laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad

Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad (inglise keeles Ancient and primeval beech forests of the Carpathians and other regions of Europe; prantsuse keeles Forêts primaires et anciennes de hêtres des Carpates et d’autres régions d’Europe) on 2007. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud looduspärandi objekt, mis pärast 2021. aasta laienemisi paikneb kokku 94 alal 18 riigis Euroopas. Hariliku pöögi (Fagus sylvatica) metsad võeti esmalt maailmapärandisse 2007. aastal kui looduspärand Karpaatides Slovakkia ja Ukraina alal. See oli nende riikide ühispärand (jagatud pärand) ning objekti nimi oli "Karpaatide pöögiürgmetsad". 2011. aastal laiendati objekti Saksamaale ning objekti nimeks sai "Karpaatide pöögiürgmetsad ja vanad pöögimetsad Saksamaal". Selleaegne objekti alade pindala moodustas objekti alade tänasest pindalast umbes 0,04%. 2017. aastal toimus esimene suur laiendus, kui lisandusid pöögimetsad Albaanias‎, Belgias, Austrias, Bulgaarias, Hispaanias, Horvaatias, Itaalias, Rumeenias ja Sloveenias. Väga suurel määral laiendati objekti alasid Ukrainas. 2021. aastal toimus teine suur laiendus, kui lisandusid pöögimetsad Bosnias ja Hertsegoviinas, Põhja-Makedoonias, Poolas, Prantsusmaal, Šveitsis ja Tšehhis. Väga suurel määral laiendati objekti alasid Itaalias ja Slovakkias. Maailmapärandi objekti pöögimetsade kogupindala on umbes 92 km2, millest umbes 30% paikneb Ukrainas. Euroopa mäestike pöögimetsad on silmapaistev näide suhteliselt algsena säilinud parasvöötme metsadest ning iseloomustavad laia valikut ökoloogilisi mustreid ja protsesse hariliku pöögi (Fagus sylvatica) puhastes ja segapuistutes erinevates keskkonnatingimustes. Viimase miljoni aasta jää-aegadel elas pöök ebasoodsad kliimatingimused üle varjupaikades Euroopa lõunaosas. Neid varjupaiku on nüüd dokumenteerinud paleoökoloogilise analüüsi ja geneetiliste uurimuste abil. Pärast viimast jääaega umbes 11 000 aastat tagasi hakkas pöök nendest lõunapoolsetest varjupaikadest laienema, et katta lõpuks suur osa Euroopast. Selle veel kestva laienemisprotsessi käigus moodustas pöök erinevates keskkondades erinevaid taimekooslusi. Keskkondade erinevus, kliimamõjurite ja erinevate liikide genofondide koosmõju on kujundanud ja kujundab jätkuvalt edasi seda pöögimetsade mitmekesiseid kooslusi. Need metsad sisaldavad hindamatut vanade puude populatsiooni ning pöögi ja paljude teiste liikide geneetilist reservuaari. Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad, maailmapärandi objekt nr 133. UNESCO maailmapärandi koduleht. Inglise keeles
Brian Gibbons

Brian Robert Gibbons (sündinud 26. veebruaril 1988 Braintrees, Massachusettsis) on USA jäähokimängija, kes mängib Saksamaa kõrgliigaklubis ERC Ingolstadt ründajana paremäärel. Aastatel 2007–2011 mängis ta Boston College'i jäähokimeeskonnas. Aastatel 2008 ja 2010 tuli ta Boston College'iga ülikoolide meistriks. 2011. aasta aprillis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Pittsburgh Penguins. Hooajal 2011/12 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Penguinsi tütarklubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins. 2014. aastal valiti Gibbons AHL-i tähtede mängule. NHL-is debüteeris ta Pittsburgh Penguinsi meeskonnas 18. novembril 2013 mängus Anaheim Ducksi vastu. Selles mängus lõi ta oma kõige esimese löögiga kohe ka värava. Hiljem on Gibbons NHL-is mänginud veel Columbus Blue Jacketsi (2014/15), New Jersey Devilsi (2017/18), Anaheim Ducksi (2018/19), Ottawa Senatorsi (2018/19) ja Carolina Hurricanesi ridades (2019/20. Tema edukaim hooaeg NHL-is oli 2017/18, kui ta lõi Devilsis mängides 12 väravat ja andis 14 väravasöötu. 2020. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga Lausanne HC. Hooajal 2021/22 mängis ta Rootsi kõrgliigaklubis Linköping HC. 2022. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Ingolstadtiga. 2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Gibbons USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. https://www.eliteprospects.com/player/24396/brian-gibbons (vaadatud 20.4.2023) "Anaheim Ducks at Pittsburgh Penguins". National Hockey League. 18. november 2013. Vaadatud 18. novembril 2013. "Lausanne announces signing of Gibbons". swisshockeynews.ch. 28. juuli 2020. Vaadatud 29. juulil 2020. "Center Brian Gibbons completes ERC roster" (German). ERC Ingolstadt. 1. august 2022. Vaadatud 1. augustil 2022.{{cite web}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Brian Gibbons NHL.com lehel Brian Gibbons hockeydb.com lehel
Angelina Topić

Angelina Topić ( serbia kirillitsa: Ангелина Топић; sündinud 26. juulil 2005 Belgradis) on serbia kergejõustiklane. Rahvusvahelistel võistlustel võistleb peamiselt hüppealadel, aga tema nimel on ka alla 20-aastaste vanuseklassi Serbia rekord viievõistluses. 2022. aastal tuli ta Jeruusalemmas toimunud Euroopa U18 meistrivõistlustel kõrgushüppes tulemusega 1.92 Euroopa kuni 18-aastaste meistriks. Samal aastal Colombias Calis toimunud juunioride maailmameistrivõistlustel võitis ta tulemusega 1.93 pronksmedali. 2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis ta tulemusega 1.93 pronksmedali. 2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Istanbulis võitis Angelina Topić tulemusega 1.94 neljanda koha. Euroopa sisemeistriks kõrgushüppes tuli tulemusega 1.98 ukrainlanna Jaroslava Mahutšihh. 2024. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas võitis Topić hõbemedali tulemusega 1.97. Seisuga 9. juuni 2024 Väljas Sees Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit Tema ema on endine kergejõustiklane Biljana Topić, kelle nimel on Serbia rahvusrekord kolmikhüppes 14.37. Tema treener on tema isa Dragutin Topić, kelle nimel on Serbia rahvusrekord kõrgushüppes 2.38. "Angelina Topić". worldathletics.org. Vaadatud 20. aprillil 2023. Angelina Topić Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Esimene Peavalitsus

NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Esimene Peavalitsus (vene keeles Первое главное управление при Совете Министров СССР) oli aastatel 1945–1953 eksisteerinud riigiorgan NSV Liidu Ministrite Nõukogu alluvuses. Esimene peavalitsus loodi tuumaprojektiga seotud teadusuuringute, projekteerimis- ja inseneriorganisatsioonide ning tööstusettevõtete otseseks juhtimiseks. Esimene peavalitsus loodi algselt 20. augustil 1945 NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee juurde alluvusega riikliku kaitsekomitee juures asunud erikomiteele. Pärast riikliku kaitsekomitee likvideerimist septembris 1945 allutati esimene peavalitsus NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogule. Pärast rahvakomissaride nõukogu ümberkujundamist ministrite nõukoguks (märtsis 1946) asus esimene peavalitsus ministrite nõukogu struktuuris. Märtsis 1953 ühendati kaks peavalitsust (esimene ja teine) üheks. NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee juures asuv Esimene Peavalitsus (augustist septembrini 1945) NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuv Esimene Peavalitsus (1945–1946) NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Esimene Peavalitsus (1946–1953) Boriss Vannikov (peavalitsuse ülem 1945–1953) Mihhail Pervuhhin (peavalitsuse ülema esimene asetäitja 1947–1949; ametikoht loodi seoses Boriss Vannikovi pikaajalise haigusega) Samal päeval kui arreteeriti Lavrenti Beria (26. juunil 1953) moodustati esimese ja kolmanda peavalitsuse baasil NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeerium. Ülevenemaaline Eksperimentaalfüüsika Teadusinstituut Kurtšatovi instituut NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Kolmas Peavalitsus NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Teine Peavalitsus NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Erikomitee
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Erikomitee

NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Erikomitee (vene keeles Специальный комитет при Совете министров СССР) oli aastatel 1945–1953 eksisteerinud riigiorgan NSV Liidu Ministrite Nõukogu alluvuses. Erikomitee peamisteks ülesanneteks oli esimeste Nõukogude tuumarelvade väljatöötamine ja loomine lühikese aja jooksul, et saavutada Nõukogude Liidu ja Ameerika Ühendriikide tuumapariteet nende sõjajärgse vastasseisu taustal. Erikomitee loodi algselt NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee juurde 20. augustil 1945 (14 päeva päeva pärast Ameerika Ühendriikide relvajõudude Hiroshima aatomipommitamist). Erikomitee esimeheks nimetati vahepeal (1944) Riikliku Kaitsekomitee aseesimeheks tõusnud Lavrenti Beria. Pärast Riikliku Kaitsekomitee likvideerimist septembris 1945 allutati erikomitee NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogule. Pärast rahvakomissaride nõukogu ümberkujundamist ministrite nõukoguks (märtsis 1946) asus erikomitee ministrite nõukogu struktuuris. NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee juures asuv Erikomitee (augustist septembrini 1945) NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuv Erikomitee (1945–1946) NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Erikomitee (1946–1953) Lavrenti Beria, siseasjade rahvakomissar Georgi Malenkov, partei keskkomitee sekretär Nikolai Voznessenski, riigiplaani esimees Boriss Vannikov, lahingumoona rahvakomissar Avraami Zavenjagin, siseasjade rahvakomissari asetäitja Igor Kurtšatov, labori nr 2 ülem Pjotr Kapitsa, füüsikaprobleemide instituudi direktor Vassili Mahnjov, riikliku kaitsekomitee aseesimehe asetäitja Mihhail Pervuhhin, keemilise tööstuse rahvakomissar Tuumaprojektiga seotud teadusuuringute, projekteerimis- ja inseneriorganisatsioonide ning tööstusettevõtete otseseks juhtimiseks loodi Riikliku Kaitsekomitee juurde esimene peavalitsus, mis allus erikomiteele. 26. juunil 1953 Lavrenti Beria arreteeriti. Samal päeval ilmus NLKP Keskkomitee Presiidiumi määrus erikomitee likvideerimisest. Erikomitee töötajaskond anti üle äsjaloodud NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeeriumile. Ülevenemaaline Eksperimentaalfüüsika Teadusinstituut Kurtšatovi instituut NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Esimene Peavalitsus NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Reaktiivtehnika Erikomitee
Julius Muuga

Julius Muuga (pseudonüüm) on Eesti kirjanik. "Tra mai või ..." (kirjastus Siin Tallinn, 2022, ISBN 9789916415184) – autor "Suur anekdoodiraamat" (kirjastus Siin Tallinn, 2023, ISBN 9789916418642) – koostaja Varjunime all ilmus eksperimentaalkirjanduslik teos "Tra mai või ..." Postimees, 5. detsember 2022
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Kolmas Peavalitsus

NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Kolmas Peavalitsus (vene keeles Третье главное управление при Совете Министров СССР) oli aastatel 1950–1953 eksisteerinud riigiorgan NSV Liidu Ministrite Nõukogu alluvuses. Kolmas peavalitsus tegeles õhutõrje probleemidega. Rakendusülesandeks oli õhutõrjesüsteemil S-25 põhineva õhutõrjekaitse moodustamine Moskva ümber. Vassili Rjabikov (peavalitsuse ülem 1950–1953) NSV Liidu Riikliku Kaitsekomitee juures asuv raadiolokatsiooni nõukogu (1943–1945; esimees Georgi Malenkov, esimehe asetäitja Aksel Berg) NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuv raadiolokatsiooni nõukogu (1945–1946; esimees Georgi Malenkov, esimehe asetäitja Aksel Berg) NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv raadiolokatsiooni nõukogu (1946–1947; esimees Georgi Malenkov, esimehe asetäitja Aksel Berg) NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv raadiolokatsiooni komitee (1947–1950, esimees Maksim Saburov) Samal päeval kui arreteeriti Lavrenti Beria (26. juunil 1953) moodustati esimese ja kolmanda peavalitsuse baasil NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeerium. NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Esimene Peavalitsus NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Teine Peavalitsus
Ene-Reet Ehala

Ene-Reet Ehala (kuni 1963 Veski; sündinud 26. novembril 1938 Tallinnas) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog. Ta on lõpetanud 1958. aastal Tallinna Muusikakooli Laine Karindi ja 1963. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Gustav Ernesaksa õpilasena. On töötanud muusikaõpetajana 1964–1974 Tallinna 42. Keskkoolis ja rütmikaõpetajana 1964–1973 Tallinna 22. Keskkoolis, koorijuhtimise osakonna juhatajana 1974–1998 Tallinna Pedagoogilises Ülikoolis (aastast 1992 dotsent). Tema tuntumad õpilased on Tiia Soomre, Tiiu Tikerber, Varje Lepp, Ülle Tammearu, Kaja Viira, Marika Mets, Rita Kikajon, Anneli Kasela, Ülle Keerberg jpt. Täiendanud end 1967. aastal Bratislavas Elly Basici, Karl Lorenzi juhendamisel (rütmika), 1969 Moskva Riikliku Konservatooriumi juures asuvas muusikakeskkoolis Jelena Konorova juhendamisel (rütmika), 1979 stažeeris Leningradi Konservatooriumis, dirigeerimist Elizaveta Kudrjavtseva juhendamisel, 1985 Riia Konservatooriumis Imants Kokarsi juhendamisel. Ta oli aastatel 1966–1972 Tallinna Kammerkoori laulja, 1970–1985 Üldlaulupeo büroo Järvamaa kooride koorijuht konsultant. 1958–1962 juhatas Tallinna Ehitus- Ja Mehhaanikatehnikumi meeskoori, 1965–1975 Tallinna 42. Keskkooli naiskoori, 1966–1970 Ülgase segakoori Harjumaal, 1969–1984 Kõrgemate Kooride Lõpetanute segakoori, 1975–1991 Tallinna Õpetajate Maja kammerkoori, 1992–1999 Tallinna Saarlaste segakoori. On juhatanud koore nii maakondlikel laulu- ja tantsupidudel kui ka rahvusvahelistel festivalidel (sh 1986 Kuldne Lüüra Gus-Hrustalnõis, 1988 Armeenias, 1994 Seinajoel, 1996 Kopenhaagenis). On andnud kontserte 1976 Kapella saalis Leningradis, 1978 Riia Ülikooli aulas, 1979 ja 1986 Jerevani filharmoonia suures saalis, 1989 Stockholmi Vanamuusika Akadeemia saalis, Estonia kontserdisaalis ja kirikutes. «Unelaulud» CD, 2004 «Laulavad ja räägivad» «Rütmikaelementide kasutamise võimaluse muusikatundides. Abiks muusikaõpetajale IX», 1979 VÕT, Tallinn «Laule neljal häälel segakoorile», 2002, Tallinn «Kallavere kooli lugu», 2008, Tallinn «Unelaulud», 2001, 2018, Tallinn «Laulukaar. Hümnist rokini», Koolibri, 2018, Tallinn Tema vend on tehnikateadlane Rein Veski, poeg on keeleteadlane ja õppejõud Martin Ehala.
Tye McGinn

Tye McGinn (sündinud 29. juulil 1990 Fergusis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib Saksamaa kõrgliigaklubis ERC Ingolstadt ründajana vasakäärel. Aastatel 2007–2010 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Ottawa 67's ja 2008–2010 Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Gatineau Olympiques. 2010. aastal valis Philadelphia Flyers ta NHL-i draft '​is 119. valikuna. 2011. aasta juulis sõlmis ta Flyersiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2011/12 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Flyersi tütarklubis Adirondack Phantoms. NHL-is debüteeris McGinn Flyersi meeskonnas 22. jaanuaril 2013 mängus New Jersey Devilsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas neli päeva hiljem mängus Florida Panthersi vastu. 2014. aasta juulis kaubeldi McGinn Flyersist San Jose Sharksi. 2015. aasta märtsis liitus ta Arizona Coyotesiga, kus mängis kuni hooaja lõpuni. 2015. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Tampa Bay Lightningiga. Lightningi meeskonnas sai ta kokku kirja vaid kaks mängu. Ülejäänud ajal mängis ta aastatel 2015–2020 AHL-i klubides. 2021. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Fischtown Pinguins. 2022. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu Ingolstadtiga. Tema vennad Jamie ja Brock McGinn on samuti NHL-is mänginud. "Sharks acquire Tye McGinn from Philadelphia". San Jose Sharks. 2. juuli 2014. Vaadatud 2. juulil 2014. "Tye McGinn claimed off waivers by Arizona Coyotes". Mercury News. 2. märts 2015. Vaadatud 2. märtsil 2015. "Lightning sign forward Tye McGinn to one-year contract". NHL.com. Vaadatud 21. juulil 2015. "PINGUINS VERSTÄRKEN SICH IN DER OFFENSIVE". Fischtown Penguins. 12. jaanuar 2021. Vaadatud 23. jaanuaril 2021.{{cite web}}: CS1 hooldus: url-olek (link) "Tye McGinn wird ein Panther!". erc-ingolstadt.de (saksa). 23. juuni 2022. Vaadatud 10. aprillil 2023. Tye McGinn NHL.com lehel Tye McGinn hockeydb.com lehel
Neal Pionk

Neal Robert Pionk (sündinud 29. juulil 1995 Omahas, Nebraskas) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Winnipeg Jets Aastatel 2013–2015 mängis ta United States Hockey League'i (USHL) klubis Sioux City Musketeers ja 2015–2017 Minnesota Duluthi Ülikooli jäähokimeeskonnas. Pionk paistis silma juba noorteliigades, kui ta valiti hooajal 2014/15 USHL-i hooaja parimaks kaitsemängijaks. 2017. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga New York Rangers. Hooaja 2017/18 alguses asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Rangersi tütarklubis Hartford Wolf Pack. 2018. aasta veebruaris kutsuti ta Rangersi meeskonda ning NHL-is debüteeris ta 9. veebruaril mängus Calgary Flamesi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 24. märtsil Buffalo Sabresi vastu. 28 mänguga sai ta sel hooajal NHL-is kirja ühe värava kõrvale 13 väravasöötu. 2019. aasta juunis kaubeldi Pionk Rangersist Winnipeg Jetsi. Hooaeg 2019/20 on olnud tema senise NHL-i karjääri resultatiivseim (6+39). 2021. aasta augustis pikendas ta Jetsiga lepingut nelja aasta võrra. 2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Pionk USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. https://www.eliteprospects.com/player/196583/neal-pionk (vaadatud 20.4.2023) Stephenson, Colin (24. september 2018). "Rangers' Neal Pionk and Tony DeAngelo are the same, but different". Newsday. Vaadatud 29. mail 2022. "Jets acquire Neal Pionk and a first-round draft pick". Winnipeg Jets. 17. juuni 2019. Vaadatud 17. juunil 2019. "Pionk signs four-year contact with Jets, avoids arbitration hearing". National Hockey League. Vaadatud 12. augustil 2021. Neal Pionk NHL.com lehel Neal Pionk hockeydb.com lehel
Barbara Brylska

Barbara Brylska (sündinud 5. juunil 1941 Skotnikis) on Poola teatri- ja filminäitleja. Ta sündis aastal 1941 Skotnikis Łódźi lähedal (praeguse haldusjaotuse järele Łódźi vojevoodkonnas Zgierzi maakonnas Ozurkovi vallas). Tema esimene filmiroll oli aastal 1958 episoodiline roll Antoni Bohdziewiczi filmis "Õnne kalossid". Tuntuks sai ta Eldar Rjazanovi 1975. aasta osatäitmisega mängufilmis "Saatuse iroonia ehk hüva leili!" Tema tütar oli Poola näitleja ja modell Barbara Kosmal (1973–1993).
Laidla

Laidla on eesti perekonnanimi. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laidla 76 inimesel: 39 mehel ja 37 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laidla meeste puhul 2826. kohal ja naiste puhul 3385. kohal. Perekonnanime Laidla kandja oli keskmiselt 44 aasta vanune. Kõige levinum oli see perekonnanimi vanuserühmas 60–64, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,83. Nimede eestistamisel võeti Laidla 1935.–1940. aastal uueks perekonnanimeks 29 korral isikute poolt, kelle perekonnanimi oli varem Feldman, Illison, Junn, Jürgens (3 juhul), Klis (3), Lampe (3), Langholz, Laurfeldt, Lavinthal, Lazarus (3), Leesment, Liesment, Perkmann, Porkon, Römmer, Seeman, Seemann, Skopik, Sosi, Tiimann ja Timan. Janet Laidla, eesti ajaloolane (1982–) Siiri Laidla, eesti kirjanik (1959–) Silvia Laidla, eesti näitleja (1927–2012) Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 20.04.2023) Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine: (uus nimekuju): Laidla. Laidla statistikaameti andmebaasis
Defender 23

Defender 23 oli 2023. aasta 22. aprillist kuni 23. juunini toimunud USA Euroopa väejuhatuse (USAREUR-AF) juhitud rahvusvaheline ühisõppus, mille eesmärk oli suurendada valmisolekut ja koostalitlusvõimet USA ning NATO liitlaste ja partnerite vahel. Lisaks Ameerika Ühendriikide relvajõududele osalesid õppusel Albaania, Belgia, Bosnia ja Hertsegoviina, Bulgaaria, Eesti, Gruusia, Hispaania, Hollandi, Horvaatia, Itaalia, Jaapani, Kosovo, Kreeka, Leedu, Luksemburgi, Läti, Moldova, Montenegro, Norra, Poola, Prantsusmaa, Põhja-Makedoonia, Rootsi, Rumeenia, Saksamaa, Sloveenia, Slovakkia, Soome, Taani, Tšehhi, Türgi, Ungari ja Ühendkuningriigi relvajõudude üksused. 12. juunil algas 23. juunini kestnud õppus Air Defender 23, mis oli suurim omalaadsete seas alates NATO moodustamisest 1949 aastal. "Spain Port Operation kicks off DEFENDER 23". dvidshub.net (inglise). Defense Visual Information Distribution Service. 6. aprill 2023. Vaadatud 20. aprillil 2023. "DEFENDER 23 Kicks Off This Month in Europe". joint-forces.com (inglise). 9. aprill 2023. Vaadatud 20. aprillil 2023. "About DEFENDER 23". www.europeafrica.army.mil (inglise). United States Army Europe and Africa. Vaadatud 20. aprillil 2023. "German-led live-fly exercise Air Defender 2023 will take off in June". ac.nato.int (inglise). 20. aprill 2023. Originaali arhiivikoopia seisuga 20. aprill 2023. Vaadatud 20. aprillil 2023. Loora-Elisabet Lomp (10. aprill 2023). "NATO suurõppus võib tuua aktiivsema lennutegevuse Eestis". postimees.ee. PM. Vaadatud 22. aprillil 2023. "Defender-23: подготовка НАТО к наступлению ВСУ и горячему конфликту с Россией". sputnik.kg (vene). 19. aprill 2023. Vaadatud 20. aprillil 2023. "В Европе начались военные учения Defender 23 под руководством США". interfax.ru (vene). 22. aprill 2023. Vaadatud 22. aprillil 2023. Frank Hofmann; William Noah Glucroft (23. juuni 2023). "NATO's Air Defender 23 exercise ends with 'great success'". dw.com (inglise). DW. Vaadatud 26. juunil 2023. "Air Defender 23". bundeswehr.de (inglise). Vaadatud 23. aprillil 2023. The exercise Air Defender 23 is the largest multinational air operations exercise in NATO's history and demonstrates transatlantic solidarity. Frank Hofmann (11. juuni 2023). "NATO: Air Defender 23 is its biggest exercise ever". dw.com (inglise). DW. Vaadatud 12. juunil 2023. From June 12 to 23, up to 250 aircraft will be stationed across six military bases, with 25 countries taking part. The US alone is sending 100 aircraft across the Atlantic.
Pöördosmoos toiduainetööstuses

Toiduainetööstuses kasutatakse pöördosmoosi seadet toodangu kontsentreerimiseks. Näiteks vadaku puhul kontsentreeritakse 5% kuivainesisaldusega toorvadak kuni 15…30% kuivainesisalduseni. Pöördosmoosi seade, mida nimetatakse ka RO (ingliskeelse nimetuse Reverse Osmosis järgi), on tööpõhiomõttelt filtratsiooniseade, kus membraan laseb läbi osakesi, mille läbimõõt on väiksem kui 0,001 μm ja filtreerimine toimub suure rõhu all. Toode, millest vesi on välja filtreeritud, on retendaat. Vesi mis välja filtreeriti, on kõrvalsaadus ehk permeaat, omadustelt pehme vesi. Pöördosmoosi filter koosneb rulli keeratud membraanmaterjalist filterkottidest. Kottide sees ja kottide vahel on drenaaživõrk, mis laseb ainel vabalt liikuda. Membraanmaterjalist filterkotid avanevad keskel paikneva toru külge, mille kaudu eraldub tootest välja filtreeritud permeaat. Tölp, Silvi. "Eesti Maaülikooli õppematerjal". Tatar, Vilma (koostaja) (2017). Toiduainete tehnoloogia. Kõrgkooliõpik. Tartu: Audiomeister OÜ. Lk 663. ISBN 978-9949-88-234-2. Tatar, Vilma (koostaja) (2017). Toiduainete tehnoloogia. Kõrgkooliõpik. Tartu: Audiomeister OÜ. Lk 307. ISBN 978-9949-88-234-2. Olszak, Nathan (7. jaanuar 2020). "What Is Reverse Osmosis (RO) and How Does It Work?". Vaadatud 20.04.2023.
Pelmeenisupp

Pelmeenisupp on supp, mis on tehtud aedviljadest ja pelmeenidest. See sobib hästi eelroaks või kergeks eineks. Et teha pelmeenisuppi nt neljale inimesele on vaja1.5 l vett, 1-2 sl õli, 2-3 porgandit, 1-2 väiksemat porrut, tükk juursellerit, 3-4 kartulit, 1 loorberileht, 3-4 tera musta pipart, 350 g pelmeene, hakitud tilli ja peterselli. Et valmistada pelmeenisupp tuleb potis kuumutada veidi õli, lisada tükeldatud porgandid, seller ja porru. Siis praadida paar minutit, lisada kuum puljong, tükeldatud kartulid ning loorberileht ja pipraterad. Keeda tasasel tulel 10-15 minutit. Siis tuleb lisada pelmeenid ning jätkata keetmist, kuni pelmeenid pinnale tõusevad. Lisa hakitud maitseroheline siis kata pott kaanega, keera tuli kinni ning lase supil paar minutit tõmmata. Kokku peaks tulema umbes 30 minutit. Serveeri toitu hapukoorega. "Pelmeenisupp". https://nami-nami.ee/ (inglise). Vaadatud 20. aprillil 2023. {{netiviide}}: välislink kohas |väljaanne= (juhend)
Deutsch Kaltenbrunn

Deutsch Kaltenbrunn (ungari Némethidegkút, Német-Hidegkút, sloveeni Mrzli Most) on vald (Marktgemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Jennersdorfi ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.
Eltendorf

Eltendorf (ungari Ókörtvélyes, Ó-Körtvélyes, sloveeni Gruškova Ves) on vald (Gemeinde) Austrias Burgenlandi liidumaal Jennersdorfi ringkonnas. Dauersiedlungsraum der Gemeinden Politischen Bezirke und Bundesländer - Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 10.03.2019. Einwohnerzahl 1.1.2018 nach Gemeinden mit Status, Gebietsstand 1.1.2018, vaadatud 9.03.2019.