laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aleksandr Zverev

Aleksandr Zverev (sündinud 15. detsembril 1983 Petroskois) on Eesti arhitekt. 1999–2002 Tallinna Kesklinna Vene Gümnaasium 2002–2008 Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri ja linnaplaneerimise erialal 2008. aasta kevadel kaitses Kunstiakadeemias Inga Raukase ja Toomas Tammise juhendamisel arhitektuuri magistriväitekirja teemal "Avaliku ruumi võimalustest Kitseküla kvartali näitel (Pärnu maantee, Saku, Kohila tänavate vahelise ala planeering)" 2003/2004. õppeaastal oli ta Hansapanga stipendiaat. Ta osales arhitektuuribüroo AB Muru & Pere projektis Haapsalus pooleli jäänud kortermajade Kastani 28 ja 36 rekonstrueerimiseks. Motoentusiasti eramu Nõmmel (kaasautor Ingrid Aasoja-Zverev) on valminud 2021. aastal. Teletorni eramu Pirital (kaasautor Ingrid Ingrid Aasoja-Zverev) on valminud 2023. aastal. 25. maist 24. juunini 2007 oli tema töö eksponeeritud Kaunase maaligaleriis rahvusvahelise projekti "KoViKaVi" näitusel. 25. juulist 13. augustini 2007 oli tema töö eksponeeritud Tartu Kunstimaja suures saalis EKA magistrantide näitusel "Õhk, valgus ja lendamine". Tallinnas Disaini- ja Arhitektuurigaleriis oli 28. maist 7. juunini 2008 arhitektuuri ja linnaplaneerimise eriala magistritööde näitusel eksponeeritud tema magistritöö. Eesti Arhitektide Liit EKA tudengi andmed[kõdulink] Arhitektuuriaasta Festival TASE ’08 - Eesti Kunstiakadeemia lõputööde näitused, avatud meistriklassid ja ERKI Moeshow[alaline kõdulink], postimees.ee, uudisvoog, 28. mai 2008 Selgusid Hansapanga stipendiaadid sellel õppeaastal, hansa.ee, 10. november 2003 Selgusid Hansapanga stipendiaadid sellel õppeaastal, koolielu.ee Karin Paulus. Reformitud tüüpmajad. – Eramu & Korter, 2008, nr 1, lk 74–75 Paulus, Karin (september 2021). "Kuueastmeline kodu. Tsiklientusiasti suure garaažiga kodu soovist vormus kuue tasandiga meistriteoks". Diivan: suurim disainiajakiri Eestis!. 2021 (7): 39–54 – cit. via DIGAR. Eesti artiklid. Paulus, Karin (november 2023). "Rafineeritud ehituskunst. Peentundelise ilmega hoone, kus ilusate materjalide abil on ühendatud maja sisemus ja välimus, mis väärib tutvustamist". Diivan: suurim disainiajakiri Eestis!. 2023 (9): 55–68 – cit. via DIGAR. Eesti artiklid. muziejai.lt EKA magistrantide näitus "Õhk, valgus ja lendamine", kultuuriaken.tartu.ee Raimu Hanson: Kunstisaalides lendab tuulelohesid, Postimees, 27. juuli 2007 "Arhitektuuriaasta". Originaali arhiivikoopia seisuga 19. aprill 2009. Vaadatud 12. juunil 2008. Koduleht Aleksandr Zverev Eesti Arhitektide Liidu kodulehel
Usulise arengu astmed

Usulise arengu astmed on arengupsühholoog James W. Fowleri poolt välja pakutud seitsmeastmeline skaala, mis kirjeldab inimese liikumist teistekesksest ja kohanduvast usust isikliku usu suunas. Ta avaldas selle oma 1981. aastal ilmunud teoses "Stages of Faith". Fowleri usulise arengu astmed on tihedalt seotud teiste arengupsühholoogiliste teooriatega nagu William Perry eetilis-intellektuaalse arengu teooria, Jean Piaget' kognitiivse arengu teooria, Erik Eriksoni psühhosotsiaalse arengu astmed ja Lawrence Kohlbergi moraalse arengu astmed. Usulise arengu astmed on järgmised: Lisaks esitatud seitsmele astmele ei välistanud Fowler veel muude, veelgi kõrgemate astmete olemasolu, kuid nende kohta ta oma uuringutes tõendeid ei leidnud. Ükski aste ei ole tema meelest parem kui teine, kuid kõrgemad astmed on sidusamad ja terviklikumad kui madalamad astmed. Ka ei ole need astmed fikseeritud etapid, vaid väljendavad eelkõige teatud eluperioodide arengujooni. Kõik tabelis esitatud vanusepiirid on tinglikud. Paljud inimesed ei pruugi üldse kunagi kõrgematele astmetele jõuda. Näiteks eelviimasele, paradoksaalse usu astmele jõudis Fowleri uuringute kohaselt 7 protsenti inimestest; viimasele, universaliseeriva usu astmele ainult 0,3 protsenti inimestest. Fowleri usulise arengu astmete praktiline väärtus seisneb eelkõige arusaama kujundamises, et igal inimesel on kasvupotentsiaal; et usuline areng ei toimu mingite eeskirjade või mudelite järgi, vaid läbi sisekogemuse. Tegemist on äärmiselt sügava ja isikliku protsessiga. Samuti tõestab see kriiside loomulikkust ja vajalikkust ning aitab mõista, et valulised kogemused on midagi, mida arengu juures ei saa vältida. Fowler, James W. Stages of Faith. San Francisco: Harper & Row, 1981. Pilli, Einike. Arengupsühholoogia usuline kontekst: loengukonspekt. Tartu: Tartu Ülikool, 2007. Valk, Pille. Kaasaegseid käsitlusi usulise mõtlemise arengust: videoloeng. Salvestatud Tartu Ülikoolis 2005/2006. õppeaasta kevadsemestril. Stages of Faith by James Fowler (ingliskeelne kokkuvõte usulise arengu astmetest)
Pajulillelised

Pajulillelised (Onagraceae) on mürdilaadsete seltsi kuuluv taimede sugukond. Sellesse sugukonda on arvatud umbes 640–650 liiki. Eluvormilt on nad puud, põõsad ja rohttaimed. Calylophus Camissonia – kõrbekell Circaea – nõiakold Clarkia (Eucharidum) – klarkia Epilobium – pajulill Fuchsia – fuksia Gaura – kalevikepp Gayophytum Gongylocarpus Hauya Hemifuchsia Heterogaura Isnardia Jussiaea Lopezia – sääskõis Ludwigia – ludviigia Megacorax Oenothera – kuningakepp Stenosiphon Xylonagra
Riia–Pihkva tee

Riia–Pihkva tee (põhimaantee nr 7) on Lätit, Eestit ja Venemaad läbiva maantee Eesti piiridesse jääva osa. Teelõik kuulub Euroopa tee E77 koosseisu. See paikneb Murati ja Luhamaa piiripunkti vahel ning selle pikkus on 22,0 km. Riia–Pihkva tee on Eesti lühim põhimaantee. Samuti on selle maantee liiklussagedus 2020. aasta seisuga põhimaanteede hulgas kõige väiksem, olles vaid 615 autot ööpäevas. 2,4 km Luhamaast Murati poole suubub Riia–Pihkva teele Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa tee. Maantee läbib Misso alevikku. Läti pool jätkub tee sealse maanteena A2. Ajalooliselt hõlmab nimi Peterburi-Pihkva–Riia postimaantee osas Riiast Pihkvani. Maanteed on nimetatud ka Riia–Pihkva kiviteeks, kohalike inimeste kõnepruugis ka lihtsalt kiviteeks. Kivitee nimi tuleneb ajast (aastast 1865), kui kogu tee oli kaetud munakivisillutisega. Riia–Pihkva kivitee läbis Pihkva kubermangu ja Liivimaa kubermangu Võru kreisi Misso lähedal ning Lätimaad kuni Riia linnani. Enne kivitee ehitamist kulges Vana Riia-Pihkva kaubatee, 1716. aastast kulges postimaantee läbi Aluksne, Vastseliina, Tsiistre ja Murati, 1730. aastal suunati liiklus Valmiera, Valga, Lipši, Mõniste, Sänna ja Haanja kaudu läbi Vastseliina Petserisse ja Pihkvasse ning 1820. aastast ka läbi Võru linna. Ajalooline tee hõlmab lisaks Eestis paiknevale osale ka teid Lätis ja Venemaal. Tee E77 lõigu Riia–Veclaicene tähis Lätis on A2 ja pikkus 195,6 km. Venemaal paikneva osa, Luhamaa piiripunktist kuni Pihkvani on tee tähiseks A212 ning selle lõigu pikkus on umbes 60 km. Eesti piires on ajaloolist teed suuremal määral õgvendatud Kuura jõe piirkonnas ja viidud see lõuna poolt Kuklase ja Kuura külast mööda. Riia–Pihkva teel asub Sumilkino-Luhamaa tolli- ja piiripunkt, Tartu ja Räpina poolt Petserisse sõitjad ületavad piiri Karisilla–Petseri teel Kunitšnaja Gora-Koidula tolli- ja piiripunktis. Sildade nimistu pärineb Teeregistri andmebaasist. E77 Pihkva–Riia raudtee "Liiklusloenduse tulemused 2020. aastal" (PDF). 2021. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 22.08.2021. Vaadatud 27.05.2021. Aimar Altosaar, Riia-Pihkva kivitee – ununenud magistraal ja äritänav, Postimees, 19. august 2022 "Ettevõtlus Misso vallas". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. juuli 2009. Vaadatud 21. augustil 2011. Teeregistri andmed seisuga 27. mai 2021.
Kose–Jägala tee

Kose–Jägala tee (registrinumbriga 12) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa tee kolmekümne kaheksandal kilomeetril Kuivajõe külas. Tee pikkus on 36,1 km. Tee lõpeb Jägala–Käravete tee seitsmendal kilomeetril Partsaare ja Jägala küla piiril. Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Kuivajõe küla, Krei küla, Kose alevik, Võlle küla, Ahisilla küla, Viskla küla, Nõmbra küla, Rooküla, Uuearu küla, Pikva küla, Kaunissaare küla, Lehtmetsa küla, Kehra linn, Salumetsa küla, Paasiku küla, Kehra küla, Kuusemäe küla, Anija küla, Aavere küla, Partsaare küla, Jägala küla. Kose tee (Kose) Kose sanatooriumi tee Kose–Ravila–Nõmbra tee
Kalev Katus

Kalev Katus (29. oktoober 1955 Tallinn – 11. juuni 2008) oli eesti rahvastikuteadlane. Pärast keskkooli lõpetamist õppis ta Moskva Riiklikus Ülikoolis, mille majandusteaduskonna poliitilise ökonoomia eriala spetsialiseerumisega rahvastikuteadusele ta 1979. aastal lõpetas ja kus 1982. aastal kaitses kandidaadiväitekirja. Eestisse naasnult asus ta arendama kodumaist rahvastikuteadust: kõigepealt Tallinna Polütehnilise Instituudi linnalaboris, 1986. aastast Eesti Kõrgkoolidevahelises Demouuringute Keskuses ning hiljem Eesti Demograafia Instituudi eesotsas, mida juhtis viimased kaheksa aastat kuni surmani. Alates 1994. aastast töötas Kalev Katus Tallinna Ülikoolis, kus oli demograafiaprofessor. Teadlasena tegeles Kalev Katus andmekorraldusega, ta oli riigiesinduslike sündmuslooliste küsitluste ja rahvastikuteabe ühtlusarvutuste algatajaid, samuti rahvastiku päritolu ja põlisuse käsitleja. 2000. aastal sai Kalev Katus kui kollektiivi juht koos Allan Puuri, Luule Sakkeuse ja Asta Põldmaga riigi teaduspreemia sotsiaalteaduste alal monograafia "Rahvastiku vananemine Eestis" eest. (koos Allan Puuriga), "Eesti rahvastiku suremusest elutabelite analüüsi põhjal" – Akadeemia 1991, nr 12, lk 2516–49 "Sündimus ja selle piirkondlikud erisused Eestis demograafilise ülemineku jooksul" – Akadeemia 1994, nr 1, lk 134–149 ja nr 2, lk 365–385 "Eesti rahvastiku tulevikujooned" – Looming 1994, nr 2, lk 243–255 "Eesti rahvastiku vananemise põhijooned" – Akadeemia 1996, nr 7, lk 1379–1406 ja nr 8, lk 1592–1633 "Rahvastiku areng" – kogumikus "Eesti uue aastatuhande lävel: väikerahva võimalused ja valikud", Tallinn 2000, lk 18–29 "Vananev rahvastik ühiskonna uuendajana" – kogumikus "Seminar "Elujõud"", Tallinn 2000, lk 13–31 "Eesti rahvastiku areng Euroopa kontekstis" – kogumikus "Eestile mõeldes: Vabariigi Presidendi Akadeemiline Nõukogu 1994–2001", Tallinn 2001, lk 35–48 "Eesti rahvastikuarengu põhisuundumused" – Eesti Arst 2002, nr 4, lk 197–205 "Euroopa rahvastikukomitee ja Eesti" – kogumikus "Eesti ja Euroopa Nõukogu 1993–2003: artiklite kogumik", Tallinn 2003, lk 96–103 (koos Allan Puuriga) "Rahvastikuteadus ja Eesti rahvastikuarengu pöördepunktid" – Akadeemia 2006, nr 2, lk 259–285 ja nr 3, lk 491–522 (bibliograafia lk 511–521) In memoriam Kalev Katus (Tallinna Ülikool) Demograafia Instituudi direktoriks taasvaliti rahvastikuteadlane Kalev Katus (Tallinna Ülikool) Riigi teaduspreemiate määramine (Riigi Teataja 29.02.2000) In memoriam Kalev Katus
Jägala–Käravete tee

Jägala–Käravete tee (registrinumbriga 13) on üks Eesti tugimaanteedest. See saab alguse Tallinna–Narva tee 27. kilomeetril Koogi külas, Jägala liiklussõlmes. Tee pikkus on 52,7 km. Tee lõpeb Pärnu–Rakvere–Sõmeru tee 129. kilomeetril Märjandi külas. Tee moodustab osa Piibe maanteest. Maanteel asub ka Nõukogude ajal rajatud reservlennuväli. Maantee läbib Põhja-Kõrvemaa looduskaitseala ja Kõrvemaa maastikukaitseala. Sildade nimistu pärineb teeregistrist. Koogi küla, Jägala küla, Partsaare küla, Kuusemäe küla, Soodla küla, Raudoja küla, Pillapalu küla, Vikipalu küla, Aegviidu alev, Jäneda küla, Raudla küla, Kukevere küla, Märjandi küla, Käravete alevik. "Video: ründelennukid A-10 maandusid Jägala-Käravete maanteele". ERR. Vaadatud 22.04.2021. "Kõrvemaa maastikukaitseala". EELIS. Vaadatud 22.04.2021.
Liilialised

Liilialised (Liliaceae) on liilialaadsete seltsi kuuluv üheiduleheliste taimede sugukond. Liilialiste lehed on kas kaar- või rööproodsed. Sageli on neil varremuudenditena sibul (organ)ad, mugulad või risoomid. Paljude liiliate õieehitus on kolmetine. Õiekate on lihtne, kuid kroonjad lehed on erksad ja värvikad, et tolmeldajaid kohale meelitada. Vili on kupar või mari. Eestis esineb pärismaisena seitse perekonda: Allium Lauk (APG III süsteemi järgi amarüllilised) Convallaria Maikelluke (APG III süsteemi järgi asparilised) Gagea Kuldtäht Maianthemum Leseleht (APG III süsteemi järgi asparilised) Paris Ussilakk (APG III süsteemi järgi lemmelillelised) Polygonatum Kuutõverohi (APG III süsteemi järgi asparilised) Tofieldia Lemmelill (APG III süsteemi järgi lemmelillelised) Kultuurtaimedena kasvatatakse Eestis: Calochortus Preerialatern Cardiocrinum Südaliilia Chionodoxa Kirgaslill Erythronium Koerahammas Fritillaria Püvilill Hyacinthus Hüatsint Hosta Hosta Lilium Liilia Lloydia Linnutäht Muscari Kobarhüatsint Streptopus Varjukuljus Tricyrtis Kõreliilia Tulipa Tulp Liilialiste süstematiseerimisel on viimasel ajal[millal?] mitmeid varasemaid siia kuulunud perekondi teistesse sugukondadesse ja lausa teistesse seltsidesse tõstetud. 2009. aastal avaldatud APG III süsteemi järgi jäi liilialiste sugukonda 12 perekonda: Calochortus Preerialatern Clintonia Klintoonia Erythronium Koerahammas Fritillaria Püvilill Gagea Kuldtäht Lilium Liilia Nomocharis Täpikliilia Notholirion Liira Scoliopus Kummarduslill Streptopus Varjukuljus Tricyrtis Kõreliilia Tulipa Tulp Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Liliaceae seisuga 12.08.2011.
Hävituspataljonid

Hävituspataljonid (vene keeles истребительные батальоны) olid Teise maailmasõja ajal ja pärast seda Nõukogude Liidu juhtkonna otsusel loodud paramilitaarsed üksused. 24. juunil 1941 võttis NSV Liidu Riiklik Kaitsenõukogu vastu otsuse "Meetmetest võitluseks vaenlase parašutistide dessantide ja vaenlase diversantide vastu rindeäärses piirkonnas". Hävituspataljonide liikmeiks võeti kommuniste, komsomoli liikmeid ja NKVD (miilitsa) töötajaid.[viide?] Hävituspataljonidele tehti ülesandeks: võitlus vaenlase langevarjurite ja diversantide gruppidega; sõjaliste objektide valve ja kaitse. 3. juulil 1941 pidas Jossif Stalin Moskva raadios kõne, milles ta kutsus tööliste ja talupoegade maakaitseväge (s.t hävituspataljoni) järgima kogu maal põletatud maa taktikat. Siitpeale anti äsja moodustatud hävituspataljonidele seniste sõjaliste ülesannete kõrval hoopis laiemad tegutsemispiirid. Hävituspataljonidele tehti ülesandeks oli põletatud maa taktika elluviimine, seega vilja, kariloomade ja kütteainete hävitamine, sildade ja teede õhkulaskmine, hoonete, metsade, ladude ja vooride süütamine ning telefoni- ja telegraafside rikkumine.[viide?] Ukrainas läksid paljud hävituspataljonide liikmed Ukraina ülestõusuarmee ja OUN-i poole üle. Hävituspataljonid Eestis Письмо начальника ГУББ НКВД СССР А.М. Леонтьева B.C. Рясному о случаях измены в рядах истребительных батальонов ÜK(b)P Keskkomitee määrus 24. juuni 1941 Hävituspataljonide loomise kohta (Постановление Политбюро ЦК ВКП(б)о мероприятиях по борьбе с парашютными десантами и диверсантами противника в прифронтовой полосе), vene keeles
Ontoloogia (informaatika)

Ontoloogia (inglise keeles ontology) on informaatikas toimesüsteemi või ka üldisemalt mingi valdkonna jaoks oluliste mõistete hulk koos nende mõistete omavaheliste seostega.
Hakan Balta

Hakan Kadir Balta (sündinud 23. märtsil 1983 Berliinis) on endine türgi jalgpallur, kaitsja. Ta sündis Saksamaal, kus veetis ka kogu oma lapsepõlve ja nooruse. Jalgpalli hakkas mängima Berliini noorteklubides, kus ta jäi silma Türgi Manisa linna jalgpalliklubi Vestel Manisaspor agentidele. Manisasporis mängis ta aastatel 2003–2007. Ülejäänud klubikarjääri mängis ta Galatasarays, kellega tuli viis korda Türgi meistriks. Türgi jalgpallikoondises debüteerides ta 17. novembril 2007 mängus Norra vastu. Oma esimese värava lõi ta rahvusmeeskonna koosseisus 20. mail 2008 sõprusmängus Slovakkia vastu. 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel kuulus ta algkoosseisus kõigis kolmes alagrupimängus ning veerandfinaalis Horvaatia ja poolfinaalis Saksamaa vastu. Teist korda õnnestus tal Türgiga Euroopa meistrivõistlustele pääseda 2016. aastatel, mil ta kuulus taas kõigis kolmes alagrupimängus algkoosseisu. Türgi kogus alagrupiturniiril võidu ainult Tšehhi vastu ja langes välja. Balta on 186 cm pikk. Galatasaray Süper Lig (5): 2007–08, 2011–12, 2012–13, 2014–15, 2017–18 Türkiye Kupası (3): 2013–14, 2014–15, 2015–16 Süper Kupa (5): 2008, 2012, 2013, 2015, 2016
Volkan Demirel

Volkan Demirel (sündinud 27. oktoobril 1981 İstanbulis) on türgi jalgpallur, kes mängib alates 2002. aastast Türgi jalgpalliklubis Fenerbahçe väravavahina. Türgi jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2004–2014 kokku 63 korral. Ta debüteeris 28. aprillil 2004 sõprusmängus Belgia vastu.. 2008. aasta Euroopa jalgpallimeistrivõistlustel oli ta rahvuskoondise põhiväravavaht, kuid 15. juunil 2008 peetud mängus Tšehhi vastu sai ta lisaajal vastase tõukamise eest punase kaardi ega saanud veerandfinaali mängus osaleda. Volkan Demirel on 191 cm pikk ja kaalub 92 kg. Kartalspor (2000–2002) Fenerbahçe S.K. (2002–) Fenerbahçe Süper Lig (5): 2003–04, 2004–05, 2006–07, 2010–11, 2013–14 Türkiye Kupası (2): 2011–12, 2012–13 Süper Kupa (3): 2007, 2009, 2014  Volkan Demirel – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ontoloogia

Ontoloogia ehk olemisõpetus (kreeka sõnadest on 'olev' ja logos) on metafüüsika haru, mis tegeleb oleva ja olemise kui niisuguse ning olemisviisidega (entiteetide ehk olevate põhitüüpidega). Sõna on tuletatud kreeka sõnast on 'olev'. Ontoloogiaks nimetatakse sageli ka teatud esmaste või kindlalt olemas olevate üksuste määratlemist mõne filosoofia suuna poolt, nende üksuste seostatud ja teoreetiliselt põhjendatud kogumit, näiteks Freudi ontoloogia põhiüksusteks võib pidada tunge ja teadvust, Platoni ontoloogia omadeks jällegi ideesid. Klassikalises filosoofias (sealhulgas) Christian Wolffi järgi on ontoloogia metafüüsika osa, nimelt üldmetafüüsika erinevalt erimetafüüsikast, mis tegeleb Jumalaga (loomulik teoloogia), hingega (loomulik psühholoogia) ja universumi ehk maailmaga (loomulik kosmoloogia). Erimetafüüsika pretendeeris teatavate entiteetide-valdkondade uurimisele puhtalt mõistuse alusel (kogemusele toetumata). Selle poolest erines loomulik teoloogia teoloogiast, mis tugineb ilmutusele, sealhulgas Pühakirjale, ning loomulik kosmoloogia kogemusele toetuvast füüsikast. Erimetafüüsika uuris näiteks seda, kas maailmal on ajaline algus või kas hing on surematu. Seevastu üldmetafüüsika tegeles olevaga üldiselt. Traditsioonilises ontoloogias on esiplaanil küsimus, kuidas suhtub olemine olevasse (Martin Heidegger räägib siinkohal "ontoloogilisest diferentsist", mis seisneb otsustavas vaheteos oleva olemise ja olemise enda suhtes). Skolastilises filosoofias arutleti ka transtsendentaalide üle. Tegemist on igasuguse oleva atribuutidega. Nende seas on res (asi), ens (olev), unum (üks), aliquid (miski), bonum (hea), verum (tõeline), osalt ka pulchrum (ilus, kaunis). Ontoloogia arutelu saab alguse Parmenidesest. Sellele valdkonnale on suuremat rõhku pannud näiteks Platon (ideedeõpetus), Immanuel Kant (transtsendentaalfilosoofia) ja Martin Heidegger (eksistentsiaalontoloogia). Ontoloogiline relativism Universaalid Ontology. A resource guide for philosophers Über Christian Wolffs Ontologie, 1910 Teos digiteerituna digitaalarhiivis DIGAR
Arda Turan

Arda Turan (sündinud 30. jaanuaril 1987 İstanbulis) on Türgi jalgpallitreener ja endine jalgpallur (poolkaitsja). Ta juhendab 2023. aastast Türgi esiliiga klubi Eyüpspor. Ta on tulnud kahel korral Hispaania meistriks ja Hispaania karika võitjaks. 2013–14 hooajal aitas ta Madridi Atléticol jõuda Meistrite Liiga finaali. Turan mängis Galatasaray noortesüsteemis ja ta valiti 2004–05 hooajal esimeeskonda. Hooajaks 2005–06 andis Galatasaray Arda laenuks klubile Vestel Manisaspor. 2009. aastal nimetati ta meeskonna kapteniks. 2011. aastal liitus Arda 12 miljoni euro eest Hispaania kõrgliiga klubiga Madridi Atlético. Tehing tegi temast aegade kallima Türgi mängija. Ta tegi oma debüüdi Atléticos 28. augustil vahetusmängijana Osasuna vastu. Mängus Celtic'iga Euroopa Liigas lõi ta oma debüütvärava. 2013–14 Meistrite Liiga poolfinaalis lõi ta Chelsea vastu ühe värava ja aitas Madridi klubil pääseda finaali. Samal hooajal tuli ta Madridi Atlético särgis esimese Türgi mängijana Hispaania meistriks. Turan liitus 34 miljoni euro eest 6. juulil 2015 Barcelonaga. Ta ei saanud klubi mängijate registreerimiskeelu pärast kuni 2016. aasta jaanuarini Barcelona meeskonnas mängida. Hooajal 2015–16 võitis ta Barcelonaga La Liga ja Copa del Rey. 2016. aasta Hispaania superkarikas lõi ta kaks väravat. 6. detsembril 2016 lõi Arda Turan Meistrite Liiga alagrupi viimases mängus kübaratriki Mönchengladbachi Borussia vastu. 27. mail 2017 tuli ta klubiga Hispaania karikavõitjaks, kui Barcelona alistas finaalis Alavési 3:1. Arda Turan debüteeris Türgi jalgpallikoondises 16. augustil 2006 mängus Luksemburgiga. 25. mail 2008 lõi ta oma koondise debüütvärava sõprusmängus Uruguay vastu. 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel lõi ta alagrupikohtumises Šveitsiga ühe värava. Viimases alagrupimängus Tšehhiga lõi ta veel ühe värava, kui Türgi võitis kohtumise 3:2 ja pääses veerandfinaali. Turan esindas Türgit koondvõistkonnas ka 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Arda Turan esindas Türgit sajas kohtumises ja lõi 17 väravat. Galatasaray Süper Lig: 2007–08 Türkiye Kupasi: 2004–05 Süper Kupa: 2008 Atletico Madrid La Liga: 2013–14 Copa del Rey 2012–13 Hispaania superkarikas: 2014 Euroopa Liiga: 2011–12 Euroopa superkarikas: 2012 Barcelona La Liga: 2015–16 Copa del Rey: 2015–16, 2016–17 Hispaania superkarikas: 2016 İstanbuli Başakşehir Süper Lig: 2019–20 Türgi jalgpallikoondis Pronksmedalist Euroopa meistrivõistlused: 2008 Ta valiti 2009. aastal Rahvusvahelise Jalgpalli Ajaloolaste ja Statistikute Liidu (IFFHS) poolt Euroopa populaarseimaks jalgpalluriks. Maailma jalgpallurite edetabelis jõudis ta 14. kohale. Arda Turan on 175 cm pikkune ja kaalub 72 kg. "Arda Turan upstages Lionel Messi as Barca enjoy comfy win vs. 'Gladbach". ESPN. 6. detsember 2016. Vaadatud 08.12.2016. "Iniesta ja Messi võitsid Barcelona mängijatena 30. trofee". DELFI. 28. mai 2017. Vaadatud 28. mai 2017.  Arda Turan – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Star Trek: Süvakosmos 9

"Star Trek: Süvakosmos 9" on aastatel 1993 – 1999 valminud Ameerika Ühendriikide ulmeline telesari. "Süvakosmos 9" on järjekorras kolmas "Star Treki" telesari ja esimene neist, mida ei tootnud Gene Roddenberry. Erinevalt eelnevatest "Star Treki" telesarjadest ja linateostest ei kätkenud "Süvakosoms 9" endas otseselt reisimist, millele pealkiri "Star Trek" (tähereis) viitab, vaid tegevustik leidis aset orbiitjaama pardal. Teise muudatusena on "Süvakosmos 9" jagude tegevustik seotud. Lisaks tegelastele Maalt ja Tähelaevastikust esitles "Süvakosmos 9" ka tegelaskujusid, kes ei olnud Tähelaevastiku ohvitserid, vaid olid eraisikud või kuulusid teiste rasside organisatsioonidesse. Lisaks eelmistest sarjadest tuntud rassidele esines "Süvakosmos 9-s" ka ainult sellele sarjale omaseid rasse nagu näiteks cardassid, bajoraanid, jem'hadaar ja kujumuutjad. Avery Brooks – Benjamin Sisko (baasi tegevjuht-kapten) Rene Auberjonois – Odo (turvapealik) Nicole de Boer – Ezri Dax (nõunik-psühholoog, 1998–1999) Michael Dorn – Worf (kosmosetaktika nõunik, 1995–1999) Terry Farrell – Jadzia Dax (nõunik, 1993–1998) Cirroc Lofton – Jake Sisko (eraisik) Colm Meaney – Miles O'Brien (peamehaanik) Armin Shimerman – Quark (baarimees) Alexander Siddig – Julian Bashir (arst) Nana Visitor – Kira Nerys (operatsioonide juht) Ametlik veebileht Süvakosmos 9 andmekogus IMDb (inglise) Süvakosmos 9 andmekogus Filmiveeb
Baeri seadused

Baeri seadused ehk Baeri reeglid on organismide arengu üldised seaduspärad, mis sõnastati baltisaksa loodusteadlase Karl Ernst von Baeri poolt aastal 1828: embrüonaalse arengu jooksul moodustuvad esialgu üldised, suurele loomagrupile ühised ja samaaegselt embrüonaalse ehituse poolest lihtsad morfoloogilised tunnused; edasise arengu käigus jätkub esmaste algmete diferentseerumine, ühtlasi kujunevad nõnda järk-järgult välja vastava loomagrupi alagruppide eritunnused; embrüonaalse arengu jooksul tekivad embrüol nende taksonoomiliste grupeeringute konkreetsed tunnused, millesse ta kuulub; embrüo ei läbi arenguteel teiste taksonoomiliste vormide seisundeid; kõrgemate loomade embrüod ei sarnane arengu jooksul teiste madalamate täiskasvanud loomadega, vaid hoopis nende loodetega. Eestikeelse sõnastuse allikaks on Valt (1977: 31, 34). Valt, Maie (1977). K. E. v. Baer ja darvinism: Etüüd arenguideede draamast bioloogias. Tallinn: Valgus.