laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Per Banér

Per Gustafsson Banér (ka Peter (Peder) Baner; 28. juuni 1588 Djursholm – 13. juuli 1644 Stockholm) oli Rootsi riigitegelane. Ta oli riiginõuniku, marssali, Djursholmi ja Eknäsi härra, Läänemaa Virtsu mõisaomaniku Gustaf Axelsson Banéri (1547–1600) ja Stegeholmi ja Västerviki krahvinna Christina Svantesdotter Sture (1559–1619) poeg, Riia kuberneri Svante Banéri (1583–1628), riigimarssal Axel Banéri (1594–1642) ja feldmarssal Johan Banéri (1596–1641) vend. 1611 sai temast kuningas Gustav II Adolfi kammerhärra, 1617 riigikammernõunik ja 1621 kuningliku majesteedi sõjakomissar Liivimaal. 22. augustist 1622 oli Tallinna ja kogu Eestimaa maavanem ning samal aastal Jelgavas ka Poola-Rootsi kaheaastase vaherahu sõlmimise komissar. 1624 oli ta täieõiguslik Tallinna ja Eestimaa kuberner; sai 1625 riiginõunikuks, 1626 kantseleinõunikuks ning oli 1627. aastast Ölandi ja Östergötlandi laaman. Per Banér päästis Kalmari sõja ajal Gustav II Adolfi elu, kui see oma hobusega läbi jää vajus. Seetõttu oli ta 1617 toimunud Gustav II Adolfi kroonimispidustuste aukülaline ning löödi samas ka rüütliks. 20. detsembril 1651 said tema järeltulijad vabahärra tiili ja immatrikuleeriti vabahärrasuguvõsa nr 22 all Rootsi rüütelkonda. 1615. aastal abiellus ta Hebla Flemingiga (surnud 1639), kes oli Viki (Wijk) ja Lemlahdensaari Kuitia (Qvidja, Qwidia) mõisniku vabahärra Claes Flemingi (1535–1597) ja vabaproua Ebba Gustavsdotter Stenbocki (surnud 1614) tütar, riigimarssali ja Torpa vabahärra Gustav Olofsson Stenbocki (1504–1571) tütretütar. Abielust sündisid: Ebba (sündinud 1616); Kerstin (1617–1674); Gustaf Persson Banér (1618–1689), Läänemaa Varbla (Werpel) mõisaomanik, sõjanõunik, riiginõunik (1651), feldmarssal (1658), Skåne, Hallandi ja Blekinge kindralkuberner (1664); Margareta (1619–1680), Biby mõisniku, riiginõuniku ja admirali Claes Nilsson Stiernsköldi (sündinud 1617–1676) kolmas abikaasa; Claes Pedersson Banér (1620–1675), Ekenäsi mõisnik, maavanem, riigijäägermeister (1664), Cronebergi vabapreili Ebba Sparre (1630–1666) abikaasa; riiginõuniku, Tartu õuekohtu (1631) ja Göta õuekohtu (1646) presidendi ja vabahärra Per Sparre (1592–1647) väimees; Nils, vallalisena surnud rittmeister, Kuitia (Qidia; Qvidja), Läänemaa Varbla (Werpel) ja Virtsu mõisaomanik; Johan, 1642. aasta Leipzigi lahingus (ka teine Breitenfeldi lahing) hukkunud kapten; Svante (surnud 1658), Eknäsi ja Tuna mõisnik, hukkus Karl X Gustavi teise Taani sõja Kopenhaageni piiramisel. Anders Anton von Stiernman: Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ...1754, lk. 78–79 Anders Anton von Stiernman: Swea och Götha Höfdinga-Minne. 1, Stockholm 1835 lk. 285–286 Banér nr 22 Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ...1, 1754, lk. 81 Nordisk familjebok, 1904, veerg 833–835 (rootsi keeles) Svenskt biografiskt handlexikon, 1906, lk 60–61 (rootsi keeles)
Kladistika

Kladistika on fülogeneetilise süstemaatika peamisi meetodeid. See on süstemaatika üks põhisuundi, mis baseerub taksonite fülogeneesi arvestamises. Teistest klassifitseerimismeetoditest (näiteks feneetilisest süstemaatikast) erinebki ta selle poolest, et ei tugine üksnes liikidevahelise sarnasuse mõõtmisele, vaid võtab aluseks liikide eristumise. Kladistikas koostatakse kladogramme ehk fülogeneesipuid, kus on esitatud evolutsiooniline "elu puu". Fülogeneesipuud koosnevad klaadidest (monofüleetiline rühm) ehk "puu harudest". Populaarseks kladogrammide moodustamise aluseks on RNA ja DNA nukleotiidide järjestused. Kladistika kontseptsioonide üheks tähtsaimaks väljatöötajaks oli saksa entomoloog Willi Hennig. Kladistika vaike-eeldusteks on evolutsiooni monofüleetilisus ning divergentsus, samuti seisukoht, et uutel tekkinud taksonitel on uued tunnused, mida fülogeneetiliselt vanemal taksonil ei olnud. Feneetiline süstemaatika Fülogeneetiline süstemaatika
Fülogeneetiline süstemaatika

Fülogeneetiline süstemaatika on suund bioloogilises taksonoomias, mis seab eesmärgiks koostada niisugune süsteem, mis võimalikult täpselt vastaks eluslooduse fülogeneesile ehk põlvnemisloole. Fülogeneetilise süstemaatika üheks peamiseks meetodiks on kladistika. Kladistika ei võimalda arvesse võtta kõiki fülogeneesi vorme, kuid ta on kõige kasutatavamaks meetodiks neis rühmades, kus võib eeldada, et evolutsioon on olnud üksnes divergentne. Hübridogeense liigitekke või ulatusliku horisontaalse geeniülekande korral ei saa fülogeneetiline süsteem olla rangelt hierarhiline. Niisuguse, võrkja fülogeneesi kindlakstegemine nõuab mitmete uurimismeetodite kooskasutamist. Willi Hennig 1966. Phylogenetic Systematics.
Zakopane

Zakopane on Lõuna-Poolas Slovakkia piiri lähedal Väike-Poola vojevoodkonnas asuv 28 000 elanikuga (2004) linn, mida tuntakse eeskätt talispordikeskusena. Tatra mäestiku jalamil asuv Zakopane asutati 1578. aastal, linnaõigused sai 1933. aastal. Zakopane on Tatra maakonna halduskeskus. Zakopanes peetakse suusahüppajate iga-aastane maailma karikasarja etapp. Seal on peetud suusatamise maailmameistrivõistlused 1929., 1939. ja 1962. aastal, 1993. aastal toimus seal universiaad. Zakopane on Poola kõige lõunapoolsem linn. Zakopane õhtuhämaruses Zakopane suusahüppemägi Pilt minevikust Vaade Zakopanele Tatra mäestikust Szymanowski muuseum Villa Atma Zakopane : Stolica polskich gór Miastowo. Vaadatud 4. septembril 2023 Zakopane koduleht poola keeles Zakopane reisijuht inglise keeles Turistidele inglise, saksa, prantsuse, vene ja ungari keeles Zakopane Life Zakopane showplace
Arnold Soom

Arnold Soom (3. juuni 1900 Nõmme, Vao vald, Virumaa – 28. juuli 1977 Steinach, Austria) oli eesti ajaloolane. Soom uuris põhiliselt Narva linna majandusajalugu, eriti Rootsi ajal. Aastatel 1931–1940 töötas ta ühinenud Narva linnamuuseumi ja Narva linnaarhiivi juhatajana. 1940. aastal sai ta viienda eestlasena ajaloodoktoriks. Saksa okupatsiooni ajal oli Arnold Soom septembrist 1941 septembrini 1944 Eesti Omavalitsuse Tallinna Keskarhiivi ja sellega ühendatud Riigiraamatukogu direktor. 1944. aastal põgenes ta Rootsi, kus jätkas oma uurimistööd. Soomi tööd on hiljem jätkanud Enn Küng. Kuninglik Vasa orden, 1936 Narva linna muuseum ja arhiiv - 3180 Arnold Soom Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Banaan (perekond)

Banaan (Musa) on banaaniliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond. Banaane on teada umbes 50 liiki, sorte üle 400. Banaanid on algupäraselt pärit troopilistelt ja subtroopilistelt aladelt. Tänapäeval kultiveeritakse neid enamikus troopika piirkondades. Musa acuminata (Musa cavendishii, Musa chinensis, Musa nana, Musa sinensis, Musa zebrina) – hiina banaan Musa acuminata 'Lady's Finger' – viigibanaan Musa balbisiana – Balbisi banaan Musa basjoo (Musa japonica) – jaapani banaan Musa × paradisiaca (Musa acuminata × Musa balbisiana; Musa dacca, Musa rosacea, Musa × sapientum) – pärisbanaan Musa × paradisiaca rühm Plantain – jahubanaan Musa textilis – kanepbanaan ehk kiubanaan Musa velutina (Musa dasycarpa) – roosa banaan Banaan Fusarium oxysporum f.sp. cubense Australian Government, The Biology of Musa L. (banana), 1. jaanuar 2008 "Halb uudis kõigile, kes banaane süüa armastavad". Delfi. 16. detsember 2015
Ernst Mayr

Ernst Walter Mayr (5. juuli 1904 Kempten, Saksamaa – 3. veebruar 2005 Bedford, Massachusetts, Ameerika Ühendriigid) oli 20. sajandi üks juhtivaid evolutsioonibiolooge. Ta oli ka tunnustatud taksonoom, ornitoloog ja loodusteadlane. Tema revolutsioonilised tööd tõid kaasa uudseid käsitlusi Mendeli geneetikast, Darwini evolutsiooniteooriast ja biosüstemaatikast. Ta panustas ka tugevasti liigikontseptsiooni arengusse ja selgitamisse. Eesti keeles on ilmunud tema mahukas raamat "Bioloogilise mõtte areng: mitmekesisus, evolutsioon ja pärilikkus" (sari "Avatud Eesti raamat", tõlkinud Ülo Maiväli, Sille Remm, Kristiina Vind; Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2017). Leho Lamus nimetab E. Mayri teose põhimõtteid valgustusprojekti uueks vormiks. Tõlgetena on olemas ka kolm artiklit. Mayr, Ernst 1989 [1961]. Põhjus ja tagajärg bioloogias. (Hein, Kalle, tõlk.) Akadeemia 9: 1869–1887. Mayr, Ernst 2004 [2004]. 80 aastat vaatlusi evolutsioonimaastikul. (Hein, Kalle, tõlk.) Akadeemia 12: 2596–2603. Mayr, Ernst 2007 [2002]. Bioloogia iseseisvus. (Hein, Kalle, tõlk.) Akadeemia 10: 2165–2178. 1950 – valiti Uus-Meremaa Kuningliku Seltsi välisliikmeks 1958 – Darwini-Wallace'i medal 1965 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks 1983 – Balzani auhind 1986 – George Sartoni medal Teadusajaloo Seltsilt 1988 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks Järelsõna – Kalevi Kull, Vana naturalist Ernst Mayr. Lk. 990–1002. Leho Lamus. Eluteadus on valgustusprojekti uus vorm. Postimees, AK 2.06.2018.
Engelbergi vald

Engelberg on vald ja asula Obwaldeni kantonis Šveitsis. Vald asub ülejäänud kantonist lahus ida pool. Seda eraldab kantoni põhiosast Nidwaldeni ja Berni kanton. See asub 1020 meetri kõrgusel merepinnast ja on Kesk-Šveitsi juhtivaid turismikeskusi. 2000. aastal oli vallas 3600 elanikku, kellest 600 olid välismaalased. Keskajal tunti Engelbergi sealse benediktiini kloostri järgi. 1900. aastatel meelitasid turiste veekeskused, kuid nüüd üha enam ka suusakeskused. Engelbergis on korraldatud suusatamise ja mäesuusatamise maailma karikasarja etappe. Engelbergi klooster Engelbergi koduleht (saksa keeles) Turismiinfo (inglise ja saksa keeles)
Ţubruq

Ţubruq (araabia keeles طبرق) on sadamalinn Liibüas Egiptuse piiri lähedal, Ţubruqi omavalitsuse keskus.
Tants

Tants on kunstiliik, milles tundeid, elamusi ja suhtumist väljendatakse liigutuste ja poosidega; ka selle kunstiliigi teos. Tantsu saatmiseks mõeldud muusika on tantsumuusika. Tants on vanimaid kunstiliike, see kuulus algselt maagiliste kombetalituste juurde. Praeguseni on tantsul tihe seos rütmimuusika, laulu, pantomiimi ja teatrikunstiga. Vanimad tantsud matkivad tegelikkust (tööliigutusi, loomi ja muud seesugust). Algul esitas tantsu selle looja, alles hiljem eristusid elukutselised tantsijad. Euroopa varaseim tantsukunst on teada Vana-Kreekast, kus see kaasnes jumalakultusega, näiteks Apolloni pidustustega. Keskajal kirik põlgas tantsu, kuid ei suutnud selle arengut pidurdada, õitsele puhkes rahvatants. 15. sajandil tekkis rahvatantsu kõrvale seltskonnatants. See oli algul kõrgseltskonna harrastus, arenes 19. sajandil rahvalikumaks (kadrill, polka, valss) ja on 20. sajandil üldrahvalikuks muutudes jätnud rahvatantsu varju. Praegu on rahvatants taandunud peamiselt tantsuringide harrastuseks. Klassikaline tants kujunes 16.–17. sajandil. 19. ja 20. sajandi vahetuses sündinud vabavormilisem plastika on mõjutanud ka klassikalist balletti. Tantsitakse üksi, paaris või hulgakesi. Eristatakse rahvatantsu, seltskonna- ehk peotantsu ja lavatantsu. Mineviku seltskonna- ja lavatantsud, mida tantsitakse tänapäeval, on koondatud ajaloolise tantsu mõiste alla. Euroopa lavatants jaguneb klassikaliseks ja balletiks, karaktertantsuks ehk lavaliseks rahvatantsuks, plastiliseks tantsuks ja estraaditantsuks. Peotantsust on väljakujunenud kindlatele reeglitele vastav võistlustants. Võisteldakse standardtantsude (aeglane valss, fokstrott, tango jne) ja Ladina-Ameerika tantsude kategoorias (samba, rumba, džaiv jne) kategoorias. Eesti rahvatantsu saab jagada folkloorseks (näiteks tantsuansambli Leigarid repertuaar) ja folklooril põhinevaks autoritantsuks (näiteks tantsuansambli Sõprus repertuaar). Koreograafide loend Tantsijate loend Tantsude loend Melbourne shuffle Ballett Capoeira Hiphoptants Kõhutants Rivitants Rahvatants Seltskonnatants Stroof Ergutustants Ball Nüüdistants Tantsutehnika Tantsulavastus Tantsuteraapia Tantsuõpetaja Tantsukunstnik Šoti seltskonnatants Tantsuline liikumine Mustlastants Tantsumaraton
Phong Nha-Kẻ Bàngi rahvuspark

Phong Nha-Kẻ Bàngi rahvuspark (vietnami keeles Vườn quốc gia Phong Nha-Kẻ Bàng) on rahvuspark Vietnamis Quảng Bìnhi provintsis. Rahvuspark kaitseb karstimetsi ja koobastikke. Muude looduslike objektide hulgas asub seal ka maailma suurimaks koopaks peetav Sơn Đoòng. Aastast 2003 kuulub ta UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Puidutööstus

Puidutööstus on töötleva majanduse haru, mis tegeleb puidu töötlemisega. Valdkond hõlmab puittoodete, näiteks saematerjali, vineeri, spooni, puitkonteinerite, puidust põrandamaterjali, puitsõrestiku ja kokkupandavate puitehitiste tootmist. Tootmisprotsessi kuulub palkide lõikamine propsideks või saematerjaliks, puidu tükeldamine ja saagimine, vormilõikamine, plaatideks lõhestamine jm töötlemine treipingil või muude töövahenditega, puidu hööveldamine või lihvimine ning valmistooteks kokkupanemine. Eesti pindalast üle poole on kaetud metsaga, mistõttu on meil head eeldused metsa- ja puidutööstuse arenguks. 2021. aastal tegutses Eestis puidutööstuse valdkonnas 1271 ettevõtet. Valdkonna ettevõtted moodustavad 1,1% Eesti ettevõtetest ja neis töötab ligi 18 800 inimest (3,6% kõigi Eesti ettevõtete töötajatest). Nimetatud ettevõtete koondmüügitulu oli 2021. aastal 3,7 miljardit eurot (3,8% kõigi Eesti ettevõtete müügitulust). Ärikasum oli puidutööstuse ettevõtetel 2021. aastal enam kui 356 miljonit eurot, mis moodustas 10% nende müügitulust (kasumimarginaal, kogurentaablus). 79% puidutööstuse ettevõtetest on mikroettevõtted, kus töötab alla 10 töötaja. 3% ettevõtetes töötab enam kui 100 töötajat (37 ettevõtet). 21% puidutööstuse ettevõtetest on müügitulu kalendriaastas suurem kui 1 miljon eurot. 2020. aastal ei lasknud puidutööstus end kriisist häirida ning tugeva sisenõudluse toel kasvatati müügimahtusid. Eesti puidutööstusele on kogu aeg olnud oluline eksport, mis moodustab umbes poole nende müügist, ulatudes 2021. aastal 1,9 miljardi euroni. Peamisteks ekspordipartneriteks olid Rootsi, Taani ja Saksamaa, kuhu läks veidi üle kolmandiku ekspordist. Mahtudelt neljas riik, kuhu kaupu eksporditi, oli Soome. Sektori peamisteks ekspordiartikliteks on puitmajad, ehitusdetailid (aknad, uksed, liimpuit) ja saematerjal. 2020. aastal kasvasid palgad puidutööstuses aasta varasemast kiiremini ning sektori keskmine jõudis Eesti keskmisele veidi lähemale. Seejuures palgakasv oli kiirem vähemalt 50 töötajaga ettevõtetes. Töötlev tööstus Metsatööstus Mööblitööstus Paberitööstus Puidutöötlemise mõisteid Registrite ja Infosüsteemide Keskus. "EMTAK 2008 SELGITAVAD MÄRKUSED" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 16.10.2020. Vaadatud 13.10.2020. Statistikaameti andmebaas, aastastatistika 2021. a kohta Majandus ja Kommunikatsiooniministeerium (2021). "2020. AASTA MAJANDUSÜLEVAADE" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27.09.2021. Vaadatud 27.09.2021. Algandmed Statistikaameti andmebaas, ettevõtete majandusnäitajad, aastastatistika, tabelid EM001, VK22 ja EM0072. Vaadatud 29.01.2022. Ettevõtte koduleht "Juriidiliste isikute statistika". Vaadatud 26.01.2022. "Äriregistri andmebaas". Vaadatud 5.10.2022. Eesti Metsa- ja Puidutööstuse Liit Äripäev (puidutööstuse artiklid)
Metsatööstus

Metsatööstus on tööstusharu, mis tegeleb metsa langetamise (sealhulgas tüvede laasimise ja järkamise), materjali metsast väljaveo ja metsamaterjali esmase töötlemisega. Metsatööstuse toodang on metsamaterjal (ümarmaterjal). Peamise toodangu moodustavad palgid, paberipuit, vineeripakud ja küttepuit. Üha rohkem kasutatakse ka raiejäätmeid, sealhulgas okkaid. Eesti metsatööstuse ettevõtteid ühendab Eesti Metsa- ja Puidutööstuse Liit. Metsanduse mõisteid
Valged bussid

Valged bussid olid bussid, millega Teise maailmasõja lõpus Rootsi Punase Risti asepresidendi krahv Folke Bernadotte'i juhtimisel päästeti Saksamaa koonduslaagritest peamiselt taanlasi ja norralasi. Et vältida busside ründamist, olid need värvitud valgeks, ning katusele, külgedele, ette ja taha oli maalitud punane rist. Taanlaste ja norralaste ühise planeerimistöö järel ning nende ühisel survel päästis Rootsi Punane Rist märtsis ja aprillis 1945 umbes 15 000 inimest Saksamaa võimu all olnud alade koonduslaagritest. Pärast Saksamaa kapituleerumist päästeti mais ja juunis veel umbes 10 000 inimest. Prioriteediks olid taanlastest ja norralastest poliitvangid. Evakueeritama pidi ka Saksamaal elavad rootsi naised ja lapsed. Võimaluse korral võeti kaasa ka teisi. Selle aktsiooniga päästeti paljude vangide elu. Ette on heidetud skandinaavlaste eelistamist, samuti SS-ile transpordiabi osutamist. 9. aprillil 1940 tungisid Saksa väed Taani ja Norrasse. Juba juunis rajati esimene Saksa vangilaager Norras, Ulveni vangilaager Bergeni lähedal. Sedamööda, kuidas vastupanu okupatsioonile tugevnes, arreteeriti üha rohkem norralasi. Algul hoiti enamikku vange Norras, kuid mitmel põhjusel saadeti tuhandeid norralasi Saksamaa vanglatesse ja laagritesse, neist esimesed juba sügisel 1940. Taanis algas suurem arreteerimiste ja küüditamiste laine alles seoses Taani valitsuse tagasiastumisega 29. augustil 1943. Taani ja norra vangid Saksamaal jagunesid mitmeks kategooriaks alates interneeritutest, kellel säilis teatud vabadus, kuni NN-vangideni, kellele oli määratud end surnuks töötada. Norra ja taani vangidele Saksamaal hakati organiseerima abi. Norra sadamavaimulikud Hamburgis Arne Berge ja Conrad Vogt-Svendsen külastasid vange, andsid neile toiduabi ja aitasid nende kirju omastele Taani ja Norrasse toimetada. Vogt-Svendsseni ja teiste tõlgina tegi suure töö ära Hiltgunt Zassenhaus. Vogt-Svendsen sõlmis sidemed ka Johan Bernhard Hjorti ja Didrik Arup Seipiga, kes koos perekondadega olid interneeritud Hjorti sugulase mõisas Gross Kreutz. Koos teiste skandinaavlastega koostati seal skandinaavia vangide nimekirju koos nende kinnpidamiskohtadega. Berliini Rootsi saatkonna kaudu saadeti need nimekirjad Rootsi ning Norra eksiilvalitsusele Londonisse. Stockholmis tegeles spetsiaalselt skandinaavia vangide saatusega Norra diplomaat Niels Christian Ditleff. Aastavahetuseks 1944/45 oli norra poliitiliste tsiviilvangide koguarv Saksamaal umbes 8000 ning peale selle oli seal 1125 sõjavangi. Taani poole peal oli admiral Carl Hammerich kaua välja töötanud salaplaane, et moodustada "Jyllandskorps" taanlaste päästmiseks laagritest. Hammerichil olid head sidemed nii norra sadamavaimulikega Hamburgis, Gross Kreutzi ringiga kui ka Ditleffiga Stockholmis. 1944. aasta jooksul tegid taanlased ära suure ettevalmistustöö: nad registreerisid vange ning planeerisid transpordivõimalusi, varustust ja karantiini Taani saabuvatele vangidele. Hammerich käis veebruaris, aprillis ja juulis 1944 Stockholmis ning arutas plaane Ditleffiga. Aastal 1945 oli Saksamaal umbes 6000 taani vangi.
Õ

Õ (õ) on ladina kirja täht, mis on saadud o-tähest diakriitilise märgi tilde abil. HTML-is märgendatakse Õ-tähte &Otilde; ja õ-tähte &otilde;. Eesti keeles märgib see täht ümardamata keskkõrget keskvokaali. Selle kasutuselevõtu algatas 19. sajandi algul Otto Wilhelm Masing. Varem kasutati selle hääliku märkimiseks peamiselt o ja ö-tähte, mõnes sõnas ka e-tähte. Eesti tähestikus on see täht w- ja ä-tähe vahel. Ta on tähestiku 27. täht, võõrtähtedeta 24. täht. Arvutikasutajad asendavad selle vajaduse korral sümboliga 6 või ø või q. Lõunaeesti võru ja seto keeles, kuid samuti ka vadja ja kihnu keeles esineb õ-tähte palju rohkem ku eesti keeles (nt võru-seto hõbõhõdsõlõ 'hõbedasele', kõnõlõsõq, 'kõnelevad', mõsõ 'pesen', võru-seto-kihnu tulõlõ 'tulele', olõ 'olen'). Selle põhjuseks on täielik vokaalharmoonia, mis nendes keeltes esineb, kuid on eesti keelest sajandite jooksul taandunud. Vokaalharmoonia on omane küll ka soome keelele, kuid kuna seal õ-häälikut üldse ei esine, siis ei ole seal ka õ-harmooniat, mis teebki võru, seto, vadja ja kihnu kõla- ja kirjapildi nii õ-rikkaks. Võru ja seto keeles on tegelikult kolm eri sorti õ-häälikut, mida kõiki kirjutatakse tänapäeval tavaliselt õ-tähega. Need kolm õ-hääliku varianti on tavaline (poolkõrge ja tagapoolne) ehk eesti õ (nt mõts, kõrd), kõrge õ ehk ümardamata kõrge keskvokaal, nt sõna, sõs, kõik (seda on märgitud ka y-tähega, nt syna, sys) ja taga-e ehk tagapoolne e-hääliku variant, mis kõlab väga õ moodi ja mida ka õ-ga kirjutatakse nt tarõ, panõ, kurõkõnõ. Koltasaami keeles märgib see täht eesti õ-le sarnast keskvokaali [ɘ]. Näiteks: kõõččmoš 'küsimus'. Leedu keeles ei ole õ tähestikutäht. Sellega märgitakse mõnedes sõnaraamatutes rõhulist pikka o-häälikut, mis hääldub tõusva intonatsiooniga, näiteks piemuõ (tavatekstis piemuo) 'karjane'. Liivi keeles märgib see täht erinevaid häälikuid. Esisilbis märgib see eesti õ-le sarnast ümardamata keskkõrget keskvokaali. Kehtivas idaliivi ortograafias märgib täht ȭ pikka õ-d, näiteks ȭdõg 'õhtu'. Lisaks on ortograafias lähedasi häälikuid märkivad tähed ȯ ja ȱ. Portugali keeles märgib see täht nasaliseeritud o-häälikut [õ]. Vietnami keeles ei ole õ tähestikutäht, vaid märgib o-häälikut, mis hääldub tõusva katketooniga. Ã Ñ vokaalne düslaalia Raimo Raag. "Eripärane täishäälik õ". Teoses Sõida tasa üle silla. EKSA 2018. ISBN 978-9949-604-62-3 (lk 73–80) Valve-Liivi Kingisepp: "Kuidas tuli õ-täht eesti kirjakeelde?" Sirp, 16. september 2016
Lekkevool

Lekkevool (ing leakage current) on elektrivool läbi vooluraja, mis pole voolu juhtimiseks ette nähtud. Enamasti mõeldakse lekkevoolu all elektriisolatsiooni läbivat juhtivusvoolu (vabade laengute liikumisest tulenevat voolu), mis võib voolata elektripaigaldise eri pingega osade vahel ning pingestatud osade ja maa vahel. Lekkevool võib olla ka mahtuvuslik – elektripaigaldise pingestatud osade ja maa vahel, samuti läbi häiretõkestuskondensaatorite (elektriseadme toitevoolu sisendis). Kui lekkevool suureneb isolatsiooni halvenemise tõttu üle ohutu väärtuse, nimetatakse seda voolu rikkevooluks. Anti Hamburg. Elektrivarustus
Vltava

Vltava [v'ltava] (saksa keeles Moldau) on jõgi Kesk-Euroopas. Jõe lähe asub Šumavas. Voolab algul kagusse, siis aga põhja läbi Tšehhimaa. Läbib palju kärestikke kuni Prahani. Prahast alates on jõgi laevatatav ja suubub Mělníkis vasakult Elbesse (Tšehhis Labe). Suurust arvestades on Elbe küll Vltava lisajõgi, ent kuna Saksamaal kutsutakse seda jõge Elbeks, siis peetakse Vltavat Elbe lisajõeks. Vltava on Tšehhi pikim jõgi (430 km). Vltava valgla katab 28 000 km². Suuremad lisajõed on Malše, Lužnice, Otava, Sázava ja Berounka.  Vltava – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Jõed maailmas
Zimbabwe maareform

Zimbabwe maareform on 2002. aastal Zimbabwes teostatud ulatuslik maareform. Eesmärk oli võtta valgetelt maa ära ja jagada see mustadele zimbabwelastele. 9. augustiks pidid seaduse alusel kõik farmerid oma valdustest lahkuma, juba kevadel olid nad sunnitud lõpetama põllutööd. Maa jagati kohalikele aafriklastele. Selle tagajärjel varises kokku Zimbabwe põllumajandus, kuna kõik professionaalsed agronoomid olid valgest rassist ning töötuks jäid ka aafriklased, kes töötasid valgete farmides. Lõpuks omandasid maad need, kellel polnud vähimaidki teadmisi maaharimisest ning kes toetasid Robert Mugabe kliki valitsust. Mitmed lääneriigid on tauninud seda, kuna Zimbabwe valitsus pole nõus maksma kompensatsiooni endistele valgetele farmeritele. Suurbritannia oli isegi nõus ise maksma. Seoses Zimbabwe suure inflatsiooniga palus president Mugabe 2007. aastal osadel valgetel farmeritel tagasi tulla, kuna inflatsioon on põhjustanud näljahäda kohalike seas. Zimbabwest on võtnud eeskuju ka mitmed Lõuna-Aafrika riigid.