laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Šansoon

Šansoon (pr chanson 'laul' ← ld cantio) on üldiselt igasugune tekstikeskne prantsuse laul, tavaliselt polüfooniline ja ilmalik. Varaseimad šansoonid olid eepilised luuletused, mida esitasid lihtsal monofoonilisel meloodial žonglöörid. Need kirjeldasid tavaliselt mineviku kangelaste kuulsaid tegusid. Kõige tuntum neist on "Rolandi laul". Väga väheste selliste varaste šansoonide muusika on säilinud. Tüüpiliselt tähistab šansoon keskajast või renessansist pärit polüfoonilist prantsuse laulu. Mõiste "šansoon" hõlmas selliseid kindla vormiga žanre nagu näiteks ballaad, rondeau, virelai. Varasemad šansoonid olid kahe-, kolme- või neljahäälsed. Mõnikord saatis lauljaid muusikainstrument. Esimene tähtsam šansoonilooja oli Guillaume de Machaut 14. sajandil, kes lõi kolmehäälseid kindla vormiga laule. Guillaume Dufay ja Gilles Binchois olid järgmise põlvkonna tähtsamad šansooniloojad. 15. sajandi lõpu ja 16. sajandi alguse tähtsamad heliloojad selles žanris olid Johannes Ockeghem ja Josquin des Prez, kes enam ei püsinud rangete vorminõuete piirides, vaid hakkasid sarnaselt kaasaegsete motettidega šansoonides kasutama imitatsiooni. 16. sajandi keskpaiga heliloojad, teiste hulgas Orlandus Lassus, said šansoonide kirjutamisel mõjutusi itaalia madrigalist. Paljud varased instrumentaalteosed olid šansoonide kaunistustega variatsioonid, nii tekkis uus žanr kantsoon, mis oli sonaadi eelkäija. Esimene šansoone sisaldav trükitud noodikogumik oli "Harmonice Musices Odhecaton", mille andis välja Ottaviano Petrucci Veneetsias 1501. aastal. Selles oli 96 erinevate heliloojate šansooni. Tänapäeva Prantsusmaal mõeldakse šansooni all tavaliselt muusikat lauljatelt nagu Jacques Brel, Georges Brassens, Édith Piaf, Charles Aznavour, Léo Ferré ja Serge Gainsbourg. Šansooni on võimalik ülejäänud prantsuse "popmuusikast" eristada selle järgi, et see järgib muusikas prantsuse keele rütmi, mitte inglise keele oma. Brown, Howard Mayer, et al. "Chanson." In Grove Music Online. Oxford Music Online. Dobbins, Frank. "Chanson." In The Oxford Companion to Music, edited by Alison Latham. Oxford Music Online. Grout, Donald Jay, and Palisca, Claude V. (2001). A History of Western Music, 6th ed. New York: W. W. Norton & Co. ISBN 0-393-97527-4.
Nõukogude Liidu deviis

Nõukogude Liidu deviis on hüüdlause, mida kasutas Nõukogude Liit. Juhtlauseks võeti tsitaat Karl Marxi ja Friedrich Engelsi kirjutatud Kommunistliku partei manifestist - "Kõigi maade proletaarlased, ühinege!". Nõukogude Liidu vabariikide keeltes on see deviis järgmine. vene keeles: Пролетарии всех стран, соединяйтесь! [proletarii vseh stran, sojedinjaites!] ukraina keeles: Пролетарі всіх країн, єднайтеся! [proletari vsih krain, jednaitesja!] valgevene keeles: Пралетарыі ўсіх краін, яднайцеся! [praletarõi vsih krain, jadnaitsesja!] usbeki keeles: Бутун дунё пролетарлари, бирлашингиз! [butun dunjo proletarlari, birlašingiz!] kasahhi keeles: Барлық елдердің пролетарлары, бірігіңдер! [barlõk jelderding proletarlarõ, birigingder!] gruusia keeles: პროლეტარ ყველა ქვეყნისა, შეერთდით! aserbaidžaani keeles: Бүтүн өлкәләрин пролетарлары, бирләшин! [bütün ölkälärin proletarlarõ birläšin!] leedu keeles: Visų šalių proletarai, vienykitės! moldaavia keeles: Пролетарь дин тоате цэриле, униць-вэ! [Proletari din toate ţările, uniţi-vă!] läti keeles: Visu zemju proletārieši, savienojieties! kirgiisi keeles: Бардык өлкөлордүн пролетарлары, бириккиле! [bardõk ölkölordün proletarlalõ, birikkile!] tadžiki keeles: Пролетарҳои ҳамаи мамлакатҳо, як шавед! armeenia keeles: Պրոլետարներ բոլոր երկրների, միացե'ք! [proletarner bolor jerkrneri, miatshe'kh!] türkmeeni keeles: Әхли юртларың пролетарлары, бирлешиң! [ähli jurtlarõng proletarlarõ, birlešing!] eesti keeles: Kõigi maade proletaarlased, ühinege!
NGC 7006

NGC 7006 (ka Caldwell 42) on Delfiini tähtkujus asuv kerasparv. NGC 7006 avastas William Herschel 21. augustil 1784. See asub 135 000 valgusaasta kaugusel ja selle näiv tähesuurus on 10,6.
Tuskegee süüfiliseuuring

Tuskegee süüfiliseuuring oli Ameerika Ühendriikide Terviseteenistuse tehtud kliiniline uuring, mis toimus aastail 1932–1972 Alabama osariigis Tuskegees. Eksperimendi käigus uuriti ravimata süüfilise loomulikku kulgu vaeste põlluharijatest afroameerika meeste näitel. Uurimisaluseks olevad inimesed arvasid, et nad saavad lihtsalt tasuta meditsiinilist abi, ega teadnud uuringu täpsemaid detaile. 1932. aastal alustati uuringut 600 vaesest põlluharijate klassist mustanahalise mehega, kellest 399 olid eelnevalt nakatunud süüfilisse ja 201 ei olnud. Katsealustele oli tagatud tasuta ravi, toit ja matusekindlustus. Kuid neile ei öeldud, et neil on süüfilis, ning tegelikult ei ravitud neil seda. 1940. aastatel tunnistati penitsilliin efektiivseks süüfiliseravimiks. Tuskegee uuringu läbiviijad oleksid pidanud katsealustel süüfilise välja ravima ning eksperimendi lõpetama või eraldama katsealustest kontrollgrupi, kelle peal penitsilliini katsetada, kuid nad ei teinud seda. Nad varjasid patsientide eest teavet penitsilliini kohta ning takistasid neil saamast süüfiliseravi mujalt. 1972. aastal jõudsid uuringu eetilised vastuolud ajakirjandusse, mis põhjustas uute regulatsioonide seadmist meditsiinilistes uuringutes osalevate inimeste õiguste kaitseks. teaduseetika Stanfordi vanglaeksperiment natside inimkatsed Haiguste Kontrolli ja Tõrje Keskus, U.S. Public Health Service Syphilis Study at Tuskegee,The Tuskegee Timeline Fred D. Gray, "The Tuskegee Syphilis Study: An Insiders' Account of the Shocking Medical ...", 1998, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 6.04.2015)(inglise keeles)
Heino Mägi

Heino Mägi (14. detsember 1928 Lutike, Palupera vald – 24. mai 2011) oli eesti pedagoog. Heino Mägi õppis Neeruti algkoolis ja Otepää Gümnaasiumis. Õpetajaks õppis ta Tartu Õpetajate Seminaris, Tartu Õpetajate Instituudis (lõpetas kiitusega) ja Tallinna Pedagoogilises Instituudis (lõpetas kiitusega). 1948. aastal töötas ta Vana-Otepää 7-klassilise Kooli ajalooõpetajana. 1956. aastast töötas Heino Mägi 33 aastat Otepää Keskkooli direktorina. "Jakob Hurt ja Otepää" (2004, koostaja) "Dirigent ja pedagoog August Krents " (2003) "Koolimees Juhan Jägel " (2004) "Otepää gümnaasiumi direktorid" (2003) "Otepää rahvakoolist Nuustaku progümnaasiumini" (2006) "Kolmkümmend kolm aastat direktorina Otepää keskkoolis" (2003) "Otepää-Kääriku" (1978) 1964 Eesti NSV teeneline õpetaja 1980, 1982 Eesti NSV haridusministeeriumi tunnustusmedal 1972, 1982 NSV Liidu rahvamajanduse saavutuste näituse pronksmedal 1986 Aleksander Elango nimeline preemia pedagoogilise uurimistöö eest 1986 Johannes Käisi preemia 1988 Valga rajooni aukodanik 1995 Otepää linna aukodanik 1997 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (pikaajaline viljakas tegevus rahvakultuuri arendamisel, jäädvustamisel ja järjepidevuse kindlustamisel) 1998 vabariiklik kodanikupäeva aumärk 1998 B. G. Forseliuse Seltsi asutajaliige, juhatuse liige ja auliige 2000 Eesti Vabariigi Muinsuskaitse Seltsi teenetemärk 2002 Valgetähe V klassi teenetemärk 2003 Bengt Gottfried Forseliuse medal Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Ülle Kübarsepp. "Legendaarne koolipapa Heino Mägi tähistab 80. verstapostini jõudmist", valgamaalane.ee, 13. detsember 2008 In memoriam B. G. Forseliuse Seltsi kodulehel
Annie Girardot

Annie Suzanne Girardot (25. oktoober 1931 Pariis – 28. veebruar 2011 Pariis) oli prantsuse teatri- ja filminäitleja. 1960. aastal mängis Girardot Luchino Visconti filmis "Rocco ja tema vennad", kus tema partneriteks olid Alain Delon ja Renato Salvatori. Sellele järgnesid osatäitmised filmides "Mourir d’aimer", "Les feux de la Chandeleur", "La Zizanie" jne. 2001. aastal mängis ta Michael Haneke filmis "Klaveriõpetaja" ja 2005. aastal filmis "Varjatud". Giradot oli abielus Renato Salvatoriga 1962–1988 kuni mehe surmani. Neil oli tütar Giulia Salvatori, kes on samuti näitleja. 2006. aastal diagnoositi Annie Girardot'l Alzheimeri tõbi. Annie Girardot maeti Père-Lachaise'i kalmistule. Veneetsia filmifestivali auhind Volpi karikas 1965. aastal filmi "Trois chambres à Manhattan" eest Césari auhind 1977. aastal parima naiskõrvalosatäitja kategoorias filmi "Docteur Françoise Gailland" eest 1996. aastal parima naiskõrvalosatäitja kategoorias filmi "Hüljatud" eest 2002. aastal parima naiskõrvalosatäitja kategoorias filmi "Klaveriõpetaja" eest Annie Girardot andmekogus IMDb (inglise)
Kaj Tiel Plu

Kaj Tiel Plu on ansambel, mis esitab rahvalaule, peamiselt Katalooniast, kuid esperantokeelsete tekstidega. Ansambel debüteeris aastal 1986 Rahvusvahelisel Noorte Esperantistide Festivalil (Internacia Junulara Festivalo) duetina koosseisus Josep Tordera i Bordas (Pep Tordera) ja Xavier Rodon i Morera (Xevi Rodon). Järgnesid mõned ebakorrapärased esinemised peamiselt noorte esperantistide kokkutulekutel Ungaris, Hollandis, Itaalias, Prantsusmaal ja Hispaanias. Sel ajal said ansambli liikmeteks Josep Maria Milla i Saldon ning Carles Vela i Aulesa. Seejärel mõned kontserdid erinevate nimetuste all ("Kordoj", "Kataluna kvaropo", "Kaj Tiel Plu"). Aastal 1989 andis ansambel välja esperantokeelse lauluraamatu "Fajreroj (Unua kataluna kantareto)". Alates aastast 1992 kontserdid toimusid harva, kuna Pep Tordera asus elama Ameerikasse. Ansambel taaselustus 83. Esperanto maailmakongressil, aastal 1998. Algas regulaarne kontserditegevus (sealhulgas väljaspool esperanto-üritusi) ja hakati välja andma albumeid. "Kaj Tiel Plu" albumitel on rahvalaule mitmelt rahvuselt: katalaani keelest, oksitaani keelest, Hispaania juutidelt jne. Anna Maria Sánchez (löökpillid) Carles Vela i Aulesa (flöödid, vokaal) Elena Milla Saldón (löökpillid, vokaal) Ferriòl Macip i Bonèt (Farri) (viiul, löökpillid, vokaal) Isaac Barrera i Vila (Fosi) (kontrabass) Josep Maria Milla i Saldon (Jomo) (flöödid, mandoliin, vokaal, löökpillid) Xavier Rodon i Morera (Xevi) (vokaal, kitarr, mandoliin) Lucia Rolet (viola da gamba) Pau de Nut (tšello) Pep Tordera (kitarr, vokaal) Núria Ollé (vokaal) Lluís Bosch (löökpillid) Antonio Alberca (Jirafo) (löökpillid) Mónica (vokaal, tamburiin) Roberto López (löökpillid) Luz Vázquez Souto (vokall, flööt) Javier Muñoz i Cotoré (viiul) Carles Badia i Bosc (basskitarr) David Minguillon (basskitarr) Àngel Ribas Martí (akordion) "Sojle de la klara temp'" (2000) "Placxas al mi" (2004) "Surplacen venu vi" (2009) Ansambli koduleht katalaani ja esperanto keeles "Kaj Tiel Plu" Myspace'is
Salanõukogu

Salanõukogu on organ, mis nõustab riigipead – tavaliselt, kuid mitte alati monarhi. Algselt oli see valitseja lähimate nõunike kogu, mis nõustas monarhi salajastes riigiasjades. Salanõukogu liiget nimetatakse salanõunikuks. Inglismaa salanõukogu Salanõukogu (Suurbritannia) Salanõunik Riiginõukogu
Kirg

Kirg (vanakreeka keeles πάσχω – 'kannatus', 'piin') on termin, mida kasutatakse väga tugevate tunnete tähistamiseks mõne asja või inimese suhtes. Kirg on intensiivne emotsioon, vastupandamatu tunne, entusiasm või iha millegi järele. Rene Descartesi käsitluses on kired hinge tajud, tundmused või emotsioonid, mis on seotud hinge endaga ning mis on põhjustatud, alal hoitud ja võimendatud teatud hinge liikumiste poolt. On olemas 6 algkirge, mis on lihtsad ja primitiivsed. Kõik teised on nende alaliigid või kombinatsioonid. Algkired on: uudishimu/üllatus, armastus, viha/vihkamine, iha, rõõm ja kurbus. Benedictus (Baruch) Spinoza emotsioonide õpetus on mõjutanud psühholoogiat. Keha funktsiooniks on tekitada kirgi. Mõistuse funktsiooniks on luua idee keha loodud kirgedest. Juhul kui need kaks toimuvad korraga, siis tekib emotsioon. Kirgede jaotus Spinoza järgi: himu, rõõm ja kurbus. Kõik ülejäänud emotsioonid on nende kolme kombinatsioonid.
Jean Molinet

Jean Molinet (1435 Desvres – 23. august 1507 Valenciennes) oli prantsuse luuletaja, kroonik ja helilooja. Ta on kõige enam tuntud kui Roosiromaani proosasse ümberpanija. Ta õppis Pariisis ja astus 1463 Burgundia hertsogi Charles Südi teenistusse, asudes Georges Chastellaini sekretäriks. 1464. aastal kirjutas ta poliitilise teose "La complainte de Grece". Ta asus 1475 Chastellaini asemele historiograafiks ning samuti oli ta Austria Margareti raamatukoguhoidja. Tema kroonika hõlmab aastaid 1474–1504 ja avaldati 1828. aastal J. A. Buchoni toimetatuna. Selle ajaloolist väärtust peetakse Chastellaini kroonika omast väiksemaks. Ta oli Burgundia luulekoolkonna Grands Rhétoriqueurs juhtfiguur. Koolkonda iseloomustas sõnamängude laialdane kasutamine. Tema nõbu Jean Lemaire de Belges elas mõnda aega koos temaga Valenciennesis ning pidas ennast Molinet' õpilaseks. 1501. aastal sai temast Valenciennesi Notre-Dame'i kiriku kanoonik. Ta suri seal 1507. aastal. Molinet oli ka helilooja, kuigi talle omistatakse vaid üks rondeau "Tart ara mon cueur sa plaisance". See neljahäälne teos oli väga populaarne, nagu näitab selle koopiate lai levik. Samuti on ta Josquin des Prezi moteti "Nymphes des bois" teksti autor. http://chansonniers.pwch.dk/CH/CH008.html
Valenciennes

Valenciennes (hollandi Valencijn, ld Valentianae) on linn ja vald (commune) Prantsusmaal Nordi departemangus. 1947–1988: Pierre Carous 1988–1989: Olivier Marlière 1989–2002: Jean-Louis Borloo 2002–: Dominique Riquet keskaegne kroonik Jean Froissart flaami kunstnik Robert Campin kunstnik Antoine Watteau Jean-Baptiste van Mour skulptor Jean-Baptiste Carpeaux skulptor Ernest-Eugène Hiolle kunstnik Charles Eisen skulptor Félix-Alexandre Desruelles lendur Edmond Marin La Meslée näitleja Pierre Richard näitleja Jean Lefebvre arhitekt Henri Parent vioolamängija Maurice Vieux psühholoog Léon Dumont Henri Wallon Agrigento, Itaalia Düren, Saksamaa Gliwice, Poola Medway, Suurbritannia Miskolc, Ungari Moskva, Venemaa Nacka, Rootsi Óbuda, Ungari Salgótarján, Ungari Yichang, Hiina Populations légales 2021 Valla koduleht
Iraani rahvad

Iraani rahvad on ajalooline etniline-lingvistiline grupp, mida ühendab iraani keelte rääkimine. Nende ajalooline asuala on olnud peamiselt tänapäeva Iraanis ja erinevates Kesk-Aasia piirkondades nagu Tadžikistan, enamuses Afganistan, osaliselt Iraak, Türgi, Pakistan ja hajutatult Kaukasuse mäestik. Nad kujunesid varasest indo-iraani unioonist hilisel pronksiajal, ja nad ilmusid ajalooareenile varasel rauaajal. Pärslased lõid 6. sajandil eKr Ahhemeniidide riigi, mil sküüdid domineerisid Euraasia steppe. Koos arvukate kunstiliste, teaduslike, arhitektuuriliste ja filosoofiliste saavutustega ning paljude kuningriikide ja impeeriumitega mis ületasid paljud antiikmaailma omad, olid iraani rahvad tihedates sidemetes kreeklaste, roomlaste, indialastega ja hiinlastega. Lisaks arvavad paljud õpetlased, et muistsed iraani rahvaste religioonid zoroastrism, mitraism ja manihheism mõjutasid filosoofiliselt kristlust ja judaismi. Varased iraani rahvad on esivanemateks paljudele tänapäeva iraanlastele.
Iraanlased

Iraanlased (ka pärslased) on muistsete iraani rahvaste järglased, kes peamiselt elavad tänapäeva Iraanis. Nad räägivad indoeuroopa keelkonda kuuluvaid keeli, peamiselt farsi keelt. Usuliselt on nad enamuses islamiusulised šiiidid.
Olga Knipper-Tšehhova

Olga Leonardovna Knipper-Tšehhova (vene Ольга Леонардовна Книппер-Чехова; 21. september (9. september vkj) 1868 – 22. märts 1959 Moskva) oli vene teatrinäitleja. Olga Knipper oli abielus Anton Tšehhoviga 1901–1904, kuni viimase surmani. Ta oli Moskva Kunstiteatri esinäitleja. Oma näitlejadebüüdi tegi ta Aleksei Tolstoi tragöödias "Tsaar Fjodor Joannovitš", mille lavastas Konstantin Stanislavski. Tema ema oli tuntud laulja ja muusikapedagoog Anna Knipper. Olga vanem vend Konstantin oli insener ja noorem vend Vladimir oli tuntud ooperilaulja. Tal oli vähemalt kaks last: tütar Olga oli saksa filminäitleja ja poeg Lev oli helilooja. Stalini preemia 1943 Knipper Olga Knipper-Tšehhovast Tšehhovi elule ja loomingule pühendatud kodulehel (vene keeles)
Knipper

Knipper on perekonnanimi. Olga Knipper-Tšehhova (1868–1959), vene teatrinäitleja, Anton Tšehhovi abikaasa, ooperilaulja Vladimir Nardovi õde Anna Knipper (1850–1919), vene laulja ja muusikapedagoog, näitleja Olga Knipper-Tšehhova ja ooperilaulja Vladimir Nardovi (õieti Vladimir Knipper) ema Lev Knipper (1898–1974), vene helilooja, saksa filminäitleja Olga Tšehhova (neiupõlvenimi Knipper) vend, Anna Knipperi vanima poja Konstantini poeg. Olga Knipper (abielus Olga Tšehhova) (1897–1980), saksa filminäitleja, helilooja Lev Knipperi õde. Oli abielus Anton Tšehhovi venna Aleksandr Tšehhovi vanema poja Mihhail Tšehhoviga.
Albaania Sotsialistlik Partei

Albaania Sotsialistlik Partei (albaania keeles: Partia Socialiste e Shqipërisë, lühend PS) on vasakpoolne poliitiline ühendus Albaanias. Partei ideoloogiliseks aluseks on demokraatlik sotsialism. Sotsialistlik Partei asutati aastal 1991 Albaania Tööpartei reformimise tulemusel ja on selle õigusjärglane. Tööpartei ise asutati 1941, kandis esimesed seitse aastat nime Albaania Kommunistlik Partei ja oli perioodil 1946–1991 riigi ainus seaduslik partei. Aastatel 1997–2005 oli Sotsialistlik Partei taas võimul. Partei esimees Fatos Nano oli sel perioodil kahel korral (1997–1998 ja 2002–2005) Albaania peaminister. 3. juulil 2005 toimunud parlamendivalimistel said sotsialistid lüüa ja pidid minema opositsiooni. Senisest 73 kohast 140-liikmelises parlamendis säilitasid nad vaid 43 kohta. 1. septembril 2005 astus 14 aastat partei esimehena tegutsenud Fatos Nano valimiskaotuse tõttu ametist tagasi. Uueks esimeheks valiti Tirana linnapea Edi Rama. Rahvusvahelisel tasandil kuulub Albaania Sotsialistlik Partei Sotsialistlikku Internatsionaali. Albaania Sotsialistlik Partei
Soome puss

Soome puss (soome keeles puukko) on traditsiooniline Soome või Skandinaavia stiilis pussnuga, mis on tuntud puutööriist. Soome pussi kuju pärineb rauaeelsest ajast. Skandinaavias on leitud pronksist ja rauast nuge, mis ehituselt Soome pussist ei erine. 10.–12. sajandil olid sellised noad levinud kõikjal Põhja-Euroopas, kaasa arvatud Põhja-Venemaal. Soome puss hakkas teistest Põhja-Euroopa nugadest erinema ja rahvuslikuks sümboliks kujunema suhteliselt hilja, 17. sajandi lõpus ja 18. sajandil. Kainuu maakonnast Hyrynsalmist pärit relvasepp Kalle Keränen õppis nugade valmistamist Fiskarsis 1867–1868 Sheffieldist pärit inglasest sepa Thomas Woodwardi juures. Seejärel avas Keränen oma ettevõtte Kainuun Puukko, mis hakkas kõige uuemaid metallitöötehnikaid kasutades tootma väliselt traditsioonilisi nuge. Neid hakati nimetama Woodwardi järgi tommi puukko. Soomlased kasutasid pussi külmrelvana talvesõja ajal. See tekitas Punaarmees laialdast hirmu. Punaarmee komandörid rääkisid alluvatele hirmujutte Soome pussi kasutamisest, et neid distsiplineerida. Soome pussi eeskujul töötati NSV Liidus välja niinimetatud luuraja nuga (NR-40, нож разведчика 1940). Kui teise maailmasõja ajal saadeti okupeeritud Eestisse eestlastest koosnenud luuresalk Erna, jätsid nad tapetud punaväelaste juurde Soome pussi, et kohalikke süüdistama ei hakataks. 1977. aastal keelustati Soomes pusside kaasaskandmine linnades. Kuid selle seaduse täitmist ei nõuta väga rangelt. Näiteks ehitustöölised käivad sageli lõunal, endal puss riietel nähtaval kohal rippumas, ja põhjas on tavaline, et jahimehed liiguvad ringi täies jahiriietuses, mille hulka kuulub puss. Soome puss on tänapäeval ainus tsiviilese, mida sõjaväelased võivad oma vormi juures avalikult kanda. Enamik noorsõdureid tuleb sõjaväkke oma pussiga. Sõdurid, allohvitserid ja kadetid kannavad vormi juures sageli graveeritud või muul viisil kaunistatud pussi, mis tähistab seda, et nad on läbinud väljaõppe. Selle poolest erineb puss pistodast, mida kaasas ei kanta. Pussi kaasaskandmist põhjendatakse vajadusega omada käepärast tööriista. Tänapäeval on Soome pussid levinud suveniirid. nuga taskunuga ballistiline nuga ERNA legendid ja tegelikkus. Ülo Jõgi. Teine trükk. Tallinn 2006 Erna dessant - Erna retk
Paul Loppenowe

Paul Loppenowe (1. veebruar/13. veebruar 1826 Kaive, Cēsise lähedal – 1. juuni/14. juuni 1901 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik. Loppenowe sündis Kaives, Cēsise lähedal. Ta õppis aastatel 1835–1844 Riia gümnaasiumis. Aastatel 1844–1849 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1849–1863 oli ta Narvas Konstantin Hunniuse poeglaste erakooli vanade keelte õpetaja. Prooviaastal oli ta Konstantin Hunniuse juures Narva Johannese koguduses. Ordineeriti 2. veebruaril/14. veebruaril 1861 Peterburis õpetajaks. Ta oli aastatel 1861–1863 Narva soome-rootsi Püha Mihkli koguduse ja filiaalkoguduse Kosemkina (Narvusi) adjunktõpetaja (pidades Kosemkinas ka eestikeelseid jumalateenistusi, mõlemas ülemuseks pastor Andreas Schening). Oli aastatel 1863–1896 Jõelähtme koguduse kirikuõpetaja (kutsuti kevadel 1863, introdutseeriti 14. juulil/26. juulil 1863). Jäi aastal 1896 emerituuri. Emerituuris olles elas Tallinnas. Loppenowe andis välja Kentmanni geograafiaõpiku juurde kaardid, kirjutas külakoolidele vene keele õpiku (Vene keel küla koolis 1877, ka kordustrükid) ja aritmeetikaõpiku (Rehkendamine küla koolis). Tema eestvõttel rajati 1869. aastal Prangli saarele kool. Loppenowe Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007 "Prangli Põhikooli ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. november 2014. Vaadatud 22. novembril 2014. Paul Loppenowe Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Ville Niinistö

Ville Matti Niinistö (sündinud 30. juulil 1976 Turus) on Soome poliitik, Euroopa Parlamendi liige. Ta oli 24. juunist kuni 26. septembrini 2014 Alexander Stubbi valitsuse keskkonnaminister. Ta oli keskkonnaminister ka Jyrki Kataineni valitsuses (22. juunist 2011 kuni 24. juunini 2014). Ville Niinistö lõpetas Turu Ülikooli poliitikaajaloolasena. Aastast 2007 kuni 2019 oli ta Eduskunna liige. 11. juunil 2011 valiti ta Rohelise Liidu esimeheks. Ta lahkus ametist 2017. aastal. 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta 111 714 häälega Euroopa Parlamendi liikmeks. Ville Niinistö oli abielus Rootsi roheliste endise kaasesimehe Maria Wetterstrandiga. Ville Niinistö on Sauli Niinistö vennapoeg. https://vaalikone.yle.fi/eurovaalit2019/14/ehdokkaat/62?lang=fi-FI Koduleht Tutvustus Eduskunna lehel
Sotsiaaldemokraatlik Partei (Albaania)

Sotsiaaldemokraatlik Partei (albaania keeles Partia Social Demokrate) on väike sotsiaaldemokraatlik poliitiline erakond Albaanias. 2001. aasta Albaania üldvalimistel kogus partei 3,6% häältest, mis tagas 4 parlamendikohta 140-st. ASDP on Sotsialistliku Internatsionaali liige.
Ülemaailmsed Rohelised

Ülemaailmsed Rohelised (Global Greens) on üleilmne roheliste parteide ja roheliste liikumiste võrgustik. Ühendus loodi 2001. aastal Austraalias Canberras toimunud konverentsil. Teine ülemaailmne konverents toimus 2008. aastal Brasiilias São Paulos.
Staraja Kulatka rajoon

Staraja Kulatka rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Uljanovski oblasti lõunaosas. Piirneb lõunas Saratovi oblastiga. Elanikest 95% on tatarlased, 2% venelased ja 1% tšuvašid. Rajoonis on 5 kohaliku omavalitsuse üksust. Põhiline tegevusala on põllumajandus. Rajoonis ilmub tatarikeelne ajaleht "Kumjak kjutš". Q126684906 Staraja Kulatka rajooni koduleht
Maailma Tuleviku Nõukoda

Maailma Tuleviku Nõukoda (ka Maailma Tuleviku Nõukogu, inglise keeles World Future Council, WFC) on sõltumatu institutsioon, mis püüab kõnelda ja praeguses maailmas lahendusi leida tulevaste põlvkondade positsioonilt. Selle rajas 2007. aastal Jakob Uexküll. Nõukoja peakorter asub Hamburgis. Uexküll, Jakob von; Girardet, Herbert 2005. Shaping Our Future: Creating the World Future Council. Green Books. Girardet, Herbert (ed.) 2007. Surviving the Century: Facing Climate Chaos and Other Global Challenges. Earthscan Ltd. Tuleviku Nõukoja koduleht Jakob Uexküll kõnelemas Tallinnas Tuleviku Nõukojast, märtsis 2006. aastal Tuleviku Nõukoja esimesest istungist, mai 2007
Inza

Inza on linn Venemaal Uljanovski oblastis, Inza rajooni keskus. Asub Inza jõe ääres, Uljanovskist 167 km edelas. Asula rajati 1897. aastal raudteejaama juurde. Linnaõigused sai 1946. aastal. Q126684906
Herbert Girardet

Herbert Girardet (sündinud 1943 Essenis) on saksa publitsist ja keskkonnaaktivist. Koos Jakob von Uexkülliga on ta Maailma Tuleviku Nõukoja asutajaid. Girardet, Herbert (ed.) 2007. Surviving the Century: Facing Climate Chaos and Other Global Challenges. Earthscan Ltd. Uexküll, Jakob von; Girardet, Herbert 2005. Shaping Our Future: Creating the World Future Council. Green Books.