laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tudre karstiorg

Tudre karstiorg on karstiorg Järva maakonnas Järva vallas Tudre külas. Karstiorg avaldub pinnamoes selgepiirilise suletud nõona, mis on u 800 m pikk. Karstiorg võeti 1991. aastal kaitse alla (Tudre kaitseala). Praegu jääb karstiorg Tudre hoiuala koosseisu. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 608. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Maiorg

Maiorg on org Tartu maakonnas Elva vallas. Org on Kavilda ürgoru parempoolne lisaorg. Org on geoloogiliselt sälkorg, mis on 10–25 m sügav ja järskude veergudega. Oru põhjas voolab Maioru allikaoja. Org on aastast 1964 kaitse all (Maioru kaitseala; pindala 27 ha). Maiorg; (Maiorg (idanõlv)) (KLO1000527) Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 326. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Padaorg

Padaorg ehk Pada jõeorg on org Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas. Järskude veergudega orus voolab Pada jõgi. Oru sügavus on kuni 20 m. Org võeti esmalt kaitse alla 1959. aastal ja siis oli kaitstavat pinda 37,0 ha. Detsembris 1978 moodustati 52,2 ha suurune Padaoru kaitseala ja 2005 loodi eelneva baasil 177,7 ha kattev Padaoru maastikukaitseala. Alale jääb ka Pada park. Pargis kasvab Padaoru mänd. Jõeoru idakaldal asuvad Pada linnamäed. Samas paikneb ka rauaajast pärinev Pada asulakoht. Padaoru järgi on nimetatud Sillaoru kihistu Pada kihistik. Monika (lumetorm) Pada (Viru-Nigula) Padaorg (Pada jõeorg) Eesti looduse infosüsteemis Padaoru maastikukaitseala Eesti Entsüklopeedia Padaorg (KLO1000133) Eesti looduse infosüsteemis Padaoru maastikukaitseala Eesti looduse infosüsteemis Pada park Eesti looduse infosüsteemis Padaorg Eesti geokogude infosüsteemis (vaadatud 24.08.2019)
Hitman: Codename 47

"Hitman: Codename 47" on märulimäng, mille töötas välja IO Interactive ja avaldas Eidos Interactive, mis 2009. aastal ühendati ettevõttega Square Enix. See on esimene osa videomängusarjast "Hitman". Sellele järgneb "Hitman 2: Silent Assassin". "Hitman: Codename 47" on üks esimesi mänge, kus võeti kasutusele hiljem populaarseks saanud ragdolli füüsika. Metacriticus on kriitikute hinnangute keskmine 73/100 ja kasutajate hinnangute keskmine 7.5/10. Plunkett, Luke (08.07.2009). "Goodbye Eidos, Hello Square Enix Europe". Kotaku. Vaadatud 23.02.2019. "Hitman: Codename 47". Metacritic. Vaadatud 23.02.2019.
Urge kuristik

Urge kuristik (ka: Kadaka küla karstiala) on kuristik Rapla maakonnas Kohila vallas. Kuristik on karstiorg, mille pikkus on üle 100 m. Karstiorgu voolab Kadaka oja, mis karstilehtrites maa alla kaob. Kuristik on aastast 1959 kaitse all (Urge kuristiku kaitseala, ka: Urge kaitseala; pindala 1,8 ha). Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013) Urge kuristik keskkonnaportaalis
Württembergi kuurvürstkond

Württembergi kuurvürstkond (saksa keeles Kurfürstentum Württemberg) oli aastatel 1803−1806 eksisteerinud riik Saksa-Rooma keisririigi koosseisus. Aastal 1803 ülendas Napoleon Bonaparte Württembergi hertsogkonna kuurvürstkonnaks, kuid pärast keisririigi kaotamist (1806) tõsteti see kuningriigiks. Württembergi hertsog Friedrich III (1754−1816), kelle eeskujuks oli Preisimaa kuningas Friedrich Suur, võttis oma rahva soove trotsides osa sõjast Prantsuse esimese vabariigi vastu. Kui prantslased taas riiki tungisid ja maa rüüstasid, põgenes ta Erlangenisse, kuhu ta jäi kuni Lunéville'i rahu sõlmimiseni aastal 1801. Prantsusmaaga 1802. aasta märtsis sõlmitud lepingu kohaselt loovutas ta Reini vasakkaldal asunud Mömpelgardi ja Reichenweieri, saades vastutasuks üheksa vaba riigilinna − nende seas Reutlingen ja Heilbronn − ja muid territooriume (sealhulgas Ellwangeni vürstpraostkond ja Zwiefalteni abtkond). Kokku suurenes Württembergi territoorium umbes 2200 km2 ja umbes 124 000 elaniku võrra. Aastal 1803 võttis ta Napoleonilt vastu kuurvürsti tiitli. Uued Württembergiga liidetud alad jäid eraldiseisvaks ja Württembergiga ei liidetud. Neid tunti Uue-Württembergi nime all; neid valitseti ilma maapäevata. Kuurvürst valitses mõlemaid alasid personaalunioonis. Aastal 1805 sõdis Württemberg Prantsuse esimese keisririigi poolel ja Pressburgi rahuga sama aasta detsembris sai kuurvürst erinevaid Ees-Austria valdusi Švaabi ringkonnas ja teisi naabermaid. 1. jaanuaril 1806 omandas Friedrich kuningatiitli. Kuningas Friedrich tühistas põhiseaduse ning ühendas vana ja uue Württembergi. Seejärel võttis ta kiriku vara riigi kontrolli alla. Ta ühines ka Reini Liiduga ja suurendas veelgi riigi territooriumi. Württembergi hertsogkond Württembergi kuningriik
Vesta Uuetoa

Vesta Uuetoa (sündinud 15. veebruaril 1952 Tallinnas) on eesti muusikatoimetaja ja kultuuriajakirjanik. 1955–1959 laulis ta ansamblis Eda Neideri laululapsed. Klaveriõpinguid alusta Taivo Lesta juures eratundides. 1959–1968 õppis ta lastemuusikakoolis (õpetaja Anne Metsala). Aastal 1970 lõpetas ta Tallinna 20. Keskkooli ning aastal 1974 E. Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuurhariduse ja koorijuhtimise erialal (Laine Karindi klassis). 1974–1999 töötas ta Eesti Televisiooni muusika- ja meelelahutussaadete toimetuses. Toimetaja, autori või saatejuhina on ta teinud palju muusikasaateid, näiteks sarjad "Kontserdistuudio", "Tähesadu", "Tallinna muusikapildid" (sellest Kesktelevisiooni sarjast muu hulgas saated "Veljo Tormise laulud", "E. Mägi partiita "Vanalinn"", portree Lembit Saarsalust "Ma valisin džässi"), "Sooviekraan", "Stuudiojazz", "Muusikamagnet","Eesti levimuusika varasalvest", lauluvõistlus "Pop Tipp". Koos kolleegidega on ta teinud muusikafestivalide ja muude kultuuriürituste (nt džässipanoraam "Jerevan 86", esimene "Rock Summer" Tallinnas (1988), "Dinosaurock" (1989 ja 1990 Soomes Mikkelis), "Kuopio Tanssi ja Soi" (1989) ja Imatra bigbändide festival Soomes Imatral (1989 ja 1990)) ülevaatesaateid. 1996–1999 oli ta festivali Jazzkaar toimetaja, hiljem on ta teinud seal pressitööd. 1999–2002 oli ta rahvusooperi Estonia pressitoimetaja ja 2004–2005 Harku valla avalike suhete juht. Ta on teinud kaastööd Eesti Entsüklopeediakirjastusele, samuti avaldanud artikleid ajalehtedes (Sirp, Postimees) ja ajakirjades (Teater. Muusika. Kino, Kodukolle, Nädal). Aastast 1974 on ta Eesti Ajakirjanike Liidu liige. Eesti muusika biograafiline leksikon (2008) 2. köide. Lk 475
Ultrahelipuhastus

Ultrahelipuhastus on puhastusmeetod, mis põhineb puhastavate esemete pinnal ultrahelivõnkumise tõttu tekkiva kavitatsiooni ja puhastusvedeliku suure kiirenduse koosmõjul. Puhastamist vajav detail pannakse vanni, milles olev puhastusvedelik pannakse ultrahelisagedusega võnkuma (tavaliselt sagedusega 30 kHz – 90 kHz). Selle käigus tekib mikroskoopilisi väikseid mulle, mis plahvatavad jõuliselt sissepoole põhjustades kavitatsiooni, mis tekitab tugeva hõõruva liikumise puhastatava eseme pinnal. Mullid on piisavalt väikesed, et tungida ka läbi mikroskoopiliselt väikeste pragude puhastades need põhjalikult ja ühtlaselt. Ultrahelipuhastus on kuni 30 korda tavalisest puhastusviisidest efektiivsem ja annab väga puhta pinna. Ultraheli puhastusseadmed töötavad vaikselt ja kiiresti ning neile võib leida lihtsalt koha ka väikesel töölaual. Ultrahelipuhastust rakendatakse näiteks täppisaparaatide, optikaseadmete ja tööriistade väikeste ja keeruka kujuga osade puhastamiseks õlist, värvist, abrasiivpasta jääkidest, tolmust, tahmast, higist, sõrmejälgedest jne. Ultrahelipuhastus on eriti tõhus eemaldamaks sellist kinnistunud mustust, mis muul juhul nõuaks väsitavat ja rasket käsitsi küürimist.
Arre

Arre on vald Itaalias Veneto maakonnas Padova provintsis. Arre kõrgus merepinnast on keskmiselt 5 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 182 inimest ruutkilomeetri kohta.  Prantsusmaa – Warmeriville AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 41. https://demo.istat.it/?l=it  Arre – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Barbona

Barbona on vald Itaalias Veneto maakonnas Padova provintsis. Barbona kõrgus merepinnast on keskmiselt 7 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 86 inimest ruutkilomeetri kohta. Haldushoone Aldo Moro plats https://demo.istat.it/?l=it  Barbona – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Õvi kivikülv

Õvi kivikülv on kivikülv Tartu maakonnas Tartu vallas. Kivikülv koosneb kahest osast. Mõlemad asuvad Õvi külas. Õvi kivikülvi all on ajalooliselt silmas peetud vaheldumisi kord üht, kord teist osa. Õvi põhjapoolne kivikülv asub Kärevere–Kärkna maanteest umbes 700 m põhja pool, väikeses metsatukas Vana-Kolliotsa talus kirdes. Suuremate rahnude läbimõõt on siin 1–1,5 meetrit. Metsatukka läbib Kossarti oja. Metsa lõunaservas kasvab palju künnapuid. Õvi lõunapoolne kivikülv asub samast maanteest lõuna pool, Emajõe oru nõlval ja jõelammil, Saare talu karjamaadel. Kividerikas ala ulatub piki siin Emajõe ürgoru serva edasi nii ida kui lääne suunas. Rahnud on siin väiksemad, enamasti alla meetrise läbimõõduga. Aastal 1964 võeti põhjapoolne kivikülv kaitse alla (Õvi kivikülvi kaitseala; pindala 8 ha). 2021. aastal arvati see kaitse alt välja. Lõunapoolne kivikülv asub osaliselt Kärevere looduskaitseala territooriumil. Kivikülvile on lisatud põldudelt koristatud ja kraavide süvendamisel leitud rahne ning külvi välimus on seetõttu oluliselt muutunud. Põhjapoolsel kivikülvil on hulganisti olmeprügi. Kivikülvid on võsa, tuulemurru ja kõrge rohurinde tõttu halvasti vaadeldavad. Õvi kivikülv I - põhjapoolne, metsas Eesti looduse infosüsteemis Pau, Martin. "Õvi künnapik". Vaadatud 6. juunil 2023. Õvi kivikülv II - lõunapoolne, jõeäärne Eesti looduse infosüsteemis RT I, 01.06.2021, 4
Võhma kivikülv

Võhma kivikülv on kivikülv Saare maakonnas Saaremaa vallas. Aastal 1959 võeti kivikülv kaitse alla: Võhma kivikülvi kaitseala (pindala 109 ha). Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Vinguta küla paemurd

Vinguta küla paemurd (ka: Vinguta paemurd, Paadiku paemurd) on paemurd ja ühtlasi seal olev paljand Rapla maakonnas Märjamaa vallas. Paljandil on näha Raikküla lademe kivimeid. Paemurd võeti aastal 1992 kaitse alla 1,2 ha ulatuses. Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 673. Vinguta küla paemurd Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013) Vinguta küla paemurd keskkonnaportaalis Ürglooduse objekt: Vinguta paemurd Eesti looduse infosüsteemis Pärandkultuuri objekt: Vinguta karjäär Eesti looduse infosüsteemis
Brugine

Brugine on vald Itaalias Veneto maakonnas Padova provintsis. Brugine kõrgus merepinnast on keskmiselt 7 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 356 inimest ruutkilomeetri kohta. http://www.dipionline.it/dizionario/ricerca?lemma=Brugine AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 103. https://demo.istat.it/?l=it  Brugine – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Varbola vanad rannamoodustised

Varbola vanad rannamoodustised on rannamoodustised Rapla maakonnas Märjamaa vallas. Rannamoodustised pärinevad Balti jääpaisjärve ajast. Rannamoodustised võeti 1973. aastal kaitse alla (Varbola vanade rannamoodustiste kaitseala, ka: Varbola kaitseala; pindala 801 ha). Kaitseala hõlmab ka Varbola linnuse maa-ala. Varbola vanad rannamoodustised; Varbola pinnavormide kaitseala (KLO1000446) Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Joseph I

Joseph I ja Josephi (Josefi) nime all tuntud valitsejad: Joseph I oli Saksa-Rooma keiser 1705–1711 Joseph I oli Bulgaaria eksarh Joseph I oli Konstantinoopoli patriarh Josef Johann Adam oli Liechtensteini vürst 1721–1732 Josef Wenzel oli Liechtensteini vürst 1712–1718, 1732–1745 ja 1748–1772 Joseph Franz Ernst oli Hohenzollern-Sigmaringeni vürst 1715–1769 Joseph oli Saksi-Altenburgi hertsog 1834–1848 krahv Joseph Eszterhazy de Galanta oli Horvaatia baan 1733–1741 José I oli Napoleon I vend Joseph Bonaparte Hispaania ja Napoli kuningana José I oli Portugali kuningas Joseph II
Seli-Angerja servamoodustised

Seli-Angerja servamoodustised on servamoodustised Rapla maakonnas Kohila vallas. Need servamoodustised kujutavad endast oosi ja selle nõlvadel leidub rohkelt Balti jääpaisjärve rannamoodustisi (abrasiooniastangud, kivikülvid). Servamoodustised on aastast 1973 kaitse all (Seli-Angerja servamoodustiste kaitseala, ka: Seli-Angerja kaitseala; pindala 123 ha). Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
El Paso maakond (Colorado)

El Paso maakond (Otero County) on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 37°90' N, 103°71' W. Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Colorado Springs. Maakonna pindala on 5516 km². Veepindala on 8 km². Elanike arvult on El Paso maakond Colorado suurim. Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 622 263. Aastal 2000 oli elanike arv 516 929. Douglase maakond (põhjas) Elberti maakond (põhjas ja kirdes) Lincolni maakond (idas) Crowley maakond (kagus) Pueblo maakond (lõunas) Fremonti maakond (läänes) Telleri maakond (läänes) Maakond moodustati 1861. aastal ja on üks esimesi maakondi Colorados. 1899. aastal kaotas lääne-osa vastloodud Telleri maakonnale. Air Force Academy Alta Vista Black Forest Broadmoor Buttes Calhan Cascade Chipita Park Cimarron Hills Colorado Springs Crystola Duffield Eastonville Ellicott Elsmere Falcon Fort Carson Fountain Glen Eyrie Glen Park Gleneagle Green Mountain Falls Henkel Ivywild Kelker Knob Hill La Foret Manitou Springs Midway Minnehaha Monument Palmer Lake Papeton Peyton Pikeview Pine Crest Ramah Rock Creek Park Roswell Rush Security Security-Widefield Shirley Skinners Stratmoor Stratmoor Hills Stratton Meadows Truckton Widefield Wigwam Woodmoor Yoder El Paso maakonnas oli 516 929 inimest, 192 409 leibkonda ja 133 916 perekonda. Rahvastiku tihedus oli 94 in/km². Elamuühikuid (housing units) oli 202 428 (keskmine tihedus 37/km²). Rassiline koosseis oli: valgeid 81,19% mustanahalisi 6,51% põlisameeriklasi 0,91% aasialasi 2,35% Vaikse ookeani rassist 0,24% teistest rassidest 4,70% kahest või enam rassist 3,91% Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 11,30%. 192 409 leibkonna seas oli 36,70% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi 55,60% koos elavad abielupaarid 10,20% neid, kus oli ilma abikaasata naine 30,40% neid, mis ei olnud perekonnad. 23,90% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja 6,10% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene. Leibkonnas oli keskmiselt 2,61 inimest ja perekonnas keskmiselt 3,11 inimest. Elanikud jagunesid ealiselt nii: 27,60% alla 18 aastased 10,50% 18...24, 32,50% 25...44, 20,70% 45...64 8,70% üle 65 aastased. Ea mediaan oli 33 aastat. Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 100,90 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 98,80 meest. Cheyenne Mountain State Park Pike'i metsakaitseala 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. El Paso maakonna koduleht (inglise keeles)
El Paso maakond

El Paso maakond (El Paso County) on kõige läänepoolseim maakond USA-s Texase osariigis. Maakonna halduskeskus on El Paso. Maakonna pindala on 2629 km². Veepindala on 5 km². Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 800 647. Aastal 2000 oli elanike arv 679 622. Doña Ana maakond, New Mexico (läänes ja loodes) Otero maakond, New Mexico (kirdes) Hudspethi maakond (idas) Chihuahua osariik, Mehhiko (lõunas) El Paso maakond moodustati 1848. aastal Santa Fe maakonna osadest. 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. El Paso maakonna koduleht (inglise keeles)
Tsõõrikmäe meteoriidikraater

Tsõõrikmäe meteoriidikraater (ka: Tsõõrikmäe struktuur) on meteoriidikraater Põlva maakonnas Räpina vallas. Meteoriidikraater on tekkinud u 9500 a tagasi. Kraatrit katab 4,5 m paksune turbalasund. Kraatri läbimõõt valliharjal on 38–40 m ja kraatri sügavus kuni mineraalse põhjani 5,5 m. Kraatrist pole leitud meteoriidiainest. Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 606. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013) Tsõõrikmäe meteoriidikraater keskkonnaportaalis
Simuna meteoriidikraater

Simuna meteoriidikraater on meteoriidikraater Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Kraatri läbimõõt on 8,5 m ja sügavus 1,9 m. Kraatri ringvall on vähe märgatav. Kraater on tekkinud 1. juunil 1937 Viru-Roela kohal atmosfääris plahvatanud boliidist, mille üks osa kukkus maapinnale. Kraatrist pole leitud meteoriidiainest. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013) Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 514. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Kriimani mõis

Kriimani mõis (saksa keeles Brinkenhof) oli rüütlimõis Võnnu kihelkonnas Tartumaal. Tänapäeval jääb mõisasüda Kastre valda. Kohta on esmamainitud 1582. aastal kui Dietrich Brinckeni mõisat (Dwor Dytrycha Brynka, 1584 Brynkow, 1588 Brink Moyze, 1591 Folwark Brynk Moyza). Mõisa saksakeelne nimi Brinkenhof ongi tuletatud selle perekonna järgi. Liivi sõja järel oli mõis Poola Tartu vojevoodkonna Tartu staarostkonna folvark ehk riigimõis. 1640. aastal müüs Martin Brincken mõisa Dietrich Riegemannile., aadeldatuna 1650. aastast Löwenstern, kelle valduses oli mõis Rootsi ajal ning nende nimest (Riegemann) tuleneb mõisa eestikeelne nimi (teadaolevalt esimest korda eesti keeles mainitud 1715. aastal Rimanni mõisana). Pärast Põhjasõda on mõisa omanikeks olnud Kawerid, Gavelid, Boettigerid, Rosenid, Blanckenhagenid ja Strykid. 1882. aastal ostis Strykidelt Kriimani mõisa Ahja mõisnik Alexander von Brasch, kelle pärijatelt omandas selle 1909. aastal parun Hans von Tiesenhausen. Hans von Tiesenhausen müüs mõisa 1916. aastal Tallinna kodanik Selma Eldringile, kellelt see võõrandati Eesti Vabariigi maareformi käigus. Vabadussõja järel tükeldati Kriimani mõisa maad asundustaludeks ning jagati paljude tol ajal mõisas töötanud tööliste ja moonakate vahel. Nii pandi alus Kriimani järve ja mõisat ümbritsevale külale (Variku, Hallika, Oru, Kalda, Savikoja jne asundustalud). Kriimani mõisasüda aga anti Vabadussõjas Eesti riigile osutatud teenete eest 1921. aastal sanitaar-kindralmajor Aleksander Paldrokile. 1935. aastal ostis mõisa Tartu suurärimees Karl Jänes. 2022. aastal ilmus Eda Kalmre sulest raamat "Kriimani kriimud lood. Mõis ja saja-aastane küla". Mõisasüda asub Kriimani järve kaldal. Ühekorruseline puidust peahoone oli kasutusel valla sotsiaalmajana, viimased aastad on seisnud tühjalt. Enamik kõrvalhooneid on hävinud või tundmatuseni ümber ehitatud. Mõisas tegutseb Kastre vallavalitsuse nõusolekul Kriimani Küla Selts, kes on mõisa juurde paigaldanud ka mõisa ajalugu kirjeldava infotahvli ning mälestuspingid Aleksander Paldrokile ja Karl Jänesele. Kriimani mõisa juurde kuulusid Kulkna ja Roiu karjamõis. Enn Tarvel, Riigimõisate majanduslikust arengust Lõuna-Eestis XVI sajandil lõpul ja XVII sajandi algul, Eesti NSV Teaduste Akadeemia toimetised IX köide. Ühiskonnateaduste seeria 1960 nr 4, lk 386 Kriimani mõis - 1363. Fondiloend (vaadatud 5. augustil 2013) Mõisast mõis.ee portaalis (vaadatud 5. augustil 2013) EAA, f. 1363. Kriimani mõis. Maiste, Juhan. Nutt, Nele. Tartumaa mõisad. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 41. Kriimani mõis Mõisate ülevaated (1976-1978) Kus oli õiglus ehk Kriimani mõisa võõrandamise lugu, Eesti Elu, 25. august 2014. https://tartu.postimees.ee/4216647/kulaselts-rookis-kriimani-moisa, Tartu Postimees, 21. august 2017. https://tartu.postimees.ee/6136949/kriimani-moisa-talgud-piknik-ja-pingid-liidavad-kularahvast, Tartu Postimees, 20. august 2018.
Ilumetsa meteoriidikraatrid

Ilumetsa meteoriidikraatrid on meteoriidikraatrid Võru maakonnas Võru vallas. Piirkonnas on vähemalt viis lohkvormi (kraatrit), millest kahe puhul – Põrgu- ja Sügavhaud – on kindlalt teada nende meteoriitne päritolu. Ülejäänud kraatrite nimed on Ingli-, Tondi- ja Kuradihaud. Põrguhaud on kraatritest suurim: selle läbimõõt valliharjalt on 75–80 m ja sügavus 12,5 m. 2017. aastal tehti radiosüsinikumeetodi abil lõplikult kindlaks, et Ilumetsa kraatrid on meteoriitset päritolu ning nende vanuseks määrati 7170–7000 aastat. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 09.04.2013) "Eesti teadlased tegid Ilumetsa meteoriidikraatri vanuse kindlaks söetükkide järgi." Eesti Päevaleht 14. november 2017. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis Ilumetsa meteoriidikraatrid: info ja pildid TÜ Geoloogiamuuseumi kodulehel Arvi Liiva: Ilumetsa kraatrid: rahvalugudest teaduseni Eesti Loodus, 2008/8
Atjurjevo rajoon

Atjurjevo rajoon on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Mordva Vabariigis. Rajoonis on 13 külaasundust. Suuremad rahvusrühmad on venelased, mokšad ja tatarlased. Rajooni tähtsaim majandusharu on põllumajandus. Kasvatatakse teravilja ja kartulit. Ilmub ajaleht Selskie Vesti. Q127252379 Rajooni koduleht
Weyler

Weyler (prantsuse hääldus [vε.lεʁ] või [wε.lεʁ]; letseburgi keeles Weller) on küla Belgias Valloonias Luxembourgi provintsis Arloni vallas Autelbas' osavallas Arlonist 4 km lõuna pool. Geograafilised koordinaadid on 49°39′22″ N, 5°49′25″ E. Läänes läbib küla Arlonist tulev ning Prantsusmaa poole suunduv tiheda liiklusega maantee route nationale 81, mis on alates maantee A4 mahasõiduteest nr 32, mis asetseb küla lõunaotsas, osa Euroopa teest E411. Nimi pärineb saksa sõnast Weiler 'väike küla'. Weyler kuulus Autelbas' valda. Valdade liitmisel 1977 läks ta Arloni valla koosseisu. Küla lõunaosas maantee A4 mahasõidutee nr 32 juures on käsitöövöönd. Küla teenindab bussiliin 1011 (Liège-Bastogne-Arlon-Athus). Küla on rahvusvaheliselt tuntud põletusmatuse väljakaevamistel 1977 Schlamfeldis Arlonist Metzi viiva Rooma maantee ääres leitud 1. sajandist pärineva Vana-Rooma kiivri järgi. See on esimene Belgiast leitud "salgukiiver". Pärast teistkordset restaureerimist 2011 on kiiver jälle Arloni arheoloogiamuuseumi ekspositsioonis. 9. juunil 1793 toimus kuuetunnine Arloni lahing, kus Prantsuse Esimese Vabariigi väed lõid Austria suurhertsogkonna vägesid, mistõttu Arloni mainitakse Pariisi Arc de Triomphe'il. Külas on Weyler' jalgrattamuuseum, mis kajastab jalgratta arengut 1818–1990. Külas on Weyler' Saint-Laurenti kirik. Külas on 1976 loodud jalgrattaklubi. Weyler's on keeglirada. Jalgrattamuuseumi koduleht Weyler' jalgrattaklubi koduleht Sissekanne Arloni turismisaidil
Sterpenich

Sterpenich (prantsuse häädus [stεʁ.pə.niʃ]; letseburgi keeles Sterpenech) on küla Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis Arloni valla kagutipus Autelbas' osavallas. Ta jääb valla keskusest 7 km kagusse Belgia-Luksemburgi piiri lähedale. Idast ja lõunast ümbritseb Sterpenichi Luksemburgi piir. Naaberasulad on põhjas Rosenberg, kirdes Steinfort, idas Kleinbettingen, kagus Kahler, lõunas Grass, edelas Kwintenhof, läänes Autelbas-Barnich ja loodes Clairefontaine. Sterpenichi ümbritsevad lõunast Belgia maantee A4 (ehk Euroopa maantee E25 viimase mahasõiduteega enne piiri) ja põhjast Route nationale 4. Sterpenich on piirijaam Brüsselist Luxembourgi viival raudteeliinil 162. Küla läbib läänest itta Eischi lisajõgi Autelbas' oja. Koha nimi on germaniseeritud kuju galloromaani algkujust *STERPINIACU, mis põhineb isikunimel *Sterpin(i)us, mis võib-olla on tuletatud ladina juurest stirps 'lähe, juur' ning galloromaani järelliitest I-ACU või -INIACU. Sama päritoluga on Prantsusmaa kohanimed Étrépagny, Éterpigny ja Étrepigney. Enne valdade liitmist 1977. aastal oli Sterpenich osa endisest Autelbas' vallast. François de Beaurepaire. Les noms des communes et anciennes paroisses de l’Eure, éditions Picard 1981, lk 105.
Moses Blah

Moses Zeh Blah (18. aprill 1947 – 1. aprill 2013) oli Libeeria poliitik ja diplomaat. 24. juulist 2000 kuni 11. augustini 2003 oli ta Libeeria asepresident ja seejärel kuni 14. oktoobrini 2003 Libeeria president. Enne seda oli ta Libeeria suursaadik Liibüas ja Tuneesias. Ta kuulus Rahvuslikku Patriootlikku Parteisse. Profile: Moses Blah