laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Valve Lepik

Valve Lepik (sündinud 3. jaanuaril 1927 Avispea külas Virumaal) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog. 1946. aastal lõpetas ta Rakvere Gümnaasiumi. 1948. aastal lõpetas ta Rakvere Muusikaalgkooli klaveri erialal, saades kooli lõputunnistuse nr 1. 1955. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise erialal Ants Kiilaspea õpilasena. Pärast konservatooriumi lõpetamist töötas kolm aastat Tallinna Muusikakoolis kontsertmeistrina. 1958. aastast töötas ta Tartu Muusikakoolis dirigeerimise õpetajana ja meeskoori Gaudeamus kontsertmeistrina. Aastatel 1968–1983 oli ta Gaudeamuse dirigent, seejärel kuni pensionile jäämiseni 2000. aastal töötas muusikapedagoogina Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis. 1973 Eesti NSV teeneline kunstitegelane 2007 Tartu medal Tartu medali kavaler Valve Lepik Rakvere Muusikakooli klaveri eriala vilistlased Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lõpetajad Valve Lepik 90
Pickelhaube

Pickelhaube, ka Pickelhelm, oli kiiver, mis oli 19. ja 20. sajandil kasutusel Saksa sõjaväes, tuletõrjes ja politseis. Preisi armee võttis kiivri kasutusse 1842.–1843. aastal, disaini jäljendati laialdaselt teisteski selle ajastu sõjavägedes.
Eisack

Eisack (saksa: Eisack; itaalia: Isarco; ladina: Isarus või Isarcus) on jõgi Põhja-Itaalias, suuruselt teine jõgi Lõuna-Tiroolis. See algab Brenneri mäekuru lähedalt, kõrgusel umbes 1990 m üle merepinna. Jõgi kogub vee umbes 4200 km² suuruselt alalt. Pärast umbes 96 km voolamist ühineb see Bolzanost lõunas Adige jõega. Alguses voolab jõgi läbi Wipptali ja pärast Vahrni küla läbi Eisacktali. Selle lähe on laulus "Bozner Bergsteigerlied" Lõuna-Tirooli põhjapiiriks. Linnad ja külad jõe kallastel on Sterzing, Franzensfeste, Brixen, Klausen, Waidbruck ja viimaks provintsikeskus. Brixenis ühineb see Rienziga. Mitu väiksemat oja on lisajõgedeks, sealhulgas Ridnauneri oja, Pflerscheri oja, Pfitscheri oja, Villnößeri oja, Derjon, Braibach (ka Tierseri oja), Eggentaleri oja ja Talfer, mis voolab Sarntali orust. Eisacki vett kasutatakse elektri tootmiseks: tammid on Franzensfeste, Klauseni ja Waidbrucki juures.
Eevi Ross (pianist)

Eevi Ross (kuni 1955. aastani Torpats; 1. juuli 1934 Tartu – 30. detsember 2020) oli eesti pianist ja klaveripedagoog. Ta õppis klaverit algul eraviisiliselt ja siis Tartu Muusikakoolis. Seejärel lõpetas ta 1952. aastal klaveri erialal Erna Saare õpilasena Tallinna Muusikakooli ja 1957. aastal professor Bruno Luki klassis Tallinna Riikliku Konservatooriumi. Aastatel 1950–2000 töötas ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (klaverisaatja, eriklaveriõpetaja ja kammeransambliklassi õppejõuna). Samuti töötas ta vahepeal Estonia teatris ning Riiklikus Filharmoonias. Alates 1957. aastast esines ta ansamblites ja andis soolokontserte. Tema abikaasa oli klarnetist Aleksander Rjabov. Nad on mänginud ka koos ansamblina. "Juubilar on pianist ja klaveripedagoog Eevi Ross" Kultuuri Näo Raamat, 1. juuli 2014
Gallus

Gallus oli Vana-Rooma raskerelvastuses gladiaator 3. sajand eKr kuni 1. sajand eKr. Need võitlejad olid Galliast pärit, enamasti sõjavangid. Neile anti nimetus roomlaste poolt lähtuvalt päritolust. Relvastus, varustus ning võitlusstiil olid algselt iseloomulikud Gallia sõdalastele. Kuna Gallia muutus Rooma provintsiks, arenes see võitlejatüüp aja jooksul uueks gladiaatortüübiks murmilloks. Junkelmann 2000, pp. 52-53
Nikiforovka rajoon

Nikiforovka rajoon (vene keeles Никифоровский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tambovi oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Dmitrijevka alev. Rajoon piirneb põhjas Starojurjevo rajooniga, kirdes Sosnovka rajooniga, kagus Tambovi rajooniga, lõunas Petrovskoje rajooniga ja läänes Mitšurinski rajooniga. Rajooni pindala on 1191,4 km². Elanike arv oli 2012. aastal 19 591, 2009. aastal 20 554 ja 2002. aastal 22 970. Nikiforovka rajoonis on 57 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Dmitrijevka alevi) ja viie külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsaim jõgi on Polnoi Voronež. Q126684906
Frederick Reines

Frederick Reines (16. märts 1918 – 26. august 1998) oli Ameerika Ühendriikide füüsik. 1995. aastal anti talle pool Nobeli füüsikaauhinnast neutriinode tuvastamise eest koos Clyde Cowaniga tehtud katsetes.
Wipptal

See artikkel räägib orust. Itaalia ringkonna kohta vaata artiklit Wipptal (ringkond). Wipptal (Wippi org) on Alpi org Austrias Tiroolis ja Itaalias Lõuna-Tiroolis, ulatudes Innsbruckist Franzensfesteni. Brenneri mäekuru (1374 m) Austria-Itaalia piiril jagab selle põhjapoolseks Austria Unteres Wipptaliks ja lõunapoolseks Itaalia Oberes Wipptaliks. Unteres Wipptal ulatub piki Silli jõge Innsbruckist, kus Sill suurema Inni jõega kohtub, lõunasse kuni Brenneri mäekuruni. Piirist lõuna pool ulatub Oberes Wipptal piki Eisacki jõge Sterzingist Franzensfesteni. See moodustab Wipptali ringkonna Lõuna-Tirooli provintsis. Brenneri Autobahn (kiirtee) (A13 Austrias, A22 Itaalias) läheb läbi oru, alguses Europabrücke (Euroopa sild) Innsbrucki juures. See on tähtis maanteeühendus üle Alpide, moodustades osa ühendusteest Müncheni ja Verona vahel. Wipptali elanikud on aastaid kurtnud liiklusmahu üle. Brenneri raudtee läheb samuti läbi oru. Kavandatud Brenneri baastunnel võib kaotada kõik pikamaarongid orust.
Willis Lamb

Willis Eugene Lamb Jr. (12. juuli 1913 Los Angeles – 15. mai 2008 Tucson) oli Ameerika Ühendriikide füüsik. 1955. aastal anti talle pool Nobeli füüsikaauhinda avastuste eest vesinikuaatomi uurimisel.
Gerd Binnig

Gerd Karl Binnig (sündinud 20. juulil 1947 Frankfurdis) on saksa füüsik. 1986. aastal anti talle ja Heinrich Rohrerile pool Nobeli füüsikaauhinda skaneeriva tunnelmikroskoobi kavandamise eest (teise poole sai Ernst Ruska). 2016 – Kavli auhind nanotehnoloogias
Walter Houser Brattain

Walter Houser Brattain (10. veebruar 1902 – 13. oktoober 1987) oli Ameerika Ühendriikide füüsik. 1956. aastal anti talle koos William Shockley ja John Bardeeniga Nobeli füüsikaauhind transistori leiutamise eest.
Hugo Treffneri Gümnaasium

Hugo Treffneri Gümnaasium (lühend HTG) on Tartus asuv gümnaasium. Gümnaasium asub 1919. aastast Rüütli ja Munga tänava nurgal aadressil Munga 12 / Rüütli 20. Kooli direktor on 2001. aastast Ott Ojaveer. Koos teiste Lõuna-Eesti koolidega osaleb kool igal aastal Viie Kooli Võistlusel. Anton Hansen Tammsaare romaani "Tõde ja õigus II" sündmused toimuvad Hugo Treffneri Gümnaasiumis ehk Mauruse koolis. 1883 – 19. detsembril (vkj. 7. detsembril) sai Hugo Treffner loa asutada oma kool, mis jaanuaris 1884 hakkas tegutsema. See oli kolme noorema gümnaasiumiklassiga kool, mille õppekeeleks oli saksa keel. 1886 – kooli asupaigaks sai maja Hobuse tänaval. 1889 – kooli õppekeeleks sai vene keel. 1890 – Treffneri kool sai 8-klassilise gümnaasiumi õigused. 1907 – Hugo Treffner sai oma koolile eragümnaasiumi nime ja õigused. 1912 – suri Hugo Treffner, kooli asusid juhtima tema lesk ja mitmed kooli õpetajad. 1917 – direktoriks sai Konstantin Treffner. 1918 – sügisest hakkas õppetöö toimuma eesti keeles. 1919 – veebruaris koliti praegusesse koolimajja Rüütli ja Munga tänava nurgal, olles sel ajal Eesti suurim kool. Kooliga ühendati osa endisest Tartu Aleksandri Gümnaasiumist. 1933 – tähistati suurejooneliselt kooli 50. aastapäeva. Pidustustest võttis osa ka riigivanem Konstantin Päts. 1940 – kool nimetati Tartu IV keskkooliks. 1944 – kool ühendati Tartu I Gümnaasiumiga ja moodustus Tartu I Keskkool, mis tegutses HTG majas. 1954 – muudeti senine poeglastekool segakooliks. 1958 – kool nimetati A. H. Tammsaare nim. Tartu 1. Keskkooliks. 1984 – tähistati Hugo Treffneri Eragümnaasiumi asutamise 100. aastapäeva konverentsiga Tartu Riikliku Ülikooli aulas ja õpilaste kontserdiga Vanemuises. 1990 – taastati Hugo Treffneri Gümnaasium. 1995 – lõpetati õpilaste vastuvõtt 7. klassi. 1998 – kool muutus täielikult kolmeklassiliseks gümnaasiumiks. 16. novembril toimus koolimajas tulekahju. 1999 – alustati koolimaja renoveerimist. 2008 – kooli 125. aastapäev. 5. detsembril avati koolimuuseum. 1998. aastast koosneb kool vaid gümnaasiumiklassidest (10., 11. ja 12. klass). Igal aastal võetakse kooli vastu viis (tavaliselt 36 õpilasega) paralleelklassi: kaks reaalklassi (a- ja b-klass), üks loodusklass (c-klass) ning kaks humanitaarklassi (d- ja e-klass). Hugo Treffner 1883–1912 Vladimir Uspenski 1913–1914 Nikolai Sahharov 1914–1917 Konstantin Treffner 1917–1940 Johannes Valgma 1940–1941 August Raielo 1941–1944 Karl Maasik 1944–1950 Juhan Truus 1950–1953 Elmar Loodus 1953–1956 Allan Liim 1956–1970 Uno Langer 1970–1975 Laine Raudsepp 1975–1987 Helmer Jõgi 1987–2001 Ott Ojaveer 2001–... Tartu Kesklinna Kool Hugo Treffneri Gümnaasiumi koduleht
Leo Aleksander Siiman

Leo Aleksander Siiman (sündinud 12. oktoobril 1979 Potsdamis New Yorgi osariigis Ameerika Ühendriikides) on eesti füüsik ja pedagoogikateadlane. Ta lõpetas 1997. aastal Western High Schooli, omandas 2001. aastal Florida Ülikoolis bakalaureusekraadi arvutiteadustes ja elektroonikas, kaitses 2008. aastal Kesk-Florida Ülikoolis doktorikraadi füüsikas väitekirjaga "Ultrashort laser pulse interaction with photo-thermo-refractive glass". Aastatel 2009–2012 oli ta järeldoktorantuuris Michigani Ülikoolis. Alates 2013. aastast on ta Tartu Ülikooli haridusteaduste instituudi haridustehnoloogia vanemteadur. Alates 2019. aastast töötab ta ka Miina Härma Gümnaasiumis füüsikaõpetajana. Uurimisvaldkonnad: uurimuslik õpe arvutisimulatsioonide abil; digipädevuse hindamine; kuidas tõhusalt kasutada pedagoogikas tänapäevaseid 3D-vahendeid (3D-arvutiprogrammid, 3D-skannerid, 3D-printerid). Siiman on üldhariduskooli õppevahendite koostajaid, nt veebipõhises keskkonnas Go-Lab uurimusliku õppe ruum "Kas on hea olla ilus?", laborid (arvutisimulatsioonid) Sexual Selection in Guppies ja Seesaw Lab. Ta on osalenud rahvusvahelistes uurimisprojektides (Go-Lab, Next-Lab, Uuringulaegas). Siiman kuulub teadusorganisatsioonidesse The Optical Society (OSA) ja The International Society for Optics and Photonics (SPIE). Tal on üle 40 teadustrükise, 1 patent. "Leo Siiman". ETIS. Vaadatud 14. oktoober 2017. TÜ haridusteaduste instituut. "Haridustehnoloogia keskus". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. oktoober 2017. Vaadatud 14. oktoober 2017. Miina Härma Gümnaasium. "Kooli töötajad". Vaadatud 30. november 2020. Leo Siiman, Margus Pedaste: "3D-tehnoloogia abil haridusele uus nägu" Sirp, 20. august 2014 Taavi Eilat: "Uued 3D-skannerid laiendavad Tartu ülikooli teadlaste võimalusi" "Aktuaalne kaamera" 29. juuni 2014 Leo Siiman: "Teadussõnumid: Teaduslik mõtlemine ja probleemide lahendamine David Klahri ideedest lähtuvalt" Õpetajate Leht, 14. jaanuar 2019
Stakaato

Stakaato (itaalia keeles staccato, katkestatult) on muusikas katkendlik, helisid üksteisest järsult eraldav esituse laad. Stakaato on üks artikulatsiooni tüüpe. Stakaatot tähistab noodikirjas punkt, mis kirjutatakse noodipea kohale või alla, sõna staccato või lühend stacc.
Moneta

Moneta (ladinakeelses tõlkes hoiataja) oli Vana-Rooma mütoloogias jumalanna Juno lisanimi. Juno Moneta tempel asus Kapitooliumil. Juno püha loom oli hani, mistõttu tema templi juures peeti hanesid. Kui haned oma valjude häälitsustega hoiatasid linlasi vaenlaste rünnaku eest, kirjutati see hoiatus Juno arvele ning anti talle lisanimi Moneta. Peale kõige muu oli Juno ka Rooma linna varajase rahapaja kaitsja, mis rajati väidetavalt 289. aasta paiku Kapitooliumile Juno templi juurde kuuluvasse hoonesse. Seetõttu on sõna moneta saanud rahandusega seotud tähenduse. Sellest on tulnud hiljem mitmetesse keeltesse rahaga seotud mõisted nagu money, mynt, münze, monetary, moneta, munt ja ka eestikeelne sõna münt . "Antiigileksikon", 2. kd., lk. 14
Sampuri rajoon

Sampuri rajoon (vene keeles Сампурский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tambovi oblasti lõunaosas. Rajooni keskus on Satinka alev (aastani 1979 oli keskuseks Sampuri küla). Rajoon piirneb põhjas Rasskazovo rajooniga, idas Ržaksa rajooniga, lõunas Žerdevka rajooniga, edelas Tokarjovka rajooniga ja loodes Znamenka rajooniga. Rajooni pindala on 990 km². Elanike arv oli 2012. aastal 13 753, 2009. aastal 14 756 ja 2002. aastal 16 487. Sampuri rajoonis on 37 asulat, mis kuuluvad viie külaasunduse koosseisu. Rajooni tähtsaim jõgi on Tsna. Q126684906
Artikulatsioon

Artikulatsioon ehk hääldus ehk hääldamisviis on keeles häälikute moodustamine kõneelunditega. topeltartikulatsioon
Tribuun

Tribuun (ladina keeles tribunus) oli Vana-Roomas mitme kõrge ametniku nimetus. Kaks tähtsamat neist olid rahvatribuun ja sõjatribuun. Sõna tribunus pärines Vana-Rooma ühiskonnajaotisi ("hõime") tähistanud sõnast tribus (vt triibus). Algselt oli triibuseid kolm ja igaüht neist esindas tsiviil-, militaar- ja usuasjus tribuun.
Arnold Juhkum

Arnold Juhkum (29. august 1895 Tallinn – 19. mai 1966 Tallinn) oli eesti filmirežissöör. 15-aastaselt asus tööle tehases Dvigatel, seejärel töötas Vene-Balti laevatehases. 1918. aastal astus vabatahtlikuna Punaarmee 1. Tallinna kommunistlikku pataljoni ja võitles Vene kodusõja lahingutes Uurali rindel. Hiljem võttis ta 2. Viljandi kommunistliku polgu koosseisus osa lahingutest Eestis. Aastatel 1921–1927 töötas ta Ülevenemaalise Erakorralise Komisjoni – OGPU organites. 1921. aastast töötas ta ühtlasi Petrogradi Eesti Töölisteatri (hiljem Eesti Töölisteater Leningradis) näitlejana. Lõpetas Petrogradi Foto-Kinotehnikumi õhtuse osakonna filminäitlejana. 1927. aastast töötas SevZapKino kinovabrikus (hiljem Lenfilmi filmistuudio) algul režissööri abina ja assistendina, hiljem režissöörina. Seejärel töötas populaarteaduslike filmide stuudios Lentehfilm režissöörina. 1940. aasta oktoobrist 1946. aasta septembrini töötas Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi uurijana. 1946. aasta septembrist töötas Tallinna Kinostuudios režissöörina. Juhtis enam kui 50 nõukogude filmi dubleerimist eesti keelde ning ringvaatefilmide "Nõukogude Eesti" valmistamist. Lühifilm "Eesti põlevkivi" pälvis Eesti NSV Ministrite Nõukogu I preemia. Ta on maetud Rahumäe kalmistule. 1955 Eesti NSV teeneline kunstitegelane Punatähe orden Tööpunalipu orden Arnold Juhkum (nekroloog). Sirp ja Vasar, 27. mai 1966 Eesti nõukogude kino pioneere. Sirp ja Vasar, 2. september 1955 Kalmistute register HAUDI
Jürimõisa

Jürimõisa on küla Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas. Küla asus endise Vatku asunduse põhjaosas ja oli moodustatud Jürimõisa karjamõisa maadest. Küla ennistati 2017. aasta oktoobris Ama ja Viitna küla alla kuulunud aladest. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Riigihalduse ministri 10.10.2017 määrus nr 71 "Regionaalministri 22.detsembri 2006. a määruse nr 9 "Asustusüksuste nimistu kinnitamine ning nende lahkmejoonte määramine" muutmine. RT I, 11.10.2017, 10
Sootaguse (Kadrina)

Sootaguse on küla Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas. Küla taastati 2017. aasta juunis Leikude ja Undla küla alla kuulunud aladest. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. http://metaweb.stat.ee/view_xml.htm?id=4388196&searchText=7747, vaadatud 4.11.2017.
Murmillo

Murmillo (ka mirmillo) oli Vana-Rooma raskerelvastuses gladiaator Rooma keisririigi ajajärgul. Selle gladiaatoritüübi eelkäijaks olid gallused, kes olid Galliast pärit sõjavangid. Galluste relvastus, varustus ja võitlustiil olid iseloomulikud Gallia sõdalastele. Kuna Gallia sai Rooma provintsiks, arenes see võitlejatüüp aja jooksul uueks gladiaatortüübiks murmilloks. Murmillo kandis kogu pead katvat iseloomuliku kõrge harjaga kiivrit ning suurt nelinurkset puidust kilpi ehk scutum'it. Ründerelvaks oli lühike mõõk gladius. Mõõka hoidva käe (enamasti parema) turviseks oli tepitud või rauast varrukas manica. Tal oli üks sääreturvis (enamasti vasakul jalal). Seda tüüpi gladiaatorid pidid olema atleetlikud relvastuse raskuse tõttu. Murmillol oli võitlejanimi ning kiiver võimaldas tal anonüümseks jääda. Murmillo pandi tavaliselt võitlema traaklasega. Väiksematel areenidel võidi vastaseks seada ka samuti raske relvastusega provocator või hoplomachus, aga ka kergrelvastusega retiarius. Võrku heitvale retiariusele oli murmillo soodne vastane, kuna tal oli kiivril kõrge hari, kuhu võrk võis takerduda. Junkelmann 2000, pp. 52-53 "Rooma areenivõitleja käsiraamat", Tallinn, AS Äripäev, 2017 lk 84. Philip Matyszak. Rooma areenivõitleja käsiraamat. Tallinn, AS Äripäev, 2017
Värvilised

Värvilised (afrikaani keeles Bruin mense, varem Kleurlinge, inglise keeles Coloureds) on segapäritoluga rassigrupp Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Namiibias. Värvilised on tekkinud khoisani rahvaste, bantude, eurooplaste ja mitmete Aasia päritolu rahvusgruppide segunemise tulemusel. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Lõuna-Aafrika Vabariigis 4 615 401 värvilist, kes moodustasid riigi elanikkonnast 8,9%. Kõige rohkem elas värvilisi Lääne-Kapimaa provintsis, kus neid loendati 2 840 404 ja nad moodustasid 48,8% elanikkonnast. Ida-Kapimaa provintsis elas värvilisi 541 850 (8,3% elanikkonnast), Põhja-Kapimaa provintsis 461 899 (40,3% elanikkonnast) ja Gautengi provintsis 423 594 (3,5% elanikkonnast). 3 442 164 värvilist (75,8%) pidas emakeeleks afrikaani keelt ja 945 847 (20,8%) inglise keelt. Suurem osa afrikaani keelt emakeeleks pidavaid värvilisi on kakskeelsed ja nad kõnelevad ka inglise keelt. Namiibias elas 1996. aastal hinnanguliselt 125 000 värvilist. Who are the Cape Coloureds of South Africa? Discover, 30. juuni 2009 South Africa’s population Brand South Africa [1] Census in brief : Census 2011. Pretoria: Statistics South Africa, 2012. Lk 21, 26-27 Alistair van Heerden. The difference between coloured people of South Africa. astrotrip.net The Coloureds of Southern Africa
Uus vool

Uus vool (läti keeles Jaunā strāva) oli Lätis 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses massiline vasakpoolne sotsiaalpoliitiline liikumine. Liikumise kõige aktiivsem periood oli 1905. aasta revolutsiooni ajal. Liikumises osalejaid nimetati uusvoollasteks (läti keeles jaunstrāvnieki). Liikumise häälekandja oli Dienas Lapa.
Ladonia

Ladonia on Lõuna-Rootsis asuv mikroriik, mida ametlikult ei ole tunnustanud ükski riik, kuid mis on saavutanud tunnustuse mitmetelt teistelt mikroriikidelt. 2. juunil 1996, pärast mitmeid konflikte Rootsi võimudega, kuulutas Lars Vilks 1 km² suuruse territooriumi, millel paiknevad tema skulptuurid, iseseisvaks riigiks nimega Ladonia. 2015. aastaks oli ennast selle kodanikuks registreerinud üle 17 000 inimese enam kui 100 maailma riigist. Igal aastal külastab Ladoniat üle 40 000 turisti. 2003. aastal kuulutas Ladonia sõja Rootsile, Ameerika Ühendriikidele ja San Marinole. Ladoniat on peetud osaks Vilksi kunstiprojektide sarjast, mis algas "Nimisega" ja kulmineerus "Omfalosega". Vilks on ise ametlikult Ladonia riigisekretär. History of Ladonia Ladonia (vaadatud 22.03.2015) Kivi, Krister. Reisiidee: Ladonia: väliseesti aktsendiga "miniriik" Lõuna-Rootsis Eesti Ekspress, 17.09.2014 (vaadatud 24.03.2015) Ladonia ametlik veebileht (inglise keeles, vaadatud 23.03.2015) The Secretary of State Ladonia (vaadatud 23.03.2015)
Thraex

Thraex (ka traaklane) oli Vana-Rooma kergerelvastuses gladiaator põhiliselt Rooma keisririigi ajajärgul. Traaklaste relvastus, varustus ning võitlustiil gladiaatorite võitlusareenidel olid iseloomulikud Traakia sõdalastele. Thraex kandis iseloomuliku kujuga ja laiade servadega kiivrit, millel oli sageli greifi kuju ja hari. Kiivri ees oli aukudega visiir. See kiiver kaitses küll pead, aga piiras vaatevälja. Kaitseks kasutas traaklane väikest nelinurkset või ümarat kilpi ehk parmula't. Ründerelvaks oli lühike ülespoole kõver ja sakilise teraga pistoda sica. Selle pikkus oli kuni 35 cm ja sellega sai edukalt rünnata ka vastase kaitsmata seljaosa. Mõõka hoidva käe (enamasti parema) turviseks oli tepitud või rauast varrukas manica. Tal oli ainsana gladiaatoritest mõlemal säärel turvis. Thraex ja Hoplomachus sümboliseerisid Rooma leegionäride vastaseid lahinguväljal: traaklasi ja kreeklasi ehk hopliite. Kerge relvastusega Thraex ehk traaklane pandi tavaliselt võitlema murmilloga, kellel oli leegionäridega sarnane raske relvastus ning need võitlused pidid kajastama roomlaste lahinguid oma vaenlastega Traakias. "Rooma areenivõitleja käsiraamat", Tallinn, AS Äripäev, 2017, lk 85. Philip Matyszak. Rooma areenivõitleja käsiraamat. Tallinn, AS Äripäev, 2017
Sasha Clements

Sasha Nicole Clements (sündinud 14. märts 1990 Torontos) on Kanada näitleja ja modell.
Dalasi

Dalasi on Gambia rahaühik. Dalasi jaguneb sajaks bututiks. Dalasi võeti kasutusele 1971. aastal, mil see vahetas välja naela suhtega 1 nael = 5 dalasit; 1 dalasi = 4 šillingit. Esimesed mündid olid 1, 5, 10, 25 ja 50 bututit, mis tulid välja aastail 1971, 1984 ning 1998. 1-dalasiline münt läks tootmisse aastal 1987. Praegu käibelolevate rahatähtede kujundus pärineb aastast 1996. Gambia Keskpank
Heckler & Koch MP5

Heckler & Koch MP5 (akronüüm saksakeelsest: Maschinenpistole 5, tõlkes Püstolkuulipilduja 5) on 9 mm-ne püstolkuulipilduja, mille 1960ndatel disainisid Saksa tulirelvatehase Heckler & Koch GmbH (H&K) insenerid. Relvast on tehtud üle 100 versiooni, millest mõned on poolautomaatsed. MP5 on maailma enimkasutatavaid püstolkuulipildujaid, see on kasutuses 40 riigi sõjaväes, politseis, luures ja turvateenistustes. Põhja-Ameerikas kasutatakse seda SWAT-tiimides. Aastal 1999 töötas Heckler & Koch välja relva Heckler & Koch UMP, millest pidi saama MP5-e mantlipärija. 2017. aasta seisuga on mõlemad relvad tootmises.  Heckler & Koch MP5 – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
82 eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | 1. sajand | ► ◄ | 100. aastad eKr | 90. aastad eKr | 80. aastad eKr | 70. aastad eKr | 60. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 85 eKr | 84 eKr | 83 eKr | 82 eKr | 81 eKr | 80 eKr | 79 eKr | ► | ►► 82. aasta eKr ehk ab urbe condita DCLXXII (672). 1. november – lahing Collinuse värava ees. Sulla väed purustasid populaaride väed. 6000 vangi hukati. 18-aastane Julius Caesar põgenes Roomast. Publius Terentius Varro (Atacinus), rooma luuletaja Gaius Licinius Macer Calvus, rooma kõnemees ja luuletaja Lucius Domitius Ahenobarbus, Rooma poliitik Publius Antistius, Rooma poliitik Gaius Papirius Carbo, Rooma poliitik Gnaeus Papirius Carbo, Rooma poliitik Gaius Marcius Censorinus, Rooma poliitik Gaius Marius noorem, Rooma poliitik Quintus Mucius Scaevola, Rooma poliitik
Aadusoo

Aadusoo on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel anti seda isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Adoson, Adusson ja Zoom. Lembit Aadusoo (1932–2012), eesti tehnikateadlane Viive Rosenberg (sündinud 1943, kuni 1968 Viive Aadusoo), eesti põllumajandusteadlane 2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Aadusoo 15 mehel ja 21 naisel. Perekonnanime Aadusoo kandja oli keskmiselt 46 aasta vanune (mediaanvanus oli 45). https://www.stat.ee/public/apps/nimed/pere/Aadusoo[alaline kõdulink]