laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Peep Sooman

Peep Sooman (sündinud 29. mail 1978 Tallinnas) on eesti endine ajakirjanik ja praegune kinnisvaraasjatundja, Eesti Kinnisvarafirmade Liidu juhatuse esimees 2007–2015. 1985–1996 õppis Sooman Tallinna 20. keskkoolis ja 1996–2000 Õigusinstituudis. 1997–1998 oli Sooman ülikooli kõrvalt kinnisvaramaakler AS-is Linn ja Maa. 1998–2002 töötas ta ajalehes Äripäev reporterina, pälvides auhindu uuriva ajakirjanduse viljelemise eest: Sooman korraldas äriregistris ajakirjandusliku eksperimendi, milles osales altkäemaksu andjana. 2002. aastast töötas ta AS-is Pindi Kinnisvara algul meediasuhete nõunikuna ja 2003-2004 turundusosakonna juhatajana. 2004. aasta mais sai Soomanist Pindi Kinnisvara juhataja ning hiljem juhatuse esimees.[viide?] Alates 2011. aastast juhib Sooman Pindi Kinnisvara suurkliendiosakonda[viide?], mis tegeleb elukondlike uusarenduste müügiga. Sooman on kirjutanud artikleid Eesti kinnisvaraturust.[viide?] 2010. aasta aprillis ilmus tema lasteraamat "Tapeedipoiss Tambet". Aeg-ajalt ilmub ajakirjandusväljaannetes tema tehtud fotosid.[viide?] Ta on loonud sotsiaalmeedias mitu fotograafiahuviliste gruppi.[viide?] Koos Jan Lepamaa, Janek Laanemäe ja Priit Tammjärvega asutas[viide?] Sooman Eestis ainulaadse fotomüügikeskkonna https://signatuur.ee/, kus autorid müüvad haruldasi käsitsi signeeritud, kuni viieeksemplarise tiraažiga kvaliteetfotosid. 2019. aastal asutasid[viide?] nad neljakesi Eesti esimese fotograafide teemaveebi https://fotojutud.ee/, mille eesmärgiks on tuua fotograafia kui kunsti- ja massikultuur inimestele lähemale. Sooman on silma paistnud ka Eesti suurima Salvador Dali graafiliste tööde koguga, mille esitlemiseks lõi ta koroonapandeemia tõttu digitaalse näituse.[viide?] 2022. aasta novembris ilmus Soomani kirjutatud teine raamat "Võimalus! Ehk kuidas kinnisvaraturul kriiside kiuste kasumit kokku korjata". Tegemist on juhendiga kinnisvarainvestoritele, kes soovivad hoolimata heitlikest aegadest kinnisvaraturul edasi tegutseda. Juba esimestel müüginädalatel osutus raamat populaarseks, pälvides kõikide suuremate meediaväljaannete tähelepanu ning jõudes erinevate raamatupoodide müügiedetabelitesse.[viide?] 1999 – Bonnieri preemia uuriva ajakirjanduse eest[viide?] 2000 – Eesti Muusikaauhindade jagamisel eriauhinnana Aasta Muusikatoetaja auhind piraatlusteemaliste artiklite eest.[viide?] Peep Soomanil on elukaaslane ja kaks tütart.[viide?] "Peep Sooman jätkab kinnisvarafirmade liidu juhina" Delfi, 25. mai 2011 Enn Tosso "Peep Sooman: juhti motiveerib hea meeskond" Äripäev, 12.08.2005 "Minu arvutimaailm: Peep Sooman" Arvutimaailm, 17. November 2009 "Pindi Kinnisvara juhist sai tapeedipoiss" Delfi, 12. aprill 2010 "Peep Sooman: Viljar Arakas võis olla liiga kinni vanas ajas" Postimees, 12.12.2007 "Peep Sooman: kinnisvaramuinasjutt sai läbi" Postimees, 29.08.2007 "Riigiametnike hea ja halb elu" Delfi, 29. märts 2001 "Minu arvutimaailm: Peep Sooman" Arvutimaailm, 17. november 2009 "Online intervjuu: kinnisvara-alastele küsimustele vastas Peep Sooman" EPL, 27. september 2007 Enn Tosso "Peep Sooman: juhti motiveerib hea meeskond" Äripäev, 12.08.2005
Athi-Galana jõgi

Athi-Galana on jõgi Keenias. Jõe pikkus on 390 km. Ta on Tana järel Keenia pikkuselt teine jõgi. Jõe valgla pindala on umbes 70 000 km². Jõgi saab alguse Athi jõena Nairobist lõuna pool paiknevalt kõrgustikult. Tsavo linna lähedal suubub temasse suurim lisajõgi Tsavo. Pärast ühinemist kannab jõgi nime Galana (ka Sabaki). Jõgi suubub India ookeani vahetult Malindist põhja pool. Athi-Galana voolab läbi Ida-Tsavo rahvuspargi. Jões elutsevad muu hulgas krokodillid ja jõehobud. Athi jõe järgi sai nime Nairobi lähedal jõe kaldal paiknev asula Athi River.
André Glucksmann

André Glucksmann (19. juunil 1937 Boulogne-Billancourt – 10. november 2015 Pariis) oli juudi päritolu Prantsuse filosoof, politoloog ja esseist, "uute filosoofide" esindaja. Ta mõistis end võitlusse angažeeritud intellektuaalina, kelle jaoks tegelemisel puhtakadeemilise filosoofiaga pole mingit väärtust. Tema vanemad olid Austria juudid. Ta õppis Lyonis, seejärel Saint-Cloud' normaalkoolis. Saanud filosoofilise hariduse, asus ta tööle CNRS-is sõja, ümberveenmise ja tuumastrateegia spetsialistina Raymond Aroni juhtimise all. 1968. aastal avaldas ta oma esimese raamatu "Le Discours de la Guerre", osales 1968. aasta maisündmustes ning 1970. aastatel võitles Nõukogude rõhumisele vastupanijate heaks. 1975. aastal avaldas ta raamatu "La Cuisinière et le Mangeur d'Hommes, réflexions sur L'état, le marxisme et les camps de concentration", kus ta tõmbab paralleeli natsismi ja marksismi vahele. Sellel raamatul ning 1977. aastal ilmunud raamatul "Les Maîtres penseurs" oli tohutu menu ning need kutsusid Euroopas esile suurt vastukaja. 1980. aastatel avaldas ta teisi teoseid ning tegi Prantsuse ajakirjandusele reportaaži Berliini müüri langemisest. Reeglina õigustas ta Ameerika Ühendriikide välispoliitilisi seisukohti, sealhulgas Iraagi sõja puhul. 2003. aastal piitsutas ta ajalehes Le Monde "rahuleeri". 2011. aastal andis president Toomas Hendrik Ilves Glucksmannile Maarjamaa Risti III klassi teenetemärgi. "Discours de la guerre, théorie et stratégie" (1967; "Arutlus sõjast, teooriast ja strateegiast") "La Cuisinière et le Mangeur d'Hommes, réflexions sur L'état, le marxisme et les camps de concentration" (1975) "Les Maîtres penseurs" (märts 1977) "Cynisme et passion" (oktoober 1981; "Künism ja kirg") "La Force du vertige" (november 1983; "Peapöörituse jõud") "La Bêtise" (märts 1985; Rumalus) "L'Esprit post-totalitaire" (Posttotalitaarne vaim, selle ees Devant le bien et le mal (mai 1986; "Hea ja kurja ees") koos Petr Fidelusiga "Silence, on tue" (oktoober 1986; "Vaikust, tapetakse") koos Thierry Woltoniga "Le XIe commandement" (jaanuar 1992; "Üheteistkümnes käsk") "La Fêlure du monde" (detsember 1993)*"De Gaulle où es-tu?" (märts 1995; "De Gaulle, kus sa oled?") "Le Bien et le mal" (september 1997)*"Cynisme et passion" (jaanuar 1999; "Künism ja kirg") "La Troisième Mort de Dieu" (märts 2000; "Kolmas Jumala surm") "Dostoïevski à Manhattan" (jaanuar 2002; "Dostojevski Manhattanil") "Descartes c'est la France" (oktoober 2002; "Descartes – see on Prantsusmaa")*"Ouest contre Ouest" (august 2003; "Lääs Lääne vastu") "Le Discours de la haine" (oktoober 2004; "Arutlus vihkamisest")
São Paulo FC

São Paulo Futebol Clube (lühend SPFC) on Brasiilia jalgpalliklubi, mis asutati 1930. aastal São Paulos. See mängib Brasiilia kõrgliigas Campeonato Brasileiro Série A ja São Paulo osariigi meistrivõistlustel Campeonato Paulista. São Paulo on rahvusvahelisel tasandil Brasiilia edukaim jalgpalliklubi. Klubi on võitnud kahel korral Intercontinental Cupi (1992, 1993) ja ühel korral FIFA klubide karika (2010). Lõuna-Ameerikas on see tulnud kolm korda Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistluste Copa Libertadoresi (1992, 1993, 2005) ja korra võitnud Lõuna-Ameerika klubide karikavõistluste Copa Sudamericana (2012). Lisaks on kahel korral võidetud Lõuna-Ameerika klubide superkarikas Recopa Sudamericana (1993, 1994). São Paulo on olnud väga edukas ka riigisisestel meistrivõistlustel. Brasiilia meistriks on tuldud kuuel korral, viimati kolmel aastal järjest 2006–2008. Sel ajal kuulus São Paulo meeskonda Brasiilia üks läbi aegade edukamaid väravavahte Rogério Ceni. São Paulo osariigi meistriks on tuldud 22 korral. 1990. aastatel saavutas São Paulo suurt edu peatreener Telê Santana juhendamisel, kelle käe all tuldi neli korda Brasiilia meistriks ja võideti üheksa rahvusvahelist tiitlivõistlust. São Paulo suurimad rivaalid on Corinthians, Palmeiras ja Santos. São Paulo ja Corinthianse vahelised mängud on tuntud nimega Clássico Majestoso, São Paulo ja Palmeirase vahelised mängud nimega Choque-Rei ning São Paulo ja Santose vahelised mängud nimega San-São. Klubi kodustaadion on alates 1947. aastast olnud Estádio do Morumbi, mis mahutab 66 795 pealtvaatajat. Klubil on 17 miljonit toetajat, millega ollakse Brasiilias kolmandal kohal. São Paulo naiskond mängib Brasiilia naiste kõrgliigas Brasileirão Feminino. Seisuga 29. juuli 2023 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Rahvusvahelised Klubide maailmameistrivõistlused (1): 2005 Intercontinental Cup (2): 1992, 1993 Copa Libertadores (3): 1992, 1993, 2005 Copa CONMEBOL (1): 1994 Recopa Sudamericana (2): 1993, 1994 Copa Sudamericana (1): 2012 Supercopa Libertadores (1): 1993 Copa Masters CONMEBOL (1): 1996 Trofeo Ramón de Carranza (1): 1992 Trofeo Teresa Herrera (1): 1992 Üleriigilised Campeonato Brasileiro Série A (6): 1977, 1986, 1991, 2006, 2007, 2008 Piirkondlikud Campeonato Paulista (22): 1931, 1943, 1945, 1946, 1948, 1949, 1953, 1957, 1970, 1971, 1975, 1980, 1981, 1985, 1987, 1989, 1991, 1992, 1998, 2000, 2005, 2021 Torneio Rio – São Paulo (1): 2001 Enim väravaid klubi meeskonnas – Serginho Chulapa (242 väravat aastatel 1973–1982) Enim mänge klubi meeskonnas – Rogério Ceni (1238 mängu aastatel 1992–2015) "SPFC > Equipe > Elenco". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. september 2019. Vaadatud 18. juulil 2018. "São Paulo inscreve 48 jogadores na Copa Sul-Americana, com 11 estrangeiros". GloboEsporte (portugali). 4. aprill 2023. Ametlik koduleht
Metsaneenetsi kirjandus

Metsaneenetsi kirjandus on metsaneenetsi keeles kirjutatud ilukirjandus. Juri Vella
Handi kirjandus

Handi kirjandus on handi keeles kirjutatud ilukirjandus. Jeremei Aipin Roman Rugin Prokopi Saltõkov Juri Vella Handi ja mansi kirjandus eesti keeles
Lionel Trilling

Lionel Mordecai Trilling (4. juuli 1905 New York – 5. november 1975) oli juudi päritolu USA kirjanduskriitik ja kirjanik. Teda on peetud üheks suurteks kriitikutest ning üheks oma aja tähtsamaks New Yorgi intellektuaaliks. Ta on laiale avalikkusele tuntud eeskätt eessõnaga George Orwelli raamatu "Kummardus Katalooniale" 1952. aasta uusväljaandele. Ta oli ka väljaande Partisan Review regulaarne kaastööline. Trilling õppis Columbia Ülikooli, kus ta sai 1925 bakalaureuse-, 1926 magistri ja 1938 doktorikraadi. Aastal 1932 sai Trillingist Columbia Ülikooli kirjandusõppejõud ning 1948 täisprofessor. Tema ainus romaan "The Middle of a Journey", mis räägib rikkast kommunistidest abielupaarist, ilmus 1947. Tema tuntuim esseekogumik on 1950 ilmunud "The Liberal Imagination". Ta on kirjutanud ka raamatu "Moral Obligation to be Intelligent". "Kunsti ja mõtlemise üks põhifunktsioone on vabastada üksikisik oma kultuuri türanniast keskkondlikus mõttes ning võimaldada tal asuda taju- ja hinnanguaautonoomias sellest väljapoole." "Kui kaitstakse kodanlikke, vilisterlikke väärtusi, siis ei kaitsta neid mitte üksnes kunstniku deemonlikkuse või boheemlaslikkuse eest, vaid ka praeguse kodanluse enese eest." "On võimalik, et mõtisklemine julmuse üle teeb meid, inimesi, üksnes julmaks; et meie vaimse seisukorra halbuse sage kordamine paneb meid sellega nõustuma." "Tõenäoliselt ei saa huumor kunagi olla revolutsiooniline relv. "Candide" ei saa teha palju enamat kui tekitada irooniat." "Juut olemine on nagu tuules kõndimine või ujumine: sind puudutatakse igalt poolt ja sa oled kõikjal teadlik." "Meie, kes me oleme liberaalsed ja progressiivsed, teame, et vaesed on meiega võrdsed igas mõttes peale selle, et nad oleks meiega võrdsed." "Kirjanduse otstarve läbi kõikide oma teisenemiste on olnud teadvustada meile meie mina erilisust ning mina autoriteeti selle võitluses oma ühiskonna ja kultuuriga. kirjandus on selles mõttes õõnestav." "Iga uusaja kirjandusajaloolane võtab peaaegu enesestmõistetavana vastalist intentsiooni, tegelikult õõnestavat intentsiooni, mis uusaja kirjandusele omane on: ta adub selle selget otstarvet päästa lugeja lahti mõtte- ja tundeharjumustest, mida suurem kultuur peale surub, anda talle alus ja lähtepunkt, millest otsustada kultuuri üle, mis lugejat ennast telitab, ja seda hukka mõista, võib-olla revideerida." "Iga neuroos on algeline vorm menetlusest, kus süüdistatav jätkab kohtuliku jälitamist, langetab kohtuotsuse ja viib selle täide: kõik selleks, et keegi teine seda protsessi läbi ei viiks." "Ebaküpsed kunstnikud jäljendavad. Küpsed kunstnikud varastavad." "Ameerika metafüüsikas on reaalsus alati materiaalne reaalsus, kõva, kangekaelne, vormitu, läbitungimatu ja ebameeldiv." "Me oleme südames nii sügavalt anarhistlikud, et ainus riiklik korraldus, milles elamist me ette kujutame, on utoopiline, ja nii küünilised, et ainus utoopia, millesse me suudame uskuda, on autoritaarne." 1951 – valiti Ameerika Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks
Mark Krupnick

Mark Krupnick (18. märts 1939 Irvington, New Jersey, USA – 29. märts 2003) oli juudi päritolu USA kirjandusteadlane ja kultuuriloolane. Krupnicki vanemad olid jidiši keelt kõnelevad immigrandid. Ta õppis Newark Academys ning seejärel Harvardi Ülikoolis inglise filoloogiat. Guardiani nekroloog
Andrus Rannaääre

Andrus Rannaääre (21. oktoober 1977) on eesti muusik, pianist, ansamblijuht ja helilooja. Ta on lõpetanud Eesti Muusikaakadeemia klassikalise klaveri erialal. Džässi õppis Rannaääre Olav Ehala juures ja Georg Otsa koolis Aldo Meristo juures. Veebileht
Ülalistmine

Ülalistmine (ka: ülalistumine, ülalistumised, istjad, istjatsed) on Kihnu neidude iidne traditsioon. Selleks korrastati kevaditi mõni vana laut või ait, viidi sinna õled, voodid, tekid ja istmed. Seejärel leppisid tüdrukud omavahel kokku kindlad päevad, tavaliselt kaks päeva nädalas, mil tuldi kokku, et terve õhtu käsitööd teha. Harilikult ei olnud see mitte seltskondlik, vaid tõeline töötegemise õhtupoolik. Vahel siiski tulid ka noormehed neidude töötegemist vaatama, tuues kaasa pillimehe. See aga ei tähenda, et oleks tants ja trall lahti läinud: Kihnus oli ikka traditsiooniks, et tüdrukud tantsisid omavahel. Noormehed jälgisid käsitöötegemist ja tantsimist ning püüdsid tüdrukuid õrritada ja nende tööd segamini ajada. Kui ülalistmine sai läbi, mindi ilma tseremoonitsemata laiali.
Arvi Miido

Arvi Miido (sündinud 31. jaanuaril 1956) on eesti dirigent ja metsasarvemängija. Ta on lõpetanud 1974. aastal Vändra Keskkooli, 1980. aastal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli Robert Kasemägi metsasarveklassis ning 1985. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Uve Uustalu ja Kalle Kauksi metsasarveklassis. Dirigeerimist õppis ta Priit Raigi dirigeerimisklassis. Arvi Miido on töötanud muusiku ja peadirigendina kutselises puhkpilliorkestris Helikon. Aastatel 1992–2014 oli ta Eesti Piirivalve Orkestri (hilisema Politsei- ja Piirivalveorkestri) peadirigent, hiljem orkestri ülem. Tema sõjaväeline auaste on major. 2019. aastast on ta Saku puhkpilliorkestri dirigent ja Saku Muusikakooli puhkpilliorkestri dirigent. 2006 Rahvusvahelise Sõjaväemuusika Ühing 1998 Kotkaristi hõberist Kalev Saar. Arvi Miido – metsasarvemängija, dirigent: EKS MUUSIKA OLI VERES VARAKULT Valla Teataja: Põhja-Pärnumaa valla ajaleht, 22.12.2020. Tallinna politseiorkester. Tallinna linna veebisait. Kalev Saar.Arvi Miido – metsasarvemängija, dirigent: EKS MUUSIKA OLI VERES VARAKULT Valla Teataja: Põhja-Pärnumaa valla ajaleht, 22.12.2020. Puhkpilliorkester Saku Muusikakooli koduleht, vaadatud 08.10.2021.
Athi

Athi on asula Keenias Makueni maakonnas.
Alborzi provints

Alborzi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Provints eraldati 2010. aastal Teherani provintsi lääneosast. Provints jaguneb neljaks maakonnaks.
Anophthalmus hitleri

Anophthalmus hitleri on jooksiklaste sugukonda kuuluv mardikaline, keda on leitud vaid viiest niiskest koopast Sloveenias. Saksa koguja Oscar Scheibel, kelle kätte jõudis üks mardika eksemplar 1933. aastal, pani mardikale nime Adolf Hitleri järgi, kes oli hiljuti saanud Saksamaa kantsleriks.
Juta Piirlaid

Juta Piirlaid (6. jaanuar 1951 – 11. august 2019) oli eesti moedisainer ja õpetaja. Ta lõpetas 1969. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1974. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi moedisaini eriala. Ta töötas 1992. aastast Tallinna Ülikoolis õpetajana. https://web.archive.org/web/20070606203015/http://www.artun.ee/popText.php?id=282 (arhiiviversioon) Juta Piirlaid Eesti Teadusinfosüsteemis Suri Juta Piirlaid In Memoriam: Juta Piirlaid (6.01.1951 - 11.08.2019)
Kontinentaalne rift

Kontinentaalne rift on rift, mis on tekkinud mandrilise maakoorega laama rebenemisel ja osade lahknemisel. Maakoore plokid võivad kas vajuda – siis tekivad alangud – või kerkida, siis tekivad ülangud. Alangutes tekivad sageli kitsad järskude kallastega järved (nt Baikali järv) ning ülangud moodustavad pangasmäestikke. Rebendeid mööda tõusevad kohati üles kuuma täpiga seotud magmavoolud, mis põhjustab vulkaanilist tegevust. Samuti põhjustab vulkaanide teket vahevöö materjali osaline sulamine. Kogu kontinentaalse rifti ulatuses esinevad sageli madala sügavusega maavärinad. Kontinentaalse rifti näiteks on Reini jõe oru rift, mis lõhestas vanad tasaseks kulunud mäestikud mitmeks osaks ning seal on tekkinud pangasmäestikud: Vogeesid, Schwarzwald, Ardennid, Eifel. Teine tuntud kontinentaalne rift on Ida-Aafrika riftivöönd Aafrika ja Somaalia laama piiril.
Maire Valdma

Maire Valdma (sündinud 1. mail 1958) on eesti moekunstnik. Anu Hint, Maire Valdma siidi maalitud hetked, Tarbija24, 26. jaanuar 2008
Küllike Tuvikene

Küllike Tuvikene (sündinud 31. mail 1957) on eesti kunstnik ja ettevõtja. Tuvikene lõpetas Tartu Kunstikooli 1978 ja ERKI 1989. aastal moe erialal. Ta pälvis 2006. aastal esimese eestlasena Euroopa ettevõtlike ärinaiste nõukogu auhinna. Vilja Kohler, Hea päev keerab lokid veel eriti krussi, Tartu Postimees, 27. aprill 2006 Väinu Rozental, Kunstnikuna ärimaailmas[alaline kõdulink], Äripäev, 10. jaanuar 2007 Silvia Paluoja, Elu surub loomeinimesed ettevõtlusse, Pärnu Postimees, 7. oktoober 2009
MTÜ Eesti Skeptik

MTÜ Eesti Skeptik on Eestis 2007. aastal rajatud mittetulundusorganisatsioon, mis uurib ja kritiseerib pseudoteadusi ning populariseerib kriitilist teaduslikku mõtlemist. Organisatsioon haldab internetiportaali Skeptik.ee (alapealkirjaga Skeptiline Eesti), milles avaldab pseudoteaduste teemalisi meediaülevaateid, pseudoteaduste ja nende praktiseerijate ning religioosse propaganda suhtes kriitilisi artikleid. MTÜ korraldab ka samateemalisi üritusi ja levitab teabematerjale. 2008. aastast annab Eesti Skeptik iga aasta "31. aprillil" välja Umbluu preemiat pseudoteaduste levitamise eest: "Umbluu preemia on auhind nende isikute ja ettevõtete tunnustamiseks, kes on usinasti kündnud uhhuu-põldu, väetanud meie vaimset ruumi viljaka sõnnikuga, juhtinud meie inimesi uutele vertikaalidele, osutanud meile nii moodsaid teenuseid, et isegi teadus pole veel avastanud selle vääramatut kõikvõimsust…" Auhinnaks on virtuaalne Viltune Pendel. 2011. aastal pälvisid Umbluu preemia Eesti Rahvusringhäälingu raadiokanali Raadio 2 saatesari "Hallo, Kosmos!" ja saatejuht Ingrid Peek libateaduse levitamise eest maksumaksja rahaga. Ära märgiti presidendi abikaasa Evelin Ilves, "kes on oma silmatorkavat positsiooni kasutanud toitumis- ja tervisealaste libateadmiste" levitamiseks. MTÜ asutasid Elver Loho ja Martin Vällik. MTÜ liikmete seas olid 18. juuli 2011 seisuga ka toimetaja Kulle Raig, ajakirjanik Arko Olesk, diplomaat Sven Jürgenson, IT-spetsialist Peeter Marvet ja ärimees Raivo Hein. Martin Vällik "Mis on skeptik.ee?" (vaadatud 18. juulil 2011) Martin Vällik "Umbluu preemia" (vaadatud 18. juulil 2011) "Umbluu preemia 2011 — ERR, R2, "Hallo, Kosmos!", Ingrid Peek" (vaadatud 18. juulil 2011) Skeptik.ee
Skeptik.ee

Skeptik.ee on internetiportaal, mis uurib ja kritiseerib pseudoteadusi ja edendab nende suhtes skeptilist teaduslikku mõtlemist. 2007. aastal rajatud veebilehte haldab MTÜ Eesti Skeptik. Skeptik.ee koordineerib skeptikute liikumist Eestis ja populariseerib teadust koolinoorte seas. Septembris 2007 teatas skeptik.ee lihtsast katsest, millega analüüsis soola vesilahuse visuaalseid omadusi elektrolüüsil, püüdes selgitada jalapesuvee visuaalset reostumist inimkeha väidetavalt detoksifitseeriva, ilusalongides ja ajalehes Postimees propageeritud toote Ionic-Detox mõjul. Katse näitas, et väidetava detoksifitseerimise asemel toimus normaalne elektrokeemiline reaktsioon. Sellest on saanud detoksifitseerimise uuringuis tüüpiline katse, millele selle alternatiivmeditsiiniharu analüüsides sageli viidatakse. Aastatel 2008–2015 andis skeptik.ee välja ka umbluu preemia Viltune Pendel. See on auhind, millega tuuakse esile ettevõtteid või isikuid, kes on möödunud aastal eriti usinalt teadus- ja tõenduspõhisest mõtlemisest hälbimist propageerinud. 2008. aasta kevadel rajas katoliikliku taustaga abordivastane organisatsioon Elukultuuri Instituut veebilehe abort.ee, mis väidetavalt pidi aitama rasedatel otsustada, kas sünnitada või ei. Tegelikult sisaldas veebileht vaid abordivastast propagandat, mis oli Skeptik.ee väitel eksitav. Skpetik.ee avaldas rea abort.ee suhtes kriitilisi artikleid ning avalikustas tõiga, et abort.ee tegijad olid saanud veebilehe jaoks raha sotsiaalministeeriumilt. Elukultuuri Instituut vastas ähvardusega MTÜ Eesti Skeptik ja selle eestvedaja Martin Vällik laimu eest kohtusse kaevata. skeptik.ee 7 April 2007 23:41: Tere tulemast skeptik.ee lehele! by Martin Vällik skeptik.ee 30 September 2007: Ionic-Detox köögilaual by Martin Vällik "Umbluu preemia". Skeptik.ee. Vaadatud 01.02.2021. Eesti Ekspress 23 April 2008: Abort.ee tegijad kaebavad Martin Välliku kohtusse Skeptik.ee
Emmanuel Frimpong

Emmanuel Yaw Frimpong (sündinud 10. jaanuaril 1992 Kumasis) on endine Ghana jalgpallur (kaitsev poolkaitsja). Ta oli Arsenali kasvandik. Klubikarjääri jooksul mängis ta veel Inglismaa klubides Wolverhampton Wanderers, Charlton Athletic, Fulham ja Barnsley, Venemaa kõrgliiga klubides Ufa ja Tula Arsenal, Rootsi kõrgliiga klubis Eskilstuna ning Küprose kõrgliiga klubis Ermis Aradippou. 2019. aasta märtsis teatas ta vigastuse tõttu karjääri lõpetamisest.
Anu Hint

Anu Hint (sündinud 8. novembril 1961) on eesti moekunstnik ja õppejõud. Ta õppis aastatel 1968–1973 Tallinna 34. 8-klassilises Koolis ja aastatel 1973–1979 Tallinna 46. Keskkoolis. Aastatel 1980–1985 õppis ta ERKI-s moeeriala. ERKI moeshow ühe algatajana on osalenud  koolishowdel 1982-1985. Peale kõrgkooli lõpetamist töötas Tallinna Moemajas moekunstnikuna 1985-1991. Järgnes kunstnikutöö firmades Enelin, Founder ja Kamilla. Enelini firma kunstnikuna disainis rõivad filmi "Need vanad armastuskirjad" jaoks. Omanimeline moestuudio teenindas kliente Tatari 21B aadressil vahemikus 1996- 2005. 2012 loodud OÜ HINT design pakub villasest kangast jakke, keepe ja aksessuaare. Alates 2007 on AH Eesti Moekunstnike ühenduse juhataja ja korraldab EMÜ näitusi ja töötubasid. Isikunäitused ja moeshowd: 2007 koos Ilona Treimaniga ehete ja moefotode näitus Adamson Ericu muuseumis. 2011 koos Ilona Treimaniga näitus "Peegeldused" Vabaduse galeriis. 2014 isikunäitus Hobusepea galeriis "Puude taga on inimene". Liikuvate loodusmotiividega valgete rõivaste kollektsiooni + moefotod. 2016 HINT design villaste jakkide ja kudumite kollektsioon Tallinn Fashion Weekil. 2021 Vabaduse galeriis esimene maalinäitus „Puude puudutus“ + T-särkide kollektsioon. Organisatsioonid: 1986 Eesti Kunstnike Liit, 1990 Eesti Disainerite Liit, 1993 Eesti Moekunstnike ühendus 1988 ja 1989 tunnustustused Tallinna rahvusvahelistel moefestivalidel.   2020 Kristjan Raua preemia Eesti kaasaegset moodi propageeriva rändnäituse seeria „Eestlane olla...“ koostamise ja kureerimise eest https://www.moekunstnikud.com/anu-hint http://www.hot.ee/anuhint/cv.htm[alaline kõdulink] "ERKI Moeshow", Vikipeedia, 2. september 2024, vaadatud 14. septembril 2024 "Tallinna Moemaja", Vikipeedia, 23. november 2022, vaadatud 14. septembril 2024 "Need vanad armastuskirjad", Vikipeedia, 13. detsember 2020, vaadatud 14. septembril 2024 "HINT design". HINT design. Vaadatud 14. septembril 2024. "Moedisain | Eesti Moekunstnike Ühendus | Tallinn". Moekunstnike Ühendus (inglise). Vaadatud 14. septembril 2024. "Anu Hint / Ilona Treiman . Peegeldused – Vabaduse galerii". Vaadatud 14. septembril 2024. "täna". galerii.eaa.ee. Vaadatud 14. septembril 2024. "TFW/ Anu Hint toob moelavale keskkonnasõbralikud ja igapäevased rõivamudelid". Elu24. 17. oktoober 2016. Vaadatud 14. septembril 2024. "GALERII | Tallinn Fashion Week: Anu Hint". Anne & Stiil. Vaadatud 14. septembril 2024. "Anu Hindi näitus „Puude puudutus" | Eesti Kunstnike Liit". www.eaa.ee. Vaadatud 14. septembril 2024. Anu Hint andmekogus IMDb (inglise) Anne Metsis, Anu Hint, maksimalistist minimalistiks, Eesti Naine, november 2010