laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ile

Ile (kasahhi; hiina 伊犁河 Yili He; uiguuri Chüngges; vene Или) on jõgi Hiinas ja Kasahstanis. Jõgi saab alguse Kasahstani kagupiiril Tian Shanis kõrgusel 3540 m, Han-Tengri mäesõlmest paarkümmend kilomeetrit loodes. Pikkus on 1001 km (koos lähtejõe Tekesiga 1439 km), sellest 815 km voolab Kasahstani territooriumil. Ülemjooksul väljub Tekesi jõgi Ketpehi ahelikku ümber hõlmates Hiina aladele (lõik ca 500 km). Seal on ka suurim linn jõe teel Yining (Gulja; 430 tuhat el.). Ile suubub Balkaši järve (h 341,4 m) lääneossa ja seetõttu on tüübilt soolajärve lääneosas vesi palju magedam kui idaosas. Ile üldine langus on 3200 m ja lang 2,22 m/km. Suudmes on suure pindalaga delta. Ile keskmine äravool on 480 m³/s, valgla pindala 140 000 km². Looduslikult võiks vooluhulk olla kordi suurem, kuid suur osa jõgikonna veest kasutatakse kunstlikuks niisutamiseks ja tööstuse tarbeks. Jõel on Kapšagaj veehoidla (50 km Almatõst kirdes). Suuremad lisajõed on Hiinas Künes (Kunges) ja Kax ning Kasahstani osas Šarõn. Ili Kasahhi autonoomne ringkond
Kapšagaj veehoidla

Kapšagaj veehoidla (varem kasutati venepärast nime Kaptšagai veehoidla) on veehoidla Kasahstanis Ile jõel. Rajati 1970. aastal. Pikkus on 180 km, laius kuni 22 km. Pindala on 1850 km², vee maht 28,14 km³, keskmine sügavus on 15,2 m, maksimaalne sügavus on 45 m. Veetase kõigub 4 m ulatuses. Suubub jõgi Tšilik[küsitav]. Kasutatakse energeetikas (Kapšagaj hüdroelektrijaam) ja niisutamiseks. Veehoidla kaldal asub Kapšagaj linn.
Larry Wall

Larry Arnold Wall (sündinud 27. septembril 1954 Los Angeleses) on Ameerika Ühendriikide programmeerija, lingvist ja kirjanik. Tuntud programmeerimiskeele Perl loojana, mille ta tõi kasutusse aastal 1987. Larry Walli koduleht Perl Cookbook Programming Perl Authoritative list of Larry Wall quotes Quotes by Larry Wall (Wikiquote) Perl, the first Postmodern Language State of the Onion keynotes: 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 2004
Pressisõber

Pressisõber on aunimetus, millega Eesti Meediaettevõtete Liit (EML) tunnustab aasta avatuimat ajakirjandusega suhtlejat. Pressisõpra valitakse alates 1994. aastast. Selle kõrval kuulutatakse välja ka aasta pressivaenlane. Pressisõbra valivad aasta lõpus EML-i aastakoosolekul osalevad liikmesorganisatsioonide esindajad kandidaatide hulgast, kes on aasta jooksul näidanud üles suurimat valmidust ajakirjandusega suhelda või aidanud muul viisil kaasa infovabaduse levikule. Pressisõber saab auhinnaks nimelise messingist ruupori, mille on valmistanud Kuldgraali metallikunstnikud. 1994 Mart Laar 1995 Siim Kallas 1996 Tunne Kelam 1997 Paul Varul 1998 Lennart Meri 1999 Jüri Mõis 2000 Ivar Tallo 2001 Ingrid Rüütel 2002 Allar Jõks 2003 Mati Alaver 2004 Marko Pomerants 2005 Tõnis Lepp 2006 Aadu Luukas (postuumselt) 2007 Juhan Kivirähk 2008 Ivari Padar 2009 Andres Arrak 2010 Allar Jõks 2011 Helve Särgava 2012 Heili Sepp 2013 Kristi Liiva 2014 Andrus Ossip 2015 Elmar Vaher 2016 Karmen Turk 2017 Tarmo Soomere 2018 Riigikontroll 2019 Kersti Kaljulaid 2020 Arkadi Popov 2021 teadusnõukoda (koosseisus Tartu Ülikooli bio- ja siirdemeditsiini instituudi professor Irja Lutsar, Tartu Ülikooli matemaatilise statistika professor Krista Fischer, Tartu Ülikooli psühholoogia instituudi afektiivse psühholoogia vanemteadur Andero Uusberg, Põhja-Eesti regionaalhaigla ülemarst ja Tartu Ülikooli kirurgiliste haiguste professor Peep Talving, Tartu Ülikooli kliinikumi infektsioonhaiguste arst Pilleriin Soodla ja Tartu Ülikooli rakendusviroloogia uurija-professor Andres Merits) Pressivaenlane Andres Einmann. Aasta pressisõbraks sai riigikontroll ja -vaenlaseks Aivar Rehe Postimees, 06.12.2018. Pressisõber on Kersti Kaljulaid, vaenlase tiitlit välja ei antud. ERR, 10.12.2019. Pressisõber on Arkadi Popov. Eesti Meediaettevõtete Liit, 09.12.2020. Loora-Elisabet Lomp. Aasta pressisõber on teadusnõukoda Postimees.ee, 10.12.2021. Eesti Ajalehtede Liit
Pressivaenlane

Pressivaenlane on nimetus, mille annab Eesti Meediaettevõtete Liit aasta kõige ajakirjandusvaenulikumale inimesele. Pressivaenlast valitakse alates 1994. aastast. Paralleelselt kuulutatakse välja ka aasta pressisõber. Pressivaenlase valivad aasta lõpus Eesti Meediaettevõtete Liidu aastakoosolekul osalevad liikmesorganisatsioonide esindajad kandidaatide hulgast, kes on aasta jooksul näidanud üles suurimat vaenulikkust ajakirjandusega suhtlemisel või takistanud muul viisil infovabaduse levikut. 1994 Lennart Meri 1995 Edgar Savisaar 1996 Tiit Made 1997 Robert Lepikson 1998 Olari Taal 1999 Lennart Meri 2000 Toivo Jürgenson 2001 Mart Laar 2002 Heiki Kranich 2003 Peeter Tali 2004 Rein Lang 2005 Andres Lipstok 2006 Enn Pant 2007 Andrus Ansip 2008 Urmas Kukk 2009 Rein Lang 2010 Toomas Hendrik Ilves 2011 Eesti Suusaliit 2012 Kristen Michal 2013 Rein Lang 2014 Neinar Seli 2015 Rein Kilk 2016 Toomas Hendrik Ilves 2017 Mihhail Korb 2018 Aivar Rehe 2019 ei nimetatud 2020 ei nimetatud Pressisõber Andres Einmann. Aasta pressisõbraks sai riigikontroll ja -vaenlaseks Aivar Rehe Postimees, 6. detsember 2018 Pressisõber on Kersti Kaljulaid, vaenlase tiitlit välja ei antud. ERR, 10. detsember 2019 Pressisõber on Arkadi Popov. Eesti Meediaettevõtete Liit, 9. detsember 2020 Eesti Ajalehtede Liit
Tiiu Aro

Tiiu Aro (sündinud 18. juunil 1952 Kuressaares) on eesti arst ja poliitik. Tiiu Aro lõpetas 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Ta on töötanud Tartu linna onkoloogiadispanseris arsti ja osakonnajuhatajana ning olnud Tartu naistekliiniku peaarst. Aastatel 1996–1999 oli Tiiu Aro Eesti sotsiaalminister, esindades Eesti Koonderakonda (Tiit Vähi kolmandas valitsuses (2. detsember 1996 kuni 17. märts 1997) ja Mart Siimanni valitsuses (17. märts 1997 kuni 25. märts 1999)). Aastatel 1999–2009 oli Tiiu Aro Tervisekaitseinspektsiooni peadirektor ja 2010–2017 Tervisekaitseinspektsiooni, Tervishoiuameti ja Kemikaalide teabekeskuse ühendamisel loodud Terviseameti peadirektor. Alates 23. oktoobrist 2017 on Tiiu Aro Eesti Reformierakonna liige. Aastatel 2017 kuni 2021 oli ta Saaremaa vallavolikogu esimees, esimene Saaremaa valla ajaloos. Riigikogu liikme Johannes Kerdi volituste lõppemise järel tema surma tõttu 4. märtsil 2021 asus Tiiu Aro 6. märtsil 2021 tööle XIV Riigikogu liikmena. Ta oli Riigikogu sotsiaalkomisjoni liige. Tema volitused lõppesid 18. juulil 2022, kui ametisse astus Kaja Kallase teine valitsus. 2018 Tartu Ülikooli Kliinikumi preemia Tiiu Aro on abielus endise Riigikogu liikme, ajakirjaniku ja juristi Tõnu Kõrdaga. Varem olnud abielus kardioloogi ja kardiokirurgi Toomas Aroga. Einmann, Andres. Tiiu Aro lahkub enne ametiaja lõppu Terviseameti juhi kohalt. Postimees, 17. mai 2017. Äriregistri erakondade liikmete andmebaas. e-Äriregister. Saaremaa Vallavalitsus (18. veebruar 2021). "Saaremaa vallavolikogu esimees Tiiu Aro astub tagasi". Saaremaa Vallavalitsus. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. mai 2021. Vaadatud 26. veebruar 2021. Elektrooniline Riigi Teataja. Riigikogu juhatuse 05.03.2021 otsus nr 46 "Asendusliikme asumine Riigikogu liikmeks". Avaldamismärge: RT III, 09.03.2021, 1. Muudatused koosseisus. XIV Riigikogu koosseisu muudatused. Riigikogu veebisait.
Kyoga järv

Kyoga järv on järv Uganda keskosas. Kyoga järve pindala on 1720 km². Ta on umbes 200 km pikk ja väga sopilise kaldajoonega. Järve valgla on 75 tuhat km². Ta asub merepinnast 914 m kõrgusel. Järve suubub Valge Niilus, mis voolab välja Victoria järvest, suubub Kyoga järve, voolab temast välja ja suubub Alberti järve. Järve kaldal asub Soroti linn. Kyoga järvest pisut põhja pool asub Kwania järv. See on väiksem, aga sügavam kui Kyoga järv. Sellest voolab välja lühike jõgi, mis suubub Valgesse Niilusesse. Järve keskmine sügavus on umbes 4 m, suurim 5,7 m. Vee juurdevoolu reguleerib Nalubaale hüdroelektrijaam. Järve need piirkonnad, mille sügavus on väiksem kui 3 meetrit, on täielikult kaetud vesiroosilehtedega. Soostunud kallastel kasvavad papüürus ja vesihüatsint. Papüürusest on moodustunud ujuvad saared, mis ujuvad Kyoga alaliste saarte vahel. Kyoga järves elutseb 46 kalaliiki ja arvukalt krokodille. Tugevad vihmad tõstsid aastail 1997–1998 järvevee erakordselt kõrgele. Selle tulemusena rebenesid vesiroosid, mille suuri lehti järjest ülespoole kisuti, järve põhjast lahti, nad kuhjusid äravooluavasse ja ummistasid selle, mistõttu järve veetase tõusis veelgi kõrgemale ning Kyoga ja Kwania järv ühinesid. 2002. aasta seisuga oli üle ujutatud 580 km² kaldaäärseid alasid ja see oli sundinud inimesi ümber asuma. Egiptuse valitsus eraldas Ugandale 13 miljonit USA dollarit tagastamatut abi ummistusega võitlemiseks, aga 2007. aasta seisuga oli väljavool järvest endiselt suuresti blokeeritud.
Titisee-Neustadt

Titisee-Neustadt on linn Lõuna-Saksamaal Baden-Württembergis Schwarzwaldis. Asub Titisee järve kaldal. Linn koosneb järgmistest linnaosadest: Titisee Neustadt Waldau Langenordnach Schwärzenbach Rudenberg Linnas elab ligikaudu 12 000 elanikku. Aastas külastab linna umbes 600 000 inimest. Lähim suurem linn on Freiburg. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Linna ametlik koduleht Saksa linnakeses külvas paanikat hiiglaslik mängukaru, Elu24, 12. august 2007
Viiralti tamm

Viiralti tamm ehk Tamme-Koori tamm (kasutatud ka kirjapilti Tamme Goori tamm) on kaitsealune tamm Viljandi maakonnas Vana-Võidu külas. Viiralti tamm kasvab Viljandi vallas Vana-Võidu külas Tamme talu juures, Tänassilma ürgoru serval. Puu on looduskaitse all (IUCN kategooria: III – kaitstav loodusmälestis). Tamm on madal, jässakas ning püstiste okstega. Puu ümbermõõt on 488 cm (1,3 m kõrguselt), kõrgus on 13 m. Tamme õõnsus on tsementeeritud. Viiralti tamm kasvab keset heinamaad ning on paista ka 160 m kaugusel asuvale Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maanteele. Puu on nime saanud Eduard Viiralti 1943. aastal kuivnõeltehnikas valminud gravüüri "Viljandi maastik" järgi. Varem tunti tamme ümbruskonnas Tamme-Koori tammena. Selle nime sai puu 19. sajandil naabruses elanud isepäise taluperemehe järgi. Talu nimi oli Tamme ning selle Grigori-nimelist peremeest kutsuti Gooriks. Majas, mille Tamme Goori kunagi ehitas, elavad tänapäevani tema järeltulijad. Tamme-Koori tamm; Viiralti tamm Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 05.08.2016) Viiralti tamm Eesti entsüklopeedia veebiversioonis Viiralti tamm Maa-ameti kaardiserveris (vaadatud 06.08.2016) Tamme-Koori tamm; Viiralti tamm Eesti looduse infosüsteemis Viiralti tamm keskkonnaportaalis Eduard Viiralti gravüür "Viljandi maastik" Rahvusarhiivi fotode andmebaasis "Mis juhtus Wiiralti tammega? Praegu heas seisukorras puu oli sadakond aastat tagasi üsna rääbakas" Maaleht, 10. veebruar 2024
Skellefteälven

Skellefteälven ehk Skelledeatnu on jõgi Rootsi põhjaosas. Jõe pikkus on 410 km, valgala pindala 11 731 km². Skellefteälven saab alguse Norrbotteni läänist Ikesjaure järvest Rootsi-Norra piiri lähedal ja voolab kagu suunas läbi Norrlandi mägismaa läbi. Ta voolab läbi Hornavani, Uddjauri ja Storavani järve ning suubub Põhjalahte. Ülemjooksul on arvukalt jugasid, kärestikke ja järvi. Jõge kasutatakse energia saamiseks, jõel on mitu hüdroelektrijaama. Jõe suudmes asub Skellefteå sadam. Suur maailma atlas. Eesti entsüklopeedia OÜ, 2005, lk.50 "RMHI.Valglad (rootsi keeles)" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 28. september 2018. Vaadatud 22. detsembril 2008.
Kristalliseerumine

Kristalliseerumine on sulamis, vedelas või gaasilises agregaatolekus oleva aine või ainete segu üleminek korrastatud sisestruktuuriga olekusse. See on kristallide (aeglase) moodustumise ja kasvu protsess, mis tekib lähtefaasis üleküllastumise või ülejahtumise tulemusena. Kristalliseerumine on oluline looduslik protsess. Näiteks vee jäätumine või magma kivistumine on kristalliseerumise näited. Kristalliseerimine on ka oluline meetod keemiatööstuses. Kristalliseerimine Ümberkristalliseerumine
Slovakkia Eurovisiooni lauluvõistlusel

Slovakkia on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 1994. aastast 7 korda. 1993. aastal ei õnnestunud Slovakkial pääseda edasi eelvoorust, mis oli korraldatud uutele Ida-Euroopa riikidele, kes soovisid liituda Eurovisiooni lauluvõistlusega. Slovakkia eemaldus lauluvõistlusest pärast 1998. aasta võistlust. Kolme finaali peale jäi Slovakkia parimaks tulemuseks 18. koht ja riik oli pärast iga võistlust sunnitud aasta vahele jätma. Riik otsustas mitte naasta 2000. aasta võistluseks. 11. mail 2006 teatas Slovakkia ringhääling Slovenská Televízia soovist osaleda 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, kuid rahalistel põhjustel Slovakkia Belgradis siiski ei osalenud. Kuid Slovakkia naasis võistlusse järgmisel aastal, kui lauluvõistlus toimus Moskvas. 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse teises poolfinaalis jäi Slovakkia 8 punktiga eelviimaseks ehk 18. kohale. Slovakkia saavutas 2010. aastal poolfinaalis 16. koha ja 2011. aastal poolfinaalis 13. koha. 2012. aastal saadi poolfinaalis viimane (18.) koht ning pärast seda Slovakkia enam osalenud ei ole. Slovakkia on andnud kõige rohkem punkte järgmistele riikidele: Slovakkia on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt: Eurovisioon.ee – Slovakkia
Vitali Sobolev

Vitali Sobolev (sündinud 6. märtsil 1956. aastal Venemaal Permi oblastis Kospaši linnas) on Eesti kunstnik. Lõpetanud Vjatkas kunstikooli ja pedagoogilise instituudi. Praegu elab ja töötab Tallinnas. Osaleb eestivene mitteformaalse kunstnikeühingu "Ježi" tegevuses. Ta on olnud abielus Mari Kartauga, abielust sündisid poeg ja tütar. http://www.eaa.ee/?section=196&class=register_data&action=view&id=9109 Website
Orage

Orage on vabavaraline kalender Xfce töölauakeskkonna jaoks. Varem oli Xfce kalender Xfcalendar. Alates versioonist 4.4 kasutatakse nime Orage. Koos nimevahetusega lisati ka alarmid ja mindi dbh standardilt üle iCal standardile, mis teeb Orage ühilduvaks paljude teiste kalendritega. Paketis on ka plugin, mis võimaldab paneelil näidata kella mitme eri ajavööndi ajaga. Xfce 4.4 Tour Orage koduleht (inglise k.) Xfce website
Kuimetsa linnus

Kuimetsa linnus ehk Kuimetsa tornlinnus oli tornlinnus Juuru kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal asuvad linnusevaremed Rapla maakonnas Rapla vallas Kuimetsa külas Vatla jõe ääres Juuru-Kose ja Vahastu teeristil. Linnus ehitati kindlustatud mõisamajana 1412. aastal Tallinna tsistertslaste Püha Mihkli kloostrile kuuluva Kuimetsa mõisa kaitseks. Linnus põles 1560. aastal Liivi sõjas. Maamõõtja Carl Faehlmanni akvarelli järgi oli 1827. aastal veel alles kahe rippnurgatorniga kolmekorruseline tornelamu. Tänapäeval on linnusest säilinud vaid esimene korrus, mis on mattunud rusukünka alla, meenutades keldrit (ruum 7 x 5 m), millena seda ka kasutatakse. Eesti linnuste loend Eesti mõisate loend Mari-Ann Remmel, "Mõisalegendid. Harjumaa". Tänapäev, Tallinn 2008 Kuimetsa linnusest ja mõisast Eesti Mõisaportaalis Sammlung sämtlicher Ruinen in Estland. ...; EAA.854.4.469; 1840-1841 Kuimetsa linnus kultuurimälestiste riiklikus registris
Fontpédrouse'i sild

Fontpédrouse'i sild (Pont de Fontpédrouse, ka Pont Séjourné) on 1908. aastal valminud 237 m pikkune sild ja raudteeviadukt Prantsusmaal, Püreneedes Fontpédrouse'i juures üle Têti jõe. Sild kuulub Kollase rongi (Ligne de Cerdagne) raudteeliini Villefranche-de-Conflent-Gare de Latour-de-Carol-Enveitg koosseisu. Silla arhitekt on Paul Séjourné. [1]
Põhja-Makedoonia Eurovisiooni lauluvõistlusel

Põhja-Makedoonia on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel 1998. aastast. Enne 2019. aastat osaleti nimetüli tõttu Kreekaga nime endine Jugoslaavia Makedoonia Vabariik all. Põhja-Makedoonia parim tulemus oli olnud 12. koht, mis saavutati 2006. aastal Ateenas. Põhja-Makedooniat esindas Elena Risteska lauluga "Ninanajna". 2019. aastal esindas riiki Tamara Todevska lauluga "Proud", kes saavutas Põhja-Makedoonia seni parima tulemuse 7. koha. Olenemata sellest, et Põhja-Makedoonia ei ole kunagi pääsenud esikümnesse, tegi Põhja-Makedoonia Eurovisioonil rekordi kui kõige rohkem kordi finaali kvalifitseerunud riik. Põhja-Makedoonia kvalifitseerus alates 2004. aastast igal korral finaali. Kuid finaalis jäi ta alati esikümnest välja ja seetõttu ei saanud kunagi automaatset finaalikohta järgmise aasta võistluseks. 2008. aastal jäi Põhja-Makedoonia esimest korda finaalist välja, sest uute reeglite järgi valis kümnenda finalisti välja tagavaražürii. Kui uut reeglit ei oleks olnud, oleks Põhja-Makedoonia jälle finaalis üles astunud. Makedonska Radio Televizija (MKRTV), mis kannab üle lauluvõistlust, on kasutanud esindaja leidmiseks festivali "Skopje Fest". Enne iseseisvuse väljakuulutamist 1991. aastal oli Põhja-Makedoonia kui Makedoonia Sotsialistlik Vabariik Jugoslaavia Sotsialistliku Föderatiivse Vabariigi osa. Jugoslaavia artistid ja heliloojad osalesid tihti Jugoslaavia rahvuslikus eelvoorus, kuid Põhja-Makedoonia laulud ei võitnud kunagi Jugovizijat. 2008. aastal kvalifitseerus Rootsi ja 2009. aastal Soome žürii valikul, mistõttu Põhja-Makedoonia pidi kaks aastat järjest finaalist välja jääma. Jana Burčeskale tehti otse eetris abieluettepanek Eurovisioon.ee – Põhja-Makedoonia
Viktoria Leks

Viktoria Leks (sündinud 28. septembril 1987) on Eesti kõrgushüppaja. Tema rekord on 20. juunil 2007 Türil hüpatud 1.89. Sisetingimustes on tema rekord 11. veebruaril 2007 hüpatud 1.91, mis oli Eesti rekord kuni 2009. aastani, kui selle ületas Anna Iljuštšenko. Viktoria Leks Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Biograafia ESBL-is Viktoria Leks: tegin palju lollusi, Postimees, 2. märts 2007 Viktoria Leks Big Kuldliigal edukas, Postimees, 20. juuni 2007 Kergejõustiku kaunitar Viktoria Leks: "Meeldiv tiitel!", Õhtuleht, 6. august 2007 Andres Vaher. VIKTORIA LEKS: "Suvi on parim ja rannas on mõnus.", Õhtuleht, 7. august 2007
Anna Iljuštšenko

Anna Iljuštšenko (sündinud 12. oktoobril 1985 Sillamäel) on endine Eesti kõrgushüppaja. Ta on lõpetanud 2005. aastal Sillamäe Kannuka Kooli ja 2010. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna hambaarstina. Ta töötab ortodondina. Tema parim tulemus on 9. augustil 2011 hüpatud 1.96, mis on ühtlasi Eesti rekord. Ka 3. augustil 2010 hüpatud 1.95 oli Eesti rekord. 2013. aastal on ta sisetingimustes hüpanud 1.94, mis on samuti Eesti rekord. Anna Iljuštšenko esindas Eestit 2012. aasta suveolümpiamängudel. Tulemusega 1.90 saavutas ta 15. koha. 2013. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Göteborgis pääses ta tulemusega 1.92 finaali ehk kaheksa parema hulka. Finaalis ületas ta avakatsel kõrguse 1.92. Kõrgus 1.96 jäi alistamata ning lõppkokkuvõttes jäi ta itaallanna Alessia Trostiga jagama 4. kohta. 2016. aastal teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest. 2011 Shenzhenis: pronksmedal 1.94 2013 Kaasanis: pronksmedal 1.94 Aprillis 2015 sündis Anna Iljuštšenkol tütar, kes sai nimeks Polina. Iljuštšenko: edasipääs tuli väga raskelt. Postimees.ee, 2. märts 2013 Iljuštšenko sai EMil 4. koha! Postimees.ee, 3. märts 2013 Pisaratega võidelnud rekordinaine Anna Iljuštšenko: see oli mu viimane võistlus. Aitäh! Delfi.ee, 17. juuli 2016 "Palju õnne! Eesti rekordinaine sai emaks". Delfi.ee, 24. aprill 2015 Biograafia ESBL-is Anna Iljuštšenko Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) "Anna Iljuštšenko tulemuseks jäi 1.89". SL Õhtuleht, 21. august 2008 "Anna Iljuštšenko: See oli nagu vettehüpe, mitte kõrgushüpe!". SL Õhtuleht, 21. august 2008 Intervjuu pärast Pekingi olümpiamängude kvalifikatsioonivõistlust Anna Iljuštšenko võitis Kuldliiga etapil 300 000 ja püstitas Eesti rekordi 1.95! Postimees, 3. august 2010
Mirjam Lehismets

Mirjam Lehismets (neiupõlvenimi Mirjam Liimask; sündinud 25. oktoobril 1983) on endine Eesti tõkkejooksja. Aastal 2005 tuli ta 100 meetri tõkkejooksus kuni 23-aastaste Euroopa meistriks, joostud aeg 12.93 on Eesti rekord. Samal aastal võitis ta kuldmedali ka suveuniversiaadil. Gunnar Press. Mirjam Liimask tuli Euroopa meistriks, Õhtuleht, 18. juuli 2005 Evelin Kivimaa. Suur tükk ajab suu naerule, Eesti Ekspress, 19. juuli 2005 Biograafia ESBL-is
Emil Boc

Emil Boc [em'iil bokk] (sündinud 6. septembril 1966 Răchițeles) on Rumeenia poliitik, 22. detsembrist 2008 kuni 6. veebruarini 2012 Rumeenia peaminister. Emil Boc on õppinud ajalugu ja filosoofiat. Poliitikas osaleb ta alates 2003. aastast. Alates 2004. aastast on ta Rumeenia Demokraatliku Liberaalse Partei esimees. Aastatel 2004–2008 oli Boc Cluj-Napoca linnapea. Teist korda on ta Cluj-Napoca linnapea alates 12. juulist 2012. Pärast novembris 2008 peetud parlamendivalimisi nimetas president Traian Băsescu esialgu peaministriks Boci parteikaaslase Theodor Stolojani, kes aga ametist loobus. Seejärel tegi president valitsuse moodustamise ettepaneku Emil Bocile, kes moodustas koalitsioonivalitsuse kahe valimistel tasavägise tulemuse saanud partei osalusel, kaasates ka sotsiaaldemokraadid. Kokku kuulub kahele valitsuserakonnale umbes 70 protsenti parlamendi kohtadest. 13. oktoobril 2009 kaotas Emil Boci valitsus usaldushääletuse parlamendis häältega 176:254. 23. detsembril 2009 kinnitas parlament ametisse Emil Boci uue valitsuse. 6. veebruaril 2012 astus Boc tema valitsuse ulatuslike kärpekavade vastu toimunud massimeeleavalduste tõttu ametist tagasi
Hillar Nahkmann

Hillar Nahkmann (27. juuli 1964 Tallinn – 22. detsember 2008) oli eesti ajakirjanik. Ta lõpetas 1982. aastal Keila 1. Keskkooli ja 1988. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetajana. Aastatel 1982–1993 oli ta Keila 1. Keskkoolis ajalooõpetaja. Suvel 1991 asus ta tööle Eesti Raadiosse väliskommentaatorina; seejärel oli Eesti Raadio uudistediktor. Alates 2003. aastast oli ta Vikerraadio vastutav toimetaja. Oma sõnul eelistas ta esineda otse-eetris. Ta alustas raadiotööd uudistelugeja ja väliskommentaatorina. Hiljem juhtis ta muu hulgas saateid "Maailm täna", "Päevasüda" ja "6pakk". Samuti olümpiamängude programme. Aastal 1996 oli ta ise Atlantas kohal ja kommenteeris võistlusi. Ta oli muuhulgas ka edukas mälumängur. Ta võitis individuaalmängijana TV3 "Kuldvillaku", meeskondlikus arvestuses "Maakilva" (kevad 2001), Harju meistrivõistlused “Mnemofriik” (sügis 2001), ning Eesti meistrivõistlustel pronksmedali (kevad 1994). 10. klassi õpilasena tuli ETV võistlussaate “Turniir” meeskondlik esikoht kevadel 1981. Preemiareis viis võistkonna toonasele Ida-Saksamaale. Suri ootamatult 22. detsembril 2008. Maetud Keila lähedal asuvale Karjaküla kalmistule. Allar Viivik. Hillar Nahkmann: Mina teatasin "Estonia" laevahukust esimesena. Õhtuleht, 28. september 1999 Maarius Suviste. Hillar Nahkmann: Raadio loob fantaasiat. Maaleht, 21. juuli 2005 Suri tuntud raadiohääl Hillar Nahkmann. Postimees, 22. detsember 2008 Uku Toom: Nahkmann oli asendamatu. ERR Uudised, 22. detsember 2008 Hillar Nahkmann 1964-2008. Õhtuleht, 22. detsember 2008 In memoriam - Hillar Nahkmann. Postimees, 23. detsember 2008 Allar Viivik. Kilvar Hillar Nahkmann: "Küsimusele vastamisel on hea tuletamine!" Õhtuleht, 23. detsember 2008 Allar Viivik. Homme maetakse Hillar Nahkmann. Õhtuleht, 29. detsember 2008 Haud Keila Karjaküla kalmistul
Eduard Imhof

Eduard Imhof (25. jaanuar 1895 Schiers – 27. aprill 1986 Erlenbach) oli Šveitsi kartograaf. Aastail 1914–1919 õppis ta Zürichi Tehnikaülikoolis topograafiat. Tuntuse saavutas väga realistlike ja kvaliteetsete reljeefikaartidega. Eduard Imhof'ist Zürichi Tehnikaülikooli lehel.
Paatsjoki

Paatsjoki (soome keeles Paatsjoki, koltasaami keeles Paaččjokk, põhjasaami keeles Báhčaveaijohka, norra keeles: Pasvikelva, rootsi keeles: Pasvik älv, vene keeles: Паз või Патсойоки) on jõgi Lapimaal, mis saab alguse Inari järvest Soomes, voolab läbi Norra ja Venemaa ning suubub Varangeri fjordi Kirkenesi lähedal. Jõe pikkus on 145 km ja valgala pindala on 18 404 km². Jõele on rajatud mitu hüdroelektrijaama, tuntuimad neist on Paatsjoki hüdroelektrijaamad. Aastast 1944 kulgeb jõge mööda osa Norra-Venemaa piiri. Jõgi on kalarikas (lõhe).