laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Proffen

Proffen oli baltisaksa aadlisuguvõsa. Suguvõsale pani Eestimaal aluse Alam-Saksimaalt pärit Rootsi sõjalaevastiku arst Georg Heinrich Proffen, kes langes 1788. aastal Suursaare merelahingus vastase vägede kätte vangi ja astus Venemaa keisririigi teenistusse. Ta tegutses edaspidi sõjaväekirurgina ning tõusis lõpuks Eestimaa kubermangu meditsiiniinspektoriks. Proffenite suguvõsast pärines mitmeid kõrgeid sõjaväelasi. Proffenite sugupuu, mille esitamiseks on kasutatud de Villiers/Pama süsteemi (en) A Georg Heinrich von Proffen (1769 Einbeck, Alam-Saksimaa–1850 Tallinn), kirurg, Eestimaa kubermangu meditsiiniinspektor B1 Anna Henriette von Proffen (1798–1869) B2 Carl Georg von Proffen (sünd. 1800) C1 Ottilie Henriette von Proffen (sünd. 1839 Tallinn), abiellus Julius Heinrich Antoniusega C2 Karl von Proffen (1847–1911), Venemaa sõjaväelane (kindralmajor) C3 Emilie Sulima von Proffen, abiellus Stepan Maksimenkoga B3 Eduard Alexander von Proffen (1802 Tallinn–1880 Paide), õuenõunik C1 Olga Maria von Proffen (sünd. 1838 Peterburis), asutas Paidesse tütarlaste erakool-pansionaadi, abiellus Johann Strandmanniga C2 Oscar Woldemar von Proffen (1841 Rakvere–1917 Haapsalu), abiellus Antonie Henriette Kelleriga D1 Magdalene Antonie von Proffen (sünd. 1884 Haapsalus), abiellus Nikolai Börlingiga D2 Erich Heinrich Waldemar Proffen (sünd. 1886 Haapsalus) D3 Gerhard Eduard Proffen (1889 Haapsalu–1937 Orenburg) D4 Osvald Proffen (1892 Haapsalu–1945 Posen), Venemaa keisririigi ja Eesti sõjaväelane D5 Gertrud Proffen (sünd. 1892) C4 Maria Lydie von Proffen C5 Cäcilie Elfriede von Proffen C5 Georg Albert von Proffen (sünd. 1847), Venemaa sõjaväelane (kindralmajor), abiellus 1877 Alice Marie Büttneriga D1 Georg Heinrich von Proffen (sünd. 1878) D2 Roman Albert von Proffen (sünd. 1879) D3 Ellinor Leontine von Proffen (sünd. 1883) C6 Julie Henriette von Proffen (sünd. 1849) B4 Albert Leopold von Proffen (1812 Tallinn–1893 Tallinn), Venemaa sõjaväelane (viitseadmiral), abiellus Alexandra Kummeriga C1 Vassili von Proffen C2 Aleksandra von Proffen Oleviste koguduse armulaualkäijate register, 1862 Oleviste koguduse armulaualkäijate register, 1866
Czeladź

Czeladź on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Będzini maakonnas. Czeladź asub Będzinist vahetult läänes ja Katowice kesklinnast umbes 7 km kirdes. Czeladźi on esmamainitud 1228. aastal, linnaõigused sai 1262. aastal. Alates 1443. aastast oli Czeladź Krakówi piiskoppide omanduses. 1665. aastal vallutasid ja rüüstasid linna Rootsi väed. 1795. aastal läks linn Kolmanda Poola jagamise tagajärjel Preisi kuningriigi võimu alla. Lühikest aega, aastatel 1807–1815, oli Czeladź Varsavi hertsogiriigi koosseisus. Neljanda Poola jagamise tagajärjel läks Czeladź 1815. aastal Venemaa Keisririigiga reaalunioonis olnud Poola Kuningriigi (nn Kongressi-Poola) koosseisu. Alates 1860. aastast hakkas Czeladźis arenema tööstus. Avati kaks kivisöekaevandust (Czeladź 1870. aastal ja Saturn 1880. aastal). Czeladź kaotas linnaõigused 1870. aastal, kuid sai need 1915. aastal tagasi. Aastatel 1975–1998 oli Czeladź Katowice vojevoodkonna koosseisus. Czeladź. Historia miejscowości Wirtualny Sztetl Historia Miasta Urząd Miasta Czeladź Czeladź Urząd Miejski w Sosnowcu Gmina Czeladź Targeo
Vaaraohani

Vaaraohani (Alopochen aegyptiaca, Alopochen aegyptiacus) on liik hanelisi. Aafrika päritolu liik. Euroopas enamasti sissetalutuna, on muutunud invasiivseks. Eestis üks juhuleid. Pilte.
Albert Leopold von Proffen

Albert Leopold von Proffen (Venemaal tuntud kui Albert Jegorovitš, vene keeles Альберт Егорович Проффен) (20. august (vkj) 1812 Tallinn – 15. oktoober (vkj) 1893 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane (viitseadmiral). Tema isa oli 18. sajandi lõpul Alam-Saksimaalt Eestimaale asunud kirurg ja hilisem Eestimaa kubermangu meditsiiniinspektor Georg Heinrich von Proffen (1769–1850); ema nimi oli Anna Marie Richter. Proffenite suguvõsast põlvnes mitu kõrget sõjaväelast: Albert Leopoldi vennapojad olid kindralleitnant Karl von Proffen (1847–1893) ning kindralmajor Georg Albert von Proffen (sündinud 1847). Hariduse omandas mereväe kadetikorpuses, mille lõpetas 1831. aastal. Teenis ohvitserina Balti laevastikus. Aastal 1849 nimetati 3. laevastikudiviisi staabi vanemadjutandiks. Aastatel 1853−1856 osales Krimmi sõjas. 1855. aastal sai temast mereministeeriumi inspektoridepartemangu vanemadjutant. 1856−1860 oli ta Tallinna sadamakapteni abi ja seejärel sadamakapten. 1868. aastal arvati reservi ja 1873. aastal läks ta viitseadmirali auastmes erru. Albert Leopold von Proffen abiellus 1859. aastal Peterburis Alexandra Kummeriga (sünd. 1824), abielust sündisid: Vassili von Proffen (sünd. 1852), abiellus 1884 Maria Lachsiga (1865–1898) ja 1899 Tamara Semjonova Mnaušarovaga Aleksandra von Proffen (sünd. 1860), abiellus dr. Francesco Chiapettiga Proffen Sissekanne Erik Amburgeri andmebaasis Genealoogiline info Albert Leopold von Proffeni kohta. Geni.com
Katrin Valkna

Katrin Valkna (aastani 1994 Katrin Tuuksam; sündinud 8. novembril 1970 Audrus) on eesti näitleja. Ta lõpetas aastal 1989 Kilingi-Nõmme Keskkooli ja 1993 näitejuhtimise erialal Tallinna Pedagoogikaülikooli. Ta töötas aastatel 1993–2012 teatris Endla. Ta oli projektiteatri Ajateater asutajaliige (2011). Hiljem tegutses ta vabakutselisena. Ta on mänginud filmis (episoodina) "Noorelt õpitud" (1992, Tallinnfilm) ja teleseriaalides "M Klubi", Klass: elu pärast. Katrin Valkna ETBL-i veebiversioonis
Eesti keele riigieksam

Eesti keele riigieksam on riigieksam eesti keeles. See on Eesti Vabariigis kohustuslik eksam gümnaasiumiastme lõpetamiseks. Eesti keele riigieksamiga tegeleb Sihtasutus Innove. Eksamiks on ette nähtud kord, millega soovitakse tagada korrektset eksami sooritust. Eksam on aja jooksul muutunud. Varem oli eksami ülesandeks kirjutada umbes 600-sõnaline arutlev kirjand. Kirjandi kirjutamiseks oli ette antud 10 teemat. 2010. aastatel muudeti eksami korraldust. Uues eksamis peab eksaminand ühel neljast antud teemast kirjutama 400-sõnalise arutleva kirjandi ning sooritama lugemisosa. Lugemisosa eest on võimalik saada 40 punkti ning kirjutamisosa ehk kirjandi eest 60 punkti. Eksam võib mõjutada kooli lõpetanud noore edasisi hariduslikke valikuid, kuna enamik Eesti ülikoole võtab kandidaate vastu eksamite punktisummade alusel.
Luis Somoza Debayle

Luis Anastasio Somoza Debayle (18. november 1922 León – 13. aprill 1967 Managua) oli Nicaragua poliitik, Nicaragua president aastail 1956–1963, kuigi sisuliselt valitses ta maad kuni oma surmani. Luis Somoza sündis 18. novembril 1922 Leónis Nicaraguas. Tema isa oli Anastasio Somoza García ja ema Salvadora Debayle Sacasa, kes oli Roberto Sacasa tütretütar. Kui Luis Somoza oli 14-aastane, saatis isa ta USA-sse Tampasse Saint Leo ülikooli ettevalmistusosakonda. Edasi õppis ta La Salle sõjaväeakadeemias ja lõpetas Louisiana osariigi ülikooli. 9. juunil 1947 abiellus ta Costa Rica päritolu Isabel Urcuyoga. Neil oli seitse last. Poliitilistelt vaadetelt oli ta liberaal. Luis Somoza oli Nicaragua rahvuskongressi alamkoja president aastail 1950–1953 ja 1954–1956. 21. septembril 1956 tulistas luuletaja Rigoberto López Pérez Leónis tema isa. Anastasio Somoza suri 29. septembril 1956 Panama kanali tsoonis Ancónis, kuhu ta ravi saamiseks toimetatud oli. Kohe atentaadi järel sai Luis presidendi kohusetäitjaks, järgmisel aastal valiti ta sellele positsioonile juba ametlikult. Luisi vend Anastasio Somoza Debayle võttis enda peale rahvuskaardi juhatamise. Presidendina keskendus ta Kesk-Ameerika Integratsioonisüsteemi (ühisturu) loomisele. Ta toetas Sigade lahe dessanti ning lubas Kuuba immigrantidel oma jõudusid Puerto Cabezases dessandiks koondada. Kuigi korruptsioon levis ja kodanikuvabadused jäid piiratuks, leevendas Luis siiski paljuski oma isa diktatuuri, nii näiteks lubas ta konservatiivide parteile mõned kohad parlamendis. 1959. aastal sisenes riiki opositsioonilise ajalehe La Prensa juht Pedro Joaquín Chamorro Cardenal koos 110 konservatiivist mõttekaaslasega. Nad vahistati ja Cardenalile mõisteti üheksa-aastane vanglakaristus, kuid aasta hiljem sai ta amnestia ja tema ajaleht ilmumisloa. 1960. aastal lahendas ta piiritülid Hondurasega ja pani aluse Nicaragua keskpangale. Tema võimuloleku ajal 1963. aastal alustasid sandinistid valitsuse vastu relvastatud ülestõusu, kuigi liikumisele pani Carlos Fonseca Amador aluse juba kaks aastat varem. 1963. aastal toimusid Nicaraguas valimised ja Luis taandus presidendiametist. Sisuliselt jäi võim riigis siiski tema ja ta venna kätte, kuna nad kontrollisid sõjaväelist rahvuskaarti ja tagasid selle abil uute presidentide lojaalsuse Somozade klannile. Samuti jäi Luis elama Managuas asuvasse presidendipaleesse. Aastail 1965–1966 oli ta Nicaragua Rahvuskongressi Senati president. 1967. aastal tabas Luisi Managuas südamerabandus, seal ta ka 13. aprillil suri. Nicaragua worldstatesmen.org. Horgan, James J. (1990). Pioneer College: The Centennial History of Saint Leo College, Saint Leo Abbey, and Holy Name Priory. Saint Leo College Press. lk 464. "She's Mrs. Santa to the whole city". St. Louis Globe-Democrat. Managua. 25 December 1959. lk. 43. "INSTALACIÓN DEL CONGRESO NACIONAL Y DE LAS CÁMARAS DE DIPUTADOS Y DEL SENADO".
Francisco Urcuyo

Francisco Urcuyo Maliaños (30. juuli 1915 Rivas – 14. september 2001 Managua) oli Nicaragua poliitik, Nicaragua presidendi kohusetäitja aastal 1979. Francisco Urcuyo lõpetas 1944. aastal Mehhiko Ülikooli, kus ta õppis kirurgiks. Tema abikaasa oli Maria Luisa Muñoz, neil sündis neli last. Poliitilistelt vaadetelt oli ta liberaal. Francisco Urcuyo asus poliitikaga tegelema 1954. aastal. Ta oli kahel ametiajal tervishoiuminister ja kahel ametiajal Nicaragua rahvuskongressi president. 1. mail 1967 sai temast Nicaragua asepresident. Anastasio Somoza Debayle valis Francisco Urcuyo oma järglaseks. Kui Somoza Debayle 17. juulil 1979 riigist pages, siis võttis tema ameti üle Urcuyo Maliaños ning tema ametiaeg oleks pidanud 1974. aasta konstitutsiooni järgi kehtima 1. maini 1981. Urcuyo alustas dialoogi riigi erinevate poliitiliste jõudude vahel ning teatas oma valmisolekust jätkata aastal 1974 vastu võetud põhiseadusega kooskõlas kuni Anastasio ametiaja lõpuni. Sandinistidest ülestõusnud leidsid aga, et toimuv on vastuolus presidendi kohusetäitja varasemate ametiülesannetega, milleks on võimu sujuv üleandmine. Ülestõusnud jätkasid pealetungi ja Urcuyo pages 18. juulil Guatemalasse, loobudes nii sisuliselt võimust. Kuigi Francisco Urcuyo suri 14. septembril 2001 Nicaragua pealinnas Managuas, siis varem oli ta pidanud kaua kodumaalt eemal olema. Ta kirjutas sel perioodil neli raamatut. Neist esimene, "Solos" – käsitleb Somoza diktatuuri viimaseid aastaid. Ta kirjutas veel kaks poliitilist analüüsi: "Aliados Traicionados" ja "Carter y los comunistas". Tema viimane raamat "Poesía y recuerdos" oli perekonnale pühendatud luulekogu. Nicaragua worldstatesmen.org «Somoza abandonó Nicaragua en compañía de sus colaboradores directos». El País. 18. juuli 1979 "Gobernantes de Nicaragua". Ministerio de Educación. 9 December 2012
Söögitoruahend

Söögitoruahend (ladina keeles strictura oesophagi) on söögitoru valendiku ebanormaalne kitsenemine. Söögitoru ahenemist võivad põhjustada allaneelatud ainetest tekitatud keemiline kahjustus, võõrkehad, söögitoru kirurgilised menetlused, söögitoru valendikusisesed ja -välised massmuutused (abstsessid, kasvajad). Samuti võib ahenemine tekkida gastroösofageaalse refluksi ja ösofagiidi tagajärjel Kliinilised tunnused sõltuvad ahenemise ulatusest. Olulisemaks tunnuseks on süvenev regurgitatsioon ja düsfaagia. Samuti taluvad söögitoruahendiga patsiendid vedelat toitu paremini kui tahket.
Johannes Valk

Johannes Valk (sündinud 13. märtsil 1945) on eesti põllumajandus- ja aiandusettevõtja. Ta lõpetas 1964. aastal Kohtla-Järve 1. Keskkooli ja 1975. aastal kaugõppes Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse ökonoomika ja organiseerimise erialal. Ta oli aastatel 1966‒1981 sovhoosides tööline ja ökonomist, hiljem metsavaht; 1981‒1985 Kohtla-Järve kutselise tuletõrjes tuletõrjuja, 1985‒1989 Kiviõli Aianduse ja Mesinduse Seltsi kaubatundja. Ühtlasi tegeles ta (tolleaegsetes Eesti NSV tingimustes kohati ka mitteametlikult) aiasaaduste ja eriti lillede kasvatamise ning müügiga. Ta alustas 1989. aastal Harju rajoonis Kurkse külas Laheotsa talu rajamist ja oli aastatel 1989‒2008 selle peremees. Ta on pärast selle talu müüki töötanud edasi põllumajanduse ja aianduse alal. 2001 Valgetähe medaliklassi teenetemärk 2003 Aasta põllumees 2003 Harjumaa teenetemärk Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Peeter Raidla. "ENSV rikkad | Kuidas teenekas põllumees klaaspurkidesse topitud tuhandeid rublasid roosipeenardesse mattis". ärileht.ee, 28. juuni 2020
Bartoszyce

Bartoszyce (saksa keeles Bartenstein) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas, Bartoszyce maakonna halduskeskus. Bartoszyce asub Venemaa Kaliningradi oblasti piirist umbes 12 km kaugusel, Olsztynist ligikaudu 57 km põhjakirdes. Kindlus ehitati 1240. aastal, linnaõigused sai asula 1332. aastal. 1359. aastal ümbritseti linn müüriga. Raudteeühenduse sai linn 1866. aastal. Teises maailmasõjas hävis umbes 50% linnast. Kuni 1945. aastani oli Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus. Bartoszyce Encyklopedia PWN Bartoszyce. Historia miejscowości Wirtualny Sztetl
Kreenholmi tekstiilitöötaja

Kreenholmi tekstiilitöötaja (vene keeles Текстильщик Кренгольма) oli ajaleht, mis ilmus Narvas aastatel 1979–1990. See allus Kreenholmi Manufaktuuri parteiorganisatsioonile, ametiühingukomiteele, komsomolikomiteele ja ettevõtte administratsioonile. Kreenholmi tekstiilitöötaja ilmus üks kord nädalas, kokku ilmus 33 numbrit. Ajalehe peatoimetaja oli Tatjana Zavjalova Aastatel 1990–1999 kandis ajaleht nime Kreenholm. See ilmus aastatel 1990–1997 üks kord nädalas ja aastatel 1998–1999 kaks korda nädalas. Kokku ilmus 23 numbrit (nr 34–57). Teisipäeviti ilmus see nimega Kreenholm-Ekspress. Toimetaja oli Tatjana Zavjalova. Ajaleht kuulus Kreenholmi Valduse AS-ile. 1999. aasta suvel oli tiraaž umbes 4500 eksemplari. Juunis 1999 otsustas ajalehe omaniku Kreenholmi Valduse AS-i juhtkond ajalehe müüa ajalehele Põhjarannik, kelle eesmärk oli liita ajaleht Kreenholm ajalehega Narvskaja Nedelja. 5. augustil 1999 ajaleht Kreenholm ühines ajalehega Narvskaja Nedelja (Нарвская Неделя) ühisväljaandeks nimega Нарвская Неделя / Kreenholm. See ilmus aastatel 1999–2000. Toimetaja oli Sergei Stepanov Endised Kreenholmi ajalehe töötajad otsustasid luua oma ettevõtte ja asutasid OÜ Prospekt-Media, mis sai ajalehe Krengolmski prospekt väljaandjaks. 1999.–2006. aastal ilmus ajaleht Kreenholm nimega Кренгольмский Проспект (Krengolmski Prospekt). See ilmus 1999. aastal üks kord nädalas ja aastatel 2000–2006 kaks korda nädalas. Kokku ilmus 100 numbrit. Peatoimetaja oli Tatjana Zavjalova. Alates 2007. aastast ilmub see nimega Viru Prospekt (Виру Проспект). Текстильщик Кренгольма : орган парткома, профкома, комитета комсомола и администрации ордена Ленина и ордена Октябрьской революции хлопчатобумажного комбината Кренгольмская мануфактура имени В. И. Ленина. Kirje e-kataloogis ESTER (vaadatud 28.06.2020) Редакция / Редакция "ВП" и "НГ" Kreenholm : городское издание : газета компании Kreenholmi Valduse AS. Kirje e-kataloogis ESTER[alaline kõdulink] (vaadatud 28.06.2020) Продается "Кренгольм" (vaadatud 28.06.2020) Нарвская Неделя : [еженедельник / AO PR-Põhjarannik. Kirje e-kataloogis ESTER] (vaadatud 28.06.2020) История Prospekt Media. Как мы создали "Виру Проспект" и спасли "Нарвскую газету" (vaadatud 28.06.2020) Кренгольмский Проспект : городское издание. Kirje e-kataloogis ESTER (vaadatud 28.06.2020)
Giżycko

Giżycko (saksa keeles Lötzen) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas, Giżycko maakonna halduskeskus. Giżycko asub Niegocini järve ja Kisajno järve kaldal. Ristirüütlid rajasid lossi 1340. aastal. Alates 16. sajandi keskpaigast oli Lötzen reformatsiooni keskus piirkonnas. Asula sai linnaõigused 1612. aastal. Rahvahääletuse tulemusel jäi linn 1920. aastal Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisu. Poolale läks linn 1945. aastal. Giżycko Encyklopedia PWN
Kętrzyn

Kętrzyn (kuni 1946. aastani Rastembork; saksa Rastenburg) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas, Kętrzyni maakonna halduskeskus. Kętrzyn asub Venemaa Kaliningradi oblasti piirist umbes 28 km kaugusel. Ristirüütlid ehitasid kindluse preislaste kindlustatud küla kohale 1329. aastal. Rastenburg sai linnaõigused 1357. aastal. Raudteeühenduse sai linn 1868. aastal. 19. sajandi lõpul hakkas linnas arenema tööstus. Teises maailmasõjas hävis umbes 50% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus. Aastatel 1975–1998 kuulus Kętrzyn Olsztyni vojevoodkonna koosseisu. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/042815608011-0964710?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022. The castle in Kętrzyn Polskie zamki gotyckie Kętrzyn Encyklopedia PWN Kętrzyn town (Poland) CRW Flags
Hamilton (Bermuda)

Hamilton on Bermuda pealinn, majanduskeskus, peamine sadam ja turismisihtkoht. See asub Pembroke'i vallas. Linn on nime saanud Henry Hamiltoni järgi, kes oli Bermuda kuberner aastatel 1786–1793. Linn on olnud Bermuda keskus aastast 1815. Hamiltonis on ehituspiirang, mis keelab ehitada hooneid, mis oleksid kõrgemad kui linna katedraal või varjaksid vaadet sellele. 2010. aastal elas seal 1010 inimest, kuid üle 13 000 inimese (40% Bermuda rahvastikust) töötas seal. Hamilton on püsielanike arvult teine linn Bermudal. Bermudal on ka Hamiltoni vald, kuid see ei ole kuidagi seotud Hamiltoni linnaga. Bermuda 11 bussiliinist 10 algavad Hamiltonist. Linna plaan Hamiltoni raekoda https://www.gov.bm/sites/default/files/CENSUS-2010---Revised.pdf
Morąg

Morąg (saksa keeles Mohrungen) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Ostróda maakonnas, Morągi valla halduskeskus. Morąg asub Olsztynist umbes 40 km lääneloodes ja Ostródast ligikaudu 25 km põhjas. Ristirüütlite loss ehitati 1280. aasta paiku. Asula sai linnaõigused 1327. aastal. Poola-Rootsi sõjale 17. sajandi keskpaiku järgnes majanduse langus. Raudteeühenduse sai Mohrungen 1882. aastal, see mõjutas soodsalt linna majanduse arengut. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus. Morągis on sündinud saksa kirjanik ja filosoof Johann Gottfried von Herder. Linna lähedal toimus 25. jaanuaril 1807 Vene ja Prantsuse vägede vahel Mohrungeni lahing. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/042815415084-0964850?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022. Morąg Encyklopedia PWN Herder Johann Gottfried Encyklopedia PWN Cover up at Mohrungen 25 January 1807 The Napoleon Series
Luhhovitsõ

Luhhovitsõ on linn Venemaal Moskva oblastis, samanimelise linnaringkonna keskus. Asub Moskvast umbes 135 km kagu pool. 1949. aastal hakati külla ehitama lennukite katsebaasi ja hiljem lennukitehast. Mikojani lennukitehas on linna peamine tööstusettevõte. 1957. aastal sai Luhhovitsõ linnaks, 2017. aastani oli Luhhovitsõ rajooni keskus. 2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 30 443. Linna läbib Moskva-Rjazani raudtee. Luhhovitsõ linnaringkonna koduleht
Stroker mootor

Stroker mootor on ottomootor, mille töömaht on suurendatud kolvikäigu suurendamisega. Kolvikäigu suurendamiseks tuleb vahetada mootoris väntvõll sellise vastu, mille vändakaelad asuvad võllikaeltest kaugemal. Selle tulemusena liigub kolb rohkem üles-alla (kolvi ülemise ja/või alumise surnud seisu asukoht muutub) alla ning mootori töömaht on suurem. Eesmärgiks on suurendada mootori pöördemomenti ja seeläbi ka võimsust. Lisavõimsus tekib mitte ainult töömahu suurenemisest vaid ka asjaolust, et jõuõlg väntvõllil on efektiivsem, sest vändakaelad asuvad väntvõlli tsentrist kaugemal. Mootori modifitseerimise juures ei piisa enamasti ainult väntvõlli vahetamisest, tuleb vahetada või modifitseerida ka kepse, kolbe ja teisi mootori osi. "Väntvõll". 31. märts 2019. Vaadatud 28.06.2020. "Keps". 12. märts 2013. Vaadatud 28.06.2020. "Kolb". 30. märts 2019. Vaadatud 28.06.2020.
Tatjana Zavjalova

Tatjana Zavjalova (vene keeles Татьяна Завьялова; sündinud 9. detsembril 1959) on Eesti ajakirjanik. Elab ja töötab Narvas. Ta lõpetas Uurali Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna ja ÜLKNÜ KK juures asuva Kõrgema Komsomolikooli (Высшая комсомольская школа при ЦК ВЛКСМ) noorte ajakirjanduse osakonna. Alates 1979. aastast töötas ta ajalehes Kreenholmi tekstiilitöötaja, oli selle ajalehe peatoimetaja. Aastatel 1990–1999 kandis ajaleht nime Kreenholm ning Tatjana Zavjalova töötas selle toimetajana. Kui 1999. aastal otsustas omanik Kreenholmi Valduse AS ajalehe müüa, otsustas Tatjana koos kolleegidega oma ettevõtte luua. Nad asutasid OÜ Prospekt-Media, mis sai ajalehe Krengolmski prospekt väljaandjaks. Tatjana Zavjalova töötas selle ajalehe peatoimetajana. 2007. aastal muutis ajaleht nime Viru Prospektiks. 2017. aastal omandas OÜ Prospekt-Media ajalehe Narvskaja Gazeta. Tatjana Zavjalova on ajalehe Viru Prospekt peatoimetaja, ajalehe Narvskaja Gazeta vastutav toimetaja-kirjastaja, MTÜ Lead juhatuse liige. 2003 – Eesti Ajakirjanike Liidu konkursi "Venekeelse ajakirjanduse täht" ("Звезда русской прессы") võitja 2007 – Narva linnavalitsuse korraldatud konkursi "Narva Aasta Ettevõtja" tiitel "Narva Parim Naisettevõtja" 2016 – Ülemaailmse venekeelse ajakirjanduse assotsiatsiooni Jakov Borovoi nimelise preemia laureaat "Tatjana Zavjalova inforegistris". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2020. Vaadatud 28. juunil 2020. Редакция / Редакция "ВП" и "НГ" (vaadatud 28.06.2020) История Prospekt Media. Как мы создали "Виру Проспект" и спасли "Нарвскую газету" (vaadatud 28.06.2020) Наши достижения (vaadatud 28.06.2020) Русская зарубежная пресса в ЮНЕСКО обсуждала свое будущее Viru Prospekt 26.10.2016 (vaadatud 28.06.2020)
Kaanetüdruk (Niki)

"Kaanetüdruk" on Niki 2009. aastal ilmunud neljas stuudioplaat. Plaadi väljaandjaks on plaadifirma Pyramid Records ja Records 2000. Lugude nimekiri: Je T'aime Moi Non Plus Joonistan Valge Ma (feat. Peeter Kaljuste) Las Kestab Veel Öö (Night-Flight Remix) Pakaa (Covergirl Remix) Shenandoah Vaim (feat. Miki) Torm (Remix) Charline (Covergirl Remix) Siin ja praegu (Electro-Sex Remix) Möödas on aeg (Covergirl Remix) Minuta (90s Remix) Kuulen su häält (Electro-Sex Remix) Petlik soov (feat. Peeter Kaljuste) Niki Megamix
Lohu II linnus

Lohu II linnus on linnus, mis asub Lohu külas Kohila vallas Rapla maakonnas Keila jõe läänekaldal. Lohus asub kaks linnust, mida lahutavad teineteisest vaid Keila jõgi ja paarisajameetrine vahemaa. Suuremat Lohu linnust tuntakse ka Lohu Jaanilinna nime all. See on muistse Harjumaa üks keskseid kantse. Lohu II linnus on vanem ja kokku kasvanud Lohu muinaskülaga. Seda kasutati 10.–12. sajandil. Linnus on neemiklinnuse tüüpi muinaslinn Keila jõe läänepoolsel 3...4 meetri kõrgusel kaldapealsel. Umbes 1100 m² hõlmav linnuseõu on lõunast kaitstud 1...1,6 meetri kõrguse otsavalliga, mille madalduv põhjaots ulatub jõeni. Kaguosas tehtud väljakaevamiste järgi koosneb vall peamiselt kividest, välisküljel oli suurtest paeplaatidest laotud kuivmüür, tugevasti varisenud sisekülg on peamiselt maakividest. Valli algne laius oli 6 meetrit, kõrgus arvatavalt 3...3,5 meetrit. Valli peal olid puitrajatised. Valli õuepoolset seina toetasid nelinurksed tornid. Pärast suure Lohu Jaanilinna valmimist ei jäänud vana linnus kasutuseta, vaid seda tugevdati. Sinna rajati kõrgem kivivall ja vallile tugevad puitehitused. Võimalik, et Lohu II sai ka eellinnuseks ning kaitses Jaanilinna viivat teed ja silda. Linnuse alalt on leitud varasemast asulast pärit keraamilisi esemeid. Lohu II linnuse avastas 1974. aastal Evald Tõnisson, kes juhtis ka arheoloogilisi väljakaevamisi 1974. ja 1975. aastal. Evald Tõnisson, Lohu – Horisont 1975, Nr 1, lk 17–19. Lohu II linnus kultuurimälestiste riiklikus registris