kujul surmav. Semele pidas seda tõendiks, et Hera räägib tõtt ja et Zeus tegelikult ei armasta teda, ning jäi endale kindlaks. Zeus oli vandunud Styxi nimel, et täidab naise soovi, ega saanud enam taganeda: Styxi nimel antud vannet ei tohi ka jumalad murda. Lossi täitis pimestav hiilgus. Zeus ilmus Semele ette talumatult sädelevana, hoides pihus välgunoolte vihku, mis kõik ümberringi ära põletas. Maa värises ja loss varises rusudeks. Viimasel hetkel enne Semele surma haaras Zeus naise ihust veel sündimata poja ja peitis ta oma reie sisse. Kolm kuud hiljem sündis reiest veinijumal Dionysos, kelle nimi tähendab kreeka keeles 'kaks korda sündinud'. Kui Semele oleks ta sünnitanud, saanuks tast surelik, ent kuna ta sündis jumalast, sai ta surematuks. Dionysos oli ainus jumal, kelle mõlemad vanemad polnud surematud. Kui Dionysos suureks kasvas, läks ta allmaailma ning tal õnnestus oma ema sealt päästa. Jumalad võtsid ta endi sekka Olümposele, sest kuigi ta oli surelik, oli ta jumala ema. Ta pidi vaid oma nime muutma: tema uus nimi oli Thyone. Vanarooma mütoloogias vastab sellele Stimula. Algselt oli Semele Traakia ja Früügia maajumalanna. Tema nimi on indoeuroopa päritolu (võrdle vene "zemlja" 'maa'). Semele müüdil põhinevad Gustave Moreau, Tintoretto ja Jan Voorhouti maal ning Friedrich Schilleri luuletus. John Eccles on kirjutanud temast ooperi (1707) ja Georg Friedrich Händel oratooriumi (1744).
Euroopa aukodanik

Euroopa aukodanik on Euroopa riigi- või valitsusjuhtide poolt välja antav aunimetus. See antakse tähelepanuväärse töö eest Euroopa koostöö edendamisel. Aukodaniku nimetust on seni välja antud vaid kolmel korral. Prantsuse poliitikule ja diplomaadile Jean Monnet'le anti aukodaniku nimetus 2. aprillil 1976 – 1. kuni 2. aprillini toimunud Euroopa Nõukogu kohtumisel Luksemburgis. Oma resolutsioonis nimetas Euroopa Nõukogu Jean Monnet'd ühena neist vähestest, kelle julgusele ning nägemusele võlgnetakse tänu Euroopa ühtsuse eest. Nende seast oli just tema see, kes mängis mitmes olulises punktis juhtivat rolli (nt Schumani deklaratsiooni loomise juures). Saksa poliitik ja riigimees Helmut Kohl sai nimetuse nõukogu 1998. aasta 11. detsembri kohtumisel Viinis. Nõukogu otsus toob Kohli elutöödena ära Saksamaa taasühendamise ning Euroopa ühinemise kindlustamise, mis kulmineerus majandus- ja rahandusliiduga. Mainitud saavutuste eest otsustasid Euroopa Liidu riigi- ja valitsusjuhid ning Euroopa Komisjoni president anda talle Euroopa aukodaniku nimetuse. Prantsuse poliitik ja majandusteadlane Jacques Delors pälvis aukodaniku nimetuse 25. juunil 2015. Jean Monnet. Uniting People. Vienna European Council, 11 and 12 December 1998, Presidency Conclusions. Vaadatud 11.02.2010}} http://www.consilium.europa.eu/en/press/press-releases/2015/06/24-tusk-invitation-letter-european-council/
Metastaseerumine

Metastaseerumiseks (ka siirdkolletena levimiseks) nimetatakse peamiselt üksiku kasvajaraku ehk pahaloomulise kasvaja levikut algkoldest kaugemal asuvatesse kehapiirkondadesse, kus nad tekitavad algkoega vahetult mitte seotud koldeid ehk metastaase. Metastaseerumine on mitmetahuline protsess, mille täpset mehhanismi ja tegureid tänapäeval veel ei tunta. Arvatakse, et vähirakkudel on võime organismi lümfoid(-immuun)süsteemi vältida ja/või ellujäämise nimel sellega koostööd teha. Metastaseerumise protsessi käigus migreeruvad vähirakud teistesse kudedesse, seostuvad ümbritsevate rakkude või maatriksiga, lagundavad proteolüütiliselt ekstratsellulaarse maatriksi, eritades vajalikke ensüüme, 'tungivad' sihtmärkelunditesse ning lõpuks põhjustavad angiogeneesi. Eristatakse lümfogeenset, hematogeenset ja implantatsioonimetastaseerumist. Healoomulised kasvajad ei metastaseeru. leukotsüüt Ingrid Mesila, Enn Jõeste, Mari-Ann Reintam, Hannes Tamm, Živile Riispere, Maret Murde, Retlav Roosipuu, "Patoanatoomia õpik kõrgkoolile", lk 207, 2012, Tartu Ülikooli Kirjastus, ISBN 978 9949 32 084 4 Sulev Ingerpuu, Rakkude omavaheline suhtlemine ja vähkkasvaja teke, lk 69, veebiversioon (vaadatud 23.05.2014) Alo Lõhmus, Rinnavähk osutus arvatust kavalamaks, 06. november 2009, veebiversioon (vaadatud 12.06.2014) Yale'i Ülikool, 1. mai, 2008, Scientists Provide Explanation For How Cancer Spreads, veebiversioon (vaadatud 08.07.2014) (inglise keeles)
Moritz Leuenberger

Moritz Leuenberger (sündinud 21. septembril 1946 Berni kantonis Bielis) on Šveitsi jurist ja poliitik, aastatel 2001 ja 2006 Šveitsi Konföderatsiooni liidupresident. Pärast kooliaastaid Bielis ja Baselis läbis Moritz Leuenberger aastatel 1966–1970 õigusteaduse õpingud Zürichis. 1972 sai ta loa tegutseda advokaadina ja töötas aastani 1991 Zürichis isikliku advokaadibüroo juhina. Poliitikasse astus Leuenberger 1969, mil temast sai Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. Kolm aastat hiljem valiti ta partei linnaorganisatsiooni juhiks ja 1974–1983 kuulus Zürichi linnavolikogusse. 1979 valiti Leuenberger Šveitsi Rahvusnõukogusse (parlamendi alamkotta), kus ta osales peamiselt majanduslikke ja juriidilisi küsimusi lahendavate komisjonide töös. Kohalikul tasandil oli ta aastatel 1991–1995 Zürichi kantonivalitsuse liige, vastutades siseasjade ja justiitsvaldkonna eest. Aastatel 1995–2010 kuulus Moritz Leuenberger Šveitsi Liidunõukogusse ehk valitsusse, kus ta juhtis keskkonna, transpordi, energia ja sideteenuste valdkondi. Kahel korral valiti ta Šveitsi liidupresidendiks. Leuenberger on olnud tugev raudteetranspordi toetaja ning tema visioon auto- ja bussiliikluse järkjärguliseks asendamiseks rongiliiklusega tõi talle Udine Ülikooli audoktori kraadi. Keskkonnapoliitikas toetas ta Kyōto protokolli eesmärke. Energiapoliitikas on Leuenberger pooldanud energiaturu liberaliseerimist, minnes selles küsimuses vastuollu Sotsiaaldemokraatliku Partei ametliku poliitikaga. Moritz Leuenberger elab Zürichis. Tal on kaks täiskasvanud poega. Tema abikaasa Gret Loewensberg on arhitekt. Die Rose und der Stein : Grundwerte in der Tagespolitik : Reden und Texte. Zürich, 2002. ISBN 3-85791-399-1 Träume und Traktanden - Reden und Texte. 6. Aufl. Zürich, 2002. ISBN 3-85791-348-7 Lüge, List und Leidenschaft. Ein Plädoyer für die Politik. Zürich, 2007. ISBN 3-85791-544-7
Kaelusmadu (perekond)

Kaelusmadu (Diadophis) on maoperekond. Kaelusmao perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: Diadophis punctatus (Linnaeus, 1766) – kaelusmadu. Neid võib kohata Mehhikos, Ameerika Ühendriikides ja Kanada kaguosas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, [1] Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 05.04.2014) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Diadophis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 10.04.2014) (inglise keeles) Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomy database-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne SITI-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Diadophis punctatus seisuga 10.04.2014.
Diaphorolepis

Diaphorolepis on maoperekond. Perekonda Diaphorolepis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Diaphorolepis laevis Werner, 1923 Diaphorolepis wagneri Jan, 1863. Nad elavad Panamas, Colombias ja Ecuadoris. Peter Uetz & Jakob Hallermann, [1] Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 05.04.2014) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Diaphorolepis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 10.04.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne Catalogue of Life-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne SITI-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Diaphorolepis seisuga 10.04.2014.
2. Lennuväedivisjon

2. Lennuväedivisjon (kuni 13. maini 1939 Üksik Lennuväedivisjon nr. 2) oli aastatel 1930–1940 eksisteerinud Õhukaitse koosseisu kuulunud Tartus paiknenud 2. diviisi operatiivalluvuses Eesti lennuväeosa. 21. mail 1939 jõustunud koosseisu järgi kuulusid divisjoni koosseisu staap, kaks salka, tehnika-, majandus-, sanitaarjaoskond ja divisjonikomando, kokku 103 meest. Salkades oli ette nähtud 4–7 ohvitseri (ülem, lendurid, lendurvaatlejad), 10–11 kaadriallohvitseri ja 3–4 lennukit. Divisjon luges oma asutamiskuupäevaks 28. juulit 1919, mil 2. diviisi ülema käsutusse lendas luurelennukil DFW C.V nr 10 lendur Karl Haas vaatleja Jaan Schultziga. Lennuk hakkas paiknema Võru lähistel asunud Vana-Nursi lennuväljal, kuuludes algul 1. lennurühma, hiljem diviisi lennusalga nr. 1 koosseisu. Vabadussõja lõppedes kolis nelja lennuki suuruseks kasvanud lennusalk Tartusse Raadi lennuväljale. Raadi lennuväljal paiknenud üksus kandis nimetusi Tartu lennurühm, eskadrill nr 1 ja eskadrill nr 5 kuni 1. juulil 1930 Lennuväerügement likvideeriti ning selle koosseisu kuulunud väeosad iseseisvusid. Tartus moodustati senise 5. eskadrilli baasil Üksik Lennuväedivisjon nr 2. Üksus oli varustatud Potez 25 luure- ja kergepommituslennukitega ning pidi sõja korral tegutsema 2. diviisi (mille staap asus samuti Tartus) operatiivalluvuses. Potez 25 jäi üksuse peamiseks lennukitüübiks kuni 1937. aastani, mil need rahvusvahelisele relvaärimehele müüdi, kes need omakorda Hispaania Vabariigi valitsusele maha müüs. Ajutise lahendusena viidi Tartusse üle senini Rakveres asunud 1. Lennuväedivisjonis olnud Letov Š-228E luure- ja pommituslennukid. 1940. aastal jõuti kätte saada ka viis esimest (kaheteistkümnest tellitud) Henschel Hs 126 luurelennukit. 1939. aastal toimunud Õhukaitse koosseisude järjekordse ümberkorraldamise käigus kaotati kõigi lennuväedivisjonide nimetustest üksik ning nii hakkas ka Tartus asunud üksus kandma nimetust 2. Lennuväedivisjon. 1940. aastal, pärast Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt, paigutati divisjon Tartust ümber Jõgevale ja ta moodustas Jõgeva Garnisoni. Garnisoni ülem oli divisjoni ülem major Evald Döring, ajutised ülemad tema lähetusel või puhkusel oleku ajal major August Kitsapea ja major Alfred Patska. Divisjon likvideeriti 1940. aasta sügisel pärast Eesti Vabariigi annekteerimist Nõukogude Liidu poolt. Johannes Robert Sööt,1930–1931 Juhan Karl Fischer, 1931–1939 Evald Döring, 1939–1940 Potez 25, 1930–1937 Hanriot HD.321, 1930–1935 Avro 504R, 1932–1936 PON-1a, 1937–1940 Letov Š-228E, 1938–1940 Henschel Hs 126, 1940 Frederik Gerdessen, Toivo Kitvel, Johannes Tilk. Aeg, mehed, lennukid. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2001, lk 192. Arvo Lennart Vercamer ja Toivo Kitvel. "Põhjakotkad 2. Eesti lennukid 1918. aastast kuni 1940. aastani.". Külim, Tallinn 2015 Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Lennart Vercamer (koostajad). "Põhjakotkad. Eesti lendurid ja lendurvaatlejad tsaariajast kuni 1940. aastani". Tallinn, 2011. Kaarel Piirisalu. Üksik Lennuväedivisjon nr 2
Vierchniadźvinski rajoon

Vierchniadźvinski rajoon (transkribeerituna Veerhnjadzvinski rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis. Rajoon piirneb läänes Lätiga, põhjas aga Venemaaga. Rajooni pindala on 2140 km². 2014. aasta seisuga elas seal 22 564 inimest. Rajoon loodi 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Asvieja, Bialkoŭščyna, Bihosava, Borkavičy, Dziornavičy, Kachanavičy, Sarja, Šajtarava ja Vałyncy külanõukogu. Halduskeskus on Vierchniadźvinski linn. Rajoonis asub ka endine Asvieja linn, praegune agrolinnake. Vierchniadźvinsk Asviejskaje järv Rosica Sarja Rajooni suurim jõgi on lõunapiiril voolav Daugava. Rajoonis voolavad ka selle lisajõed Sarjanka ja Drissa jõgi. Kõrgeim koht on Haradziłavičy küla lähistel – 191,8 meetrit. Suuremad järved on Asviejskaje, Lisna, Biełaje ja Ciatna. 2014. aasta seisuga olid elanikest 90,06% valgevenelased, 7,38% venelased, 1,14% ukrainlased ja 1,42% oli teistest rahvustest. 68,7% elanike emakeel oli valgevene keel, 30,03% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 37,61% elanikke, vene keelt aga 57,41%. The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements  Vierchniadźvinski rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajooni kaart
Nõmmetigu

Nõmmetigu (Xerolenta obvia, sünonüüm Helicella obvia) on maismaal elav tigu, kes kuulub sugukonda nabatigulased. Nõmmeteo koda on valge, spiraalsete tumedate vöötidega, kuni 2 cm lai. Ta elab lubjarikastes kuivades paikades. Eestis on teda leitud seni vaid Tallinnast 2011. aastal.
Koartikulatsioon

Koartikulatsioon ehk kooshääldus ehk kaashääldus on ühe hääliku häälduse mõju teise, lähedal asuva hääliku hääldusele ehk artikulatsioonile. Ühte häälikut moodustades arvestavad kõneelundid asendiga, kuhu nad peavad liikuma järgmise hääliku artikuleerimiseks. Näiteks hääldatakse k-häälikud erineva ümbruse tõttu sõnades kiri ja kuri väga erinevalt. Koartikulatsioon saadab inimese kõnet suhteliselt automaatse nähtusena.
Pandėlys

Pandėlys (leedu) (poola Ponedel, vene keeles Понедѣле, Понедели,) on linn Leedus Panevėžysi maakonnas Rokiškise rajoonis, Pandėlysi valla halduskeskus. Linn asub Apaščia ülemjooksul merepinnast 105 meetri kõrgusel Vilniusest 181 kilomeetri kaugusel. Haridust annab gümnaasium. Linnas asub raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1801 valminud Püha Neitsi Maarja Nime kirik. Asula tekkis kaubateede ristumiskohta ja seda on esimest korda mainitud 1591. aastal (toona oli Pandėlys alev. Ühed varasematest omanikest olid Pandzevičiused, kelle järgi võis alev oma nime saada, teise versiooni kohaselt oli seal turupäevaks esmaspäev (analoogiliselt Seredžiusega (turupäevaks oli kolmapäev) ja Subačiusega (turupäevaks oli laupäev). Esimene kirik rajati sinna aastal 1665. Alev on kuulunud Chreptowiczitele ja Kościałkowskitele. Pandėlysis on sündinud Poola poliitik Marian Zyndram-Kościałkowski. Teise maailmasõja ajal sunniti asula juudid Rokiškisesse asuma, kus nad likvideeriti. Linnaõigused sai Pandėlys 1956. aastal. Nõukogude ajal oli linn kahe kohaliku kolhoosi keskasulaks. Pandėlysis on 809 elanikku ja see on Leedu väiksemaid linnu. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pandėlysi elanikest leedulasi 95,55% ja venelasi 3,09%. Resident population by city / town at the beginning of the year, vaadatud 12.02.2023. Понедѣле. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Kd. 24А (48) : Полярные сияния — Прая. С.-Петербургъ, 1898., 527lkl. Понедели. Географическо-статистический словарь Российской империи, Kd. 4 (Павастерортъ — Сятра-Касы). СПб, 1868, 182 lk. http://kehilalinks.jewishgen.org/rokiskis/Ponidel.htm "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. august 2015. Vaadatud 13. mail 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Linn portaalis vietoves.Lt Pandėlys Poola geograafilises sõnastikus
Epp Mäe

Epp Mäe (sündinud 2. aprillil 1992 Rakveres) on Eesti maadleja. Ta on kaheksakordne Eesti meister naiste vabamaadluses (2007, 2009–2015), neljakordne Eesti meister sumos, kolmekordne Eesti meister rannamaadluses ja ühekordne Eesti meister judos. 2015. aastal valiti ta Eesti aasta parimaks naissportlaseks. 2007. aasta – Varssavi kehakaalus 70 kg – 3. koht (kadetid); 2008. aasta – Daugavpils kehakaalus 70 kg – 5. koht (kadetid); 2009. aasta – Thbilisi kehakaalus 72 kg – 3. koht (juuniorid); 2009. aasta – Zrenjanin kehakaalus 70 kg – 2. koht (kadetid); 2010. aasta – Samokov kehakaalus 72 kg – 3. koht (juuniorid); 2011. aasta – Dortmund kehakaalus 72 kg – 15. koht; 2011. aasta – Zrenjanin kehakaalus 72 kg – 3. koht (juuniorid); 2012. aasta – Belgrad kehakaalus 72 kg – 16. koht; 2012. aasta – Zagreb kehakaalus 72 kg – 1. koht (juuniorid); 2013. aasta – Thbilisi kehakaalus 72 kg – 5. koht; 2014. aasta – Vantaa kehakaalus 72 kg – 8. koht; 2015. aasta – Bakuu kehakaalus 75 kg – 9. koht; 2009. aasta – Ankara kehakaalus 72 kg – 3. koht (juuniorid); 2010. aasta – Budapest kehakaalus 72 kg – 7. koht (juuniorid); 2011. aasta – Bukarest kehakaalus 72 kg – 10. koht (juuniorid); 2011. aasta – İstanbul kehakaalus 72 kg – 8. koht; 2012. aasta – Pattaya kehakaalus 72 kg – 7. koht (juuniorid); 2012. aasta – Strathcona kehakaalus 72 kg – 13. koht; 2013. aasta – Budapest kehakaalus 72 kg – 10. koht; 2014. aasta – Taškent kehakaalus 75 kg – 5. koht; 2015. aasta – Las Vegas kehakaalus 75 kg – 3. koht; 2015 aasta naissportlane 2016 Eesti Vabariigi spordipreemia Biograafia ESBL-is Epp Mäe sporditulemused sport24.ee
Kalypso (kuu)

Kalypso on üks Saturni kaaslastest. Kuu avastasid aastal 1980 maapealsest observatooriumist Dan Pascu, Kenneth Seidelmann, William Baum ja Douglas Currie. Algselt anti talle ajutine nimi S/1980 S 25, mis tähendab Saturni 25. kaaslast, mis avastati 1980. aastal.