laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mario

Mario on samanimelise videomängusarja peategelane, mille lõi 1981. aastal Jaapani videomängudisainer Shigeru Miyamoto. Mario on tuntud eeskätt videomängusarjast "Super Mario". Mario riietuseks on tavaliselt punane pluus, rinnatrukkide ja traksidega sinised tunked, valged kindad ja M-tähega punane müts.
Voldemar Olup

Voldemar Aleksander Olup (19/31. jaanuar 1895 Tallinn – 28. juuli 1933 Soome laht) oli Eesti prokurör. Tema vanemad olid Aleksander Olup ja Julie Uussild (1867–1928). Ta lõpetas aastal 1915 Keiserliku Nikolai I Gümnaasiumi, õppis 1915–1916 Peterburi ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas, 1916 lõpetas Peterhofi lipnike kooli, 1921–1925 (lõpetas) õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica liige. Ta teenis 1916–1918 Vene sõjaväes, 1918–1921 oli politseinik, alates 1925 Tallinna-Haapsalu rahukogu kohtuameti kandidaat, hiljem abiprokurör. Reservalamleitnant (1920). Tema abikaasa oli Marta Krimm (1896–1962). 28. juuli õhtul 1933 asus ta purjepaadil Argo teele Tallinnast Haapsallu Theodor Rõugu juurde, kellele ta oli oma paadi müünud, ja jäi tormis teadmata kadunuks. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Pirjo Jonas

Pirjo Jonas (kuni 2015. aastani Pirjo Püvi; sündinud 8. juulil 1980) on eesti ooperilaulja (koloratuursopran) ja näitleja. Alates 2010. aastast on ta Vanemuise teatri ooperisolist. Jonas on teinud koostööd selliste dirigentidega nagu Nikolai Aleksejev (Venemaa), Anu Tali, Toomas Siitan, Lauri Sirp, Ants Soots, Risto Joost, Jüri Alperten, Erki Pehk ja Mihkel Kütson. 2018. aastal lõi ta näitlejana Maria keskse rolli Mart Sanderi ajaloolises draamasarjas "Litsid" (TV3). Samal aastal mängis ta teleseriaalis “Siberi võmm”. 2019. aastal mängis ta krimikomöödiasarjas "Kättemaksukontor". 2003 Tartu Ülikool, inglise keele ja kirjanduse eriala 2007 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia, bakalaureusekraad ooperilaulu erialal, Nadia Kuremi klass 2009 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, magistrikraad laulu erialal, Nadia Kuremi klass 2011 rahvusvahelise Richard Wagneri Ühingu stipendiaat 2011 Kristallkingakese auhind 2011 VII Klaudia Taevi nimelise noorte ooperilauljate konkursi finalist, eriauhind parima Franz Schuberti "Ave Maria" esituse eest Tema abikaasa on lavastaja ja näitleja Tanel Jonas. Tema õde on ratsutaja Grete Püvi Ayache. Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lõpetajad "Näitleja ja ooperilaulja — unelmate paar! Pirjo Püvi läks Tanel Jonasele mehele", publik.ee, 8. august 2015 3. https://elu.ohtuleht.ee/886531/teatripaar-pirjo-ja-tanel-jonas-nii-ei-saa-et-kodus-me-toost-ei-raagi 4. https://eestinaine.delfi.ee/artikkel/93038165/pirjo-jonas-minult-on-palju-kusitud-et-kui-laulmine-on-nii-raske-miks-sa-siis-seda-teed Pirjo Jonase tutvustus Vanemuise kodulehel https://www.operabase.com/artists/pirjo-jonas-84157/en
Postipunkt

Postipunkt on postiettevõtte koostööpartneri hallatav postiasutus, mis osutab postiteenuseid postiettevõtte nimel. Postipunkt on postkontoriga võrdväärne postiasutus, kus on võimalik teha samu toiminguid, mida postkontoriski. Postipunkte luuakse tavaliselt väljaspool suuremaid linnu asula kaubandus- või teenindusasutusse või muusse ühiskondlikku hoonesse (näiteks kauplusse, raamatukokku või vallamajja), kus postipunkti teenuseid hakkab osutama koostööpartneri esindaja – vastava väljaõppe saanud töötaja enamasti ühitatult muude tööülesannetega. Postipunktide süsteemi on mitmes Euroopa riigis praktiseeritud juba aastaid. Peamine põhjus, miks traditsioonilisi postkontoreid järjest suletakse ja pannakse nende asemel tööle postipunktid, on selles, et postiteenuste struktuur on viimaste aastakümnete jooksul suuresti muutunud – paberkirju saadetakse oluliselt vähem, postipakke aga rohkem jne. Seega on mõttekas osutada postiteenust seal, kus inimesed nagunii sageli käivad. Teisalt aga optimeeritakse postipunktide abil tööjõukasutust. Nii töötab (2016. aasta seisuga) Taanis üle 900 postipunkti, kus postiteenust osutavad Taani Posti koostööpartnerid, postkontoreid on Taani Postil aga alla 30. Iirimaal tegutseb 52 postkontorit ja üle 1200 postipunkti, Hollandis 2 postkontorit ja üle 2500 postipunkti, Portugalis 621 postkontorit ja ligi 1700 postipunkti. Eestis hakkas Eesti Post postipunktide süsteemi looma 2006. aastal, esimene postipunkt pandi tööle Räpina lähedal Leevaku A ja O kaupluses 1. augustil 2006. 2016. aasta seisuga oli Eestis 163 postkontorit ja 159 postipunkti. 2020. aasta augusti seisuga oli Omnival Eestis 96 postkontorit, 167 postipunkti ja 257 pakiautomaati. https://www.omniva.ee/index.php?article_id=474&page=580&action=article& Eesti Posti koduleht "Postkontorite, postipunktide ja Baltikumi pakiautomaatide asukohad (CSV arendajale)". Omniva koduleht. 24. august 2020. Vaadatud 26.08.2020.
Peep Linno

Peep Linno (sündinud 6. novembril 1970) on eesti arhitekt ja karikaturist. Peep Linno on lõpetanud 1989. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1994. aastal Georg Otsa nimelise muusikakooli saksofoni erialal ja Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri erialal 2004. aastal. Ta on töötanud Eesti Ekspressi lisalehe Kulutaja toimetajana, ajakirja Mihkel vastutava sekretäri ja küljendajana, Õhtulehe, Eesti Sõnumite, Sõnumilehe ja Linnalehe karikaturistina ning BNS-i reporterina. 2017. aasta juunist töötas ajalehes Virumaa Teataja reporteri ja karikaturistina. Ta on töötanud 13 aastat arhitektina: arhitektuuribüroos Kosmos, seejärel AS-is Riigi Kinnisvara, KPME Inseneribüroos ja Anija Vallavalitsuses. Rein Kiis "Kohalikud omavalitsused ja kultuur" (Rahvakultuuri Arendus- ja Koolituskeskus, 1998) Zero (autori kodanikunimi Tõnu Seero) "Lahked inimesed ja õunasööjad" Peep Linno (22. märts 2016). "Ka ärevail aegadel on kohti, millele saab kindel olla". Õhtuleht. Virumaa Teataja 7. juuni 2017, Virumaa Teatajas on uus reporter "Eesti rahvusbibliograafia". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. juuli 2017. Vaadatud 30. juulil 2017. Sõnumitooja 30. november 2010 - Anija valla arhitekt-planeeringuspetsialist on Peep Linno
Peeter Erg

Peeter Erg (27. märts 1898 Abja vald, Pärnumaa – 7. aprill 1944 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast, Venemaa) oli Eesti notar. Tema vanemad oli Peeter Erg (1865–1939) ja Ann Masing (1868–1915). Ta õppis 1917–1918 ja 1920–1924 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Ugala liige. Ta osales 1919–1920 Vabadussõjas Kaitseliidu ülema kantseleis ja 3. Diviisi staabis, sõjaväeametnik (1919). 1924–1927 vandeadvokaat Jaan Teemanti abi Tallinnas. 1927–1928 Petseri ja Narvataguste maade kinnistuskomisjoni esimehe asetäitja, 1928–1932 esimees. Alates 1932 notar Võrus. Tema abikaasa oli Elisabeth-Johanna Västrik (1902–1986). Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941. Kommunismiohvrite andmebaas
Benno Mikkal

Benno Mikkal (28. juuli 1912 Valtina, Võrumaa – 13. oktoober 1981 Tartu) oli eesti näitleja. 1926. aastal lõpetas ta algkooli. Pärast algkooli lõpetamist töötas sulase, kraavikaevaja ja metsatöölisena ning paar aastat Tallinnas Eesti Kunstsarve Vabrikus. Aastatel 1935–1937 õppis Tartu Näitekunsti Stuudios. Aastatel 1937–1938 oli Tartu Töölisteatri, 1938–1940 Narva Teatri, 1940–1942 Draamateatri ja 1942–1981 Vanemuise teatri näitleja. Õpetas lavakõnet Tartu Õpetajate Instituudis, Vanemuise õppestuudios ja Tartu Rahvateatris. Juhendas ka näiteringe. Tegi kaasa mängufilmis "Valgus Koordis" ja telemängufilmis "Kolme katku vahel". 1964 Eesti NSV teeneline kunstnik Tema tütar on dramaturg ja teatripedagoog Epp Mikkal. Evald Kampus. Juubilar Benno Mikkal. Sirp ja Vasar, 26. oktoober 1962 Benno Mikkal. Eesti filmi andmebaas Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Mikkal, Benno (Bernhard), Eesti NSV teeneline kunstnik - RAT "Vanemuise" näitleja
Jevgeni Pavlov

Jevgeni Pavlov (25. detsember 1913 Tver, Venemaa – 15. detsember 1983 Tallinn) oli vene rahvusest Eesti näitleja. Aastatel 1951–1982 oli ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitleja. 1973 Eesti NSV teeneline kunstnik Jevgeni Pavlov (nekroloog). Sirp ja Vasar, 23. detsember 1983
Anganchi

Anganchi (San Pedro, A'nganyi) on küla Ekvatoriaal-Guineale kuuluva Annobóni saare idarannikul Anganchi lahe ääres. Küla läbib Anganchi jõgi. Seal elab umbes 50 peret. Anganchi jõgi Anganchi laht (Bahía de Anganchi) Anganchi org (Valle de Anganchi; 1°26'12" S, 5°38'35" E)
Riigipäev

Riigipäev on või on olnud esindajate kogu mitmes riigis: Riigipäev oli Saksa-Rooma keisririigis õuepäevadest (Hoftag) välja kasvanud seisuste kogu, 15. sajandist kandis nimetust Reichstag (777–1806) Roncaglia riigipäev oli 1158. aastal Piacenza lähedal peetud Saksa-Rooma riigi keiserlik riigipäev Augsburgi riigipäevad olid 15. ja 16. sajandil Augsburgis toimunud Saksa-Rooma riigipäevad Riigipäv (Põhja-Saksa Liit) oli Põhja-Saksa Liidu parlament 1867–1871 Riigipäev (Saksa keisririik) oli Saksa keisririigi parlament 1871–1918 Riigipäev (Weimari vabariik) oli Weimari vabariigi parlament 1919–1933 Riigipäev (Kolmas Riik) oli Natsi-Saksamaa parlament 1933–1945 Riigipäev (Austria) oli üleminekuaja parlament Austrias 1848–1849 Rootsi riigipäev ehk riksdag oli Rootsi seisuste esindus 15.–19. sajandil Riksdag ehk riigipäev on Rootsi parlament 1867. aastast tänaseni Reichstag
Ajapaik

Ajapaik (inglise keeles timepatch) on ühisloomeplatvorm, mille eesmärk on koguda lisainfot ajaloolisele pildimaterjalile (eeskätt fotodele, aga ka maalidele, graafikale, filmidele). Lisainfo all peetakse silmas näiteks pildimaterjali sidumist konkreetsete kohtadega kaardil (geokodeerimine ehk asukohamärgendamine) ja pildimaterjalile nüüdisajal tehtud fotode lisamine (refotografeerimine ehk ülepildistamine), et enne ja nüüd tehtud pildimaterjali kõrvutamisel näidata elukeskkonna muutusi ajas. Ajapaiga looja ja haldaja on MTÜ Eesti Fotopärand. Keskkond keskendub Eestiga seotud piltidele. Ajapaik sai alguse 2011. aasta veebruaris toimunud üritusel Garage48 Public Services. Meeskonda kuulusid Ahti Heinla, Jaen Saul, Kristjan Heinaste, Leen Videnski, Kaupo Kõrv, Jelena Savinen, Sven Tiirusson ja idee autor Vahur Puik. 2015. aasta kevadel otsustati, et Ajapaigast saab Eesti Vabariigi 100. aastapäeva kingitus. 2016. aastal külastati Ajapaika keskmiselt 13 500 korda kuus. 2016. aasta teises pooles alustati koostööd Norra Muinsuskaitseametiga ja käivitati Ajapaiga platvormi koopia fotodugnad.ra.no. 2016. aasta detsembri seisuga oli Ajapaika lisatud üle 90 000 pildi ja neist kaardistatud (geokodeeritud) oli üle 51 000. 2017. aastal tunnustati Ajapaika (MTÜ Eesti Fotopärand) ettevõttenime võistlusel "Ehe Eesti 2017", kus Ajapaik tunnistati võitjaks vabaühenduste kategoorias. Vikipeedia:Wiki Loves Rephotography http://fotoparand.org.ee/wp/2017/07/ajapaik-ev100/ (vaadatud 31.07.2017) https://web.archive.org/web/20170731120312/https://www.ev100.ee/et/ajapaik-selgitame-koos-valja-kuidas-eesti-kohad-aegade-jooksul-muutunud (vaadatud 31.07.2017) http://fotoparand.org.ee/wp/ajapaik/ (vaadatud 31.07.2017) Ajapaik.ee Eesti Fotopärand (vaadatud 9. novembril 2023) https://web.archive.org/web/20170731065910/http://fotoparand.org.ee/wp/wp-content/uploads/aastaaruanded/MTU%CC%88-Eesti-Fotopa%CC%88rand-80302761-aastaaruanne-2016.pdf (vaadatud 31.07.2017) "Ehe Eesti 2017". Emakeele Seltsi koduleht. Originaali arhiivikoopia seisuga 23.03.2018. Vaadatud 23.03.2018. Ajapaiga koduleht Ajapaik Facebookis Ajapaiklejate Facebooki-grupp EV100 Turundusidee: Ajapaik, saade YouTube'is Ajapaik – selgitame koos välja, kuidas Eesti kohad on aegade jooksul muutunud, EV100.ee Ajapaik – "Enne ja nüüd", Rakvere Valla Sõnumid, nr. 3, 1 märts 2017 Kuusk, Laura. “Koos kaardistatud kohad“. Positiiv: Eesti fotograafia ajakiri, nr. 27, 2016, lk. 50–53 Sihik: Vahur Puik. MTÜ Ajapaik Kuku raadio, 6. aprill 2023
Reinuwader

Reinuwader (Reinuvader) oli pilke- ja satiirileht, mis ilmus 1906. aastal Tallinnas. Toimetaja oli Juhan Lilienbach. Kaastöölised olid Ants Laikmaa, Eduard Vilde, Hans Pöögelmann, Karl Merilaid-Schnell. Ajalehte trükiti Tallinnas "M. Antje" trükikojas tiraažiga 3500 eksemplari. Numbri hind oli 15 kopikat. "Eesti rahvusbibliograafia - Reinuwader". Originaali arhiivikoopia seisuga 31. juuli 2017. Vaadatud 31. juulil 2017. Sirp ja Vasar 1966, nr 19, 1966 5. mai (lk 2) - Evi Pihlak - Ants Laikmaa kui võitleja - eestvedaja. "Eesti biograafiline andmebaas ISIK - Hans Pöögelmann". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. jaanuar 2023. Vaadatud 31. juulil 2017.
Pontchartraini järv

Pontchartraini järv on riimveeline estuaar Ameerika Ühendriikides Louisiana kaguosas. Järve lõunakaldal asuvat New Orleansi ühendab põhjakaldaga 38,3 km pikkune Pontchartraini järve sild.  Pontchartraini järv – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Venemaa Föderatsiooni teeneline teadlane

Venemaa Föderatsiooni teeneline teadlane (vene keeles Заслуженный деятель науки Российской Федерации) on Venemaa teadlastele antav riiklik aunimetus. Aunimetuse võib saada väljapaistev teadlane, kellel on teeneid Venemaa teaduse ees. Eelduseks on, et aunimetuse saaja on varem saanud doktorikraadi. Aunimetus asutati 1995. aastal ja anti esimest korda välja 1996. aastal. Aunimetus määratakse Venemaa Föderatsiooni presidendi seadlusega. Aunimetusega kaasneb rinnamärk. Ka aastatel 1992–1996 anti välja samanimelist aunimetust, kuid Vene NFSV teenelise teadlase aunimetuse õigusakti alusel. 1994 – Boriss Fuks, immunoloog ja biotehnoloog 1994 – Leo Bokeria, kardiokirurgiateadlane 1995 – Juri Linnik, teadusfilosoof ja kirjanik 1995 – Sergei Ušakov, geofüüsik 1995 – Juri Motšanov‎, arheoloog 2000 – Juri Ševtšenko, arstiteadlane 1997 – Dmitri Savvinov, geokrüoloog 1997 – Oleg Sorohtin, geoloog 2002 – Andrei Kapitsa, geograaf ja geomorfoloog 2004 – Dmitri Puštšarovski, geoloog 2004 – Vladimir Krõlov, neurokirurgiateadlane 2008 – Ruslan Hasbulatov, majandusteadlane 2009 – Ivan Frolov, okeanoloog 2009 – Svetlana Fedossejeva‎, arheoloog 2010 – Tatjana Tšernigovskaja‎, kognitiivteadlane Boriss Fuks Leo Bokeria Juri Linnik Dmitri Puštšarovski Vladimir Krõlov Tatjana Tšernigovskaja Juri Ševtšenko Положение о почетном звании. consultant.ru
Neeme sadam

Neeme sadam on väikesadam Harjumaal Jõelähtme vallas Neeme külas, jääb Ihasalu poolsaare idakaldale. Sadamakood: EE NME Sadamateenuseid osutatakse vaid alla 24-meetrise kogupikkusega veesõidukitele. NEEME SADAM, Sadamaregister Puhka Eestis Neeme Sadam
San Pedro

San Pedro (hispaania keeles 'Püha Peetrus') on mitme koha nimi. San Pedro on Ekvatoriaal-Guinea Annobóni provintsi Anganchi küla endine nimi. San Pedro on linn Belize'is. San Pedro de Ycuamandiyú on linn Paraguays. San Pedro Sula on linn Hondurase loodenurgas, Cortési departemangu pealinn. San Pedro de la Paz on linn Tšiilis Bío-Bío piirkonnas. San Pedro on Los Angelese linnaosa. San-Pedro siilikkaktus San Pedro piiskopkond
Pärnu vangla

Pärnu vangla oli vangla Pärnus, mis suleti 2007. aastal seoses Viru vangla avamisega. Kinnipidamisasutuses on enam kui 5500 ruutmeetrit pindala ja müüride vahel on 7 hoonet. Sillutise tn 1 kinnistul asusid: administratiivhoone, I elukorpus, II elukorpus, katlamaja-söökla-kauplus, saun, klubihoone, töökoda-meditsiinipunkt-spordisaal , juurviljahoidla, ladu ja garaaž Hoonetest vanim ehitati aastal 1861. Ehitis ehitati kõigepealt hullumajaks, hiljem on see olnud ka vanadekodu. 1998. aastaks renoveeriti Vanglate Ameti Pärnu vangla elukorpus, kus oli ruumi poolesajale kinnipeetavale ühe-, kahe- ja neljakohalistes kambrites. Augustis 2001 oli vanglas 100 vangi. Veebruaris 2002, pärast Keskvangla sulgemist, toodi Pärnusse ka neli eluks ajaks mõistetut. Aprillis 2002 oli Pärnu vangla vangide arv 113. Mais 2003 alustati Pärnu vanglas remonti ja vangla administratsioonihoones ja vanas majas tehti ümberehitused, renoveeriti vastuvõtuosakonna ja eeluurimisvangla ruumid. Seoses Viru vangla valmimisega, suleti Pärnu vangla 31. jaanuaril 2007 Alates 2017. aasta algusest tegutsevad vanglas CCCP Põgenemistoad, kes on vanglas teinud Põhja- ja Baltimaade suurima põgenemistubade kompleksi. Pärnu maakonnas Pärnu linnas Sillutise tn 1 asuv kinnistu, RT III 2010, 23, 11 Pärnu vangla lugu, Pärnu Postimees, nr. 165, 25 august 2018 Asso Puidet, Pärnu vangla viimased päevad, parnu.postimees.ee, 11. jaanuar 2007
Oreella

Oreella on perekond loimureid. Perekonda kuulub kolm liiki. Oreella chugachii Calloway, Miller, Johansson & Whiting, 2011 Oreella mollis Murray, 1910 Oreella vilucensis Rahm, 1931
Juri Motšanov

Juri Aleksejevitš Motšanov (vene keeles Юрий Алексеевич Мочанов; 8. november 1934 Leningrad – 20. oktoober 2020 Kiiev) oli Sahha arheoloog, Jakuutia ja Kirde-Aasia esiaja uurija, Sahha teaduste akadeemia liige. Ta oli 2004. aastast Sahha TA arktilise arheoloogia ja inimese paleoökoloogia teaduskeskuse teadusdirektor. Teadlasena olid tema peamised uurimisteemad biokultuurse inimese kohanemise põhietapid Arktika äärmuslikes tingimustes; liigiteke areaalide ääremaal; paleoliitikumi asulakohad ning Ameerika asustamise algetappide probleemid. Ta võttis osa paljudest arheoloogilistest väljakaevamistest. Ta avastas koos Svetlana Fedossejevaga 1963. aastal Ihine asulakoha Aldani jõe ääres ja 1964. aastal Aldani jõe ääres seeria mitmekihilisi asulakohti. Ta lõpetas 1957. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli orientalistikateaduskonna. 1966. aastal kaitses ta Moskvas NSV Liidu TA arheoloogia instituudis kandidaadiväitekirja ""Многослойная стоянка Белькачи 1 и периодизация каменного века Якутии". 1979. aastal kaitses ta samas väitekirja "Древнейшие этапы заселения человеком Северо-Востока Азии" ja sai ajaloodoktori kraadi. 1964. aastast töötas NSV Liidu TA Siberi osakonna keele, kirjanduse ja ajaloo instituudi arheoloogialaboris. Ta osales 1964. aastast Prilenkskoje arheoloogilistel ekspeditsioonidel teaduri, vanemteaduri, peateadurina ja ülemana. Alates 2004. aastast oli ta Sahha TA arktilise arheoloogia ja inimese paleoökoloogia teaduskeskuse teadusdirektor. 1993 – valiti Sahha teaduste akadeemia liikmeks 1995 – Venemaa Föderatsiooni teeneline teadustegelane 1996 – Sahha Vabariigi riiklik preemia 2009 – Põhjatähe orden 2015 – Sahha teaduste akadeemia kuldmedal Tema abikaas oli arheoloog Svetlana Fedossejeva. 2007: Мочанов Ю.А. "Дюктайская бифасиальная традиция палеолита Северной Азии" (История ее выделения и изучения). Якутск 2007: Мочанов Ю.А. "Дюктайская палеолитическая культура и история выделения бифасиальной традиции палеолита Северной Азии". Якутск 2007: Мочанов Ю.А., Федосеева С.А. "Стоянка древнейшего палеолита Диринг-Юрях в Якутии и проблема внетропической прародины человечества" // Известия лаборатории древних технологий. Иркутск, Вып. 5. С.75–99. 2010: Мочанов Ю.А. "50 лет в каменном веке Сибири". Якутск 2013: Мочанов Ю.А., Федосеева С.А. "Очерки дописьменной истории Якутии. Эпоха камня". Якутск Мочанов Юрий Алексеевич. science.ykt.ru Федосеева Светлана. ysia.ru Здесь жили первобытные люди. 1. september 2011. dnevniki.ykt.ru Академики Юрий Алексеевич Мочанов и Светлана Александровна Федосеева. blogs.korrespondent.net
Reichstag

Reichstag on olnud mitme esindajate kogu nimetus: Reichstag ehk Riigipäev (Saksa-Rooma riik) oli Saksa-Rooma keisririigis õuepäevadest (Hoftag) välja kasvanud seisuste kogu, 15. sajandist kandis nimetust Reichstag (777–1806) Reichstag ehk Riigipäv (Põhja-Saksa Liit) oli Põhja-Saksa Liidu parlament 1867–1871 Reichstag ehk Riigipäev (Saksa keisririik) oli Saksa keisririigi parlament 1871–1918 Reichstag ehk Riigipäev (Weimari vabariik) oli Weimari vabariigi parlament 1919–1933 Reichstag ehk Riigipäev (Kolmas Riik) oli Natsi-Saksamaa parlament 1933–1945 Reichstag ehk Riigipäev (Austria) oli üleminekuaja parlament Austrias 1848–1849 Riigipäevahoone, Saksamaa parlamendi residents Bundestag (Berliini metroojaam), Berliini metroojaam Riigipäevahoone juures kandis 1994-2006 nime Reichstag Riigipäev
Sahha teaduste akadeemia kuldmedal

Sahha (Jakuutia) Vabariigi Teaduste Akadeemia kuldmedal (vene keeles Золотая медаль Академии наук Республики Саха (Якутия)) on Sahha teaduste akadeemia kõrgeim autasu. Sahha TA kuldmedal asutati 1997. aastal. Autasu antakse silmapaistvate teaduslike tööde, avastuste ja leiutiste eest. 2007 – Dmitri Savvinov, rakendusökoloog ja geokrüoloog 2010 – Svetlana Fedossejeva, arheoloog 2010 – Palmira Petrova, arstiteadlane 2011 – Vassili Filippov, tehnikateadlane 2014 – Nikita Solomonov 2014 – Juri Motšanov, arheoloog Высшая награда АН РС (Я) – Золотая медаль АН РС (Я). science.ykt.ru
Põhjatähe orden (Sahha)

Põhjatähe orden (jakuudi keeles «Хотугу Сулус» уордьан; vene keeles oрден «Полярная Звезда») on Sahha (Jakuutia) Vabariigi kõrgeim riiklik autasu, mis on nimetatud Põhjanaela järgi. Orden asutati 1997. aastal. Seda kantakse kaelalindil. Aastatel 1997–2015 on Põhjatähe ordeni pälvinud 77 füüsilist isikut ja 1 juriidiline isik (Venemaa Teaduste Akadeemia Siberi osakond). 1998 – Vjatšeslav Štõrov, ALROSA president 1999 – Venemaa Teaduste Akadeemia Siberi osakond 2000 – Ivan Jegorov, jakuudi matemaatik 2000 – Vassili Vlassov, Sahha Vabariigi valitsuse esimees (1998–2002) 2001 – Suorun Omolloon, jakuudi kirjanik 2001 – German, Jakutski ja Lenski peapiiskop 2002 – Artur Tšilingarov, Venemaa poliitik, polaaruurija 2005 – Ivan Stepanov, jakuudi ooperisolist 2006 – Roman Dmitrijev, jakuudi sporditegelane, endine vabamaadleja, olümpiavõitja 2006 – Pavel Pinigin, jakuudi sporditegelane, endine vabamaadleja, olümpiavõitja 2006 – Aleksandr Ivanov, jakuudi sporditegelane, endine vabamaadleja, olümpiamedalist 2006 – Kōichirō Matsuura, UNESCO peadirektor (1999–2009) 2007 – Aleksandr Akimov, Sahha Vabariigi alaline esindaja Moskvas 2007 – Vladimir Štšukin, geoloog, teemandileiukohtade avastaja 2007 – Mihhail Nikolajev, Sahha Vabariigi president (1992–2002) 2007 – Aleksius II, patriarh 2008 – Georgi Balakšin, Sahha poliitik ja endine poksija, olümpiamedalist 2009 – Germogen Krõmski, jakuudi füüsik 2009 – Juri Motšanov, jakuudi arheoloog 2011 – Galina Krivošapko, dirigent ja pedagoog 2012 – Kirill, patriarh 2012 – Sergei Lavrov, Venemaa Föderatsiooni välisminister 2012 – Jevgenija Kolodko, kergejõustiklane 2013 – Marija Pinigina, kergejõustikutreener, olümpiavõitja 2013 – Vitali Bassõgõssov, Sahha riigitegelane 2014 – Valeri Kotšnev, ülikooli spordikateedri professor 2014 – Galina Dantšikova, Sahha valitsuse esimees 2015 – Ahmed Al-Fahad Al-Ahmed Al-Sabah, Kuveidi poliitik, Aasia Olümpianõukogu president 2016 – Viktor Lebedev, eveeni rahvusest Sahha maadleja Кавалеры Ордена Республики Саха (Якутия) "Полярная звезда". old.sakha.gov.ru Statuut. old.sakha.gov.ru Орден «Полярная Звезда». ysia.ru
Ida-raudrohi

Ida-raudrohi (Achillea salicifolia, sünonüüm Achillea cartilaginea) on raudrohu perekonda kuuluv taimeliik. Eestis kasvab ida-raudrohi Peipsi järve ja Emajõe kallastel. Ida-raudrohi andmebaasis eElurikkus
Karl Merilaid-Schnell

Karl Merilaid-Schnell (Carl Friedrich Merilaid / Schnell, 5. jaanuar 1882 Ärina, Virumaa – 1948) oli eesti maalikunstnik ja karikaturist. Õppis Kaasani Kunstikoolis. Oli esimeseks eesti soost õpetaja venekeelses Rakvere Õpetajate Seminaris, kus tema õpilasteks olid kubistid Märt Laarman ja Arnold Akberg. Illustreeris ja joonistas karikatuure pilkeajakirjadele Pilkeleht (1906), Reinuwader (1906), Walinali (1907) ja Õnnewalaja (1908). Oma karikatuuride pseudonüümiks kasutas Rakvere Sõnnikuhark. "Viru Sõna" 24.06.1989 Virumaa Teataja 13. detsember 2011 – Kodulugu: Õpetajate seminar oli karm kool "[Schnell-Merilaid(=R.Sõnnikuhark)], "Lahing Tallinna all 7.jaan."(II) Valinali 1907 [Lendl. nr.4], lk.15". E-varamu.[alaline kõdulink] "Ajaloost". Virumaa Teataja. 18. jaanuar 2002. Vaadatud 5.05.2018.
Brigitte Zypries

Brigitte Zypries (sündinud 16. novembril 1953 Kasselis) on Saksamaa poliitik, ta kuulub Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei ridadesse. Ta oli alates 27. jaanuarist 2017 kuni 14. märtsini 2018 Saksamaa majandus- ja energiaminister. Ta lõpetas aastal 1977 Gießeni ülikooli õigusteaduskonna. Ta oli 22. oktoobrist 2002 kuni 27. oktoobrini 2009 Saksamaa justiitsminister. 27. jaanuarist 2017 kuni 14. märtsini 2018 oli ta Saksamaa majandus- ja energiaminister. Zypriesi koduleht (saksa keeles) Zypries Bundestagi kodulehel (saksa keeles)