laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
IWI Tavor X95

IWI X95 (varem Micro-Tavor, MTAR või MTAR-21; poolautomaatne versioon USA-s Tavor X95) on Iisraeli bullpup-ründevintpüss. Seda toodab kaitsetööstusettevõte Israel Weapon Industries ning see kuulub koos relvadega TAR-21 ja Tavor 7 Tavori relvaperekonda. Aastal 2009 valiti X95 Iisraeli jalaväe uueks standardrelvaks. Aastal 2021 teatati, et Iisraeli kaitsevägi on hakanud Tavore ja Micro-Tavore välja vahetama karabiinide M4 vastu. Tavorid jäeti reservüksustele.  Ameerika Ühendriigid  Angola  Aserbaidžaan  Colombia  Filipiinid  Gruusia  Honduras  Iisrael  India  Küpros  Maroko  Mongoolia  Põhja-Makedoonia  Senegal  Ukraina Peri, Dinakar (4. mai 2017). "Punj Lloyd, IWI of Israel make small arms in India" – cit. via www.thehindu.com. "IWI presents for the first time the X95 assault rifle in .300 AAC Blackout caliber | Eurosatory 2016 Official News Online Web TV Television Defense Security Exhibition Paris France | Defence security military exhibition 2016 daily news category". www.armyrecognition.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 18. august 2018. Vaadatud 7. märtsil 2022. Tavor X95 IWI US, Official Wesbdite מיקרו–תבור לכל לוחם חי"ר. Dover.idf.il. Retrieved on 2010-08-31. "IDF to replace Israeli Tavor rifles with American M4s". 5. september 2021. Israel Weapon Industries (I.W.I.): IWI X95 isayeret.com Tavor Guide[alaline kõdulink]
Baozi

Baozi (hiina keeles 包子; ka bao) on pärmjuuretisest täidetud kukkel, mis on pärit hiina köögist. Baozid täidetakse väga erinevalt nii lihaga kui taimese toiduga, tavaliselt aurutatakse kuklit. Kirde-Hiina köögis on selle vaste mantou. Baozid on Hiinas ja Indoneesias põhiliselt kahte sorti: dàbāo (大包, suur kukkel), mis on umbes 10 sentimeetri pikkune ning mida üldiselt ostetakse ühekaupa kaasa ning xiǎobāo (小包, väike kukkel), mis on umber 5 sentimeetri pikkune ning mida süüakse kas restoranis või ostetakse kaasa. Tavaliselt on üks xiǎobāo portsjon kolm kuni kümme kuklit. Baoziga antakse tavaliselt kaasa äädika- või sojakaste, millesse saia kasta. See toit on levinud kogu Hiinas. Kuklite loend Aurutatud toitude loend Siopao Cha siu bao Cha siu bao Phillips, C. (2016). All Under Heaven: Recipes from the 35 Cuisines of China. Ten Speed Press. Lk 405. ISBN 978-1-60774-982-0. Vaadatud 5. november 2016.
Jakiv Gandzjuk

Jakiv Handzjuk (ukraina keeles Я́ків Григо́рович Гандзю́к; 21. märts 1873 Podoolia kubermang – 27. jaanuar 1918 Kiiev) oli Ukraina Rahvavabariigi sõjaväelane. Tema järgi on nimetatud 59. üksik Jakiv Handzjuki nimeline motoriseeritud jalaväebrigaad. УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №168/2020 Про присвоєння почесних найменувань військовим частинам Сухопутних військ Збройних Сил України, 59 окремій мотопіхотній бригаді Сухопутних військ Збройних Сил України - почесне найменування "імені Якова Гандзюка" та надалі іменувати її - 59 окрема мотопіхотна бригада імені Якова Гандзюка Сухопутних військ Збройних Сил України, 06.05.2020.
Benjamin Banneker

Benjamin Banneker (9. november 1731 – 19. oktoober 1806) oli afroameeriklasest iseõppinud matemaatik, astronoom, almanahhide koostaja ja kirjanik. Formaalne haridus Bannekeril põhimõtteliselt puudus. Ta oli ka maaomanik, kes tegi tööd maade mõõdistamisel ja põllumajanduses. Ta abistas Columbia ringkonna piiride määramist. Banneker sündis Marylandi provintsis Baltimore'i maakonnas mustanahaliste perekonnas. Kuigi Maryland oli tollal tuntud orjanduse poolest, ei pidanud Banneker kordagi oma elus tundma piitsahoope või raud-ahelate raskust, kuna tema isa oli vabaks ostetud ja ema polnud ka orjusesse sündinud. Benjamini isa oli dogoni rahvusest. Dogoni rahvusel olid algteadmised astroloogiast, tänu millele sai Benjamin oma esimesed teadmised astroloogia kohta oma isalt. Bannekeri vanemad saatsid ta kooli, kus ta õppis lugemist, kirjutamist ja arvutamist. Bannekeri ametlik haridus (kui ta üldse sai seda) lõppes arvatavasti siis, kui ta oli piisavalt vana, et aidata oma pere talus. 1791. aasta alguses palus USA välisminister Thomas Jefferson geodeedil major Andrew Ellicottil uurida piirkonda, mis sisaldaks uut föderaalringkonda. Ellicott palkas Bannekeri selleks, et aidata föderaalringkonna piiride esialgset mõõdistamist. Tema roll selles ei olnud just kõige suurem, sest ta pidi lahkuma mõõdistamisest kolm kuud peale tema palkamist. Ta lahkus sellepärast, et ta pidi rohkem tähelepanu andma oma talule, kuna oli kevade aastaaeg. Teiseks põhjuseks oli see, et tal mõõdistamise töö kattus efemeriidi kalkuleerimisega aastaks 1792. Mõõdistusmeeskond lõpetas piiri mõõtmise 1792. aastal. Banneker ei abiellunud kunagi. Ta suri pärast suure osa oma kodukoha müümist 19. oktoobril 1806. Banneker suri 74-aastaselt oma metsamajas. Vananedes süvenes Bannekeri alkoholism, mis võis lühendada tema eluiga. "Boundary markers of the Nation's Capital: a proposal for their preservation & protection: a National Capital Planning Commission Bicentennial report". babel.hathitrust.org/. Vaadatud 8.03.2022. Bedini, Silvio (1999). "The life of Benjamin Banneker". archive.org. Vaadatud 08.03.2022. Banneker, Benjamin (1792). "Copy of a letter from Benjamin Banneker to the secretary of state, with his answer". loc.gov. Vaadatud 8.03.2022.
Vitali Gerassimov

Vitali Gerassimov (7. juuli. 1977 Kaasanis) on Venemaa sõjaväelane, kindralmajor. Julian Borger (8. märts 2022). "Vitaly Gerasimov: second Russian general killed, Ukraine defence ministry claims | Ukrainian intelligence says major general in Russia's 41st army died outside Kharkiv along with other senior officers". TheGuardian.com (inglise). Washington. Vaadatud 8. märts 2022. Smirnova, Yuliana (23. mai 2022). "Воскрес "убитый" генерал ВС РФ Герасимов". Pravda.ru (vene). Vaadatud 6. juunil 2022. "Груз 200: что известно о потерях России в Украине к середине июня". BBC News Russian. 10. juuni 2022.
Kel-Tec RFB

Kel-Tec RFB on gaasiga ümberlaadiv Ameerika Ühendriikide bullpup-poolautomaatvintpüss, mida toodab Florida kaitsetööstusettevõte Kel-Tec. Veebruaris 2008 teatasid Kel-Teci esindajad Las Vegase relvamessil "SHOT Show", et RFB jõuab tavakasutajateni 2008. aasta lõpus. Hiljem lükkus RBB väljatulek karmistatud relvaseaduste tõttu edasi. Relv jõudis turule 2009. aastal. Bullpup-relvade loend "Modern Firearm's Kel-tec RFB rifle". Modern Firearms. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. november 2008. Vaadatud 29. oktoober 2008. "Some interesting bullpup guns". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. oktoober 2008. Vaadatud 29. oktoober 2008. "New Kel-Tec RFB .308". Special Weapons for Military & Police. Originaali arhiivikoopia seisuga 7. märts 2013. Vaadatud 29. oktoober 2008. Jeff Quinn. "Kel-Tec 7.62×51mm RFB Bullpup Carbine". Gun Blast. Vaadatud 16. jaanuar 2010. Richard (19. detsember 2008). "Kel Tec RFB Carbine Delayed". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. oktoober 2011. Vaadatud 8. märtsil 2022. Koduleht KTOG RFB foorum Kel-Tec RFB laskmine
Õepa ohvrikivi

Õepa ohvrikivi on ohvrikivi Mihkli kihelkonna Õepa külas. Kivi on ligikaudu kolm meetrit pikk ja kaks meetrit lai ning poolteist meetrit kõrge. Muinsuskaitseameti hinnangul võib ohvrikivi traditsioon ulatuda I aastatuhandesse pKr, jätkudes 19. sajandini või isegi 20. sajandi alguseni. Rahvapärimuse järgi olla kivile ohverdatud. Samuti tehtud kivi peal igal jaanipäeval jaanituld, mistõttu on osa kivist purunenud. Õepa ohvrikivi on muinsuskaitse all ajaloolise loodusliku pühapaiga ja arheoloogiamälestisena. See arvati ajalooliste looduslike pühapaikade mälestiste hulk Eesti kultuuriministri Tiit Teriku 21. veebruari 2022. aasta käskkirjaga nr 36. Õepa ohvrikivi kultuurimälestiste registris ""Kultuurimälestiste nimetuste muutmine ja mälestise liigi lisamine", kultuuriministri käskkiri 21.02.2022 nr 36". Originaali arhiivikoopia seisuga 8.03.2022. Vaadatud 8.03.2022. Õepa ohvrikivi kultuurimälestiste riiklikus registris
SR-25

SR-25 on Ameerika Ühendriikide täpsusvintpüss ja poolautomaatne snaiperrelv, mille konstrueeris Eugene Stoner ja mida toodab Knight's Armament Company. Relval on pöörlev lukk ning see on kaudselt konstrueeritud Stoneri ArmaLite AR-10 järgi. SR-25 kasutab laskemoona 7.62×51mm NATO. Enam kui pooli SR-25 osasid saab vahetada relvade AR-15 ja M16 osadega. SR-25 vintraudu tootis algul Remington Arms.  Ameerika Ühendriigid  Austraalia  Filipiinid  Iisrael  Lõuna-Korea  Poola  Tai  Türgi Mk 12 Special Purpose Rifle Max R. Popenker. "Knights SR-25, Mk.11 Mod.0 and XM110 sniper rifle (USA)". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2010. Vaadatud 27. juuni 2010. Knight's Armament Company – SR-25 Series 7.62 mm Rifle Modern Firearms Site
Eha Karm

Eha Karm (sündinud 8. märtsil 1940 Valgas) on poliitik ja ühiskonnategelane, Kärdla linnapea aastail 1992−1993. Ta õppis Tallinna Kaubandustehnikumis ning seejärel töötas Tapa Tarbijate Kooperatiivis. 1966. aastal kolis Karm elama Hiiumaale ja asus tööle Hiiumaa Rajooni Tarbijate Kooperatiivis. 1987–1992 oli ta Kärdla linna täitevkomitee esimees ja 1992–1993 Kärdla linnapea. 2008. aastal pälvis Karm Hiiu maakonna teeneteplaadi.
Anu Pielberg

Anu Pielberg (sünninimi Eller; sündinud 11. juunil 1964) on Hiiumaa ettevõtja ja ühiskonnategelane. Pielberg on lõpetanud Kärdla Keskkooli ja Tartu Riiklikku Ülikooli õigusteaduskonna. Ta on veondusettevõtte Hiiu Autotrans asutaja ja eestvedaja. Ühiskondlikult on ta panustanud Hiiumaa Lastekaitse Ühingu ja MTÜ Tantsumajakas töösse. Alates 2019. aastast on ta MTÜ Hiidlaste Koostöökogu juhatuse liige. 2017. aastal pärast kohaliku omavalitsuse volikogude valimisi asus ta juhtima Kärdla osavallakogu. 18. novembril 2021 valiti ta Hiiumaa vallavolikogu esimeheks. Anu Pielberg on Hiiumaa omavalitsustegelase Hillar Elleri tütar. Ta on abielus ja tal on kolm last. "Teatmik.ee". Vaadatud 08.03.2022. Kati Kukk (19. november 2021). "Volikogu hakkab juhtima Anu Pielberg". Hiiu Leht. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. märts 2022. Vaadatud 8. märtsil 2022. "MTÜ Ühine Hiiumaa koduleht". Vaadatud 08.03.2022.
SKS

Muude kasutuste kohta vaata SKS (täpsustus). SKS (vene keeles täispikalt Самозарядный карабин системы Симонова Samozarjadnõi karabin sistemõ Simonova 'Simonovi süsteemi iselaadiv karabiin') on Nõukogude Liidu poolautomaatvintpüss, mille konstrueeris 1945. aastal relvameister Sergei Gavrilovitš Simonov. Algul toodeti SKS-i vaid Nõukogude Liidus, kuid aastate jooksul hakati seda eksportima üle maailma. Mitmel pool valmistati sellest koopiaid. SKS-i iseloomustavad kokkupandav tääk ning hingega relva raami külge kinnitatud salv. Kuna SKS-il ei ole valikulist tulerežiimi ning selle salv mahutab vaid kümme padrunit, vahetati see NSV Liidu relvajõududes juba 1950. aastatel automaadi AK-47 vastu välja. SKS jäi veel aastakümneteks kasutusse Nõukogude Liidu piirivalves, sisevägedes, reservüksustes jne. SKS-i toodeti aastatel 1945–1958 Tula relvatehases ja 1953–1954 Iževski mehaanikatehases kokku 2,7 miljonit. Külma sõja ajal toodeti veel miljoneid SKS-i karabiine ja selle edasiarendusi nii Hiinas kui mitmes Idabloki riigis. SKS hakkas levima ka valitsusvastaste mässuliste seas, kuna on kerge ning pakub sissisõjaks piisavalt tulejõudu. 1980. aastate lõpus hakkas SKS levima ka Põhja-Ameerika tsiviilturgudel, kus see on jahimeeste ja laskesportlaste seas tänapäevalgi populaarne.  Afganistan  Albaania: paraadrelv.  Alžeeria  Angola  Armeenia  Aserbaidžaan  Bangladesh: Bangladesh Ordnance Factories tootis Hiina tüüp 56 aastani 2006. Praegu kasutuses politseis, piirivalves ja kadetikorpuses.  Benin  Boliivia  Bosnia ja Hertsegoviina  Bulgaaria: Bulgaaria rahvuslik valveüksus.  Burundi  Egiptus  Ekvatoriaal-Guinea  Etioopia  Gruusia  Guinea-Bissau  Guinea  Guyana  Hiina: tüüp 56, paraadrelv.  Horvaatia: paraadrelv.  India  Indoneesia  Iraak  Jeemen  Jordaania  Kambodža  Kasahstan  Kesk-Aafrika Vabariik  Komoorid: tüüp 56.  Kongo Vabariik  Kosovo  Kuuba  Kõrgõzstan  Laos  Liibüa  Lõuna-Sudaan  Mali  Malta  Mauritaania  Moldova  Mongoolia  Montenegro  Mosambiik  Myanmar  Namiibia  Nepal  Nigeeria  Omaan  Palestiina: auvahtkond ja Palestiina Vabastusorganisatsioon.  Poola: paraadrelv.  Põhja-Korea  Põhja-Makedoonia  Roheneemesaared  Rumeenia: paraadrelv. Rwanda Vabastamise Demokraatlikud Jõud  Rwanda  Sambia: Zastava M59.  São Tomé ja Príncipe  Seišellid  Serbia  Sierra Leone  Sloveenia: paraadrelv.  Sri Lanka  Sudaan  Süüria  Zimbabwe: tüüp 56, paraadidel ja omakaitseüksustes.  Tadžikistan  Tansaania  Tšehhi  Türkmenistan  Uganda  Ukraina  Ungari: paraadrelv.  Usbekistan  Valgevene  Venemaa: paraadrelv.  Vietnam: paraadidel ja omakaitseüksustes.  Gambia: tüüp 56.  Ida-Saksamaa  Jugoslaavia  Nõukogude Liit Saiga (poolautomaatvintpüss) Ruger Mini-14 WASR-seeria vintpüssid Tüüp 63 (rünnakpüss) CZ 527 AK-47 AKM AK-103 TKB-517 vz. 52 (vintpüss) vz. 58 FN M1949 http://pdf.textfiles.com/manuals/MILITARY/united_states_army_tc_9-56%20-%201_october_1969.pdf | TC 9–56, Department of the Army Training Circular, SKS RIFLE, Simonov Type 56, Headquarters, Department of the Army, October 1969 Soviet SKS Operation Manual from 1974 Simonov SKS (CKC45g) Why is the SKS Rifle Popular?
Sutlema

Sutlema on küla Rapla maakonna Kohila valla läänepoolses osas. Esmateated Sutlema külast ning mõisast pärinevad aastast 1425. Sutlema endised nimed on Suttelmode ja Sutlem. Praegune külakeskus kujunes välja seoses Mahtra RV Metsamajandi moodustamisega 1966. aastal. Aastatel 1920–1997 tegutses Sutlemas üks Eesti vanemaid metskondi – Sutlema metskond. Sutlema küla vaatamisväärsusteks on Sutlema mõisa park koos oma ainulaadse tiikide süsteemiga, mis suviti küll täiesti ära kuivavad, kuid kevadvetega taas täituvad. Sutlema mõisa omapärasest kompleksist on kõige paremini säilinud üks unikaalsemaid mõisaarhitektuuri esindajaid Eestimaal – väravatorn. Sutlema mõisa viimane omanik oli Eduard von Stackelberg. Mõisaesisele ehitati Nõukogude ajal aga kahekorruseline maja, kuid tallid selle kõrval on nüüdseks täiesti lagunenud. Sutlema mõisa väravatorn Viinavabriku varemed Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 5.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kongo Arengu Kooperatiiv

Kongo Arengu Kooperatiiv ehk CODECO on Kongo Demokraatlikus Vabariigis Ituri provintsis tegutsev poliitilis-usuline sekt, mis enda väitel esindab ja kaitseb lendu rahva huve. CODECO sai alguse 1970. aastatel mitme kohaliku sissiväe liitumisel. Kooperatiiv võitles aastatel 1999–2003 aset leidnud Ituri konfliktis hemude vastu, kus hukkus tuhandeid inimesi, enne kui Euroopa rahuvalvejõud sekkusid. Sõjategevuse lõppedes ei läinud rühmitus laiali, vaid peitis oma relvavarud ära. Vägivaldsed sündmused puhkesid taas 2017. aastal ja selles süüdistatakse CODECO rühmitust. Sellest ajast peale on CODECO rünnakutes aastate jooksul surma saanud sajad inimesed ja kodunt pagenud üle 1,5 miljoni põgeniku. "DRC: A New Conflict in Ituri involving the Cooperative for Development of the Congo (CODECO)". Rulac. 13.04.2021. Vaadatud 08.03.2022. "Kongo DV sissid tapsid 18 tsiviilelanikku". AFP-BNS. 08.03.2022. {{netiviide}}: puuduv või tühi |url= (juhend)
Melanogaster

Melanogaster on perekond putukaid sirelaste sugukonnas.
QBU-88

QBU-88 on Hiina bullpup-täpsusvintpüss. Selle konstrueeris Rahvavabastusarmeele kaitsetööstusettevõte Norinco.  Hiina QBZ-191 CS/LR3 Bullpup-relvade loend Snaiperrelvade loend
Armeenlased

Armeenlased (armeenia keeles haj) on rahvas Armeenia mägismaal, Armeenia Vabariigi põlisasukad. Ajalooliselt on armeenlaste asuala paiknenud Vahemere, Musta mere ja Kaspia mere vahelisel alal. Armeenlased kujunesid põlisasukate segunemisel sküüdi jt hõimudega omaette rahvaks hiljemalt 4. sajandil eKr. Armeenia on küll läbi ajaloo kohati olnud iseseisev riik, kuid siiski enamuse ajast pidanud elama võõrvallutajate võimu all. Kaua aega oli Armeenia rahvas lahutatud kahe riigi, Türgi ja Venemaa vahel. Tänapäevaks on armeenlased kaotanud suurema osa oma ajaloolisest asualast Türgile. Aastal 301 võttis Armeenia esimese riigina vastu kristluse. Armeenlastest said kristlased (monofüsiidid), enamjaolt kuuluvad nad Armeenia Apostlikku Kirikusse. Kuni Esimese maailmasõjani paiknesid armeenlased oma ajaloolisel asualal Armeenia mägismaal. 1870 ja 1894–1895 toimusid Türgis ulatuslikud armeenlaste tagakiusamised ja tapmised. Esimese maailmasõja ajal 1915–1917 panid türklased armeenia rahva vastu toime genotsiidi, mille käigus tapeti 1,2–1,5 miljonit armeenlast. Tapeti teisigi kristlasi (sh assüürlasi ja kreeklasi). Ligi 1 miljonit inimest saadeti asumisele Mesopotaamia kõrbetesse või põgenes välismaale. Kokku on armeenlasi maailmas eri hinnangutel 6–10 miljonit, neist on Armeenias 3 miljonit, Venemaal 1 182 000, Iraanis 100 000, Prantsusmaal 450 000, Ameerika Ühendriikides 1 400 000, Gruusias 157 803, Süürias 150 000, Liibanonis 234 000, Aserbaidžaanis (peamiselt Mägi-Karabahhias) 138 000, Argentinas 130 000, Jordaanias 51 533, Türgis 2 080 000, Kanadas 40 615, Eestis oli 1989. aasta rahvaloenduse andmetel 1669 armeenlast ja 2000. aasta rahvaloenduse andmetel 1444 armeenlast. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 1428 armeenlast. 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 1666 armeenlast (922 meest ja 744 naist). Neist 773 olid Eesti kodanikud. Armeenia diasporaa Armeenlased Baltimaades Armeenlased Osmanite riigis http://rg.ru/2011/12/16/stat.html http://pop-stat.mashke.org/georgia-ethnic2014.htm http://pub.stat.ee/px-web.2001/Database/Rahvaloendus/databasetree.asp Päring Statistikaameti andmebaasist https://andmed.stat.ee/et/stat/rahvaloendus__rel2021__rahvastiku-demograafilised-ja-etno-kultuurilised-naitajad__rahvus-emakeel/RL21442/table/tableViewLayout2 Sergei Issakov "Armjanskije studentõ v Tartu" ("Armeenia tudengid Tartus") "Tartu Ülikooli ajaloo küsimusi" IV, Tartu, 1977, lk 123–133
ÜRO keskus Genfis

ÜRO keskus Genfis (UNOG) on üks neljast peamisest ÜRO keskusest maailmas. Bürookompleks asub Šveitsi suuruselt teise linna Genfi haljasalal Parc de l'Ariana. UNOG on osa suurest rahvusvaheliste organisatsioonide kontorite kobarast Palais des Nations. ÜRO peakorter ÜRO keskus Viinis ÜRO keskus Nairobis  ÜRO keskus Genfis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Serafim Mansõrev

Vürst Serafim Mansõrev (vene keeles Серафим Петрович Мансырев; (11. märts 1866 Knjaževo, Temnikovi maakond, Tambovi kubermang – 14. veebruar 1928 Tallinn) oli Venemaa advokaat, ühiskonnategelane ja publitsist. Aastal 1912 valiti ta Vene keisririigi IV Riigiduuma liikmeks (Liivimaa kubermangust). Ta pärines Tambovi kubermangu päritud aadlikest. Ta sündis aastal 1866 Knjaževos Temnikovi maakonnas Tambovi kubermangus (praeguse haldusjaotuse järele Nižni Novgorodi oblasti Voskressenskoje rajoonis). Ta lõpetas Moskva 1. Gümnaasiumi ja Moskva Ülikooli õigusteaduskonna. Ta asus professor Tšuprovi soovitusel astus ta rahandusministeeriumi teenistusse: töötas Riias riigikassa sekretärina ja Liivimaa kubermangus Võru linnas maksuinspektorina (1890-1896). Seejärel oli ta kohtuuurija Samarkandi piirkonnas ja Ufa kubermangus. 1903. aastal, olles tõusnud riiginõunikuks, oli ta sunnitud politseijaoskonna nõudmisel teenistusest lahkuma.
Ugo de Wilde

Ugo de Wilde (sündinud 20. novembril 2002 Brüsselis) on Belgia võidusõitja. 2020. aastal on Ugo de Wilde’il lisaks oma Vormel Renault Eurocupi hooajale Briti meeskonnas Arden International võimalus liituda Luksemburgi meeskonnaga DKR Engineering, et osaleda Road to Le Mans 2020 võistlusel ning avastada vastupidavust Duqueine D08, mida ta jagas Saksa autojuhi Wolfgang Trilleriga. 2021. aastal on Ugo de Wilde Michelin Le Mans Cupi ajal LMP3-s saadud esimeste kogemuste põhjal European Le Mans Series ja Poola meeskonnas Inter Europol Competitionis pühendunud ja tema meeskonnakaaslaseks on Saksamaa sõitja. Martin Hippe ja prantslasest autojuht Julien Falchero. Võrreldes eelmise hooajaga vahetas ta ka oma autot, et võistelda Ligier JS P320-ga. Koduleht Ugo de Wilde veebisaidil driverdb.com (inglise keeles) Ugo de Wilde veebisaidil racingsportscars.com (inglise keeles)
Gabriele Minì

Gabriele Minì (sündinud 20. märtsil 2005 Palermos) on Itaalia võidusõitja. Ta oli 2020. aasta Itaalia F4 Meister ja võistleb praegu Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel ART Grand Prix'ga. Minì alustas oma kardispordikarjääri aastal 2012. Tema esimene tiitel kardispordis tuli 2017. aastal Itaalia Meistrivõistlustel 60 Mini klassis 12-aastaselt. Aasta pärast võistles Minì peamiselt rahvusvahelistel võistlustel, tuli WSK Super Master Series meistriks, alistades Muuhulgas Mercedes Academy piloot Paul Aron, kes saavutas CIK-FIA Kardisõidu Maailmameistrivõistlustel teise koha. Pärast neid saavutusi sõlmiti Minì Nicolas Todti kogu teede haldamise kavaga. 2019. aasta oleks Minì viimane aasta kardisõidus; WSK Champions Cupil ja FIA Kardisõidu Euroopa Meistrivõistlustel saavutas ta teise koha. 2020. aasta jaanuari lõpus teatati, et itaallane teeb autodebüüdi Itaalia F4 Meistrivõistlustel ja sõidab ADAC F4 Meistrivõistlustel kahes etapis Prema Powerteami meeskonnas Sebastián Montoya, Gabriel Bortoleto ja FDA liikme Dino Beganoviciga. Minì alustas oma hooaega tugevalt, saavutades Misanos esimesel ringil kõik kolm pole-positsiooni, võites oma esimese võidusõidu üheistmelistel. Ta ei saavutanud enam poodiumit viiel järjestikusel võistlusel, kuigi ta lõpetas kõik need sõidud punktides. Itaallane kogus poodiumite kübaratriki Red Bull Ringil, kus ta võitis ka nädalavahetuse kolmanda võistluse. Pärast täiendavaid võitu Mugellos ja Imola Minì olid kogunud oma selja taha jäänud tiitlirivaalidega märkimisväärse vahe ning pärast eelviimasel nädalavahetusel saavutatud teist kohta teisest sõidust krooniti itaallane sarja meistriks. Minì sõitis ka ADAC F4 Meistrivõistlustel kahel etapil, võites Nürburgringil oma esimese võistluse selles sarjas. Ta saavutas edetabelis kümnenda koha. 2020. aasta detsembris osales Minì koos oma F4 tiitlikonkurendi Francesco Pizzi ja Grégoire Saucyga ART Grand Prix Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel hooajajärgsel uustulnuka testil. Ilma eelneva sellisel tasemel autoga sõitmiseta läbis Minì päeva kiireima ringiaja. Pärast teist katset samal kuul kinnitas prantslaste varustus, et Minì võistleb nendega 2021. aasta hooajal. Oma hooaega alustas ta sellega, et saavutas esimese ringi 2. sõidus oma esimesed punktid, kusjuures kuues koht andis talle ka kõrgeima koha saanud uustulnuka tunnustuse. Teisel nädalavahetusel Barcelonas saavutas Minì esimeses sõidus oma esimese poodiumi selles kategoorias, teises sõidus kogus ta aga rohkem punkte. Pärast kahte kümnendat kohta Monaco ringrajal naasis itaallane Paul Ricardi esimeses sõidus poodiumile. Pärast seda oli Minì oma hooaja parim nädalavahetus Zandvoorti ringrajal, kus ta saavutas teise ja kolmanda koha, olles ühtlasi ka ürituse parim uustulnuk. Minì lõpetas hooaja üldarvestuses seitsmendana ja uustulnukate edetabelis Isack Hadjari järel teisena. Gabriele Minì karjääri kokkuvõte saidil DriverDB.com (inglise keeles)
Thomas ten Brinke

Thomas ten Brinke (sündinud 23. veebruaril 2005 Zeddamis) on Hollandi endine võidusõitja, kes osales viimati 2021. aasta Vormeli Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel ART Grand Prix'ga. Varem võistles ta Hispaania Vormel 4 Meistrivõistlustel koos MP Motorsportiga. Thomas sai inspiratsiooni oma isade ettevõtmistest rallis ja võidusõidus ning alustas kardispordiga konkurentsivõimeliselt 2018. aastal. Ta tuli 2018. aasta Saksamaa juunioride kardimeistrivõistlustel, saavutas 2019. aastal teise koha nii WSK Eurosarjas kui ka Itaalia Meistrivõistlustel ning võitis ka 2019. aasta FIA Kardisõidu. Maailmameistrivõistlustel OKJ klassis, saavutades FIA kardisõidu Euroopa Meistrivõistlustel OKJ ja 2019. aasta WSK Champions Cupi OK Junior kolmanda koha. 2020. aastal tegi kümme Brinke ühekohalise debüüdi Hispaania Vormel 4 meistrivõistlustel koos MP Motorspordiga. Hoolimata sellest, et ta ei võistelnud esimesel kuuel võistlusel, lõpetas kümme Brinke hooaja edetabelis 3. kohal. Ta lõpetas aasta ühe pole-positsiooni, ühe võidu ja kokkuvõttes üheksa poodiumikohaga. Ten Brinke lõpetas oma kampaania 187 punktiga. 20. jaanuaril kuulutati Ten Brinke välja ART Grand Prix sõitjaks eelseisvale Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel. Ta pidi esimesel nädalavahetusel Imolas tagasi tõmbuma pärast seda, kui tema koroonaproov oli positiivne. Pärast koduvõistlust Zandvoortis otsustas ta võidusõidust kohe loobuda, tuues põhjusteks liiga suure esinemissurve ja naudingu puudumise. Thomas ten Brinke karjääri kokkuvõte saidil DriverDB.com (inglise keeles)