laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Diego Valdés

Diego Alfonso Valdés Contreras (sündinud 30. jaanuaril 1994 Puente Altos) on Tšiili jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Mehhiko kõrgliigaklubis Club América ja Tšiili jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Tšiili klubis Audax Italiano, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Tšiili kõrgliigas 2012. aasta septembris. Aastatel 2016–2018 mängis Valdés Mehhiko kõrgliigaklubis Morelia ja 2019–2021 samasse liigasse kuuluvas Santos Lagunas. 2022. aasta jaanuaris liitus ta Américaga. 2023. aasta Apertura-hooajal tuli ta Américaga Mehhiko meistriks. 2021. aasta 2023. aasta Apertura-hooajal ja 2022. aasta Clausura-hooajal valiti Valdés Mehhiko kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2022/23 valiti ta liigahooaja parimaks ründavaks poolkaitsjaks. Tšiili jalgpallikoondises debüteeris Valdés 2015. aasta jaanuaris sõprusmängus USA vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. juunil 2018 sõprusmängus Poola vastu. Ta kuulus Tšiili koondisse 2019. aasta Copa Américal, kus saavutati neljas koht. 2018. aasta septembris sattus Valdés skandaali, kui enne sõprusmängu Lõuna-Korea jõudis ajakirjandusse foto, kus Valdés oli tegemas rassistlike žeste. https://int.soccerway.com/players/diego-alfonso-valdes-contreras/235018/ (vaadatud 22.12.2023) https://www.national-football-teams.com/player/58143/Diego_Valdes.html (vaadatud 22.12.2023) "Chile international Valdes apologizes for derogatory gesture" (arhiivilink). Washington Post. 11.9.2018. Vaadatud 22.12.2023
Raimond Isok

Raimond Isok (29. juuli 1914 Tallinn – 22. august 2001 Tallinn) oli eesti sporditegelane ja -pedagoog. Isok alustas sportimist 1924. aastal koduõues ning oli omaealiste spordiseltsi Algaja asutaja ja esimees. Õpetajate Konstantin Müüri ja Voldemar Resev-Reseli juhendamisel tuli 1927–1932 korv-, võrk-, jalg-, jää- ja veepallis, teate- ja orienteerumisjooksus ning ujumises Tallinna Koolinoorte Spordiringide Ühingu meistriks. Seejärel harrastas ta Noorte Meeste Kristlikus Ühingus ujumist (oli ujumisklubi esimees), hiljem sõjakoolis suusatamist. Ta kuulus 1930. aastast spordiseltsi Kalev ja lõpetas 1932. aastal Tallinna Reaalkooli. Pärast 1940. aasta juunipööret sai ta kinofikatsioonivalitsuse üldosakonna juhatajaks. Aastatel 1942–1945 oli ta 300. laskurpolgu kehalise kasvatuse ülem ning 1946–1953 Eesti NSV Spordikomitee treener ja õppespordiosakonna juhataja. 1955. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Aastatel 1955–1977 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi laborant, spordiklubi juhataja, kehalise kasvatuse ja spordi kateedri juhataja ja dekaan (1964. aastast dotsent), 1977–1990 ENSV Kõrgema ja Keskerihariduse Ministeeriumi inspektor. Isok tegutses ka kohtunikuna: üleliiduline kategooria veepallis ja ujumises (1946), vabariiklik kategooria kergejõustikus, suusatamises, korv- ja võrkpallis. Aastatel 1935–1940 oli ta Eesti Veespordi Liidu juhatuse sekretär ja kohtunikekogu esimees, kuulus 1946–1947 ja 1957–1968 Veespordi- ja Ujumissektsiooni presiidiumi. Aastatel 1940–1941 oli ta Tallinna Spordikomitee osakonnaülem, 1985–1997 Tallinna ja Eesti Spordiveteranide Liidu juhatuse esimees, hiljem auliige ning 1990. aastast Eesti Spordiajaloo Seltsi liige. Avaldas kirjutisi Kehakultuuris ja Spordilehes. 1963 Kalevi auliige 1964 Eesti NSV teeneline sporditegelane 1997 Valgetähe medaliklassi teenetemärk Kehaline kasvatus algklassides, ujumine, 1960 Ettevalmistavaid harjutusi laste ujuma õpetamisel, 1961 Kehaline kasvatus internaatkoolis, 1961 Kehakultuuri ajalugu, loengukonspekt, 1964, 1971, 1986 ja 1990 "ESBL". www.esbl.ee. Vaadatud 22. detsembril 2023. "Spordileht 23 juuli 1999 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 22. detsembril 2023. "Spordileht 7 august 1964 — DIGAR Eesti artiklid". dea.digar.ee. Vaadatud 22. detsembril 2023.
Nete Tiitsaar

Nete Tiitsaar (sündinud 1. märtsil 1989) on Eesti luuletaja. 2018. aastal ilmus tema debüütluulekogu "Ööraamat" ja 2019. aastal kogu "Murtud südamete hooldusraamat".
Keel (perekonnanimi)

Keel on perekonnanimi. Ameerika Ühendriikides oli perekonnanime Keel kandjaid 2014. aastal üle 11 000 isiku, Šveitsis üle 1000 ning Inglismaal üle 800 isiku. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Keel 111 inimesel: 51 mehel ja 60 naisel. Perekonnanimede levikult oli Keel meeste puhul 2042. kohal ja naiste puhul 1862. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Keel üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,86. Nimi oli kõige sagedasem Võru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 7,42 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Viljandimaal Põltsamaa kihelkonna, Virumaal Haljala kihelkonna, Tartumaal Sangaste kihelkonna ning Võrumaal Kanepi ja Karula kihelkonna mõisavaldades viiel korral nimeks Keel ja Kehl. Nimede eestistamisel vahetas üks isik 1936. aastal perekonnanime Keel uue nime Vainomaa vastu. Avo Keel, eesti võrkpallur ja treener (1962–) Markkus Keel, eesti võrkpallur (1995–) Martti Keel, eesti võrkpallur (1992–) Keel Surnames. Vaadatud 22. detsember 2023. Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 22.12.2023) Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Keel. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (vana nimekuju): Keel. Keel statistikaameti andmebaasis
Rakvere Reaalkool

Rakvere Reaalkool, endine Rakvere Reaalgümnaasium ja Rakvere 3. Keskkool, on Lääne-Viru maakonnas Rakveres asuv üldhariduskool. Kooli loomise alus oli Eesti NSV Ministrite Nõukogu otsus 24. juulist 1972. Hoone ehitati Pagusoo äärde endise katoliku kiriku kohale, ehitaja oli Rakvere MEK. Koolimaja ehitati tüüpprojekti järgi 1392 õpilasele (32 klassikomplekti), õpetajate tuba oli planeeritud 40 õpetajale. Kool avati 1. septembril 1973 Rakvere I ja II 8-klassilise kooli baasil. Sel päeval tulid Tartu ja Johannes Vares-Barbaruse tänava koolimaja juurest õpilaste kolonnid uue koolimaja juurde. Tseremoonia avas haridusosakonna juhataja Lembit Kõrgessaar, sümboolse võtme võttis vastu direktor Matti Piirimaa. Kooli esimesel tegevusaastal õppis koolis 1159 õpilast kokku 33 klassikomplektis, 2002/2003. õppeaastal oli neid vastavalt 1163 ja 36. Kõige rohkem õpilasi oli koolis 1984/85. õppeaastal – 1400, klassikomplekte oli 1987/88. õppeaastal – 43 komplekti. Esimesel õppeaastal oli koolis 57 õpetajat. Süvendatult õpetati keemiat, saksa keelt, vene keelt, oli ka raadiotehnika kallakuga klass. Esimene lend lõpetas kevadel 1975. Rakvere Reaalgümnaasium nimetati 29. augustil 2022 Rakvere Reaalkooliks. Rakvere 3. Keskkool nimetati 22. veebruaril 1995 Rakvere Reaalgümnaasiumiks. 1973–1987 Matti Piirimaa, kes varem töötas Rakvere Internaatkoolis õppealajuhatajana ning 1987. aastal asus tööle Rakvere haridusosakonna juhatajana 1987–1996 Aare Treial, kes varem töötas Elva õhtukeskkooli direktorina ning 1996. aastal siirdus Luunja Keskkooli direktoriks 1996–... Martti Marksoo, kes varem töötas samas koolis geograafia ja majandusõpetuse õpetajana 2003. aasta kevadel tähistas Rakvere Reaalkool 30. aastapäeva. Pidustused kulmineerusid kooli juubelinädalaga 21.–26.04.2003. 2008. aasta 14.–20. aprillil tähistas Rakvere Reaalkool juubelinädalaga 35. aastapäeva. 2013. aasta 22.–27. aprillil tähistas Rakvere Reaalkool juubelinädalaga 40. aastapäeva. 2024. aasta 05.-07. juunil korradas Rakvere Reaalkool Esimesed Olümpiamängud, kus osalesid kooli õpilased. Kooli koduleht
Gustav von Ungern-Sternberg (1821–1876)

Karl Gustav Andreas von Ungern-Sternberg (13. detsember 1821–12. jaanuar 1876) oli Ungern-Sternbergi aadlisuguvõsast pärinev baltisaksa mõisnik ning vabahärra. Ta oli aastatel 1869–1871 Eestimaa rüütelkonna 85. peamees ning 1871–1875 Eestimaa maanõunik. Talle kuulusid Võnnu, Jõesse, Keskvere, Tagavere ja Vidruka mõisad. Karl Gustav Andreas von Ungern-Sternberg sündis 13. detsembril 1821 Ridala kihelkonnas Võnnus. Tema vanemad olid Peter Ludwig Konstantin von Ungern-Sternberg ja Charlotte Helene Elisabeth von Ungern-Sternberg (sünninimega von Below). 1848. aasta 26. augustil abiellus Ungern-Sternberg Alexandra von Rosenbaumiga. Sama aasta 19. septembril omandas ta oma vanematelt Võnnu, Jõesse ja Keskvere mõisad. 1869. aasta 1. oktoobril valiti Ungern-Sternberg Eestimaa rüütelkonna peameheks. Ametiaja alguses sõitis ta Peterburi, et lahendada tüli rüütelkonna komitee ja Eestimaa kindralkuberner Pjotr Albedinski vahel, kuna eelmine peamees Nikolai von Dellingshausen oli keiser Aleksander II atentaadist pääsemisele pühendatud tänujumalateenistusel käinud luterlikus kirikus. Ungern-Sternbergi ametiaeg lõppes 9. detsembril 1871. Peale seda oli ta Eestimaa maanõunik kuni 1875. aastani. Karl Gustav Andreas von Ungern-Sternberg suri 12. jaanuaril 1876 Itaalias Lazios. Lk 390 (Eestimaa rüütelkond, 2018) (Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft) "Karl Gustav Andreas von Ungern-Sternberg". Vaadatud 22.12.2023. "Kinnistu detailandmed". Vaadatud 22.12.2023. Lk 114, 357 (Eestimaa rüütelkond, 2018) Stackelberg, Otto Magnus von. Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft. Görlitz. Kd. 1. Lk 457. 1931. Wrangell, Wilhelm; Krusenstern, Georg von. Eestimaa rüütelkond. Rüütelkonna peamehed ja maanõunikud. Argo. 2018.
Metabor

Metabor on alates 2001. aastast Tallinnas toiminud helikunsti platvorm. Põhituumik: Kaarel Kurismaa, Kiwa, A nagu alfa (Andres Lõo), DJ Masin (Anti Mäss), p0rt (Jevgeni Berezovski) ja Martiini. Korraldati heli/müra/vaikuse teemalisi keskkondi erinevates kohtades: endised haiglad, tööstushooned, aga ka Maarjamäe memoriaalkompleks. Metabori eesmärk on teatava “ürgheli” püüdmine. Metabor toimib eksperimentaalse elektronmuusika laboratooriumina, mille “situatsionistlikel metarituaalidel lindistatud boreaalsetes helimaastikes” toimub kunsti piiride ületamine – totaalse keskkonna loomine heli ja ruumi koosluse kaudu, millele lisanduvad video, tekst, kineetilised objektid ja performatiivsed elemendid. Tulemuseks on kõikide väljundite süntees, Gesamtkunstwerk, totaalne kosmopoeetiline kogemus. Sõna “metabor” moodustub loitsust “mutabor” (ld. k. verbi “muutuma” üks vorme), mis oli kirjas Wilhelm Hauffi muinasjutus “Kaliif-toonekurg” ja esines ka Hermann Hesse romaanis “Stepihunt” kirjeldatud maagilise teatri ühel uksel. Sellega taotletakse psühhedeelset, paganlikku, (tehno)šamanistlikku seisundit. Kuigi selline “ilmalik transs” seisneb eelkõige esteetilises naudingus, võib see viia ka taju nihestamisele – ja selles mõttes on “metabor” meta-metamorfoosideks ette valmistav võlusõna. “Metabor” viitab ühtlasi ka “boreaalsusele”, põhjamaisusele, mis haakub kõige otsesemalt mütoloogilise Põhjalaga, ent siin sisaldub ka keeleline sugulus hüperborealaste olematu rahvaga kreeka mütoloogiast. metabor. "metabor". Vaadatud 23. detsembril 2023. Kiwa (2002). "Olematus võiks ju KA olla. Olematus pluss miinus alfa". kunst.ee (2): 82. Taidre, Elnara. "ɬiwa".
Friedrich Adolf von Stackelberg

Friedrich Adolf von Stackelberg (6. august 1754 – 18. september 1814) oli Stackelbergide aadlisuguvõsast pärit baltisaksa mõisnik, kellele kuulusid Krootuse ning alates 1790. aastast Abja mõis. Friedrich Adolf von Stackelberg sündis 6. augustil 1754 Georg Gustav von Stackelbergi ja Charlotte Eleonore von Stackelebergi (sünninimega Freytag von Loringhoven) perre. Stackelberg abiellus 1777. aasta 10. märtsil Caroline Johanna Possega. Abielust sündis kolm poega: Georg Gotthard, Karl Gustav ja Friedrich von Stackelberg. Stackelberg liitus ka sõjaväega ning oli 1790. aastaks tõusnud kaardiväelipnikuks. Sama aasta 20. mail ostis ta 50 000 kuldrubla eest oma abikaasa venna, Karl Magnus Posse omanduses oleva osa Abja mõisast. Mõisa osa kirjutati tema nimele 70 aastaks. 17. augustil 1794 pantis Stackelberg oma osast poole Gotthard Possele. 1799. aasta 6. märtsil sai Stackelberg oma omandusse terve mõisa, selle eest pidi ta Gustav Possele maksma 5000 kuldrubla. Stackelberg sai tuntuks kui julm mõisaomanik, kes oma talupoegi tihti ka peksta lasi. Seepärast määrati talle Eestimaa maanõunike kolleegiumi poolt 500 rubla trahvi. Tema ajal ehitati välja ka Abja mõisa esindushooned, park jm. Oma elu lõpus kahetses Stackelberg oma vägivaldset käitumist, öeldes, et ta ei ole väärt, et teda pühitsetud mulda maetaks. Friedrich Adolf von Stackelberg suri 1814. aasta 18. septembril Tartus. Ta maeti mõisa lähedale Mõnsikille karjamõisa maadele. "Friedrich Adolf von Stackelberg". Vaadatud 23.12.2023. (Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft) Lk 8–9 (Lehesmets, 2004) Lk 11 (Lehesmets, 2004) "Vägivaldse paruni säilmed said päästetud". Sakala. 05.05.2017. Vaadatud 23.12.2023. Lehesmets, Helju. Abja mõis läbi aegade. 2004. Stackelberg, Otto Magnus von. Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft. Görlitz. Kd. 1. Lk 339. 1931.
Bátonyterenye

Bátonyterenye on linn Ungaris Nógrádi komitaadis, Bátonyterenye kreisi halduskeskus. Bátonyterenye asub komitaadikeskusest Salgótarjánist ligikaudu 11 km lõunas, Slovakkia piirist 15 km kaugusel. Bátonyterenye moodustati 1. jaanuaril 1984 kui ühendati kolm küla: Nagybátony, Kisterenye ja Szúpatak. Linnaõigused sai Bátonyterenye 1989. aastal. Kivisöe kaevandamist piirkonnas alustati 1860. aastal. Kivisöe kaevandamine Bátonyterenyes lõppes 1992. aastal. Fiľakovo, Slovakkia Giresun, Türgi Jirkov, Tšehhi Kobylnica vald, Poola Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Batonyterenye Interreg Slovakia-Hungary. Vaadatud 23. detsembril 2023 Történet Palóc út. Vaadatud 23. detsembril 2023
Serhi Kulbatš

Serhi Kulbatš (24. november 1992 Dnipro – 23. mai 2023 Sisak, Horvaatia) oli Ukraina iluuisutaja. Ta võistles paarissõidus, kus 2010–2012 oli tema partneriks Tallinnas sündinud Venemaa iluuisutaja Natalja Zabijako. Võistlustel esindasid nad Eestit. "SISAK : U požaru stana poginuo muškarac". sisak.info (horvaadi). 24. mai 2023. Vaadatud 23. detsember 2023. "Eesti paarissõitjate Zabijako ja Kulbatši teed läksid lahku". Sport.ERR. 15. veebruar 2012. Vaadatud 23. detsembril 2023.
Koduta inimene

Koduta inimene on toimetulekuraskustes inimene, kel ei ole kodu, kuid ta ei ole täiesti tänavale peavarjuta jäänud. Kodutust defineeritakse eri maades mõnevõrra erinevalt, määratluse "koduta inimene" töötas välja Valdeko Paavel. Kersti Põldemaa. Kõige raskem on igasuguse eneseväärikuse kaotanud inimestega.Vikerraadio, 22.12.2023 Koduta inimese hoolekanne Eestis : käsiraamat. Koostaja Valdeko Paavel
Georg Gotthard von Stackelberg

Georg Gotthard von Stackelberg (20. aprill 1786 – 1. märts 1844) oli Stackelbergide aadlisuguvõsast pärit baltisaksa mõisnik, kellele kuulusid Abja ja Vanamõisa mõis. Georg Gotthard von Stackelberg sündis 1786. aastal Friedrich Adolf von Stackelbergi ja Caroline Johanna von Stackelbergi (sünninimega Posse) perre. Stackelberg osales ka Prantsuse-Vene sõjas ning tõusis alampolkovniku auastmeni, lisaks autasustati teda Georgi ordeni 4. järguga. Pärast sõda töötas ta kohtunikuna, kuid lahkus sellest ametist juba 1817. aastal. 1814. aasta 8. veebruaril abiellus Stackelberg Peterburis Sophie von Anrepiga. Paaril sündis kaks last: Reinhold Johann Woldemar ja Marie von Stackelberg. Oma isa surma eel, 1812. aastal päris Stackelberg Musti ja Karaski mõisa, kuid loovutas need hiljem oma vennale. Selle asemel omandas ta Abja ja Vanamõisa mõisa. 1823. aasta 14. septembril loovutasid Friedrich Adolfi teised järeltulijad Abja ja Vanamõisa mõisa täielikult Georg Gotthardile, nende kahe mõisa eest maksis viimane 118 867 kuldrubla. Stackelbergi ajal algas Abja lähedal ka talude rendile andmine. Esimene talu anti rendile 1836. aastal ning esimene talu päriseksmüük toimus 1843. aastal. Lisaks hakati talupoegadele lugemist ja kirjutamist õpetama. Georg Gotthard von Stackelberg suri 1. märtsil 1844. "Baron Georg Gotthard von Stackelberg". Vaadatud 23.12.2023. (Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft) Lk 9 (Lehesmets, 2004) "Abja mõis". Vaadatud 23.12.2023. Lk 12 (Lehesmets, 2004) Lehesmets, Helju. Abja mõis läbi aegade. 2004. Stackelberg, Otto Magnus von. Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft. Görlitz. Kd. 1. Lk 340. 1931. Georg Gotthard von Stackelbergi õlimaal.
Kivirähk

Kivirähk on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivirähk 46 inimesel: 18 mehel ja 28 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kivirähk meeste puhul 6979. kohal ja naiste puhul 4749. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Kivirähk vanuserühmas 40–44, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,52. Nimi oli kõige sagedasem Tartu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 0,94 inimest. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale Viljandimaal Helme kihelkonna Jõgeveste mõisavallas nimeks Kiwwirähk. Andrus Kivirähk, eesti kirjanik (1970–) Ingrid Kivirähk, eesti näitleja (1931–2024) Juhan Kivirähk, eesti sotsioloog (1957–) Kaarin Kivirähk, eesti kultuuriteoreetik, kunstikriitik ja ajakirjanik (1993–) Kivirähk Surnames. Vaadatud 23. detsember 2023. Statistikaamet: Nimede statistika Vaadatud 23. detsember 2023. Onomastika andmebaas. Nimede panemine: Kivirähk. Kivirähk statistikaameti andmebaasis
Tát

Tát (saksa keeles Taath) on linn Ungaris Komárom-Esztergomi komitaadis Esztergomi kreisis. Tát asub Doonaust ja Slovakkia piirist 2 km kaugusel, Esztergomist ligikaudu 8,5 km edelas ning komitaadikeskusest Tatabányast umbes 38 km kirdes. Asulat on esmamainitud 1146. aastal. Türgi ikke alt vabanes Tát 1685. aastal. Aastatel 1710–1740 saabus Táti saksa koloniste. Linnaõigused sai Tát 15. juulil 2013. Buseck, Saksamaa Molln, Austria Obid, Slovakkia Căpleni, Rumeenia Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Városi rangot kapott Tát Kormányhivatalok, 24. august 2013
Abha Club

Abha Football Club (araabia keeles: نادي أبها السعودي) on Saudi Araabia jalgpalliklubi, mis tegutseb Abhās. See mängib Saudi Araabia jalgpalli kõrgliigas. Klubi asutati 1966. aastal ja algselt kandis see nime Al-Farouk. Praeguse nime sai klubi 1999. aastal. Saudi Araabia kõrgliigas on Abha Club mänginud püsivalt alates hooajast 2019/20. Enne seda mängiti mitu hooaega Saudi Araabia esiliigas ja tugevuselt kolmandas liigas ning kõrgliigasse tõusti 2019. aastal esiliiga võitjana. Klubi kodustaadion on Prints Sultan bin Abdul Azizi staadion, mis mahutab 25 000 pealtvaatajat. Seisuga 7. september 2023 Märkus: Lipud näitavad rahvuskoondist vastavalt FIFA reeglitele. Mängijatel võib olla aga mitu kodakondsust. Craig Goodwin (2020–2021) Carlos Strandberg (2020–2021) Mitchell te Vrede (2021–2022) Bilel Ifa (2022) Felipe Caicedo (2022–2023) Ametlik koduleht (araabia keeles)
Doku Umarov

Doku Umarov (ka Dokka Umarov ja Abu Usman; 13. aprill 1964 – 7. september 2013) oli Tšetšeenia sõjaväelane, isehakanud Kaukaasia Emiraadi emiir ja endine Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi president. Ta sai presidendiametisse pärast eelmise presidendi Abdul-Halim Sadulajevi tapmist Vene eriüksuste poolt 17. juulil 2006. Umarov on eitanud oma osalust terrorirünnakutes ja kritiseerinud Šamil Bassajevit. Samas on ta lubanud laiendada sõjategevust ja rünnata sõjaväelisi ja politseisihtmärke Venemaal. 31. oktoobril 2007 tegi ta avalduse, milles kuulutas välja Kaukaasia Emiraadi, mis hõlmab kõik Venemaa Kaukaasia vabariigid. 1. augustil 2010 teatas ta, et astub tagasi. Uueks emiiriks nimetas ta Aslambek Vadalovi. 4. augustil 2010 lükkas ta teate oma tagasiastumisest ümber. Augustis teatasid rahulolematud välikomandörid Vadalov, Gakajev ja Gazijev, et ei allu enam Umarovile. Septembri lõpus otsustas Umarov, et neil tuleb šariaadikohtu ette astuda. Oktoobris valisid vastalised välikomandörid Gakajevi oma uueks juhiks. 24. jaanuaril 2011 tekitas enesetaputerrorist pommiplahvatuse Moskvas Domodedovo lennujaamas, milles hukkus 35 inimest. Kavkaz Centre’i kodulehele veebruaris üles riputatud videos võttis selle terroriakti eest vastutuse enda peale Doku Umarov. Liz Fuller: Insurgency Commanders Divulge Details Of Umarov’s Death, Radio Free Europe, 23. juuli 2014 (inglise keeles) http://www.kavkazcenter.net/russ/content/2007/11/21/54480.shtml http://www.kavkaz-uzel.ru/articles/175233/ Doku Umarovi biograafia (vene keeles) Tšetšeeni mässuliste juht ärgitab takistama Sotši taliolümpiamänge, ERR, 4. juuli 2013
Furth bei Göttweig

Furth bei Göttweig on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas. Domažlice, Tšehhi Furth im Wald, Saksamaa Ludres, Prantsusmaa Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Gedersdorf

Gedersdorf on vald (Gemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas. Valda kuulub 7 küla: Altweidling, Brunn im Felde, Donaudorf, Gedersdorf, Schlickendorf, Stratzdorf ja Theiß. Vald moodustati 1967. aastal kolme väiksema valla ühendamise teel. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
White Sandsi rahvuspark

White Sandsi rahvuspark (White Sands National Park) on Ameerika Ühendriikide rahvuspark, mis asub New Mexico osariigis ja on täielikult ümbritsetud White Sandsi raketiväljast. Park hõlmab 589,9 ruutkilomeetrit. Pargis paikneb Tularosa Basin, mis on planeedi suurim kipsist luiteväli. Selle sügavus on umbes 9,1 m ja luited on kuni 18 m kõrged. Umbes 12 000 aastat tagasi leidus Tularosa Basinis suuri järvi, ojasid, rohumaid ja jääaja imetajaid. Kliima soojenedes lahustasid vihm ja lumesulamine ümbritsevatest mägedest pärit kipsi ja kandsid selle Tularosasse. Edasine soojenemine ja kuivamine põhjustas järvede aurustumist ja seleniidi kristallide moodustumist. Seejärel purustasid tugevad tuuled kristallid ja kandsid need itta. Sarnane protsess tekitab tänapäevalgi kipsliiva. Pargis elab tuhandeid loomaliike, kellest suur osa on selgrootud. Mitmel loomaliigil on valge või valkjas värvus. Vähemalt 45 liiki on endeemilised ehk elavad ainult selles pargis ning neist 40 on ööliblika liigid. Tänapäeva rahvuspargi piirkonnas on elanud ka mitmeid elanikke, alates paleoindiaanlastest 12 000 aastat tagasi kuni tänapäevaste põllumeeste, karjakasvatajate ja kaevuriteni. White Sandsi rahvuspargi määras 18. jaanuaril 1933 president Herbert Hoover algselt White Sandsi rahvusmonumendiks. Alates 1941. aastast on park täielikult ümbritsetud White Sandsi raketivälja ja Hollomani õhuväebaasiga seotud rajatistega. Kongress määras ala rahvuspargiks ja 20. detsembril allkirjastas president Donald Trump rahvuspargi loomise seaduse. Rahvusparki külastab igal aastal umbes 600 000 külastajat ja see on osariigi populaarseim Rahvusparkide Teenistuse hallatav kaitseala. National Parks Service. "White Sands National Park History". Vaadatud 23.12.2023.
Gföhl

Gföhl on linn (Stadtgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Grafenegg

Grafenegg on vald (Marktgemeinde) Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas. Algne nimi oli Etsdorf-Haitzendorf, nime muudeti 2003. aastal. Grafenegg on tuntud Grafeneggi lossi poolest, mille omanik on Ratibori hertsog, Corvey prints Hohenlohe kojast. Lossi territooriumil toimuvad Grafeneggi muusikafestivalid ja seal asub skulptuuride aed. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Voyageursi rahvuspark

Voyageursi rahvuspark (Voyageurs National Park) on Ameerika Ühendriikide rahvuspark Minnesota osariigis International Fallsi linna lähedal. See asutati 1975. Park on oma nime saanud Prantsuse-Kanada karusnahakaupmeeste järgi, keda nimetati voyageursiteks ning kes reisid sageli läbi tänapäeva pargi territooriumi. Voyageursi pindala on ligikaudu 883 ruutkilomeetrit ja seda haldab sarnaselt teiste USA rahvusparkidega Rahvusparkide Teenistus. Park on tuntud oma veealade poolest ning on eriti populaarne paadisõitjate ja kalastajate seas. National Park Service. "Tourism and Recreation". Vaadatud 23.12.2023.