laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Harju Sõjaväeringkond

Harju Sõjaväeringkond (kuni 1937. aastani Harju Kaitseringkond) asus Harjumaal. kolonel Oskar Raudvere –1930, Harju Kaitseväeringkonna ülem kolonel Juhan Järver –1938, Harju Sõjaväeringkonna ülem kolonel Jaan Junkur 1938–1940, Harju Sõjaväeringkonna ülem kolonel Verner Trossi 1940, Harju Sõjaväeringkonna ülem Riigivanema otsusega 1940. aastast, alates 1. veebruarist jaotati Eesti Vabariigi maaala neljaks diviisi rajooniks ja viimased omakorda sõjaväeringkondadeks järgmiselt: 1. diviisi rajoon: Narva Sõjaväeringkond, kuhu kuulus idapoolne osa Virumaast, ja Viru-Järva Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid läänepoolne osa Virumaast ja Järvamaa. 2. diviisi rajoon: Tartu Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Tartumaa, ja Võru-Petseri Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Võru- ja Petserimaa. 3. diviisi rajoon: Harju Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Harjumaa, ja Lääne-Saare Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Lääne- ja Saaremaa. 4. diviisi rajoon: Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkond Pärnu- Ja Viljandimaaga ja Valga Sõjaväeringkond Valgamaaga. Vahipataljon 10. Üksik Jalaväepataljon Kalevi Üksik Jalaväepataljon Auto-tankirügement Tallinna garnisoni komandantuur viidi 1938. aasta detsembris üle Harju sõjaväeringkonna juhatuse koosseisu. Eesti sõjaväe ja Sõjaministeeriumi organisatsioon (1939) Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkond Lääne-Saare Sõjaväeringkond Loodi neli diviiside piirkonda., Uus Eesti, nr. 25, 27 jaanuar 1940
Guntram Rikas

Guntram Rikas (ladina keeles Guntramnus Dives, saksa Guntram der Reiche, prantsuse Gontran le Rich; umbes 930 – 973 või 990) oli 1160. aastail koostatud Muri kloostri kroonika Acta Murensia andmetel esimene Habsburgide suguvõsa eelkäija. Guntram oli Švaabimaa aadlik ning teda on hüütud ka Muri isandaks (herr zu Muri). Guntram oli krahv Breisgaus, lisaks kuulusid talle valdused Alam-Elsassis ning Muri piirkonnas Aargaus. Tema kohta on teada, et keiser Otto I võttis talt 952. aastal osa valduseid käest, sest kahtlustas teda reetmises, ent hiljem sai Guntram oma valdused tagasi. Guntrami isaks on arvatud Nordgaust Elsassist pärinevat krahvi Hugot, kelle isa oli krahv Eberhard III. Nõnda võis Guntram kuuluda Eberhardide dünastiasse, mis oli Eticho suguvõsa üks harusid; see suguvõsa läks tagasi 7. sajandil elanud Elsassi hertsogi Etichoni. Guntrami ema nimeks oli Hildegard. Guntrami pojaks oli Lanzelin (ka Kanzelin) ning tema pojapoeg oli Radbot, kes ehitas Habsburgi linnuse, mille järgi dünastia endale hiljem nime võttis.
Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkond

Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkond (kuni 1937. aastani Pärnu-Viljandi Kaitseringkond) asus Pärnu- ja Viljandimaal. Ringkonna staap asus Viljandis, esimene ülem oli kolonel Aleksander Pulk. kolonel Aleksander Pulk kolonel Artur Saueselg −31.01.1939 (pärast seda Narva Sõjaväeringkonna ülem) kolonel Emil Kursk 31.01.1939–12.10.1939 (enne seda Narva Sõjaväeringkonna ülem) kolonel Johannes-Aleksander Raud 8.11.1939–26.01.1940 (enne seda Sõjakooli ülem, pärast seda 4. diviisi staabiülem) kolonel Ants Lõhmus 1940 Riigivanema otsusega 1940. aastast, alates 1. veebruarist jaotati Eesti Vabariigi maaala neljaks diviisi rajooniks ja viimased omakorda sõjaväeringkondadeks järgmiselt: 1. diviisi rajoon: Narva Sõjaväeringkond, kuhu kuulus idapoolne osa Virumaast, ja Viru-Järva Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid läänepoolne osa Virumaast ja Järvamaa. 2. diviisi rajoon: Tartu Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Tartumaa, ja Võru-Petseri Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Võru- ja Petserimaa. 3. diviisi rajoon: Harju Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Harjumaa, ja Lääne-Saare Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Lääne- ja Saaremaa. 4. diviisi rajoon: Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkond Pärnu- ja Viljandimaaga ja Valga Sõjaväeringkond Valgamaaga. Sakala Partisanide Pataljon 5. Suurtükiväegrupp 6. Üksik Jalaväepataljon (Pärnus) 9. Üksik Jalaväepataljon Eesti sõjaväe ja Sõjaministeeriumi organisatsioon (1939) Loodi neli diviiside piirkonda., Uus Eesti, nr. 25, 27 jaanuar 1940
Lääne-Saare Sõjaväeringkond

Lääne-Saare Sõjaväeringkond (kuni 1937. aastani Lääne-Saare Kaitseringkond) asus Lääne- ja Saaremaal. Lääne-Saare Kaitseringkonna eellasteks olid Lääne kaitseväe asutis (asutatud 15. jaanuar ukj, Saare kaitseväe asutis (Ralf Teiman –1927) (asutatud 21. jaanuar ukj). kolonel Emil-Aleksander-Leonhard Kursk, 1. aprill 1934 – 1. juuni 1936 Lääne-Saare kaitseringkonna ülem kolonel Friedrich-Karl Pinka, 1. juuni 1936 – 5. oktoober 1936 Lääne-Saare kaitseringkonna ülem kolonel Friedrich-Karl Pinka (1938–1939), Lääne-Saare sõjaväeringkonna ülem Riigivanema otsusega 1940. aastast, alates 1. veebruarist jaotati Eesti Vabariigi maaala neljaks diviisi rajooniks ja viimased omakorda sõjaväeringkondadeks järgmiselt: 1. diviisi rajoon: Narva Sõjaväeringkond, kuhu kuulus idapoolne osa Virumaast, ja Viru-Järva Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid läänepoolne osa Virumaast ja Järvamaa. 2. diviisi rajoon: Tartu Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Tartumaa, ja Võru-Petseri Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Võru- ja Petserimaa. 3. diviisi rajoon: Harju Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Harjumaa, ja Lääne-Saare Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Lääne- ja Saaremaa. 4. diviisi rajoon: Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkond Pärnu- Ja Viljandimaaga ja Valga Sõjaväeringkond Valgamaaga. Scouts Üksik Jalaväepataljon Eesti sõjaväe ja Sõjaministeeriumi organisatsioon (1939) Harju Sõjaväeringkond Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkond 1. Eesti jalaväediviisi ülema päevakäsk nr. 17 § 2, 2. jaanuaril 1918. a. vkj, (15. jaanuar ukj.) 1. Eesti jalaväediviisi ülema päevakäsk nr. 17 § 2 Loodi neli diviiside piirkonda., Uus Eesti, nr. 25, 27 jaanuar 1940
Valga Sõjaväeringkond

Valga Sõjaväeringkond (kuni 1937. aastani Valga Kaitseringkond) asus Valgamaal. Ringkonna staap asus Valgas Maleva tänav 5a, esimene ülem oli kolonel Friedrich-Karl Pinka. Valga Kaitseringkonna Staap moodustati 1. veebruaril 1919, kui Valga vabastati Eesti Vabadussõjas Eesti vägede poolt. Komandantuur oli üks esimesi asutusi, mis vabastatud linnas tööd alustas. Valga linna ja maakonna komandandiks määrati kornet Kornel. 1. aprillil 1937 jõustunud Sõjaväeteenistuse seaduse alusel asendati kaitseringkonna nimetus sõjaväeringkonna nimetusega. kornet Karl Kornel, 1. veebruar 1919 – kolonel Friedrich-Karl Pinka 1936 kolonel Verner Trossi 1936−31.01.1939 kolonel Jakob Vende 31.01.1939–8.11.1939 kolonel Eduard Liibus 8.11.1939– Riigivanema otsusega 1940. aastast, alates 1. veebruarist jaotati Eesti Vabariigi maa-ala neljaks diviisi rajooniks ja viimased omakorda sõjaväeringkondadeks järgmiselt: 1. diviisi rajoon: Narva Sõjaväeringkond, kuhu kuulus idapoolne osa Virumaast, ja Viru-Järva Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid läänepoolne osa Virumaast ja Järvamaa. 2. diviisi rajoon: Tartu Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Tartumaa, ja Võru-Petseri Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Võru- ja Petserimaa. 3. diviisi rajoon: Harju Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Harjumaa, ja Lääne-Saare Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Lääne- ja Saaremaa. 4. diviisi rajoon: Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkond Pärnu- Ja Viljandimaaga ja Valga Sõjaväeringkond Valgamaaga. Eesti sõjaväe ja Sõjaministeeriumi organisatsioon (1939) https://dea.digar.ee/article/AKriigiteataja/1937/02/19/3 Loodi neli diviiside piirkonda., Uus Eesti, nr. 25, 27 jaanuar 1940
Otto II von Habsburg

Otto II von Habsburg (surnud 1111) oli Werner I Habsburgi vanim poeg, kes võttis oma suguvõsa kohta oletatavasti esimesena kasutusele nime Habsburg (oma pearesidentsi, Habsburgi linnuse järgi). Seega võib teda lugeda esimeseks tõeliseks Habsburgiks. Tema järglased hakkasid end nimetama Habsburgi krahvideks (Graf von Habsburg). Ottol oli kaks teadaolevat järglast: Werner II von Habsburg Adelheid
S3 (Berliin)

S3 on Berliini S-Bahni liin, mis kulgeb Ostkreuzi ja Erkneri jaamade vahel. Liin on 24,2 km pikk ja sellel asub 11 peatust.
Sakala Üksik Jalaväepataljon

Sakala Üksik Jalaväepataljon oli Eesti sõjaväeosa asukohaga Viljandis. Sakala üksiku jalaväepataljon loomise ajaks loetakse, 1918. aasta 25. detsembrit, kui moodustati alampolkovnik Hans Kurvitsa juhtimisel Viljandis, Viljandi kaitsepataljon. Aasta hiljem laiendati pataljon Sakala Partisanide polguks. 4. mai 1919 – 24. detsember 1919, alamkapten Otto Oidermann, Sakala Partisanide pataljoni ülem kapten Villem Marder, Sakala partisanide polgu ülem major Otto Oldermann, Sakala partisanide polgu ülema abi alamkapten Jaan Riisenberg polkovnik Siegfried Pinding alampolkovnik Ludvig-Karl Jakobsen 1924–1926, kolonelleitnant Verner Trossi, Sakala jalaväerügemendi ülem kolonelleitnant Oskar-Johannes Schmidt major August Kivi 1. juuli 1932–1. aprill 1934, kolonelleitnant Hans Matson kolonelleitnant Johannes-Aleksander Raud kolonelleitnant Aleksander Ratas Sakala Partisanide Pataljoni koosseis Kultuuriakadeemial on õppetööks kolm hoonet - peamaja, muusikamaja ja Vilma maja., Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia Vabadusvõitleja Luige sündmusterohke elu, Sakala.postimees.ee, 29. juuli 2006 Major Otto Oidermann surnud., Sakala (1878-1940), nr. 86, 20 juuli 1929
Lõuna-Madalmaad

Lõuna-Madalmaad (hollandi keeles Zuidelijke Nederlanden, hispaania keeles Países Bajos del Sur, prantsuse keeles Pays-Bas méridionaux) oli ajalooline piirkond Madalmaades. See hõlmas: suurema osa tänapäeva Belgiast, välja arvatud kolm Alam-Reini ala: Liège'i piiskopkond, keiserlik Stavelot-Malmedy klooster ja Bouilloni maakond (tänapäeval Belgia Liège'i ja Limburgi provints) Luksemburgi (kaasa arvatud tänapäeval samanimeline Belgia provints) mõned Madalmaade osad (Limburgi hertsogkond) 1678. aastani enamik tänapäeval Prantsusmaale kuuluvast Nord-Pas-de-Calais'st. Hispaania Habsburgid (Hispaania Madalmaad, hollandi keeles Spaanse Nederlanden, 1579–1713) Austria Habsburgid (Austria Madalmaad, hollandi keeles Oostenrijkse Nederlanden, prantsuse keeles Pays-Bas autrichiens, saksa keeles Österreichische Niederlande, ladina keeles Belgium Austriacum 1713–1794) alad annekteeris Napoleon I (1794–1815) Prantsuse revolutsioonisõdades Erinevalt Prantsuse kuningriigi Burgundiast ja vabariiklikest Põhja-Madalmaadest (Hollandi Vabariik) kuulusid need riigid Austria Habsburgide valitsemise all Saksa Rahva Püha Rooma Keisririigi territooriumite Burgundia ringkonda. Devolutsioonisõda, Aacheni rahu (1668) Madalmaad Burgundia Madalmaad
Suur Türgi sõda

Suur Türgi sõda on koondnimetus aastatel 1667–1700 peetud sõdadele Osmanite riigi ja 1684. aastal Pühaks Liigaks ühinenud kristlike Euroopa riikide vahel. Sõja teist poolt tuntakse ka Püha Liiga sõja nime all (mitte segi ajada Cambrai liiga sõjaga, mida samuti vahel Püha Liiga sõjaks nimetatakase). Suure Türgi sõja esimene pool hõlmab Osmanite-Habsburgi, Poola-Osmanite, Osmanite-Veneetsia ja Vene-Türgi sõdadest. Selle osade seas on Poola-kasakate-Tatari sõda (1666–1671), Poola-Türgi sõda (1672–1676) ja Vene-Türgi sõda (1676–1681). Teise poolde ehk Püha Liiga sõtta jäävad Türgi-Veneetsia sõda (1684–1699) ehk Morea sõda, Poola-Türgi sõda (1683–1699) ja Vene-Türgi sõda (1686–1700). Sõjategevus toimus Austrias, Ungaris, Serbias, Horvaatias, Kreekas ja Ukrainas (sealhulgas Krimmis). Sõdade tulemuseks oli Püha Liiga riikide otsustav võit, mis kinnitati 26. jaanuaril 1699 Karlowitzi rahuga, Venemaa ja Türgi vahel 1700. aastal Konstantinoopoli rahuga. Sõdade tulemusena võitis Austria territooriumi Ungaris ja Balkani poolsaarel, Poola osa Ukrainast, Venemaa omandas Azovi ja Veneetsia vabariik Morea ehk Peloponnesose poolsaare.
Johann Eckard Löffler

Johann Eckard Löffler (ka Johann Eckhard, Joes Eckart või Joan Eckart; sündis Treysas Nassaus; suri pärast 1680. aastat Kölnis) oli saksa graafik, kes viljeles vasegravüüri ja oforti. Kuna Johann Eckardi noorem vend Johann Heinrich Löffler, kes oli samuti graafik, signeeris oma teosed Löffler noorema nimega, kutsutakse esimest vahel ka Löffler vanemaks. Ta signeeris oma teoseid mitmeti: JEL, IEL, EL, L, Löffler senior, Joes Eckart Löffler fecit ja Joan Eckart Löffler. Tema aktiivne tööperiood Kölnis kestis aastatel 1630–1675. Johann Eckard Löffler tegi kaastööd Frankfurdi kirjastaja Eberhard Kieseri (1583–1631) ja luuletaja Daniel Meisneri (1585–1625) koostöös välja antud populaarsele linnavaadete seeriale "Thesaurus philopoliticus". Buarcos, Portugal Teramo, Itaalia Ziegenhain, Saksamaa Vendade Löfflerite suurimaks tööks peetakse 1640. ja 1642. aastal ilmunud kaheköitelise "Flores seraphici" gravüüride valmistamist. "Flores seraphici" kujutas endast aastail 1525–1612 elanud 723 kaputsiini munga biograafiate kogumikku.
S41 (Berliin)

S41 on Berliini S-Bahni liin, mis kulgeb päripäeva mööda ringraudteed Ringbahni. Liin on umbes 37 km pikk ja sellel asub 28 peatust.
José María Callejón

José María Callejón Bueno (sündinud 11. veebruaril 1987 Motrilis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib tipu- või ääreründajana Hispaania esiliigaklubis Granada. Tema kaksikvend Juanmi on samuti jalgpallur. Mõlemad alustasid jalgpallikarjääri Madridi Reali kasvandikena. Jose Callejon alustas oma karjääri Real Madridi reservmeeskondades mängides, tuntuks sai ta aga Espanyolis mängides. 2011. aastal naasis Callejon Real Madridi, kust kaks aastat hiljem liikus S.S.C. Napolisse. Napolis mängis ta aastatel 2013–2020, lüües Itaalia kõrgliigas 255 liigamänguga 64 väravat. Aastatel 2020–2022 mängis ta Itaalia kõrgliigaklubis Fiorentina. 2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Granada. Endine U21 koondise mängija tegi oma debüüdi Hispaania koondises 2014. aastal. Aastatel 2014–2017 mängis ta Hispaania koondises kokku viis korda. Madridi Real La Liga: 2011–12 Supercopa de España: 2012 Napoli Coppa Italia: 2013–14, 2019–20 Supercoppa Italiana: 2014 "Comunicado oficial | José Callejón, nuevo jugador del Granada CF" (hispaania). Granada CF. 25. juuli 2022. Vaadatud 25. juulil 2022.
S42 (Berliin)

S42 on Berliini S-Bahni liin, mis kulgeb vastupäeva mööda ringraudteed Ringbahni ümber kesklinna. Liin on umbes 37 km pikk ja sellel asub 28 peatust.
S45 (Berliin)

S45 on Berliini rongiliin, mis kulgeb Berlin-Brandenburgi lennujaamas (Flughafen Berlin-Brandenburg) asuvast Terminal 1-2 peatusest Südkreuzi. Sellel asub 14 peatust. Rong sõidab tipptunnil 20-minutilise intervalliga ning pole käigus öösiti. 20. juulist 2009 kuni 2. oktoobrini 2011 ei olnud liin käigus.
Võru-Petseri Sõjaväeringkond

Võru-Petseri Sõjaväeringkond (kuni 1937. aastani Võru-Petseri Kaitseringkond) asus Võru- ja Petserimaal. Võru-Petseri Kaitseringkonna eellasteks olid Võru kaitseväe asutis (asutatud 21. november, Petseri kaitseväe asutis (asutatud 8. veebruar)/Petseri Kaitseväeringkond. kolonel Verner Trossi, 1934–1936; kolonel Paul Triik, 1938–1939 kolonel Johannes Remmel, 8. novembril 1939– . Riigivanema otsusega 1940. aastast jagati alates 1. veebruarist Eesti Vabariigi territoorium neljaks diviisi rajooniks ja viimased omakorda sõjaväeringkondadeks järgmiselt: 1. diviisi rajoon: Narva Sõjaväeringkond, kuhu kuulus idapoolne osa Virumaast, ja Viru-Järva Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid läänepoolne osa Virumaast ja Järvamaa. 2. diviisi rajoon: Tartu Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Tartumaa, ja Võru-Petseri Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Võru- ja Petserimaa. 3. diviisi rajoon: Harju Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Harjumaa, ja Lääne-Saare Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Lääne- ja Saaremaa. 4. diviisi rajoon: Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkond Pärnu- Ja Viljandimaaga ja Valga Sõjaväeringkond Valgamaaga. 7. Jalaväerügement: ülem kolonel Oskar Pajusoo 8. Üksik Jalaväepataljon: ülem kolonelleitnant Jüri Kõrge Eesti sõjaväe ja Sõjaministeeriumi organisatsioon (1939) Loodi neli diviiside piirkonda., Uus Eesti, nr. 25, 27 jaanuar 1940
Aleksander Täheväli

Aleksander Täheväli (Aleksander Sternfeldt; 23. november 1888 Mäksa vald, Võnnu kihelkond, Tartumaa – 30. jaanuar 1955 Stockholm) oli eesti vaimulik. Ta õppis aastail 1914–1918 ja 1920 Tartu ülikooli usuteaduskonnas, läbis prooviaasta Viljandi Pauluse koguduse juures, ordineeriti 23. jaanuaril 1921. Ta oli Sangaste koguduse õpetaja aastail 1921–1924, Tallinna Jaani koguduse 2. pihtkonna õpetaja 1924–1944, Tallinna praost 1941–1944, konsistooriumi assessor 1939–1944. Aleksander Täheväli põgenes 1944. aastal Rootsi, oli Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Stockholmi koguduse õpetaja 1945–1955 ja Rootsi praostkonna praost 1953–1955. Tema tütre Maria abikaasa oli Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku peapiiskop Konrad Veem, teise tütre abikaasa oli diakon Tarvo Kass, tütrepoeg on Cleveland-Ohio koguduse õpetaja Ando Martin Kass. Konrad Veem. Eesti vaba rahvakirik. Eesti Vaimulik Raamat, Stockholm, 1990, lk. 459.
Purustatud õhuloss

"Purustatud õhuloss" (rootsi "Luftslottet som sprängdes") on Stieg Larssoni 2007. aastal postuumselt avaldatud Millenniumi-triloogia kolmas ja viimane osa. 2010. aastal andis selle välja kirjastus Varrak. Raamat on 680-leheküljeline tavaformaadis ja kõvas köites. Rootsi keelest tõlkinud Kadri Papp. 2008 – Põhjamaade kriminaalkirjanduse auhind Klaasist Võti. Tüdruk, kes mängis tulega. Varrak
Manivald Heinam

Manivald Heinam (kuni 1936. aastani Friedrich Emmanuel Manivald Heiman; 1. veebruar 1894 Rabivere, Hageri kihelkond – 30. mai 1969 Vancouver) oli eesti vaimulik. Ta sündis Hageri kihelkonnas Rabivere koolimajas kihelkonnakooli juhataja pojana. Ta lõpetas Tallinna Nikolai Gümnaasiumi aastal 1914 hõbeaurahaga. Aastail 1914–1916 ja 1920–1922 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. 1916–1920 teenis Vene ja Eesti sõjaväes, võttis osa Vabadussõjast. Oli prooviaastal Tartu Pauluse ja Tartu Ülikooli koguduses, ordineeriti õpetajaks 29. jaanuaril 1923. Manivald Heinam oli Kanepi Jaani koguduse õpetaja aastail 1923–1944, Võru praostkonna abipraost 1930–1931 ja praost 1933–1944. Põgenes Saksamaale 1944. aastal, teenis DP laagrites ja oli Lübeckis laagri kooli usuõpetaja. Läks 1950. aastal Kanadasse, oli Vancouveri ja Victoria eesti koguduse asutaja õpetaja 1950–1963. Lisaks pidas ta aastal 1953 teenistusi Dunsani ja Victoria koguduses saksa keeles ning Nanaimo koguduses inglise keeles. Muudatused praostkondade juhtimises., Eesti Kirik (1923-1940), nr. 37, 14 september 1939 Konrad Veem Eesti Vaba Rahvakirik Dokumentatsioon ja leksikon EVR Stockholm 1988 Meenutusi praost Manivald Heinamist http://isik.tlulib.ee/index.php?id=1000
Uno Meikas

Uno Meikas (9. märts 1931 Rakvere – 19. jaanuar 2012 Tallinn) oli eesti poksija, arst ja tervishoiutegelane. Ta tuli 1949. aastal poksi kergekaalus (kuni 62 kg) Eesti NSV koolinoorte (17–18-aastaste) meistriks. Ta lõpetas 1950. aastal Rakvere Eesti Keskkooli. Ta lõpetas 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna dermatoloogina. 1956–1958 TRÜ arstiteaduskonna nahahaiguste ja dermatoloogia-neuroloogia kateedri vanemlaborant 1958, 1. aprill – 1959, 17. august Tartu Vabariikliku Meditsiinilise Keskkooli direktor ühtlasi ka Tartu Naha- ja Suguhaiguste dispanseri dermatoloog 1959, 17. august – 1960, 5. mai Tallinna Vabariikliku Meditsiinilise Keskkooli direktor 1959–1977 ühtlasi ka Tallinna Vabariikliku Naha- ja Suguhaiguste Dispanseri dermatoloog 1960–1967 Vabariikliku Tervishoiutöötajate Ametiühingu Eesti Vabariikliku Komitee esimees 1967–1975 Tallinna Linna RSN Täitevkomitee tervishoiuosakonna juhataja 1975, 14. märts – 1984, 14. märts Tallinna Kiirabihaigla rajaja ja esimene peaarst 1977, jaanuar ühtlasi ka Tallinna Kiirabihaigla Kiirabijaama vanemarst 1984, aprill Eesti NSV Sotsiaalhooldusministeeriumi Vabariikliku Arstliku Tööekspertiisi komisjonide metoodilise koosseisu esimees 1958 NLKP liige 1972 Eestimaa Kommunistliku Partei Tallinna Linnakomitee liikmekandidaat 1980 EKP Tallinna Linnakomitee liige 1970 Medal Vladimir Iljitš Lenini 100. sünniaastapäeva tähistamiseks medal "Töövapruse eest" Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri 1982 Eesti NSV teeneline arst Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 473 Tallinna Tervishoiu Kõrgkooli koduleht. "Ajalugu & Rektorid" "Linna Tervishoiuosakonna juhataja Uno Meikas Tallinna Töörahva Saadikute Nõukogu XI koosseisu IV istungjärgul sõnavõtuga esinemas". Foto: Oskar Juhani, jaanuar 1970. Eesti Rahvusarhiivi kogu Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Badass Yuki

Badass Yuki on Eesti ansambel, mis alustas tegevust 2008. aasta kevadel Luksemburgis. Debüütalbum "Black Apple Trip" oli nomineeritud Eesti Muusikaauhinnad 2012 valimisel aasta alternatiivalbumite kategoorias. Samuti oli see Eesti Ekspressi Areeni 2011 aasta albumite edetabelis 10. kohal. Teine täispikk album "Open Your Eyes To The Landmass" sai nominatsiooni Eesti Muusikaauhinnad 2015 valimisel aasta elektroonikaalbumite kategoorias. Eesti Ekspressi aasta albumite edetabelis jõudis see 3. kohale. "Black Apple Trip" (2011, Mortimer Snerd Records) "Open Your Eyes To The Landmass" (2014, Pudru Kuul/Porridge Bullet) "Cherry Tree Bonanza" (2012) "America" (2014) Mart Niineste, Me veel kuuleme neist: Badass Yuki, Eesti Päevaleht, 15. august 2009 Võitjad ja nominendid 2012 muusikaauhinnad.eu, 2. veebruar 2012 Areeni 2011 aasta album, Eesti Ekspress, 24. detsember 2011 Võitjad ja nominendid 2015 [1][alaline kõdulink] Areeni aasta albumid 2014, 22. detsember 2014 [2][alaline kõdulink] Badass Yuki Facebook Badass Yuki BandCamp Badass Yuki Soundcloud Badass Yuki andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles) Bands We Like: Badass Yuki’s Chilled Out Estonian Electro Rock MTV Iggy, 6. aprill 2011 Estonia’s Badass Yuki Take A Trip to the Black Apple MTV Iggy, 15. märts 2011 Nädala album: Tartu psühhedeeliatudengite debüüt Eesti Ekspress, 27. veebruar 2011
Steiner

Steiner on saksa perekonnanimi. Felix (Martin Julius) Steiner, Saksa armee ja Waffen-SS ohvitser George Steiner, Viinist pärit juudi perekonnas sündinud Ameerika Ühendriikide kirjandusteadlane, kriitik, esseist, filosoof, kirjanik, tõlkija ja õppejõud Max Steiner, Ameerika Ühendriikide teatri- ja filmimuusika helilooja Rudolf Steiner, Austria esoteerik ja filosoof Timo Steiner, eesti helilooja
Fütotelm

Fütotelm on taimesisene veemahuti, milles elab iseloomulik pisiloomastik. Fütotelmi moodustub nt mõnedel bromeelialiste liikidel, kanntaimel. Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus
Veepiir

Sõnal "veepiir" on mitu tähendust. Veepiir on maismaa ja veekogu piir. rannajoon kaldajoon Veepiir on mööda veekogu kulgev (riigi)piir. Veepiir on vee ja õhu piirjoon. Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1]
Ott Raukas

Ott Raukas (õieti Ottmar Raukas; 23. jaanuar 1911 Kurista vald – 2. juuli 1962 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (bass). Pärast õpetajate seminari läbimist ja enne lauljakarjääri algust töötas Ott Raukas kooliõpetajana. Tallinna Konservatooriumi (Aleksander Arderi klassis) lõpetamise järel 1938. aastal sai temast ligi veerandsajaks aastaks Ooperi- ja Balletiteatri Estonia laulja – Benno Hanseni (1891–1952) kõrval Eesti tuntuim bass. Ott Raukas on olnud nii Leporello Mozarti "Don Juanis" (1952) kui ka Bartolo "Figaro pulmas" (1958). Samuti jõudis ta laulda mitmes Wagneri ooperis (Hermann "Tannhäuseris" 1942, Daland "Lendavas hollandlases” 1958). Rohkem kui ühes lavastuses oli ta Puccini "Boheemi" Colline, Anton Rubinsteini "Deemoni" Gudal, Tšaikovski ooperis "Jolanthe" René. Ott Raukase lauljatee sai ootamatu lõpu, kui ta hukkus filmivõtete aegu toimunud mootorrattaõnnetuses. 1957 Eesti NSV teeneline kunstnik SAATUSE IROONIA: viinavihkajast Ott Raukas hukkus filmivõtetel, kus mängis joodikut Muusikaline tund. Ise tehtud, hästi tehtud. Ott Raukast meenutades.