laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jörg Woithe

Jörg Woithe (sündinud 11. aprillil 1963 Ida-Berliinis) on Saksa DV endine ujuja. Ta osales Moskvas 1980. aasta suveolümpiamängudel ja võitis kuldmedali 100 m vabaujumises ja hõbemedali 4 × 200 m vabalt teteujumises; ta sai 200 m vabaujumises ja 4 × 100 m vabaujumises neljandad kohad. Aastatel 1981–1987 võitis ta maailma- ja Euroopa meistrivõistlustel kaks kuld-, seitse hõbe- ja viis pronksmedalit. 1981. aastal Splitis toimunud Euroopa meistrivõistlustel tuli ta 100 meetri vabaujumises Euroopa meistriks ajaga 50,81. Aasta hiljem tuli Woithe maailmameistriks Guayaquilis 100 meetri vabaujumises ajaga 50,18. Pronksmedali ta sai esinemise eest 200 meetri vabaujumises ajaga 1.50,71. 1983. aastal võitis ta Roomas toimunud Euroopa meistrivõistlustel hõbeda 100 meetri vabaujumises 50,29 sekundiga, hõbedad 200 meetri vabaujumises ajaga 1.50,18 ja 4 × 200 meetri vabaujumises ning pronksi 4 × 100 meetri kombineeritud teateujumises. Kaks aastat hiljem, 1985. aastal, osales ta Sofias Euroopa meistrivõistlustel, kus võitis hõbeda 100 meetri vabaujumises ajaga 50,38 sekundit. Ta teenis veel kaks hõbemedalit 4 × 100 meetri vabaujumises ja 4 × 100 meetri kombineeritud teateujumises. Prantsusmaal Strasbourg'is tuli Woithe esimeseks Euroopa meistriks 1987. aasta Euroopa ujumise meistrivõistlustel sprindidistantsil 50 meetri vabaujumises 22,66 sekundiga. Aastatel 1980–1983 suutis Woithe kaheksa korda parandada 100 meetri vabaujumise Euroopa rekordit. 12. märtsil 1982. aastal ujus ta Moskvas esimese Euroopa ujujana alla 50 sekundi (49,95). Lisaks parandas ta 1987. aasta Euroopa rekordit 50 meetri vabaujumises 22,47 sekundini Müncheni olümpiabasseinis SDV ja Saksamaa Liitvabariigi vahelise esimeses ja ainsas maavõistluses. Woithe sai Saksa DV teenetemärgiga autasud 1980. ja 1982. aastal tehtud sportlike saavutuste eest. Pärast tippujumisest eemale jäämist sai ta kraadi kaugõppe teel Saksamaa Kehalise Kasvatuse ja Spordi Instituudist Leipzigis (Saksamaa kehakultuuri ja spordi ülikool - DHfK). Seejärel töötas ta ujumistreenerina ja asus tööle ettevõtetes, kus toodeti ujumistarbeid ja suure jõudlusega määrdeaineid. 2012. aastal palkas ta Iraani ujumise rahvuskoondis. Saksamaa taasühinemise ning sellega seotud DDR-i arstide ja spordiametnike praktika uurimise ja arhiivitöö käigus tuvastati paljud endise DDR-i sportlased seotud DDR-i süstemaatilise dopinguga. Jörg Woithe eitab, erinevalt paljudest teistest Ida-Saksamaa sportlastest, selle süsteemi kuulumist ja väidab, et vaatamata rahalistele pakkumistele dopingusüsteemis osalemise eest, on nad tagasi lükanud.
Doping Ida-Saksamaal

Doping Ida-Saksamaal oli sportlaste riiklikult korraldatud sunniviisiline allutamine Saksa Demokraatlikus Vabariigis (SDV) farmakoloogilistele toimeainetele aastatel 1974–1989. Dopingusüsteem paljastati pärast Berliini müüri langemist. Saksa Demokraatliku Vabariigi kommunistlik valitsus viis oma tippsportlaste seas läbi sportlikku sooritusvõimekust parandavate ravimite sunniviisilise manustamise ja levitamise programmi. Alguses kasutati selleks testosterooni, hiljem peamiselt anaboolseid steroide. Selline tegevus vältas aastakümneid. Programmi eesmärk oli tõsta riigi mainet ja prestiiži medalite võitmisega rahvusvahelistel võistlustel, näiteks olümpiamängudel. Ida-Saksamaa dopingusüsteem sai alguse 1960. aastatel. Süsteem oli üliformaliseeritud ja põhines suuresti salajasuse põhimõttel. Sooritusvõimekust silmas pidades võiks süsteemi hinnata edukaks: Ida-Saksamaa sportlased kuulusid tippu ja riik vapustas oma spordieduga. Kuid dopingusüsteem mõjus järk-järgult paljude sportlaste tervisele. Pärast Berliini müüri ehitamist soovis Ida-Saksamaa diktatuur pälvida rahvusvahelist tunnustust. Sport oli üks võimalikke vahendeid valitsusele selle saavutamiseks. Manfred Ewald, kellest sai 1961. aastal spordiminister, algatas dopingusüsteemi. Esimene ja suurem valitsuse poolt Ida-Saksamaa spordi valdkonnas vastu võetud reform oli tippsooritusvõimekust puudutav direktiiv, nn Leistungssportbeschluss 1969. aastal. Reformi eesmärk oli spordialade jagamine kahte põhikategooriasse, vastavalt Sport 1 ja Sport 2. Sport 1-ga tembeldatud spordialasid toetas ja arendas riik. Põhjus oli selles, et niisugustel spordialadel nagu ujumine, sõudmine ja kergejõustik oli olümpiahiilguse potentsiaali. Sport 2-ks tembeldatud spordialad ei pakkunud riigile erilist huvi. Tõepoolest, sellisel spordialal nagu karate polnud võimalik olümpiamängudel silma paista. Paljud spordialad kannatasid selle direktiivi läbi, kuna Sport 1 rahastamiseks võeti mujalt ressursse ära. SDV-s tehti tohutuid jõupingutusi spordiannete välja selgitamiseks. Enamik lapsi võis võistelda noorte spordikeskustes ja saada valitsuse poolt välja valitud, mis tagas parimad väljavaated intensiivsetele olümpiatreeningutele pääsemiseks. Neilt lastelt oodati suuri võite ja riik oli nõus selle tagamiseks kasutama kõiki enda käsutuses olevaid vahendeid. Meditsiini ja teaduse areng tähendas, et profisportlaste treenimiskeskustes sai kulisside taga tavaliseks steroidide, amfetamiinide, inimese kasvuhormoonide ja vere tugevdamise kasutamine. Spordiselts Dynamo eristus eriti endise Ida-Saksamaa dopingukeskusena.
Huu keel

Huu keel on moni-khmeeri keelte palaungi haru angkui rühma kuuluv keel, mida kõnelevad huud Hiinas Yunnani provintsis Shuangjiangi maakonna viies külas. Huu on toonikeel. Kõnelejate arv on 700–1000. https://www.ethnologue.com/language/huo https://glottolog.org/resource/languoid/id/huuu1240
Makrokeel

(makrokeel) keel, millesse suhtutakse rahvusliku, kultuurilise või religioosse identiteedi tõttu kui ühte keelde, kuigi lingvistilisest vaatenurgast on tegemist pigem erinevate keelte grupiga "makrokeel 1". WordTies. Originaali arhiivikoopia seisuga 19.10.2019. Vaadatud 20.10.2019.
Kõrgmäestik

Kõrgmäestik on mäestiku tüüp kõrgusega üle 2500–3000 meetri. Kõrgmäestikele on iseloomulik järskude nõlvade ja sügavate orgudega liigestatud pinnamood. Neis esinevad jäätumisel tekkinud pinnavormid (ruhiorud, kaared, otsamoreenid jms) ning igikeltsa mõjul tekkinud pinnavormid. Suurimad ja tuntumad kõrgmäestikud on Himaalaja, Alpid, Kaukasus, Tjan-Šan, Pamiir, Altai, Kaljumäestik, Andid, Karakorum, Hindukuš. Enamasti on kõrgmäestike teke seotud Alpi kurrutusega umbes 20 miljonit aastat tagasi. Suurte kõrguste tõttu on kõrgmäestikes palju mägiliustikke. "высокогорье" dic.academic.ru saidil
IV liiga 2019

IV liiga 2019 oli Eesti jalgpalli tugevuselt kuuenda liiga, IV liiga 2019. aasta hooaeg. Kevadringi mängiti kolmes tsoonis (põhi, põhi/ida, lõuna) ning iga tsooni kaks paremat pääsed A-tasandile. Tsoonis kolmanda ja neljanda koha saavutanud meeskonnad mängisid hooaja teist poolt B-tasandil ning 5.-6. koha meeskonnad C-tasandil. Premium liiga 2019 Esiliiga 2019 Esiliiga B 2019 II liiga 2019 III liiga 2019 IV liiga jätkub augustis kolmel tasandil Nõmme Kalju III-Eston Villa II mängu protokoll Transferwise-Eston Villa II mängu protokoll Tallinna Wolves-Eston Villa II mängu protokoll Järve III-Lelle mängu protokoll
Chęciny

Chęciny on linn Poolas Święty Krzyżi vojevoodkonnas Kielce maakonnas, Chęciny valla halduskeskus. Chęciny asub umbes 12 km Kielcest edelas. Chęcinyt on esmamainitud 1275. aastal, linnaõigused sai enne 1325. aastat. Chęciny Encyklopedia PWN
Kibuna

Kibuna on küla Harjumaal Saue vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda. Küla piirneb idas Kaasiku ja Hingu külaga, põhjas Lääne-Harju vallaga. Küla piir on 18,0 km pikk. Piki idapiiri kulgeb Tallinna–Haapsalu raudtee. Põhjapiiril voolab Vasalemma jõgi. Läänepiiri põhjaosas voolab Munalaskme oja ja kulgeb Riisipere–Vasalemma tee. Küla lõunatippu läbib Hingu oja (suubub Munalaskme ojja). Ida-läänesuunaliselt läheb küla keskelt läbi Munalaskme–Laitse tee. Selle raudteega lõikumise kohas paikneb Laitse raudteepeatus. Põline asustus paikneb hajali mõlemal pool Laitse-Munalaskme teed. Tihedam asustus on tekkinud küla põhjaossa, kuhu Nõukogude ajal rajati aianduskooperatiive. Sinna viivad Kibuna jaama tee ja Laitse–Kibuna tee ning on rajatud ka Kibuna raudteepeatus. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 11.12.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Kernu valla koduleht
Fort Ross

Fort Ross (vene keeles Форт-Росс), algselt Fortress Ross (vene keeles Крѣпость Россъ), on endine Vene-Ameerika Kompanii rajatud asundus Ameerika Ühendriikide läänerannikul, praeguses Sonoma maakonnas Californias. See oli Vene-Ameerika lõunapoolseim asundus Põhja-Ameerika mandril aastatel 1812–1842, hiljem valdused hüljati.
Soome tiheasustusega paikkondade loend elanike arvude järjekorras

Siin on loetletud 2013. aasta andmete põhjal Soome 100 suurimat tiheasustusega paikkonda (taajama). Loend põhineb Soome statistikal, mis määratleb tiheasustusega paikkonda vähemalt 200 elanikuga hoonete kobarana, kus hoonetevaheline kaugus ei ületa 200 meetrit. Soome linnade loend Soome valdade loend Statistics Finland - Urban settlements by population and population density, 31.12.2012[alaline kõdulink]
Stryków

Stryków on linn Poolas Łódźi vojevoodkonnas Zgierzi maakonnas, Strykówi valla halduskeskus. Stryków asub Łódźi kesklinnast umbes 17 km kirdes. Stryków sai linnaõigused 1394. aastal. 1870. aastal kaotas Stryków linnaõigused, kuid sai need 1923. aastal tagasi. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/051011520084-0959240?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022. Stryków Encyklopedia PWN
Meelerahu

Meelerahu ehk samatha (sanskriti keeles śamatha; paali keeles samatha; tiibeti keeles ⽌ zhi gnas; hiina keeles zhi; jaapani keeles shi) on budismis teine olulisim meeleharjutus analüüsiva vaatluse ehk vipassana kõrval. Rahu (śamatha) ja selge pilk ehk eristav vaatlemine (vipaśyanā) tähistavad kahte väga olulist teostusviisi: püütakse äratada endas kõigesse rahulikku suhtumist ja selge pilguga kõike eristada. Meelerahu saavutatakse keskendamisega ühele objektile, mistõttu selle üheks sünonüümiks on ’meele ühtekoondatus’ (sanskriti keeles cittaikāgratā). Meelerahu harjutamise eesmärgiks on meele täielik rahunemine, kontrollimatu mõtetevoolu ja tunnetetulva peatamine. Algajate meelerahu harjutustes soovitatakse keskenduda hingamisele, kuid põhimõtteliselt võib keskendumise objektiks olla ükskõik missugune sisemine või väline seadmus (mõte, pilt, ese, kuju vms). Kui meelerahu on muutunud püsivaks ja sügavaks, loob see aluse Jhānade erinevate tasemete rakendamiseks analüüsiva vaatluse harjutustes. Mõnes budismi suunas, eriti chanis, peetakse meelerahu ja analüüsiva vaatluse harjutamist teineteisest lahutamatuks, kuna meelerahuni on võimalik jõuda ainult meelt tähelepanelikult jälgides ja uurides; teiselt poolt aga saab meelt põhjalikult uurida ja analüüsida ainult meelerahu seisundis. Analüüsiv vaatlus Jhāna Bhavana Samādhi Võrdne suhtumine Ataraksia Linnart Mälli loeng "Bodhisattva tee", 2002. [1] Käesolevas artiklis on kasutatud "Ida mõtteloo leksikoni" materjale.
Drzewica

Drzewica on linn Poolas Łódźi vojevoodkonnas Opoczno maakonnas, Drzewica valla halduskeskus. Drzewica asub Tomaszów Mazowieckist umbes 33 km idas. Drzewica sai linnaõigused 1429. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. 1987. aastal sai Drzewica linnaõigused tagasi. Linna olulisim vaatamisväärsus on 16. sajandil rajatud Drzewica lossi hästi säilinud varemed. 3894521. Drzewica Encyklopedia PWN
Laitse

Laitse on küla Harju maakonnas Saue vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda. Laitse piirneb läänes Vansi, Hingu ja Kaasiku külaga, lõunas Pohla külaga, kagus Ruila külaga, kirdes Kabila külaga, põhjas Lääne-Harju vallaga. Küla piiri pikkus on 32,1 km. Laitses asub uusgooti stiilis Laitse mõisahoone koos Laitse mõisa pargiga. Külas asub Rehe allikas ehk Laitse ohvriallikas. Laitse raudteepeatus asub Kaasiku külas. 1920. aastatel moodustati Laitse mõisa maadest Laitse asundus. 1977. aastal nimetati asundus Laitse külaks. Külas asub Hiieotsa ohverdamiskoht. Munalaskme–Laitse tee Laitse aiandusühistute tee Laitse–Kibuna tee Ruila–Laitse tee Laitse raamatukogu Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 13.12.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Laitse" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
One Manhattan Square

One Manhattan Square on elamis- ja kaubanduspindadega 72 korruseline pilvelõhkuja New Yorgis, mis asub Manhattani silla lähedal. Linnas on kõrghoone eripära see, et seda ei varjuta teised kõrghooned.  One Manhattan Square – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Four World Trade Center

Four World Trade Center on New Yorgi pilvelõhkuja, mis asub Lower Manhattanil. One World Trade Center Two World Trade Center Three World Trade Center
2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste koosseisud

Varem kahel korral maailmameistritiitli võitnud Argentina osales finaalturniiril 12 korda. Lõuna-Ameerika valikturniiril esikoha saanud argentinalased võitsid valiksarjas peetud 18-st kohtumisest 13 ja ainukese kaotuse said võõrsil neljakordse maailmameistri Brasiilia vastu. Marcelo Bielsa Belgia osales 11 korda MM-i finaalturniiril ja seda kuuendat korda järjest. Valiksarjas oma alagrupis Horvaatia järel teiseks jäänud Belgia pidi MM-pileti lunastamiseks läbima ka play-off ringi, kus suutis kahel korral 1:0 üle mängida Tšehhi koondise. Robert Waseige Valikturniiril esineti ootamatult nõrgalt. Alles valiksarja viimases kohtumises saadud 3:0 võit Venezuela üle andis brasiillastele alagrupis MM-ile pääsemiseks vajaliku kolmanda koha. Kokkuvõttes tuli Brasiilia maailmameistriks. Luiz Felipe Scolari
Hatari

Hatari on Islandi antikapitalistlik BDSM-stiilist inspireeritud teknobänd. Bänd ise nimetab end performance-kunsti grupiks. Bändi kuuluvad Klemens Hannigan, Matthías Haraldsson ja Einar Stefánsson. Bänd esindas 2019. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Islandit lauluga "Hatrið mun sigra", mis sai finaalis 232 punktiga 10. koha. Klemens Nikulásson Hannigan – vokaal, kitarr Matthías Tryggvi Haraldsson – vokaal Einar Hrafn Stefánsson – trummid Sólbjört Sigurðardóttir – taustalaulja, taustatantsija Sigurður Andrean Sigurgeirsson – taustatantsija Ástrós Guðjónsdóttir – taustalaulja, taustatantsija Björk, Steinunn (24. aprill 2019). "Hatari: 10 facts about Iceland's Eurovision 2019 performance group". "Eurovisionworld".
Muusika küla

Muusika on küla Harjumaal Saue vallas Ääsmäe–Kernu tee ääres. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda. Küla piirneb loodes Kabila külaga, edelas ja kagus Ruila külaga. Küla piiri pikkus on 13,7 km. Muusika külaga liideti 1977 (?) kõrvalasunud Maarja küla. Külas asuvad Ukukivi ja Ramla allikas. Külas asub teise maailmasõja mälestussammas. Ruila–Laitse tee Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 13.12.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Pärandkultuuri objekt: II maailmasõja mälestussammas (726:MAL:007) EELIS
Eesti Laenu Pank

AS Eesti Laenu Pank (A/S Eesti Laenupank) oli 1920–1940 Eestis tegutsenud pank. Eesti Laenu Panga põhikiri registreeriti Tallinn-Haapsalu Rahukogus 13. märtsil 1920. aastal ning pank natsionaliseeriti, pärast nõukogude võimu kehtestamist 1940. aastal. Tallinnan opas, YLEISEN SANOMALEHTITOIMISTON (G. PAJUN) KUSTANTAMA TALLINN, HARJU TANAV 43. TEL. 444-21. R. Tohver & Ko trükk, Tallinna», 1937., lk 7 A.-s. Eesti Laenu Pank 25-aastane., Päewaleht, nr. 345, 15 detsember 1934 Eesti Laena Pank AktsiaSelts Tallinnas, Tallinna Teataja (1910-1922), nr. 231, 12 oktoober 1920 Eesti Laenu Pank (1920 - 1940), The National Archives of Estonia
Genna Sosonko

Gennadi Borisovitsj Sosonko (vene keeles Геннадий Борисович Сосонко Gennadi Borissovitš Sossonko; sündinud 18. mail 1943 Troitskis) on Hollandi maletaja, maletreener, malekommentaator ja maleesseist, rahvusvaheline suurmeister (1976), FIDE vanemtreener (2004). Sosonko täitis 1965. aastal NSV Liidu meistersportlase normatiivi. 1972. aastal emigreerus ta Nõukogude Liidust Hollandisse, kus jätkas malevõistlustel osalemist. Ta on tulnud kahel korral Hollandi malemeistriks (1973, 1978). Suurmeistriks sai ta 36-aastaselt 1976. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on võitnud Hoogovens Wijk aan Zee rahvusvahelise turniiri kahel korral: 1977. aastal (koos Jefim Gelleriga) ja 1981. aastal (koos Jan Timmaniga). Sosonko on mänginud maailmameistrivõistluste kahel tsoonidevahelisel turniiril: 1976. aastal Bielis sai 12. koha ja 1985. aastal Tunises 7. koha. Ta on mänginud Hollandi võistkonna koosseisus 11 maleolümpial (1974–1984, 1988–1996). Ta on võitnud meeskonnaga kaks medalit: 1976. aastal Haifas hõbemedali ja 1988. aastal Thessaloníkis pronksmedali. Sosonko oli aastatel 1996–2004 Hollandi malekoondise kapten (treener). Genna Sosonko (2018). Male mustvalge maailm. Keresega ja Kereseta. Tõlgitud Genna Sosonko venekeelsest käsikirjast. Tallinn: SA Kultuurileht ISBN 9789949725304 [1]  Genna Sosonko – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Genna Sosonko FIDE andmebaasis
Jan Timman

Jan Hendrik Timman (sündinud 14. detsembril 1951 Amsterdamis) on hollandi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1974). Timman võitis 1967. aastal Jeruusalemmas juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Suurmeistriks sai ta 23-aastaselt 1974. aastal. Kolm aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on 9-kordne Hollandi malemeister (1974–1976, 1978, 1980, 1981, 1983, 1987, 1996). Ta on mänginud maailmameistrivõistluste tsoonidevahelistel turniiridel. Kuid ei 1979. aastal Rio de Janeiros saadud neljas koht ega 1982. aastal Las Palmases 6.–7. koha jagamine viinud teda edasi (kolm paremat pääsesid pretendentide turniirile). Alles 1985. aastal Taxcos tsoonidevahelise turniiri võit viis ta mängima 1985. aastal Montpellier's peetud pretendentide turniirile (16 osavõtjat), kus ta jäi jagama 3.–4. kohta. MM-i pretendentide matšturniiril (kestis 1988–1990) võitis ta kaheksandikfinaalis Valeri Salovit, veerandfinaalis Lajos Portischit, poolfinaalis Jon Speelmani, kuid finaalis kaotas Anatoli Karpovile (tulemusega 2½: 6½). Järgmise MM-tsükli pretendentide matšturniiril (kestis 1991–1993) võitis Timman kaheksandikfinaalis Robert Hübnerit, veerandfinaalis Victor Korchnoid, poolfinaalis Artur Yusupovit, kuid finaalis (peeti jaanuaris 1993 San Lorenzo del Escorialis) kaotas ta Nigel Shortile (tulemusega 5½:7½). Short sai õiguse tiitlimatšile, kuid kuna ta mängis selle matši Professionaalse Male Assotsiatsiooni egiidi all, siis otsustas FIDE vastukaaluks korraldada MM-i tiitlimatš eksmaailmameistri Anatoli Karpovi ja pretendentide turniiril teiseks tulnud Jan Timmani vahel. Matš peeti novembris 1993. Timman kaotas tulemusega 8½:12½. FIDE maailmameistrivõistluste pretendentide matšturniiril (1994–1996) võitis Timman kaheksandikfinaalis Joël Lautier'd, kuid kaotas veerandfinaalis Valeri Salovile. 1997. aastal FIDE MM-i turniiril Groningenis (100 osavõtjat, nokautsüsteem) kaotas Timman teises ringis Alexander Beliavskyile. 1999. aastal MM-i turniiril Las Vegases võitis ta teises ringis Levon Aronjani, kuid kaotas kolmandas ringis Aliaksey Fyodaraule. Timman võitis 2005. aastal Göteborgis Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel Hollandi võistkonna koosseisus kuldmedali. Ta mängis ajavahemikus 1972–2004 13 maleolümpial (Haifas toimunud maleolümpial 1976. aastal sai Timman võistkondliku hõbemedali). Jan Timman (1964) Jan Timman (1966) Kasparov, Karpov ja Timman Amsterdamis (1987)  Jan Timman – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Jan Timman FIDE andmebaasis
Alexander Beliavsky

Alexander Beliavsky (vene keeles Александр Генрихович Белявский Aleksandr Genrihhovitš Beljavski; ukraina keeles Олександр Генріхович Бєлявський Oleksandr Genrihhovõtš Beljavskõi; sloveeni keeles Aleksander Beljavski; sündinud 17. detsembril 1953 Lvivis) on Sloveenia maletaja, maletreener ja maleliteraat, rahvusvaheline suurmeister (1975), FIDE vanemtreener (2004). Beliavsky tuli Nõukogude Liidu maletajana 1973. aastal Teesside'is juunioride maailmameistriks. Suurmeistriks sai ta 22-aastaselt 1975. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on neljakordne NSV Liidu (1974, 1981, 1987, 1990) ja kahekordne Sloveenia (1996, 2011) malemeister. Sloveenias elab ta 1994. aastast. Beliavsky mängis maailmameistrivõistlustel. 1982. aastal tsoonidevahelisel turniiril Moskvas sai ta teise koha ja pääses 1983. aastal alanud pretendentide matšturniirile (kaheksa osavõtjat). Ta kaotas veerandfinaalis Garri Kasparovile. 1985. aastal MM-i tsoonidevahelisel turniiril Tunises sai Beliavsky teise koha ja pääses 1985. aastal toimunud pretendentide turniirile (16 osavõtjat), kus ta jagas Boriss Spasskiga 6.–7. kohta. Tsoonidevahelistel turniiril 1987. aastal Szirakis jäi ta viiendaks. 1993. aastal mängis ta PCA maailmameistrivõistlustel Groningenis (54 osavõtjat), kus sai 22. koha. Beliavsky on mänginud neljal FIDE maailmameistrivõistluste turniiril (nokautsüsteemis). Detsembris 1997 Groningenis sai ta turniiritabelis kuuenda asetuse. Ta võitis teises ringis Jan Timmanit ja kolmandas ringis Sergei Rublevskit, kuid kaotas kaheksandikfinaalis Nigel Shortile. 1999. aastal Las Vegases kaotas ta kolmandas ringis Nigel Shortile, 2000. aastal New Delhis kaotas ta kolmandas ringis Bartłomiej Maciejale. Detsembris 2001 võitis Beliavsky Moskvas avaringis Pentala Harikrishnat, kuid teisest ringist edasi ei pääsenud. 2002. aastal maailma karikaturniiril Hyderabadis (24 osavõtjat) võitis ta veerandfinaalis Sergei Rubljevskit, kuid poolfinaalis kaotas Rustam Qosimjonovile. Beliavsky on võitnud Nõukogude Liidu võistkonna koosseisus võistkondlikel maailmameistrivõistlustel kaks kuldmedalit (1985, 1989), Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel kaks kuldmedalit (1983, 1989) ja maleolümpiatel neli kuldmedalit (1982, 1984, 1988, 1990). Ukraina võistkonna koosseisus võitis Beliavsky 1992. aastal Debrecenis peetud Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel hõbemedali. Beliavsky oli 1980. aastate lõpul oli Anatoli Karpovi ja 1990. aastatel Garri Kasparovi treener. 2015. aastal oli ta Marija Muzõtšuki treener, kes tuli samal aastal naiste maailmameistriks. 1990 – NSV Liidu teeneline meistersportlane  Alexander Beliavsky – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Alexander Beliavsky FIDE andmebaasis