laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aacheni lossikabel

Aacheni lossikabel on varakeskaegne sakraalehitis, mis asub Aachenis nüüdsel Saksamaal ja mis oli Karl Suure palee osa ja lossikirik. Kuningapalee muud hooned pole säilinud, kuid kabel on tänapäeval Aacheni toomkiriku keskne osa. Hoone on Karolingide ehituskunsti tuntud näide, Aacheni tuntud maamärk ja vaatamisväärsus. Kabelis asuvad Karl Suure säilmed (Karlsschrein). Ottode ajal sai Aacheni lossikabelist kroonimiskirik, kus krooniti Saksamaa valitsejaid 936. aastast 1531. aastani. Aacheni toomkirik koos lossikabeliga on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse. Hoone on basilikaalse ruumiplaaniga tsentraalehitis. Kabeli valgmikuakendega ja kupliga kaetud keskosa (nn oktogoon) on kaheksanurkse põhiplaaniga. Seda ümbritseb ringselt kuueteistnurkne ümbriskäik, mis on keskruumist eraldatud lahtise arkaadiga ja mille kohal on ruumi keskosa poole avanev ringempoor. Nii põhiplaan kui ka ruumi dekoor sarnaneb märgatavalt Ravennas asuvale 6. sajandist pärinevale San Vitale basiilikale. On teada, et Karl külastas Ravennat oma elu jooksul kolm korda, esmakordselt 787. aastal, kirjutades samal aastal paavst Hadrianus I-le ja tellides Rooma ning Ravenna ehitistest mosaiike, marmorit ja muid materjale oma palee jaoks. Kiriku ehitust alustati 792. aastal samaaegselt palee muude hoonetega; pühakoja pühitses 805. aastal paavst Leo III. Kabeli konstruktsioon, selle aam- ja ristvõlvid ning peakupli kaheksatahuline kloostervõlv vastab rohkem hilisrooma-eelromaani ehitustraditsioonile kui samaaegsele Bütsantsi ehitustehnoloogiale, mida on kasutatud San Vitale basiilikas. Ka kabeli põhiplaan on võrreldes eeskujuga lihtsustatud. Siseruumi rikkaliku mulje loob viimistluskihiks kasutatud mitmevärviline marmor. Kasutatud on spolia-detaile arvatavasti Ravennast (Einhardi teated on Rooma ja Ravenna kohta), samuti uusi raiddetaile. Kabelis on erakordselt kõrgetasemelise töötlusega pronksteoseid: lõvipeadega pronksuksed ning empooride võred, mida kaunistavad Korintose sambad ja akantusväädid. Algselt kaunistas kuplit fresko, hiljem mosaiik. 18. sajandil asendati kupli algne dekoor stukk-kaunistusega. 19. sajandil reprodutseeriti algne mosaiik sama ikonograafiaga: Ilmutusraamatu kakskümmend neli vanemat kanmas kroone ja seismas kupli jalamil. Peaaltari kohal, diametraalselt empooril asuva trooni vastas, on kujutatud Kristus auhiilguses. Empoor oli kasutusel valitsejarõduna. Kabeli peasissekäigu ja läänefassaadi moodustab kahe külgedel asuva trepitorniga massiivne lääneehitis, mille esimesel korrusel on kabeli eesruum ja kõrgematel korrustel muud ruumid, kunagi arvatavasti ka üks või mitu torni. Interjöör Karl Suure troon lossikabeli empooril Aachen Cathedral. – unesco.org Jennifer Awes Freeman. Palatine Chapel, Aachen. – Khan Academy Jennifer Awes Freeman. Palatine Chapel, Aachen. – Khan Academy Jenny H. Shaffer, "Restoring Charlemagne’s chapel: historical consciousness, material culture, and transforming images of Aachen in the 1840s" – Journal of Art Historiography, nr 7 (December 2012)
Ādolfs Alunāns

Ādolfs Alunāns (vanas kirjaviisis: Adolf Allunan; 11. oktoober 1848 Jelgava – 5. juuli 1912 Jelgava) oli läti näitleja, lavastaja ja näitekirjanik, keda kutsutakse "Läti teatri isaks". Ta sündis aastal 1848 Jelgavas, ta lõpetas Jelgava poeglaste gümnaasiumi. Aastatel 1866–1869 oli ta näitleja saksa teatrites Tartus, Tallinnas, Narvas ja Peterburis. Aastal 1870 kutsuti ta Riia Läti Seltsi teatri juhatajaks. Aastani 1885 juhtis ta Riia Läti teatrit, kirjutades näidendeid ja populariseerides teatrikunsti, oli ka lavastaja ja näitleja. Pärast aastat 1885 organiseeris ta oma rändtrupi, andes etendusi üle Läti. Aastal 1894 asutas ta Jelgavas Alunānsi teatri ja juhtis seda aastani 1904. Ta lõi esimese Läti teatritrupi, oli selle repertuaari autor. Tema käe all on laval oma karjääri alustanud mitmed märkimisväärsed näitlejad, sealhulgas Anna Brigadere-Maija, Berta Rūmniece, Jūlija Skaidrīte, Teodors Valdšmits. Populaarsed olid ka Alunānsi kupleed, mida ta nii komponeeris kui ka esitas. Ta tegeles ka ajakirjanduse ja satiiriga. Aastatel 1892–1912 koostas ta "Zobgala kalendri". Tema satiirilistest ja humoorikatest teostest on ilmunud mitu trükki. Kirjutas lugusid, luuletusi, följetone ja biograafilisi mõtisklusi. Ta on tõlkinud näidendeid, jutte ja romaane. Aastal 1968 avati Jelgavas Alunānsi memoriaalmuuseum. Tema vend Nikolajs Alunāns (1859–1919) oli muusik, onu Juris Alunāns oli läti luuletaja, publitsist ja keeleteadlane ning üks noorlätlaste juhte, onu Indriķis Alunāns oli läti ajakirjanik ja samuti üks noorlätlastest.
Dirk Neubauer

Dirk Neubauer (sündinud 1971. aastal Halles (Saale jõe ääres)) on Saksa poliitik ja alates augustist 2022 Kesk-Saksimaa kreisi kuberner, endine Augustusburgi linnapea, ajakirjanik ja autor. Pärast praktikat "Mitteldeutsche Zeitungis" töötas Dirk Neubauer kümme aastat ajakirjanikuna. Hiljem oli ta kohaliku telejaama tegevdirektor ning turundusdirektor raadiojaamades MDR Jump ja MDR Sputnik. 2013. aastal valiti Neubauer Saksimaa väikelinna Augustusburgi linnapeaks. Seal tegi ta muuhulgas kampaaniat kodanike otsese osaluse portaalile, mis pälvis 2018. aastal Saksamaa poliitikaauhinna. 2017. aastal liitus Neubauer Sotsiaaldemokraatliku Erakonnaga (SPD). Neli aastat hiljem, vahetult enne üldvalimisi, astus ta parteist välja. 2022. aasta Kesk-Saksimaa maanõukogu valimistel saavutas Neubauer esikoha ja võitis 55% häältega Kesk-Saksimaa kreisi kuberneri ameti. Neubauer kirjutas oma poliitilisest pühendumusest kaks raamatut: "Päästke demokraatia!: kauaoodatud poleemika" ja "Meie oleme probleem: Saksimaa linnapea võitleb demokraatia eest".
Soome-Rootsi kergejõustiku maavõistlus

Soome-Rootsi maavõistlus ehk Rootsi maavõistlus on iga-aastane kergejõustiku maavõistlus Rootsi ja Soome koondiste vahel, mis hõlmab võistlussarju naistele, meestele ning alla 18-aastastele noormeestele ja tüdrukutele. Esimest korda 1925. aastal korraldatud maavõistlus on 21. sajandil võib-olla ainus regulaarselt korraldatav kahe riigi vaheline kergejõustikuvõistlus. Soomes nimetatakse seda tavaliselt rootsi maavõistluseks ja Rootsis Finnkampeniks. Soomerootslased aga kasutavad nime Sverigekampen. Mõne erandiga on maavõistlus peetud vaheldumisi mõlemas riigis. Soomes on traditsiooniliselt võistluspaigaks olnud Helsingi olümpiastaadion ja Rootsis Stockholmi olümpiastaadion. Aastatel 1999–2012 korraldati maavõistlus Rootsis Göteborgis Ullevis, kuni 2013. aastal viidi see taas tagasi Stockholmi. Seoses Helsingi olümpiastaadioni renoveerimistöödega peeti Soome maavõistlused aastatel 2016–2020 Tamperes Ratina staadionil.
Käsna-Kalle film: Käsn jooksus

"Käsna-Kalle film: Käsn jooksus" ("The SpongeBob Movie: Sponge on the Run") on 2020. aastal valminud USA joonisfilm.
Kass Oggy ja kurjad prussakad (film)

"Kass Oggy ja kurjad prussakad" on 2013. aastal valminud animafilm. Film põhineb joonissarjal "Kass Oggy ja kurjad prussakad". Kass Oggy ja kurjad prussakad andmekogus IMDb (inglise)
Kahtlus

Kahtlus on otsustamatuse seisund, milles on valik mitme võimaliku uskumuse vahel, aga omavahel vastuolus olevad või ebapiisavad põhjendid ei võimalda valikut teha. Teaduses ja filosoofias on metoodiline kahtlus eeldus või vahend teadmiste suurendamiseks.[viide?] Zeno. "Lexikoneintrag zu »Zweifel«. Pierer's Universal-Lexikon, Band 19. Altenburg 1865, S. ..." www.zeno.org (saksa). Vaadatud 4. oktoobril 2023.
Leforest

Leforest on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Leforest asub u. 19 km Lensist idas, teede D161 ja D120 ristumiskoha ümbruses. Tee Leforest'sse St. Nicolas' kirik, pärineb 18. sajandist. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Mõttemuster

Mõttemuster on filosoofias sarnaste vaadete ja hoiakute kogumite ühisnimetus. Kui Thomas Kuhni paradigma on pigem mõtteraam, siis mõttemuster tähendab mõne eeskuju, diskursuse või reegli püsivat taaskordamist, asendades koolkonna nimetuse filosoofias[küsitav]. [viide?]
Aleksei Jekimov

Aleksei Jekimov (sündinud 28. veebruaril 1945) on tahkisefüüsikale spetsialiseerunud Ameerika ja endine Nõukogude teadlane, kes elab ja töötab alates 1999. aastast Ameerika Ühendriikides. Jekimov sai 2023. aastal koos Moungi Bawendi ja Louis Brusiga Nobeli auhinna keemia alal. Bubola, Emma; Miller, Katrina (4. oktoober 2023). "Nobel Prize in Chemistry Awarded to 3 Scientists for Work With Quantum Dots". The New York Times. Vaadatud 4. oktoobril 2023. Georgina Rannard (4. oktoober 2023). "Quantum dots: TV screen crystals win Chemistry Nobel Prize". bbc.com (inglise). BBC News. Vaadatud 4. oktoobril 2023. Aleksei Jekimov veebisaidil Nobelprize.org
Haisev heinik

Haisev heinik (Tricholoma inamoenum) on heiniku perekonda kuuluv seeneliik. Eestis kasvab haisev heinik kuusemetsades, on ebameeldiva lõhnaga. Haisev heinik andmebaasis eElurikkus
Thelephora anthocephala

Thelephora anthocephala on liik seeni, mis kuulub lehternahkiseliste sugukonda. Thelephora anthocephala andmebaasis eElurikkus
Libercourt

Libercourt on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Endine kivisöe kaevandamise linn, nüüd mõningase kergetööstusega põllumajanduslinn, ümbritsetuna metsadest ja järvedest, asub umbes 19 km Lensist kirdes, teede D954 ja D46 ristumiskoha ümbruses; Autoroute A1 liiklussõlm 18 asub valla põhjaosas. Saint-Henri kirik Libercourtis Libercourt oli kunagi naaberlinna Carvini lahutamatu osa. Sellest sai omaette vald 1947. aastal. Pärast piirkonnas kivisöe leidmist tekkisid kaevanduste ümbrusse suured linnad. Ka väikesest Libercourti asundusest sai kaevanduslinn, moodustades osa linnastust territooriumil, mille keskus on Lens. Libercourt sai 20. sajandi alguses koduks paljudele Poola sisserändajatele, kes said tööd kaevandustööstuses. Kahes maailmasõjas kandsid Libercourt ja sealsed elanikud suuri kaotusi Saksa vägede hävitustöö tagajärjel, sest selle kaevandus- ja raudteekeskuse tähtsus piirkondlikule majandusele oli hästi teada. Notre-Dame'i kirik, pärineb 19. sajandist Tänapäevane St. Henri kirik sõjamälestusmärk Léon Glovacki, jalgpallur (sündis seal) Guillaume Bieganski, jalgpallur (sündis seal) Jarocin, Poola, aastast 1977 Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Haisev lehternahkis

Haisev lehternahkis (Thelephora palmata) on liik seeni, mis kuulub lehternahkiseliste sugukonda. Haisev lehternahkis andmebaasis eElurikkus
Batschi heinik

Batschi heinik (Tricholoma batschii) on heiniku perekonda kuuluv seeneliik. Eestis kasvab Batschi heinik liivastes männimetsades, on väga viha maitse ja valge jalaosaga kübara all. Batschi heinik andmebaasis eElurikkus
Joachim Friedrich von Liewen

Joachim Friedrich von Liewen (1665–1713) oli Rootsi sõjaväelane, kes osales Põhjasõjas. Von Lieweni vapiepitaaf asub Tallinna toomkirikus. Joachim Friedrich von Liewen sündis 1665. aastal Reinhold von Lieweni ja Anna Margareta Zöge von Manteuffeli peres. Joachim Friedrich abiellus Agneta Helena von Strassburgiga. Kuni 1688. aastani oli Liewen Kuninganna Ihukaitserügemendis rittmeister. 1700. aastal sai temast Eestimaa aadlilipkonnas rittmeister ja 1701. aastal major. 1701. aastal osales ta Erastvere lahingus, kus aitas oma rünnakuga Rootsi eelväel venelaste piiramisrõngast pääseda. 1702. aastal ülendati ta ooberstleitnandiks. 1705. aastal paiknes Lieweni ratsasalk Mustla kandis, et venelasi vilja varastamast takistada. 1706. aastal tegutses koos aadlilipkonnaga Järvamaal, kus kaitses samuti viljasaaki. Joachim Friedrich von Liewen suri 1713. aastal. "Tallinn. Toomkirik. Joachim Friedrich von Liewen'i (1662–1713) vappepitaaf". Vaadatud 04.10.2023. "Joakim Fredrik von Liewen". Vaadatud 04.10.2023. "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 04.10.2023. Lk 184–187 (Kelch, 2009) 352-324 (Kelch, 2009) Lk 379–382 (Kelch, 2009) Kelch, Christian. Liivimaa kroonika järg. Tõlkinud Ivar Leimus. Toimetanud ja registrid koostanud Kai Tafenau. Tartu: Eesti Ajalooarhiiv. 2009.
Sabahi osariik

"Sabah" suunab siia. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Sabah (täpsustus). Sabahi osariik on Malaisia osariik, mis asub Kalimantani saare kaguosas. Piirneb Malaisia Sarawaki osariigi ja Indoneesia Põhja-Kalimantani provintsiga. Selle lähedale jääb ka Labuani liiduala, mis asub eraldi saartel, ja Brunei riik. Osariigi pealinn on Kota Kinabalu. See sai linna staatuse 2000. aastal, millega see oli kuues linnaks arvatud omavalitsus riigis (Malaisia linnad). Seal asub 4101 m kõrgune Kinabalu, mis on saare kõrgeim tipp ja ühtlasi Malaisia kõrgeim mägi. Osariigis voolab ka Kinabatangani jõgi (560 km), mis on riigi pikkuselt teine jõgi. 2020. aasta rahvaloenduse järgi elas osariigis 3 418 785 inimest. Vanimaid inimasustuse jälgi on leitud 20 000 – 30 000 aasta tagusest ajast Madai-Baturongi koobastest Darveli lahe äärest. Sarnaselt Sarawakile ei juhi Sabahi sultan, vaid osariigi juht on kuberner, kelle kuningas nimetab ametisse neljaks aastaks. Alates 2011. aasta algusest on kuberneriks Juhar Mahiruddin. Kinabalu mägi (4101 m) Tambuyukoni mägi (2579 m) Madai koobas Pulau Gaya saar Kota Kinabalu Haigla Kota Kinabalus Mošee Kota Kinabalus Koduleht
Petra Felke

Petra Felke (pärast abiellumist Meier; pärast abiellumist Lars Felke-Lungershauseniga uuesti Felke; sündinud 30. juulil 1959 Saalfeldis) on Saksamaa endine odaviskaja ja olümpiavõitja. Petra Felke treenis koos Ruth Fuchsiga SC Motor Jenas. 4. juunil 1985. aastal uuendas ta Schwerinis kaks korda maailmarekordit, visates algul 75.26 m, mille parandas 75.40 meetrini. Tema esimene suur rahvusvaheline edu oli Stuttgardi Euroopa meistrivõistlustel 1986. aastal briti Fatima Whitbreadi järel võidetud hõbemedal 72.52 meetriga. Ta võitis hõbeda ka järgmisel aastal Rooma maailmameistrivõistlustel, kus teda edestas taas Whitbread 71.76 meetriga. Samal aastal püstitas ta 29. juulil Leipzigis 78.90 meetriga veel ühe maailmarekordi. Tema vise üle 80.00 m 9. septembril 1988 Potsdamis oli igaviku rekord, kuna ükski teine ​​naine polnud seda tulemust saavutanud enne, kui uus oda 1989. aastal kasutusele võeti. Sellest ajast alates on odade jaoks nõutud uut kujundust, mille puhul on raskuskese asetatud oda keskpunktist kaugemale, nii et need lendavad oluliselt lühemalt. Varsti pärast seda võitis ta Soulis 1988 aasta olümpiamängudel kuldmedali 74,68 meetriga Fatima Whitbreadi (hõbe) ja sakslanna Beate Kochi ees, kes samuti treenis SC Motor Jenas. 1990. aastal võitis ta Spliti EM-il pronksi ja 1991. aastal, võistledes nüüd ühendatud Saksamaa eest, hõbeda MM-il Tokyos, kus tema 68,68 m pikkust viset edestas vaid hiinlanna Xu Demei. Oma viimasel rahvusvahelisel võistlusel 1992. aasta olümpiamängudel Barcelonas tuli ta seitsmendaks. Ta oli võistluse ajal 1,72 m pikk ja kaalus 64 kg. Saksamaa taasühendamise järel avalikuks tulnud Saksa DV riikliku dopingu dokumentides leidus ka Felke nimi dopingut kasutanud sportlaste hulgas. Petra Felke ROK-i veebilehel Petra Felke World Athletics veebilehel Petra Felke Olympedia.org veebilehel Petra Felke Sporting Heroes.net veebilehel Petra Felke Track and Field Statistics veebilehel ​
Fundatsionalism

Fundatsionalism ehk fundatsionism ehk vundamentism on filosoofiline hoiak ja epistemoloogia teooria, mille kohaselt on olemas alususkumused, mille seisund õigustatud uskumuse või teadmisena ei sõltu teistest uskumustest ja mille niisugusele seisundile toetub teiste uskumuste niisugune staatus. Hasan 2022 Ted Poston. Foundationalism, Interneti filosoofiaentsüklopeedia. Ali Hasan. Foundationalist Theories of Epistemic Justification, Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia 2022. Ted Poston. Foundationalism, Interneti filosoofiaentsüklopeedia.
Lehiseheinik

Lehiseheinik (Tricholoma psammopus) on heiniku perekonda kuuluv seeneliik. Eestis kasvab lehiste all, on lõhnata ja vihaka maitsega. Lehiseheinik andmebaasis eElurikkus
Šali

Šali (vene keeles Шали́; tšetšeeni keeles Şela) on linn ja halduskeskus Venemaal Tšetšeeni Vabariigis Šali rajoonis. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas linnas 47 708 inimest. Ušurma kasutas linna 1786. aastal enda peakorterina. 3. jaanuaril 1995, Esimese Tšetšeenia sõja ajal, pommitasid Vene reaktiivlennukid Šalit korduvalt kobarpommidega. Sõjaajakirjanik Anna Politkovskaja ütles, et 9. ja 10. jaanuaril 2000 tapsid Vene väed Šalis raketi- ja miinipilduja rünnakutes üle 200 tsiviilisiku. Tishkov, Valery (14. jaanuar 2004). Chechnya: Life in a War-Torn Society. University of California Press. Lk 133. ISBN 9780520930209. Politkovskaya, Anna (31. jaanuar 2000). "ЧЕЧНЯ — ЧАСТЬ РОССИИ, А ЧЕЧЕНЦЫ — НЕТ". Novaya Gazeta (vene). Originaali arhiivikoopia seisuga 31. oktoober 2019. Vaadatud 31. oktoobril 2019.
Michael Marder

Michael Marder (sündinud 1980 Moskvas) on filosoof. Ta kasvas vene-juudi peres. Kui ta oli 13-aastane, emigreerus pere Venemaalt esmalt Iisraeli, seejärel Kanadasse. Ta töötab professorina Baskimaa Ülikoolis. Ta on kirjutanud rea raamatuid vegetaalsest filosoofiast, milles pöörab põhjalikult tähelepanu taimede olemisviisile. Marder, Michael 2013. Plant-Thinking: A Philosophy of Vegetal Life. New York: Columbia University Press. Marder, Michael 2018. Phytosemiotics: A fork in the road to the special issue of 'Semiotic Review' on “Phytosemiotics”. Semiotic Review 6. Marder, Michael 2020. Dump Philosophy: A Phenomenology of Devastation. Bloomsbury. Marder, Michael 2023. Time Is a Plant. Brill. Marder, Michael 2024. Taimmõtlemine: vegetaalse elu filosoofia. (Inglise keelest tõlkinud Liisi Rünkla. Järelsõna Hasso Krull.) (Bibliotheca controversiarum.) Tallinn: TLÜ kirjastus.
Lõhetümak

Lõhetümak (Rhodonia placenta) on klassi Agaricomycetes torikulaadsete seltsi kuuluv seente liik. Seen kasvab okaspuude lamatüvedel, enamasti kuusel. Lõhetümak andmebaasis eElurikkus
Hiid-lehtervahelik

Hiid-lehtervahelik (Leucopaxillus giganteus) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente liik. Seen on söödav värskelt. Hiid-lehtervahelik andmebaasis eElurikkus
Rooma minuskelkursiiv

Rooma minuskelkursiiv ehk noorem rooma kursiiv on kiri, mis kujunes rooma majuskelkursiivist ja mida kasutati umbes 3.–7. sajandil. Osa selle tähevorme olid lähedased tänapäeva minusklitele, näiteks a, b, d ja e. Kirjatähed paiknesid võrreldes varasema kursiiviga rohkem reas ning sarnanesid üksteisega suuruselt ning proportsioonilt. Kirjatähed olid püstised, valdavalt üksteisega seotud, kirjutati arvatavasti kiiresti ja kirja kasutati äri- ja muude ametlike tekstide, nagu kirjade, aktide, teadete ja märkmete kirjapanemiseks. Kirjutati kas stilusega vahatahvlile või tindiga papüürusele, harvem ka pärgamendile. Võrreldes varasemate kirjastiilidega ilmusid rooma minuskelkursiivis esimest korda kirja ajaloos osa kirjatähtede üla- ja alapikendite taolised jooned. Selle kirja baasil kujunesid 7. sajandiks mitmed regionaalsed kirjad, nagu läänegooti kiri Hispaanias, benevendi kiri Lõuna-Itaalias ja merovingide kiri Põhja-Prantsusmaal. Samuti mõjutas rooma minuskelkursiiv osaliselt untsiaali ja 5. sajandil loodud raamatukirja pooluntsiaali tähekujusid, eriti a, g, r ja s kuju. Ancient Scripts: Rustic Capitals, Old and New Roman Cursive. - Darthmouth Ancient Books Lab Overview — Cursives and Capitals. - Latin Scripts - Classical Antiquity. HMML School
Merovingide kiri

Merovingide kiri on rooma minuskelkursiivist kujunenud ladina kirjastiil, mis oli kasutusel 7.–8. sajandil Karolingide eelsel Põhja-Prantsusmaal, eriti Burgundias Luxeuil' kloostris, samuti Corbie ja Chellesi kloostreis. Eriti Corbie kloostri skriptooriumides kujunenud tüüp mõjutas tugevalt untsiaali ja pooluntsiaali kuju. Merovingide dünastia järgi nimetuse saanud kirja iseloomustas dekoratiivsus ja väga tihe, sõlmeline ning kõrge kirjapilt. Kirjas esines palju ligatuure, ebaühtlase kõrgusega tähed olid sageli üksteisesse põimunud. Käsikirjade suured värvilised initsiaalid võisid olla kaunistatud fantastiliste kalade ja lindudega. Nagu läänegooti kirjas, esines ka merovingide kirjas, eriti dokumendikirjas, tugevalt vertikaalsust rõhutav rütm. Eriti sageli olid tähed püstsuunas välja venitatud tekstide esimestes ridades. Seda kohati raskesti loetavat kirjavormi on 20. sajandil hakatud nimetama võrekirjaks. Merovingi kiri jagatakse nelja alamtüüpi: Luxeuil' kirja iseloomustavad pikad ja kitsad suurtähed teksti algul iseloomulike kiilukujuliste lõppudega, suurtäht A v-kujulise rõhtkriipsuga ja püstise rombi kujuline O väiksema rombiga sees. Väiketäht a koosneb otsekui kahest c-st (nagu alemanni minuskelkirjas), b paun lahtine ja järgneva tähega ühendatud, d ülapikend sirge või vasakule kaldu, o tilkja kujuga, t suletud silmusega tähepostist vasakul. Laoni kirjal on massiivsemad suurtähed teksti algul. Nagu läänegooti kirjas on seal kaks erinevat ti-ligatuuri, mis tähistavad kaht eri hääldust. d ja q on avatud paunadega, a moodustub kahest terava nurga kujulisest suletõmbest ja z on täherea kohale üles ja vasakule tagasi tõmmatud ehiskeeruga. 8. sajandil kasutatud Corbie tüüp sarnanes Luxeuil' tüübiga, aga ka untsiaali ja insulaarkirjaga. e-tähel oli karakteerne ülasilmus, n kirjutati suurtähe N moodi ja b avatud pauna ning horisontaalse suletõmbega täheposti küljes. Alates 8. sajandi keskpaigast ilmus a kuju, mis oli ülalt avatud nagu u, esimene suletõmme sirge, teine kaarekujuline, mis kokku meenutas täheühendit ic. Corbie kirjas on kirjutatud keskaegne teatmeteos "Liber glossarum". Merovingian script. - britannica.com Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus, 2001 V. Toots. Tänapäeva kiri. Tallinn, 1957, lk 22 11.1 Bookhands of the frankish regions. - Latin Paleography. From Antiquity to the Renaissance Merovingian. - Latin Paleography
Chellesi klooster

Chellesi klooster (Abbaye Notre-Dame de Chelles) oli Frangi kuninglik klooster Chellesis Pariisist idas. Klooster tegutses 1790. aastani. Enne kloostrit asus kohal Merovingide Villa Cala. Kuninganna Chrodechilde (surnud 544), Chlodovech I abikaasa, oli sinna juba lasknud ehitada väikese pühale Georgile pühitsetud kabeli. Kuningas Chilperich I ja kuninganna Fredegunde viibisid seal sageli ja Chilperich mõrvati jahil selle villa lähedal. Umbes 658. aastal laiendas kuninganna Bathilde, Chlodovech II lesk villa ja kabeli hoonestu nunnakloostriks. Esimeseks abtissiks sai Bertilla Jouarre'i kloostrist. Algselt olevat klooster tegutsenud Columbanuse reegli järgi, hiljem benediktlaste kloostrina. Bathilde asus hiljem kloostrisse nunnaks ja suri 680. aastal Chellesis. Peaaegu kõik kloostriülemad olid pikka aega kuningate ja keisrite lesed, tütred või õed, mis aja jooksul mõjus halvasti kloostridistsipliinile. Pariisi piiskopid Étienne de Senlis ja Louis de Beaumont üritasid kloostrit vastavalt kehtivale kloostrireeglile reformida 1134. ja 1483. aastal; piiskop Jean Simoni ajal muudeti abtissi koht alates 1500. aastast valitavaks kolmeks aastaks ametiajaks. 1559. aastast hakkas taas kehtima kord, kus kuningas ise nimetas abtissi ametisse. Klooster püsis Prantsuse revolutsioonini. 1790. aastal see suleti ja 1796. aastal müüdi vara rahvusliku omandina ning hooned purustati. Tänapäeval kuulub osa Chellesi kloostri ehitistest Chellesi raekojale. Kunagise hoone arkaad raekoja osana Kloostrihoone detail raekojal Kloostrist pärit romaani raiddetail, Musée de Cluny, u 1140–1145 Raiddetail, Musée de Cluny, u 1140–1145 Chelles. britannica.com St. Bathilde (Balthilde) of Chelles. - Saints Bridge