laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Saksimaa kuurvürst

Saksimaa suurvürstid olid iseseisva Saksimaa kuurvürstiriigi valitsejad aastatel 1356–1806. Pärast Askaania dünastia väljasuremist päris Meißeni markkrahv Friedrich IV Saksi-Wittenbergi valdused ja kuurvürsti tiitli. Tekkis uus Saksimaa kuurvürstiriik, mida tuleb eristada vanast Saksi hõimuhertsogkonnast (peamiselt praeguse Alam-Saksimaa territooriumil). Pärast Friedrich II surma valitsesid vennad Ernst ja Albrecht algul koos, kuid aastal 1485 sõlmisid Leipzigis lepingu, millega jagasid Wettinite valdused ja tiitlid omavahel. Ernstile ja tema järglastele (Ernesti liin) jäid Saksi-Wittenberg (ka hilisem Kuurkreis), suurem osa Tüüringist ja kuurvürsti tiitel. Albrechtile ja tema järglastele (Alberti liin) jäid Meißeni tuumikala ja Dresden ning Saksi hertsogi tiitel. Schmalkaldeni sõdade tulemusena pidi Schmalkaldeni Liiga juht Johann Friedrich loovutama suure osa oma maadest ja kuurvürsti tiitli oma nõole ja rivaalile Moritzile. Saksimaa kuurvürstiriik Saksimaa kuningas
Margarete Buber-Neumann

Margarete Buber-Neumann (sündinud Margarete Thüring; 21. oktoober 1901 Potsdam – 6. november 1989 Frankfurt) oli saksa kommunist, Gulagi ja koonduslaagrivang ning publitsist. 1919. aastal õppis Buber-Neumann Berliinis lasteaiakasvatajaks, kus ta tutvus Martin Buberi poja Rafaeliga, kellega ta abiellus kas 1921. või 1922. aastal. Neil sündisid tütred Barbara (1921–2013) ja Judith (1926–2018). Pärast Buberite lahutust 1929. aastal jäid nende tütred vanavanemate Martin Buberi ja Paula Winkleri kasvatada, 1938. aastal kolisid nad Palestiinasse. 1926. aastal sai Buber-Neumannist Saksamaa Kommunistliku Partei liige, 1929. aastal tutvus ta Kominterni Saksamaa esindaja Heinz Neumanniga. Nad elasid koos, kuid ei abiellunud. Mais 1935 kolisid nad Moskvasse. 27. aprillil 1937 suure terrori ajal vahistas NKVD Heinz Neumanni, ta hukati 26. novembril 1937. Buber-Neumann ei teadnud tema saatusest, 19. juunil 1938 arreteeriti ta ka ise, teda hoiti algselt Lubjanka ja siis Butõrka vanglates, lõpuks saadeti "rahvavaenlase abikaasana" Kasahhi NSVsse sunnitöölaagrisse. Pärast Molotovi-Ribbentropi pakti saadeti Buber-Neumann veebruaris 1940 toimunud NKVD ja Gestapo vangide vahetuse käigus Saksamaale tagasi, kus ta saadeti Ravensbrücki koonduslaagrisse, kus ta töötas Siemensi tehases. Ta vabastati 21. aprillil 1945 ja asus elama ema juurde Baieris, hiljem elas ta kolm aastat Rootsis, kus ta kirjutas raamatu "Als Gefangene bei Stalin und Hitler", mis avaldati 1949. aastal, kus ta kirjeldas oma elu nii Nõukogude Liidu kui ka Natsi-Saksamaa vangilaagrites. Ta sai heaks sõbraks ka Arthur Koestleriga, kes oli samuti astunud Saksamaa Kommunistlikku Parteisse 1931. aastal, kuid pettununa stalinismis sealt 1938. aastal lahkunud. 23. veebruaril 1949 tunnistas Buber-Neumann Pariisis Ukraina põgeniku Viktor Kravtšenko poolt, kui üks Prantsusmaa Kommunistliku Parteiga seotud ajakiri oli Kravtšenko kohtusse kaevanud laimu eest tema GULAGi kirjelduste pärast. Buber-Neumann kirjeldas oma üleelatut, ning Kravtšenko võitis kohtuasja. 1950. aastal asus Buber-Neumann elama Frankfurti, siis juba kommunismivastasena, jätkates kirjutamist. 1975. aastal astus ta Saksamaa Kristlik-Demokraatlikku Liitu. 1980. aastal anti Buber-Neumannile Saksamaa Liitvabariigi Teeneteordeni suurrist.
Imestus

Imestus on inimese seisund, mille kutsuvad esile ebatavalised nähtused. René Descartes ütleb: "Niipea kui meile tuleb ette mõni harjumatu objekt, mida me peame uueks või väga erinevaks sellest, kuidas me varem teadsime või vääralt arvasime, et peab olema, paneb ta meid enda üle imestama ja jahmatuma" ("Hinge passioonid", II, 53). Étienne Bonnot de Condillaci järgi tekib tema väljamõeldud "kujul" imestus (étonnement), "kui ta satub järsku seisundist, millega ta oli harjunud, täiesti teistsugusesse seisundisse, millest tal veel aimu (idée) pole olnud" (Traité des sensations I, ptk 2, § 17). "See imestus annab hinge toimingutele rohkem aktiivsust" (samas, § 18). Ernst Platneri järgi on imestus "tähelepanu kiire ja tugev vapustus uuele ootamatule esemele, millest hing esialgu ei tea, kas ta on hea või kuri, st ei tea selle ilmnemise esimesel silmapilgul tema suhet iseendaga". Immanuel Kant ütleb: "Imestus (Verwunderung) aga on meelemõistuse (Gemüts) pahameel (Anstoß) selle üle, et mingi ettekujutus ja selle läbi antud reegel ei ole ühendatavad temas juba aluseks olevate printsiipidega, seega [pahameel], mis kutsub esile kahtluse, kas on ka õigesti nähtud või otsustus tehtud. Imetlus (Bewunderung) on aga üha korduv imestus hoolimata selle kahtluse kadumisest. ("Puhta mõistuse kriitika, § 62). Gottlob Ernst Schulze järgi saab imestus alguse "meie mõtlemise takistatuse tundest ning on seetõttu midagi ebameeldivat. Kui see takistus aga möödas on, läheb ta üle meeldivaks tundeks, mida kutsub esile kõik uus ja meie teadmiste laiendamist tõotav." Wilhelm Jerusalem nimetab imestust kõige algsemaks intellektuaalseks tundeks. See tekib, "kui meile astub vastu uus nähtus, mida me ei suuda paigutada oma seni omandatud kogemusringi, oma maailmapilti." Arenenud tunnetustung tekitab kartuseta imestuse, "teoreetilise imestuse". Platoni dialoogis "Theaitetos" ütleb Sokrates, et imestus on filosoofia (philosophia) ainus algus (155d). Aristoteles ütleb "Metafüüsika" 1. raamatus: "nagu enne, nii ka nüüd ärgitab inimesi filosofeerima imestus" (982b). Francis Baconi järgi on imestus "teaduse seeme". Arthur Schopenhaueri järgi tekib maailmas oleva halva ja kurja nägemisest "jahmunud ja kurb" filosoofiline imestus. Üllatus Nõutus
Pooltoon

Pooltoon võib olla diatooniline – pooltoon, mis esineb kahe kõrvutise astme vahel. Näiteks: e-f, h-c, c-des, dis-e kromaatiline – pooltoon, mis tekib sama astme diatoonilise ja altereeritud heli vahel või vastupidi. Näiteks: c-cis, des-d aga ka fis-fisis, geses-ges Pooltoon on 1/12 oktavit. Kui võtta oktav kõrgusmahu mõõtühikuks, siis oktavis on 12 pooltooni. Klaveril teevad pooltoone mustad klahvid. Helirida Intervallid
IK

IK on lühend, mis võib tähendada: intelligentsuskvoot individuaalkoefitsient Insenerikoda Ik on jõgi Venemaal.
Kvadrant (astronoomia)

Kvadrant on ajalooline astronoomiline instrument, millega määrati taevakehade nurkkõrgusi ja asendit. Kvadrant koosnes kraadijaotusega veerandringist, lugemisseadisest, visiirist ja loodist. Nurkkõrgus asus kvadrandist allarippuva loodi abil. Peale teisaldatavate kvadrantide kasutati ka suuri statsionaarseid kvadrante, millega saavutati suur mõõtmistäpsus. Taani astronoom Tycho Brahe kasutas säärast kvadranti oma observatooriumis Uraniborgis. Selle kvadrandi veerandringi läbimõõt oli kaks meetrit. Instrument oli suunatud täpselt lõunasse. Nii sai määrata läbiminevate taevakehade nurkkõrgust kulminatsioonipunktis. Läbiminekuhetke mõõtmise teel määrati taevakeha asend taevas. Kvadrandi mõõtmistäpsus pidi olema 10 kaaresekundit.
Pentakord

Pentahord ehk pentakord (kr. pentas - viis) on 5-heliline helirida. Pentatoonika
Heptakord

Heptahord ehk heptakord (kr hepta seitse) on seitsmeheliline helirida. Septakord
Jertis

Jertis, minevikus Irtõšsk (vene keeles Иртышск) on asula Kasahstanis Pavlodari oblastis Irtõši jõe kaldal, Jertisi rajooni keskus. Jertisi aasta keskmine temperatuur on +3 °C. Kõige soojemad kuud on juuli (+21 °C) ja juuni (+19 °C). Kõige kõrgemad temperatuurid on mõõdetud juulis (+42 °C) ja juunis (+41 °C). Kõige külmemad kuud on jaanuar (–18 °C) ja veebruar (–17 °C). Kõige madalamad temperatuurid on mõõdetud veebruaris (–44 °C) ja detsembris (–43 °C). Jertis asub oblastikeskusest Pavlodarist 175 km kaugusel loodes. Sinna saab sõita nii jõge kui ka maanteed mööda. Jertisis elas 1970. aastal 11 tuhat ja 1991. aastal 11,3 tuhat inimest. 1973 sai ta linna õigused, aga pärast Kasahstani iseseisvumist võeti Jertisilt linnaõigused ära. Jertisis on jõesadam, mööblivabrik ja mõned toiduainetetööstuse ettevõtted. Suur maailma atlas, lk. 99
Amper

Amper (tähis A) on elektrivoolu tugevuse ühik ja üks seitsmest SI-süsteemi põhiühikust. Amper on ka magnetomotoorjõu ehk magneetimisergutuse mõõtühik. Amper on nimetuse saanud elektromagnetismi avastaja André-Marie Ampère'i (1775–1836) järgi. Ampri määratlemisel on aluseks võetud elementaarlaengu fikseeritud arvväärtus 1,602 176 634 · 10−19, ühik kulon (C) ehk ampersekund (A · s), kus sekund on määratletud tseesium-133 sageduse Δ ν Cs {\displaystyle \Delta \nu _{\text{Cs}}} alusel. Selle definitsiooni võttis Kaalude ja Mõõtude Peakonverents vastu 2018. aastal ja see kehtib alates 20. maist 2019. Voolutugevus on 1 amper, kui juhtme ristlõiget läbib sekundis 1 kulon ehk 1/(1,602 176 634 · 10−19) ≈ 6,2 · 1018 elementaarlaengut (elektroni): 1 A = 1 C s = 1 C ⋅ s − 1 {\displaystyle 1\,\mathrm {A} =1{\frac {\mathrm {C} }{\mathrm {s} }}=1\,\mathrm {C} \cdot \mathrm {s} ^{-1}} . Kaalude ja Mõõtude Peakonverents kehtestas 1948. aastal järgmise ampri definitsiooni: amper on sellise muutumatu elektrivoolu tugevus, mis, läbides kaht lõpmatult pikka paralleelset kaduvväikese ringikujulise ristlõikega sirgjuhet, mis paiknevad vaakumis teineteisest ühe meetri kaugusel, tekitab nende juhtmete vahel jõu 2 · 10−7 njuutonit juhtme iga meetripikkuse lõigu kohta. Kui vool elektrijuhis on 1 amper, siis läbib juhi ristlõiget igas sekundis elektrilaeng 1 kulon: 1 A = 1 C s = 1 C ⋅ s − 1 {\displaystyle 1\,\mathrm {A} =1{\frac {\mathrm {C} }{\mathrm {s} }}=1\,\mathrm {C} \cdot \mathrm {s} ^{-1}} . SI-süsteemi põhiühikud Euroopa Liidu direktiiv 2019/1258, 23. juuli 2019
Io (täpsustus)

Io Io on kreeka mütoloogia tegelane, Zeusi armuke. Io on planeedi Jupiter kaaslane. 85 Io on asteroid. Io on iooniumi keemiline sümbol. Io on programmeerimiskeel. .io on Briti India ookeani ala Interneti tippdomeen.
Ioonium

Ioonium (sümbol Io) ehk toorium-230 on tooriumi isotoop 230Th. Selle radioaktiivse aine abil saab näiteks määrata korallide vanust.
Parallaks

Parallaks on kahe liikumatu punkti vastastikuse nurkasendi muutus vaatleja silmis selle vaatleja liikumise tõttu. Lihtsamalt öeldes on parallaks objekti näiv nihe tausta suhtes vaatleja asendi muutumise tõttu. Vaadeldes parallaksi, mõõtes nurki ja rakendades geomeetriat, on võimalik määrata kaugus mitmesugustest objektidest. Tähtede puhul nimetatakse seda efekti aastaparallaksiks. Esimesed tähtede parallaksi mõõtmised tegid 1837. aastal Friedrich Georg Wilhelm Struve, kes mõõtis Veega ning 1838. aastal Friedrich Bessel, mõõtes tähe 61 Cygni aastaparallaksi. Parallaksi kaudu on defineeritud ka astronoomiliste kauguste mõõtühik parsek. Kauguste mõõtmine parallaksi abil on triangulatsiooni erijuht. Triangulatsioon võimaldab määrata kolmnurkade süsteemis kõikide külgede pikkused, kui on teada kõik nurgad ja kas või üks külg. Nõnda on võimalik üheainsa baasijoone täpse mõõtmise teel kindlaks teha tervet riiki katva triangulatsioonivõrgu mastaap. Parallaksi puhul on kolmnurk pikk ja kitsas ning selle lühima külje ja väikese tippnurga (teised kaks nurka on 90 kraadi lähedased) mõõtmise abil saab kindlaks teha pikkade külgede pikkused (mis on praktiliselt võrdsed). Kaks punkti, mida definitsioonis mainiti, on vaatlejatest eri kaugustel. Parallaksi visuaalse efekti põhjustab asjaolu, et valgus levib sirgjooneliselt. Kui vaatleja näeb lähemal asuvat punkti, siis tema nägemisjoon selle punkti suhtes on teatava nurga all kogu tema nägemiskaares. Oletame näiteks, et vaade otse ette on null kraadi ning üks, vaatlejale lähemal asuv punkt on –5 kraadi all ja teine, kaugemal asuv punkt on –2 kraadi all. Nende punktidevaheline näiv nurkkaugus vaatleja jaoks on 3 kraadi. Kui vaatleja liigub 10 meetrit paremale, siis nurk lähema objekti suhtes muutub rohkem kui nurk kaugema objekti suhtes. Kui näiteks lähem objekt asub nüüd nurksuunal –10 kraadi, siis kaugem objekt nihkus võib-olla ainult nurksuunani –3 kraadi. Nüüd on näiv kahe punkti näiv nurkkaugus 7 kraadi. Objektid on näivalt teineteise suhtes liikunud.
Maasikas

Maasikas (Fragaria) on roosilaadsete seltsi roosõieliste sugukonda kuuluv perekond. Maasika perekonda kuulub umbes 20 liiki ning hulgaliselt hübriide ja kultivare. Ka tuntuim maasikas aedmaasikas on virgiinia ja tšiili maasika hübriid. Maasikaliikide eristamisel on oluline kindlaks määrata tema kromosoomide arv. Iga maasika perekonna liigi genoomi aluseks on seitset kromosoomi sisaldav kromosoomikomplekt. Mõned maasikaliigid on diploidsed (2 komplekti ehk 14 kromosoomiga), mõned aga tetraploidsed (4 komplekti ehk 28 kromosoomiga), heksaploidsed (6 komplekti ehk 42 kromosoomiga), oktoploidsed (8 komplekti ehk 56 kromosoomiga) või dekaploidsed (10 komplekti ehk 70 kromosoomiga). Üldreeglina on need liigid, millel on rohkem kromosoome, vastupidavamad ning suuremate taimede ja viljadega kui väiksema kromosoomiarvuga liigid. Maasika lehed on kolmetised ja pikkade, kuni 10 cm pikkuste lehevartega. Võsud on roomavad ja vastu maapinda puutudes juurduvad kergesti. Niimoodi ongi neid suhteliselt kerge paljundada: võsu juurdumise kohale kasvab tütartaim ning kui emataime ja tütartaime vaheline võsu läbi lõigata, saab tütartaime ümber istutada. Juurestik on narmaline ja ulatub kuni 25 cm sügavusele. Õielehed on valged, vahel ka kollakad. Õies on palju tolmukaid ja emakaid. Õisi tolmeldavad putukad. Maasikad õitsevad Eestis mai lõpust juuli alguseni. Ka maasika (välja arvatud muuluka) vilja nimetatakse maasikaks. Maasikas ei ole mari, vaid koguvili, mis koosneb mahlasest õiepõhjast ja sellele kinnitunud pähklikestest, milles asuvad maasika seemned. Ühtlasi on maasika vili rüüsvili, sest selle tekkimisest on osa võtnud lisaks sigimikule teisedki õie osad. Kultuurtaimena hakati maasikat kasvatama alates 15. või 16. sajandist. Maasikate maitse sõltub sordist. Mõnel on see üsna magus, mõnel pigem hapukas. Maasikas sisaldab 8% süsivesikuid, kuni 2% valke ja kuni 1,5 C-vitamiini. 1 kg maasikate toiteväärtus on umbes 400 cal. Maasikas on suhteliselt tugev allergeen. Majanduslikus mõttes on maasikas tähtis vili, mida kasvatatakse kõikjal parasvöötmes. Eestis kasvavad pärismaisena kaks selle perekonna liiki: metsmaasikas ja muulukas. Naturaliseerununa leidub ka kolmas liik – kõrge maasikas. Tavaliselt kasvatatakse aedades kultuurliigi aedmaasika sorte. Fragaria chiloensis – tšiili maasikas Fragaria moschata – kõrge maasikas Fragaria nipponica – jaapani maasikas Fragaria orientalis – idamaasikas Fragaria ovalis – alaska maasikas Fragaria vesca – metsmaasikas Fragaria vesca var. semperflorens – kuumaasikas Fragaria virginiana – virgiinia maasikas Fragaria viridis – muulukas Ebamari Kõder Vili  maasikas – kasutusnäited, päritolu, sünonüümid ja tõlked Vikisõnastikus  Maasikas – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Mindless Self Indulgence

Mindless Self Indulgence (MSI) on neljaliikmeline ansambel New Yorgist. Ansambel loodi 1997. aastal. Jimmy Urine – vokaal, süntesaator (1997–) Steve, Righ? – kitarr, taustavokaal (1997–) Kitty – trummid (1997–) Lyn-Z – bassitarr (2001–) Markus Euringer – kitarr, basskitarr (1997) Vanessa YT – basskitarr (1998–2001) "Tight" (1999) "Frankenstein Girls Will Seem Strangely Sexy" (2000) "You'll Rebel to Anything" (2005) "If" (2008) "How I Learned to Stop Giving a Shit and Love Mindless Self Indulgence" (2013)
Vastseliina Katariina kogudus

EELK Vastseliina Katariina kogudus on Võru praostkonna kogudus, mis tegutseb Vastseliina kiriku juures Külaoru külas Võrumaal. Koguduse hooldajaõpetaja on Jaak Pärnamägi, juhatuse esimees Eve Turvas. Kogudust on esimest korda mainitud 1273. aastal. Koguduse pastoraat asub kiriku taga Külaoru külas. Christiern Henrici 1626–1633 Kaspar Lessius 1633–1635 Christian Wassermann 1641–1642 Nicolaus Russäus 1643–1668 Johann Berg 1669–1670 Johann Freudenthal 1675–1690 Johann Heinrich Thiele 1690–1702 Johannes Victorinus Boretius 1702–1703 Johannes Svenske 1704–1715 Michael Cavonius 1715–1725 Erich Timmermann 1725–1726 Michael Eobald Neoknapp 1726–1755 Otto Wilhelm Eberhard 1755–1769 Theophil Schmidt 1769–1781 Georg Gottfried Marpurg 1782–1811 Johann Friedrich Heller 1812–1814 Carl Gottfried Gustav Masing 1814–1859 Gustav Alexander Hermann Masing 1860–1901 Harald Robert Gustav Hornberg 1901–1909 Eugen Wilhelm Mahr 1910–1918 Johannes Nathan Aunverdt 1920–1927 Eduard Ermits 1927–1939 Uno Plank 1939–1944 Ago Viljari 1944–1971 Aldur Parts 1971–1985 Edgar Vaikmäe 1985 Jüri Vallsalu 1985–1990 Ivo Pill 1990 Ove Sander 1990–1998 Toivo Hollo 1998–2020 Argo Olesk 2020–2023 Jaak Pärnamägi 2023-2024 Jaanus Torrim alates 1. juunist 2024 Vastseliina kirik Koduleht Karl E. Napiersky, "Beiträge zur Geschichte der Kirchen und Prediger in Livland: Livländische Kirchen- und Prediger-Matrikel". Neuhausen, ehstnisch Wasselina oder Wastfelina kihhelkond, 1843 seite 85-86
Kelvin

Kelvin (tähis K) on termodünaamilise temperatuuri mõõtühik ja üks seitsmest SI-süsteemi põhiühikust. Kelvini määratlemisel on aluseks võetud Boltzmanni konstandi k {\displaystyle k} fikseeritud arvväärtus 1,380 649 · 10–23 väljendatuna ühikutes J · K–1 ehk kg · m2 · s–2 · K–1, kus kilogramm, meeter ja sekund on määratletud Plancki konstandi h {\displaystyle h} , valguse kiiruse c {\displaystyle c} ja tseesium-133 sageduse Δ ν Cs {\displaystyle \Delta \nu _{\text{Cs}}} alusel. 1 kelvin vastab termodünaamilise temperatuuri niisugusele muutusele, mis kaasneb termilise energia muutusega 1,380 649 · 10−23 džauli võrra. Kelvini temperatuuriskaala nullpunktiks on absoluutne nulltemperatuur. Absoluutsel skaalal saab temperatuurinäit olla ainult positiivne. Selle skaala võttis 1851. aastal kasutusele inglise füüsik William Thomson (lord Kelvin). Kelvini temperatuuriskaala kraad on väärtuselt võrdne Celsiuse skaala kraadiga: 1 K = 1 °C. Seega temperatuuri T {\displaystyle T} muutus väljendatuna kelvinites võrdub arvuliselt temperatuuri t muutusega Celsiuse kraadides: Δ T 1 K = Δ t 1 ∘ C . {\displaystyle {\frac {\Delta T}{1\,{\text{K}}}}={\frac {\Delta t}{1\,^{\circ }{\text{C}}}}.} Temperatuur T {\displaystyle T} Kelvini skaalal ja temperatuur t {\displaystyle t} Celsiuse skaalal on omavahel seotud järgmiselt: T {\displaystyle T} [K] = t [°C] + 273,15; näiteks temperatuurile t {\displaystyle t} = 30 °C vastab absoluutsel skaalal 30 + 273,15 = 303,15 K t {\displaystyle t} [°C] = T {\displaystyle T} [K] − 273,15; näiteks temperatuurile T {\displaystyle T} = 300 K vastab Celsiuse skaalal 300 – 273,15 = 26,85 °C Enne 1967. aastat kasutati kelvini (tollal nimetati seda Kelvini kraadiks) tähisena °K. Temperatuur Absoluutne temperatuur Celsiuse skaala Fahrenheiti skaala Euroopa Liidu direktiiv 2019/1258, 23. juuli 2019 Temperatuuriühikute teisendamine
Tomb Raider

"Tomb Raider" on seiklusarvutimängude sari. Selle praegune tootja on Crystal Dynamics ja praegune avaldaja on Square Enix. Esimene mäng tuli välja 1996. aastal Core Designi ja Eidos Interactive'i koostöös. Mängu peategelane on väljamõeldud Briti harrastusarheoloog Lara Croft. Lisaks mängudele on avaldatud "Tomb Raideri" teemalisi koomiksiraamatuid, filme ja romaane. Sarja esimesed kuus mängu lõi Core Design, mis oli üks Eidos Interactive'i mängutootmisstuudiotest. Aastal 2003 sai Eidose otsusega "Tomb Raideri" arendajaks Crystal Dynamics, ning Lara taustalugu muudeti. "Tomb Raider" (1996) "Tomb Raider II" (1997) "Tomb Raider III" (1998) "Tomb Raider: The Last Revelation" (1999) "Tomb Raider: Chronicles" (2000) "Tomb Raider: The Angel of Darkness" (2003) "Tomb Raider: Legend" (2006) "Tomb Raider: Anniversary" (2007) "Tomb Raider: Underworld" (2008) "Tomb Raider" (2013) "Rise of the Tomb Raider" (2015–2016) "Shadow of the Tomb Raider" (2018) "Lara Croft and the Guardian of Light" (2010) "Lara Croft and the Temple of Osiris" (2014) "Lara Croft: Relic Run" (2015) "Lara Croft Go" (2015) Tomb Raideri maailma põhjal on loodud kaks täispikka filmi: "Lara Croft: Tomb Raider" (2001) ja selle järg "Tomb Raider: The Cradle of Life" (2003). Mõlemas kehastab Lara Crofti Angelina Jolie. 2018. aasta filmiverisioonis ("Tomb Raider") kehastab Lara Crofti Rootsi näitleja Alicia Vikander. http://news.bbc.co.uk/2/hi/uk_news/england/derbyshire/3112271.stm Ametlik veebileht
Kurtna Liivjärv

Liivjärv (ka Kurtna Liivjärv, Liivajärv) on järv Kirde-Eestis Ida-Virumaal Illuka vallas Vasavere külas. Järv jääb Kurtna maastikukaitsealale ja on osa Kurtna järvestikust. Teda ümbritseb looduskaitsealune Kurtna nõmm. Liivjärv on põhja-lõuna suunas pikliku kujuga. Kaldad on valdavalt soised, kohati liivased. Taimestik on liigivaene. Helofüütidest kasvavad valdavalt tarnad. Mõningatel andmetel ei ole järvest püütud kalu. Liivjärv Eesti looduse infosüsteemis
Joe Cocker

Joe Cocker (kodanikunimega John Robert Cocker; 20. mail 1944 Sheffield, Inglismaa – 22. detsember 2014 Crawford, Colorado, USA) oli inglise roki- ja bluusilaulja. "With a Little Help from My Friends" (1969) "Joe Cocker!" (1969) "Mad Dogs & Englishmen" (1970) "Cocker Happy" (1971) "Double Cocker Power" (1972) "Joe Cocker: Something to Say" (tuntud ka pealkirjaga "Joe Cocker"; 1972) "I Can Stand a Little Rain" (1974) "Jamaica Say You Will" (1975) "Stingray" (1976) "Greatest Hits" (1977) "Luxury You Can Afford" (1979) "Sheffield Steel" (1982) "The Best of Joe Cocker" (1983) "Civilized Man" (1984) "Cocker" (1986) "Unchain My Heart" (1987) "One Night of Sin" (1989) "Joe Cocker Live" (1991) "Night Calls" (1992) "The Best of Joe Cocker" (1993) "Have a Little Faith" (1994) "The Long Voyage Home" (1995) "Organic" (1996) "Across from Midnight" (1997) "Greatest Hits" (1998) "The Anthology" (1999) "No Ordinary World" (2000) "Respect Yourself" (2002) "Ultimate Collection" (2004) "Heart & Soul" (2004) "Hymn for My Soul" (2007) "British soul singer Joe Cocker dies at 70". Reuters. 22. detsember 2014. Originaali arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2014. Vaadatud 23. detsember 2014.
Liivjärv

Liivjärv on mitme Eesti järve nimi või variantnimi: Jõuga Liivjärv, järv Ida-Virumaal Iisaku vallas Kurtna Liivjärv, järv Ida-Virumaal Illuka vallas Metstoa Linajärv, järv Harjumaal Liivajärv
Kukkurhunt

Kukkurhunt (Thylacinus cynocephalus) on kiskeluviisiga kukkurloom, keda peetakse väljasurnuks. Kukkurhunt oli ajaloolisel ajal levinud kogu Austraalia mandril. Kukkurhundi kehapikkus oli 85–130 cm, sabapikkus 38–65 cm, kaal 15–30 kilogrammi. Õlakõrgus oli umbes 60 cm. Karv oli lühike, värvuselt hall või kollakashall, keha tagaosal oli 13–19 tumepruuni ristvööti. Vöötide tõttu nimetati teda ka tasmaania tiigriks. Tal oli lai kolju, lõualuudes oli 46 hammast. Silmahambad olid pikad ja teravad nagu koeral või hundil. Kukkruhunt suutis oma lõugu väga laialt (kuni 90 kraadi) avada. Kukkurhunt elas Austraalias ja Uus-Guineas, kus ta suri välja juba enne eurooplaste saabumist. On arvatud, et üheks põhjuseks olid dingod, sest Tasmaanias, kus säilis viimane kukkurhuntide populatsioon, dingosid ei ole. Kuid ka seal surid nad välja ulatusliku küttimise tõttu farmerite poolt, kes arvasid, et kukkurhundid ohustavad nende karja. Austraalia valitsus maksis alates 1830. aastatest iga kukkurhundi pea eest 25 senti. Kukkurhunt oli öise eluviisiga avamaa loom, kuid viimased asurkonnad põgenesid jälitamise eest tihedasse vihmametsa. 20. sajandi alguses muutus kukkurhunt haruldaseks. Viimane teadaolev kukkurhunt suri Hobarti loomaaias 1936. aastal. Samal aastal võeti kukkurhunt looduskaitse alla. Looduses nähti teda viimati 1945. aastal. Hilisemad otsingud Tasmaania sisemaa metsades pole tulemusi andnud ja liiki peetakse üldiselt väljasurnuks. Siiski on palju entusiaste, kes usuvad, et liik on siiani säilinud. Võimalike säilinud isendite kaitseks loodi 1966. aastal Tasmaania edelaosas 647 000 hektari suurune kaitseala. 21. sajandil on üritatud uurida kukkurhundi DNA-d, kuid säilinud materjal on osutunud liiga halvas seisukorras olevaks. Kukkurhunti on kujutatud Tasmaania vapil. Fotod ja filmid kukkurhundist Filmikatked kukkurhundist "Kukkurhundi hävitas inimene" ERR Teadus, 31. jaanuar 2013
Iž

Iž Iž (Itaalia Eso, Saksa Ese) on saar Zadari saarestikus, Vahemere osas, Aadria meres. Kuulub Horvaatiale. Pindala 17,6 km². Elanikke umbes 550.