Jérôme d'Ambrosio

Jérôme d'Ambrosio (sündinud 27. detsembril 1985 Etterbeekis) on Belgia vormelisõitja. D'Ambrosio alustas kardisporditreeninguid 1995. aastal. Ta tuli kolm korda Belgia meistriks, võites 1996 Mini-klassis, 2000 juunioride klassis ja 2002 Vormel A sarjas. 2000 võitis ta juunioride Monaco kardisõidu karika, mille kahel eelmisel aastal olivõitnud Robert Kubica ja järgmisel aastal võitis Sebastian Vettel. 2003 hakkas d'Ambrosio sõitma vormelil. Samal aastal tuli ta Belgia meistriks Vormel Renault (kuni 1,6 liitrit) sarjas, sõites oma kaasmaalase ja endise Vormel 1 sõitja Thierry Boutseni meeskonnas. Samal aastal osales ta Saksamaal korraldatavas Vormel Königi sarjas ja jäi 240 punktiga neljandaks. Selle sarja järgmine hooaeg jäi viimaseks, aga esimene võitja oli 1988 olnud Michael Schumacher. 2004 pälvis d'Ambrosio osaluse Renault F1 sõitja arendamise programmis. Sel aastal toetas Renault F1 kuut noort vormelisõitjat, kellest viis jõudsidki mingil moel Vormel 1-sse: lisaks d'Ambrosiole Giedo van der Garde, Heikki Kovalainen, José María López ja Pastor Maldonado. Samal aastal osales ta Prantsusmaa Vormel Renault 2.0 sarjas, kus ta 14 etapist ei võitnud ühtki etappi ega kvalifikatsiooni, kuid tuli 156 punktiga 4. kohale. Samal aastal osales ta ka Vormel Renault' Euroopa meistrivõistluste 7 etapil 18-st, ei suutnud tulla esikolmikusse ja sai 28 punktiga 15. koha. Sarja võitis Scott Speed, Pastor Maldonado oli 8. ja Romain Grosjean 14. Meeskondlikult tuli siiski 392 punktiga 3. koht. Kuna eelmisel aastal ei esinenud nii hästi kui talt oodati, siis temaga sõitja arendamise programmi ei jätkatud. D'Ambrosio arenes ise edasi. Sel aastal sõitis ta kaasa Itaalia Vormel Renault 2.0 sarja kõik 17 etappi. Ta saavutas ühe kvalifikatsiooni- ja ühe etapivõidu, jäi ainult kaks korda esikümnest ehk punktidelt välja ning saavutas 179 punktiga 4. koha. Võitis Kamui Kobayashi 254 punktiga. Meeskonnakaaslaste nõrkuse tõttu jäi d'Ambrosio meeskondlikult 4. kohale. Itaalia Vormel Renault 2.0 suvesarjale järgnes talvesari, mis koosnes ainult 4 etapist. Kaks esimest d'Ambrosio katkestas, kaks järgmist võitis ja sai 40 punktiga 3. koha. Võitis Soome sõitja Atte Mustonen 44 punktiga. Seevastu osalus Itaalia Vormel 3000 meistrivõistlustel lõppes 32. kohaga: nendest, kes ühegi etapi lõpetada suutsid, oli ta viimane. 2006 sõitis d'Ambrosio Vormel Renault 3.5 sarjas 7 esimest etappi. Ta lõpetas nad kõik, kuid parim koht oli 12. ja punkte ei tulnud. Hooaja kokkuvõttes andis see 36. koha. Nähes, et konkurents käib üle jõu, vahetas d'Ambrosio poole pealt sarja. Sel aastal nimetati Itaalia Vormel 3000 sari ümber ja kandis nime Euroseries 3000. 18 etapist sõitis d'Ambrosio kaasa 10 viimast. Neist 2 ta katkestas, aga ülejäänutel jõudis alati esiviisikusse, kuigi ühtki võitu ka ei tulnud. Ühe korra saavutas ta kiireima ringi. 39 punkti andis sarjas 5. koha, meeskonnakaaslane Vitali Petrov oli 3. Peamiselt tänu Petrovi pingutustele tuli ka meeskondlik 3. koht. 2007 sõitis d'Ambrosio Vormel Master sarjas. 16 etappi olid jagatud paaridesse ja iga paar sõideti erinevas Euroopa Liidu riigis. D'Ambrosio võitis 1 kvalifikatsiooni, aga 5 etappi ja tuli 11 korda esikolmikusse. Kokkuvõttes saavutas ta 100 punktiga kindla võidu. Tänu eelmise aasta edukale hooajale tohtis d'Ambrosio sõita GP2 sarjas. Aasta neljal esimesel kuul sõideti GP2 Aasia sari. Selle võitis Romain Grosjean Sébastien Buemi ja Vitali Petrovi ees. D'Ambrosio kogus 10 etapist 2 kolmandat kohta ja sai 11. koha. Tema meeskonnakaaslane Kamui Kobayashi lõpetas 2 etapivõidu ja 6. kohaga. Nad kogusid vastavalt 12 ja 22 punkti. Meeskondlikult sai nende meeskond DAMS 4. koha. Sellele järgnes põhisari. See koosnes 20 etapist, mis olid jagatud paaridesse ja iga paar sõideti erinevas Euroopa riigis. Kobayashi võitis teise etapi, aga tal polnud sinna kõrvale rohkem häid tulemusi panna: paremuselt teine koht oli kõigest 6. D'Ambrosiol oli pärast 14 etappi kõigest üks punktikoht (samuti 6.), aga ülejäänud 6 etapil sõitis ta kõigil punktikohale, saavutas isegi kaks teist kohta ja sai sarja kokkuvõttes 21 punktiga 11. koha. Nende meeskond DAMS tuli 31 punktiga 8. kohale. Sarja koosseis oli väga tugev: esimesed seitse olid Giorgio Pantano, Bruno Senna, Lucas di Grassi, Romain Grosjean, Pastor Maldonado, Sébastien Buemi ja Vitali Petrov. GP2 Aasia sari algas juba 2008. aasta lõpul ja koosnes 12 etapist, millest 1 küll tühistati. D'Ambrosio ja Kobayashi jätkasid endiselt meeskonnas DAMS ja tegid seda väga edukalt. Nad saavutasid vastavalt 36 ja 56 punktiga kaks esimest kohta. D'Ambrosio võitis 1 kvalifikatsiooni Kobayashi 2 vastu ja kumbki sõitis 3 kiireimat ringi. Kobayashi võitis 2 etappi, d'Ambrosio mitte ühtki. Meeskondlikult sai DAMS kindla võidu. Põhisari koosnes taas 20 etapist. Siin ei läinud enam nii hästi. DAMS ei võitnud ühtki kvalifikatsiooni ega etappi ega saanud kiireimaid ringe. Esimesel 4 etapil tuli d'Ambosio 3 korda esikolmikusse, hooaja keskel sai ka Kobayashi ühe kolmanda koha. Kokku oli d'Ambrosio 29 punktiga 9. ja Kobayashi 13 punktiga 16. Meeskondlikult said nad 6. koha. Individuaalselt olid neli parimat Nico Hülkenberg, Vitali Petrov, Lucas di Grassi ja Romain Grosjean. 2010 ei sõitnud d'Ambrosio GP2 Aasia sarja, vaid ainult põhisarja. Kobayashi oli saanud Vormel 1-sse ja seetõttu hankis DAMS tema kaaslaseks Hiina sõitja Ho-Pin Tungi. Hiinlane ei saanud ühtki punkti ja lasti poole hooaja peal lahti. Teise poole sõitis Romain Grosjean, kes saigi 2 kolmandat kohta. D'Ambrosio võitis ühe etapi ja tuli korra teiseks, aga teistelt etappidelt häid tulemusi ei tulnud. Ta oli kokkuvõttes 21 punktiga 12. ja Grosjean 14 punktiga 14. DAMS sai meeskondliku 6. koha. 2010 ühines d'Ambrosio taas Renault' noore sõitja programmiga, olles läbi aegade ainus, kes teinud seda kaks korda viieaastase vahega. Selle programmi raames võeti ta Renault F1 testisõitjaks. Põhisõitjad olid Robert Kubica, kes sai 8. koha, ja Vitali Petrov, kes sai 13. koha. Ühtlasi oli d'Ambrosio Virgin Racingi testisõitja ja hooaja lõpus kolmas sõitja. Virgini põhisõitjad olid Lucas di Grassi ja Timo Glock, kes jäid mõlemad punktita. Kobayashi sõitis BMW Sauberi eest ja oli 32 punktiga 12. Meeskondlikult oli Renault 5. ja Virgin viimane, 12. 2011. aastaks ei saanud di Grassi Virgin Racinguga lepingut ja d'Ambrosio võeti tema asemele Glocki kõrvale. Tulemustes olulist paranemist ei olnud, kumbki ei saanud punktidele lähedalegi. d'Ambrosio parimaks jäi avaetapi 14. koht, Glock ei saanud sedagi. Virgin oli taas meeskondlikult viimane. 2012. aastaks muutis Virgin Racing nime: selleks sai Marussia F1. D'Ambrosio ei saanud lepingut ja tema asemele võeti Glocki kõrvale Charles Pic. D'Ambrosio sai Lotus F1-sse (endine Renault) testisõitjaks. Põhisõitjad olid Kimi Räikkönen ja Romain Grosjean, kes said individuaalselt vastavalt 3. ja 9. koha, aga meeskondlikult 4. koha. Siiski sai d'Ambrosiogi ühel etapil sõita, nimelt kui Grosjean sai õnnetuse põhjustamise eest ühe etapi pikkuse võistluskeelu. D'Ambrosio sõitis Itaalia GP kaasa ja saavutas sellel 13. koha – kogu eelmise hooaja jooksul polnud ta nii head kohta saanud, võitjalt ta ringiga sisse ei saanud, aga punkte ka ei teeninud. Hooaja kokkuvõttes anti d'Ambrosiole selle etapi eest 23. koht (eelmine, täishooaeg oli lõppenud 24. kohaga). Seevastu Marussia jätkas sama edutult kui Virgin Racing ega saanud ühtki punkti, kuigi selle mõlemad sõitjad saavutasid hooaja jooksul ka 12. koha ja platseerusid seega d'Ambrosiost kokkuvõttes ettepoole. 2013. aastal jätkab Lotus F1 endises koosseisus. Legend: (paksus kirjas on toodud kvalifikatsioonivõidud; kursiivis kiireim ring)