laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Operatsioon Sond Chara

Operatsioon Sond Chara (puštu keeles 'Punane Pistoda') kestis 18 päeva ja see oli suunatud Afganistani Helmandi provintsi Nad-e-Ali linna lähistel asuvatele Ţālebāni tugipunktidele. Operatsioon sai oma nime 3. merejalaväelaste eriüksuse brigaadi liikmete tunnusmärgi järgi. 2008. aasta 7. detsembri öisel jõulueelsel Nad-e-Ali linna lõunaosa Ţālebāni tugipunktide rünnakul osales 1500 briti sõdurit, keda toetasid Taani, Eesti ja Afganistani väed. Mässajate rünnakute sagenemise ja hääletamise registreerimisprogrammi julgestamise tõttu kaitsti pealetungiga Helmandi provintsi keskust Lashkar Gahi. 300 Ţālebāni liiget üritas tormijooksuga vallutada Lahkar Gahi. Lahingud olid rasked ning vastasteks olid kiired ja kättemaksuhimulised mässajad 107mm rakettidega. Briti miinipildujad, tankid ja kaugrelvad alistasid mässajad. Briti väed sõdisid I maailmasõja stiilis kaevikutes põlvedega mudas. Osa merejalaväelastest sõdisid 60 km tule all ja halvas olukorras. Lähivõitlus oli tavapärane ning mõned komandörid teatasid, et sõditi 30 m või vähema vahemaa kauguselt. 2008. aasta 25. detsembriks ehk operatsiooni haripunktiks oli tapetud 100 Ţālebāni sõdijat ja üks kõrgem ülem. Rünnaku lõpuks oli tapetud viis briti sõdurit, sealhulgas Briti vägedesse kuulunud üks australlane. Pärast Lashkar Gahi lõunaosa haarangut leiti 2,61 miljoni euro väärtuses oopiumi, improviseeritud lõhkeaineid, erinevaid uimasteid ja lõhkeaineid. Smith, Michael (4. jaanuar 2008). "Taliban bases fall after major offensive". Timesonline.co.uk. Vaadatud 10.01.2009.[alaline kõdulink]
PB Shamshad

Patrullbaas Shamshad on Afganistani Helmandi provintsis asuv välisriikide sõjaväelinnak. Laager asub Garmsīrist 15 km lõunas. Baasi mehitasid Eesti ja Briti väed. Seal treenitakse Afganistani sõdureid. Laagris on olnud järgmised üksused: 2008. aasta oktoobrist 2009. aasta aprillini Operatsioon Herrick IX raames 1. kuninganna ratseväelastest valvurite eskadron. 2009. aasta novembris Eesti ekspeditsiooni rünnakrühm C-kompanii. 2009. aasta novembris 2. brigaadrühm, 2. õhu-mereväe tulistamisrühma kompanii. Aaron Rooks (11. november 2009). "ANGLICO Marines ensure Estonian success in NATO effort". United States Department of Defense. Vaadatud 18.06.2010. There was never a time, in more than two months of combat operations, where Estonian soldiers left the protective wire of Patrol Base Masood or Patrol Base Shamshad, located less than four kilometers away from each other, without the presence of a force multiplier. That force multiplier came in the form of five Marines from 2nd ANGLICO, MEB-Afghanistan. "St David's Day gunfire and daffs". BBC News. 23. aprill 2009. So here I was again. At another desolate outpost in the 'war on terror', filming the Welsh Cavalry, otherwise known as the Queens Dragoon Guards (QDG). Two years ago I was with them on the Iraq-Iran border. This time it was Patrol Base Shamshad, about 15km south of Garmsir, in lawless Helmand Province. "NATO forces in Afghanistan: Afghan National Army Welcomes Newest Soldiers in Helmand Province". ISAF. 28. november 2009. The 30-year-old ANA soldier from Sherberghan, Afghanistan, continues to help strengthen the defense of his nation by training ANA recruits on Patrol Base Shamshad, Helmand province, Afghanistan. Twenty-eight of these recruits recently completed two weeks of training as part of the ANA's 6th Battalion, 3rd Brigade, 205th Corps, Nov. 26.
Krekenava

Krekenava on alev Leedus Panevėžysi rajoonis, Krekenava valla ja Krekenava regionaalpargi halduskeskus. Krekenava asub Nevėžise kaldal. Alevis on gümnaasium ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1902 valminud katoliku kirik, sünagoog aastast 1892, vana kalmistu, Rodai mausoleum ja alevi ajalooline süda. Aastal 1965 asustati Krekenava lähistele metsa piisonid. Krekenava järgi on nime saanud Porkuni lademe Krekenava kihistu. Küla on esimest korda mainitud aastal 1372, toona kandis see nime Kralinowie. Aastal 1409 andis Vytautas küla Rodai mõisa omanikele, samal aastal mainiti esimest korda kirjalikult Krekenava mõisa. Aastast 1416 läks asula Vizgirdaste valdusse. Aastal 1419 lasi Vytautas külla püstitada esimese kiriku. Aastal 1496 rajati külla turuplats ja kõrts. Aastal 1533 hakkas alevis tegutsema kihelkonnakool. Aastail 1548–1564 oli Krekenava Upytė maakonna (hilisem Panevėžysi maakond) keskuseks. Aastal 1550 nimetati Krekenavat esimest korda aleviks. Aastal 1565 laastas alevit katk, järgmisel aastal põles Krekenava maha. Tulekahjud laastasid alevit ka aastail 1775, 1787, 1811, 1845, 1898 ja 1918. Alevi elanikud osalesid 1863. aasta ülestõusus. Knygnešystė ajal tegutsesid alevis salakaubavedajad. XX sajandi alguses kasutati alevi kohta nimekuju Krakinava, nimi Krekenava võeti ametlikult kasutusele aastal 1925. Samal aastal rajati alevisse kohaliku põllumeeste ühistu meierei. Hiljem rajas ühistu asulasse veel kaks veskit, klubi, kõrtsi ja poe. XX sajandi esimesel poolel alev ja küla liideti. Teise maailmasõja ajal hukkasid Saksa väed 190 Krekenava elanikku (suuremalt jaolt olid need juudid). Pärast sõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Krekenava kohaliku kolhoosi keskasula. 15. augustil 2011 andis Benedictus XVI sealsele kirikule basilica minoris'e staatuse. Katoliku kirik Krekenava Sild üle Nevėžisi jõe Varnakalnise paljand Paisjärv Laululava Antanas Mackevičius – Leedu vaimulik ja mässaja Maironis – Leedu luuletaja, vaimulik ja teoloog [1] LIETUVOS SILŪRO, ORDOVIKO, KAMBRO, EDIAKARO SISTEMŲ STRATIGRAFINĖ KLASIFIKACIJA, 2015, lk. 29 Alevi koduleht (leedu keeles) Alev portaalis vietoves.Lt
Tatšanka

Tatšanka (vene keeles тачанка) oli kuulipildujaga kaarik või vanker, mida vedas kaks kuni neli hobust ning millega sõitis kaks või kolm inimest (üks juht ja vähemalt üks kuulipildur). Tatšanka leiutajaks peetakse Nestor Mahnod. Sõna tatšanka päritolu kohta levib vähemalt kaks usutavat hüpoteesi. Vasmeri etümoloogiline sõnastik väidab, et see pärineb ukrainakeelsest sõnast netõtšanka (нетичанка) ja poolakeelsest sõnast najtyczanka, mis tähendavad tõlda. Nimetus on pandud Neutitscheini (tänapäeval Tšehhi Nový Jičín) linna järgi. Teise arvamuse kohaselt on tatšanka ukrainlaste hellitusnimi sõnast tatška (vene keeles тачка 'käru'). On ka arvatud, et tatšanka pärineb sõnast tavritšanka, mis tähendab Ukraina lõunaosas ja Krimmis Tauria kubermangus (vene keeles Таврическая губерния) levinud vastupidavat vankrit. Seos on vaieldav, kuna selle põllumajanduses kasutatud sõiduki välimus on teistsugune. William Henry Chamberlin, Russia's Iron Age, Ayer Publishing, 1970, p201; V. Rapoport, Y. Alekseev, V. G. Treml (translated by B. Adams) High Treason: Essays on the History of the Red Army, 1918-1938, Duke University Press, 1985, p68 Michael Malet, Nestor Makhno in the Russian Civil War, Macmillan, 1982, p85 Steve Zaloga, Leland S. Ness, Red Army Handbook, 1939-45, Sutton, 1998, p105 Leon Trotsky, How the Revolution Armed: The Military Writings and Speeches of Leon Trotsky, New Park Publications, 1981, p 295 Edward R. Kantowicz, The Rage of Nations: The World In The Twentieth Century, Wm. B. Eerdmans Publishing, 1999, p173
Solothurn-Arsenal

Solothurn-Arsenal oli Eesti koopia Šveitsi tankitõrjepüssist S-18/100. Seda toodeti ilma litsentsita Eestis vahemikus 1937 kuni 1940. Solothurn S-18/100
Baltimaade keemiaolümpiaad

Baltimaade keemiaolümpiaad (lühend BChO) on alates 1993. aastast toimuv iga-aastane Eesti, Läti ja Leedu kooliõpilaste võistlus, kus lahendatakse eri keemiaharude teoreetilisi ja praktilisi probleeme. Võistlus sarnaneb rahvusvahelise keemiaolümpiaadiga. BChO toimus esmakordselt Riias, seejärel Vilniuses ja Tartus. Idee korraldada Eesti, Läti ja Leedu ühine keemiaolümpiaad, käis välja Läti keemiaolümpiaadi juhtivmentor dotsent Gunnars Rumba. Saavutataud kokkuleppe kohaselt toimus esimene BChO 3–5 maini 1993. aastal Riias. Üritust korraldavad võõrustajariigi ülikoolid. BChO eesmärgiks on luua õpilastele võimalus võrrelda oma teadmisi ja oskusi tugeva konkurentsi tingimustes. 2011. aastal toimus olümpiaad Vilniuses, 2012 Riias, 2013 Tartus, 2014 Vilniuses ja 2015 Daugavpilsis, 2016 Tartus, 2017 Vilniuses, 2018 Riias, 2019 Tartus, . Olümpiaad pole toimunud koroonapandeemia ajal. 30. juubeliolümpiaad korraldati Tartus 2024 aastal. BChO-st võtab osa 20 õpilast, sealhulgas kuus igast riigist ja lisaks kaks toimumispaiga riigist. Tavaliselt koosneb 100 punkti vääriline ülesanne 60 punkti väärilisest kuuest teoreetilisest ülesandest (iga riik koostab kaks ülesannet) ja kahest 40 punkti väärilisest praktilisest ülesandest (koostab võõrustajariik). BChO tulemuste põhjal valib iga riik meeskonna, kes osaleb rahvusvahelisel keemiaolümpiaadil. Žürii kinnitab iga riigi esindajad. Eelmise Baltimaade keemiaolümpiaadi ülesanded ja tulemused 1995-2007 Eelmise Baltimaade keemiaolümpiaadi ülesanded ja tulemused 1993-2019
Vireši-Tallinna gaasijuhe

Vireši-Tallinn gaasijuhe on Eesti ja Läti vaheline maagaasi juhe. Selle kogupikkus on 290,4 km, millest 202,4 km asub Eestis ja 88 km Lätis. Virešis ühendub gaasijuhe Izborsk–Inčukalns gaasijuhega, millest saab ka Eesti gaasi. Gaasijuhtmel on üks kompressorjaam Virešis ja üks mõõtejaam Karksis.  Gaas voolab Lätist Eestisse. Plaan on juhtida gaasi mõlemale poole. Eesti-Läti gaasijuhtme arendus
Gunnar Loss

Gunnar Loss (10. august 1917 Virumaa, Vao vald, Äntu küla – 21. august 1990, Tallinn) oli eesti fotograaf ja ajakirjanik. Loss õppis Väike-Maarja 6-klassilises koolis. Tööd alustas ta isale kuulunud tuuleveskis möldrina, hiljem töötas Tallinnas Kilgase õmblusvabrikus masinate mehaanikuna. 1941–1945 teenis Gunnar Loss Venemaal tööpataljonis ja Eesti Laskurkorpuses. 1945–1949 töötas ta siseministeeriumi fotograafina, 1940–1982 ajalehe Rahva Hääl fotokorrespondendina. 1977. aastal pälvis ta Eesti NSV teenelise ajakirjaniku aunimetuse. "Tartu" Tallinn: Eesti Raamat, 1970, 62-leheküljeline taskuformaadis fotoalbum "Narva" Tallinn: Eesti Raamat, 1971 (34 lk) Gunnar Loss[alaline kõdulink] Rahvusarhiivi infosüsteemis AIS Gunnar Lossi foto endast koos naise Helga Lossiga (1961), Rahvusvarhiivi fotoandmebaas FOTIS Gunnar Loss Rahvusarhiivi infosüsteemis AIS
Munavõi

Munavõi (soome keeles munavoi) on peeneks hakitud kõvaks keedetud munade ja või segu. See on kõige rohkem levinud Eesti ja Soome köögis. Soomes pannakse munavõid enne söömist Karjala piruka peale. Eestis kasutatakse tavapäraselt munavõid ja leiba (tume rukkileib) ülestõusmispühade söögilauas. Ojakangas, Beatrice A. (1999). Symington, Andy and Dunford, George (2009). Kärne, Karin Annus (2005).
Viasat Sport 3

Viasat Sport 3 oli Skandinaavia spordikanal, mis näitas peamiselt võitlussporti, autosporti ja Ameerika jalgpalli. Kanal alustas tööd 2004. aasta 1. veebruaril koos Viasat Sport 2-ga. Suvel näidati peamiselt NASCARit, IndyCari liigat, poksi ja jalgpalli. Kanal oli nähtav koos selle sõsarkanali Viasat Sport 2-ga Norras, Rootsis, Taanis, Soomes, Eestis, Leedus ja Lätis. 2008. aasta 16. oktoobril uuendas Viasat oma spordikanaleid. Rootsis ja Norras asendati Viasat Sport 3 kanaliga Viasat Motor, ent Taanis, Soomes ja Baltimaades jätkati kanali edastamist 2009. aasta 6. jaanuarini. Baltimaades asendati Viasat Sport 3 spordikanaliga Viasat Sport Baltic, ent Taani ja Rootsi jäid asenduskanalitest ilma. Viasat Sport 3 omas ka jalgpalliklubi Soccer Club kanali Blackburn Rovers TV näitamise õigust. "Viasat Sport 2 og 3 nu lukket". Digitalt.tv. 6. jaanuar 2009. "Viasat Sport 2 & 3 lukker". tvnyt.com. 6. jaanuar 2009.
KTNF6

Tatra KTNF6 on KT4 tüübi moderniseeritud tramm, mille põranda madalam keskosa on läbinud täieliku uuenduskuuri. Neid tramme kasutatakse Saksamaal Cottbusis ja Schöneiche-Rüdersdorfis ning Eestis Tallinnas KT6T nime all. KT4'l on veel üks sarnane variant KTNF8 (hüüdnimega KT4NT), mida kasutatakse Saksamaal Geras. KTNF6'l on uuendatud sisemus, trepid, uksed ja madalate uste keskosa. Tüübinimetus on esitähtede järjekorras selline: K tähendab liigendamist T viitab mootorsõidukile NF fähistab madalat ust 6/8 on telgede arv. About KTNF8 tram at skd.cz "de beste bron van informatie over einbahn. Deze website is te koop!". einbahn.org. Vaadatud 3.07.2012.
Aerosport OÜ

Aerosport OÜ on Keilas asuv Eesti väikeettevõte. Ettevõte keskendub jõuallikaga langevarjude, mootorvarjude konstrueerimisele ja ehitamisele vastavalt USA FAR 103 ülikergete õhusõidukite reeglitele ning Euroopa Lennundusohutusameti (EASA) ja Rahvusvahelise Lennuspordiföderatsiooni (FAI) ülikerglennukite nõuete kategooriale. Ettevõtte toodetud jõuallikaga langevarjud ja mootorvarjud on tuntud laia mootori, propelleri ja reduktorite valiku tõttu . Aerosport OÜ Spider Bertrand, Noel; Rene Coulon; et al: World Directory of Leisure Aviation 2003-04, page 63.
Aerosport OÜ Spider

Aerosport OÜ Spider on Eestis Keilas Aerosport OÜ toodetud mootorvarjude klass, mis on mõeldud mootoriga tiibvarjudele. Nüüdseks on tootmine lõpetatud. Spideri tooteseeria disainiti vastavalt USA FAR 103 ülikergete sõidukite reeglitele. See koosnes tiibvarju-stiilis tiivast, ühekohalisest istmest ja ühemootorilisest madala ülekandega tõukeseadmest. Kütusepaagimaht on 10 liitrit. Põhidisain koosneb alumiiniumtorudest ja nailonrakmetest. Mudelid erinevad omavahel mootori, reduktori ja propellerite poolest. Sarnaselt kõikide mootorvarjudega, tõuseb ka Spider üles jalgade abil. Lendu suunatakse käepidemega, mis käivitab baldahhiinpiduri, rulli ja lengerdamise. Bertrand, Noel; Rene Coulon; et al: World Directory of Leisure Aviation 2003-04, page 63.
Žiguli õlu

Žiguli (vene keeles Жигулёвское) on tuntud Venemaa, enne Nõukogude Liidu õllemark. Esmalt hakati seda valmistama 1881. aastal Austria ettevõtja Alfred von Vacano juhtimisel Samara õlletehases. Toote algne nimetus oli Венское ehk Viini õlu, ent legendi kohaselt määrati 1934. aastal uueks nimeks Žiguli õlu, sest algne nimi oli "kodanlik".[viide?] Nõukogude ajal oli see populaarseim õlu. Õlletarbimise tippajal toodeti seda üle riigi 700 õlletehases. 1938. aastast toodeti seda vastavalt GOST-i standardile. Žiguli ei tohtinud sisaldada vähem kui 2,8% alkoholi ning selles võis olla kuni 15% lisandeid. Žiguli õlut valmistatakse Venemaal tänini ning seda on imporditud ka Eestisse.[viide?] "Info". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. aprill 2008. Vaadatud 21. jaanuaril 2016. ОСТ 350-38, ГОСТ 3473-46, ГОСТ 3473-53, ГОСТ 3473-69, ГОСТ 3473-78
Jägala sõjaväebaas

Jägala sõjaväebaas on Eesti Kaitseväele kuuluv kasutusest kõrvaldatud sõjaväebaas Harjumaal Jõelähtme vallas Jägala külas. Baas asub Tallinnast 25 km kaugusel. Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liidu ajal olid seal Nõukogude väed. Ajavahemikul 1992–2002 kasutas baasi Eesti 1. jalaväebrigaad. Pärast 1. jalaväebrigaadi lahkumist kasutasid baasi mõnda aega Kaitseliidu üksused, ent nad ei tegutsenud seal pidevalt. Jägalas toimus paar reservüksuste täiendusõpet. http://majandus24.postimees.ee/1065510/lahiajal-ehitamata-jaava-jagala-linnaku-projekteerimisele-kulus-ligi-600-000-eurot
Nursipalu harjutusväli

Nursipalu harjutusväli on Kaitseliidu ja Kaitseväe kasutatav sõjaväe harjutusväli, mis asub Võru maakonnas Rõuge ja Võru valla territooriumil. Harjutusvälja pindala on umbes 3300 ha. Nõukogude okupatsiooni perioodil oli Nursipalu harjutusväli osa Nõukogude armee Višnevski sõjaväelinnakust, kus 3703 ha suurusel alal treenisid NSV Liidu õhudessantväed ja raketibrigaad. Nursipalu harjutusväli võeti uuesti kasutusele Vabariigi Valitsuse 14. veebruari 2008 korraldusega nr 79 "Kaitseväe Nursipalu harjutusvälja asutamine ja riigivara tasuta üleandmine". Kaitseministeerium kavandab harjutusvälja arendamist eesmärgiga muuta see sobivaks mehhaniseeritud kompanii tasemel lahinglaskmistega taktikalise väljaõppe jaoks. Arenduse käigus rajatakse teid, kuivenduskraave ja metsatustatakse. Plaanis on laiendada harjutusala rohkem kui 9000 hektarile, kuigi kaitsevägi sooviks ideaalis lausa 20 000 hektarist ala. Tsiatsungõlmaa harjutusala Keskpolügoon "Kaitseväe harjutusväljad: Nursipalu harjutusvälja ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2016. Vaadatud 21. jaanuaril 2016. "Kaitseväe harjutusväljad: Nursipalu harjutusväli". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2016. Vaadatud 21. jaanuaril 2016. Katre Palo (31. jaanuar 2018). "Uudistaja 31.01.2018". Loodusajakiri. MTÜ Loodusajakiri. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2018. "Kindralmajor Palm Nursipalu laiendusest: meie vajadused on veelgi suuremad" ERR, 29. november 2022 Nursipalu harjutusvälja plaan "Riigi analüüsi kohaselt on Võru lähistel ainus sobilik harjutusala Nursipalu" ERR, 2. veebruar 2023 Kaia-Kaire Hunt. "Hirm on halb peremees. Nursipalu näitel" Sirp, 3. märts 2023 "Martin Herem: miks on Nursipalu harjutusvälja laiendamisega kiire?" ERR, 17. aprill 2023 "Nursipalu laiendus valmib järk-järgult maade omandamise edenemise järgi" ERR, 10. mai 2024
Klooga harjutusväli

Klooga harjutusväli, pindalaga 989,9 ha, asub Harjumaal Lääne-Harju vallas. Suurem osa territooriumist (763 ha) paikneb Klooga aleviku ning on üks seitsmest Riigi Kaitseinvesteeringute Keskuse hallatavast harjutusväljast. Klooga harjutusväli on lähim harjutuskoht Paldiskis paiknevatele väeosadel – nii toetuse väejuhatuse logistikapataljonil kui ka vahipataljon. Harjutusvälja kasutavad Kaitseliidu malevad, Lennubaas Ämaris, staabi- ja sidepataljon, Merevägi ning Politsei- ja Piirivalveamet. Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liidu ajal oli 1373 ha sõjaväelinnakus üks Nõukogude armee motoriseeritud laskurdiviis. 36. kaardivägede motoriseeritud laskurdiviis asus seal 1950ndate lõpus. Klooga harjutusväli võeti taas kasutusele 2008. aasta 24. juulil Vabariigi Valitsuse korraldusega nr 334 "Kaitseväe Klooga harjutusvälja asutamine". Keskpolügoon Sirgala harjutusväli Männiku harjutusväli Soodla harjutusväli Kikepera harjutusväli Nursipalu harjutusväli Tsiatsungõlmaa "Kaitseväe harjutusväljad: Klooga harjutusvälja ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2016. Vaadatud 21. jaanuaril 2016. Michael Holm, http://www.ww2.dk/new/army/msd/8gvmsd.htm "Kaitseväe harjutusväljad: Klooga harjutusväli". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2016. Vaadatud 21. jaanuaril 2016.
Sirgala harjutusväli

Sirgala harjutusväli, pindalaga 2834 ha, asub Ida-Virumaal Narva-Jõesuu linnas Mustanina külas. Tegemist on ühest seitsmest Kaitseväe harjutusväljast, mida haldab Riigi Kaitseinvesteeringute Keskus. Tegemist on põlevkivi kaevandamise lõppedes metsastatud maa-alaga, mis pakub väljaõppeks võimalusi, mis on Eestis unikaalsed. Ulatuslik kõrvalistele isikutele suletud tööstusmaastik ning eraldatud inimasustusest võimaldab riigikaitselise õppe läbiviimiseks tingimusi ja võimalusi, mida ei leidu mujal Eestis. Sirgala harjutusväli võeti uuesti kasutusele 2008. aasta 12. juunil Vabariigi Valitsuse korraldusega nr 272 „Kaitseväe Sirgala harjutusvälja asutamine.“ Harjutusväli on laienemas ka suletud Viivikonna karjääri alale. Kaitseväe keskpolügoon Männiku harjutusväli Klooga harjutusväli Nursipalu harjutusväli Soodla harjutusväli "Harjutusväljad: Sirgala harjutusväli". "Sirgala harjutusväli laieneb suletud Viivikonna karjääri arvelt" ERR, 11. mai 2024
Männiku harjutusväli

Männiku harjutusväli on üks seitsmest Kaitseliidu kasutatavast sõjaväe harjutusväljast. Männiku harjutusväli on kõige lähedamal Tallinnale asuv harjutusväli. Männiku harjutusväli on 1246 ha suur ning asub Eesti pealinna Tallinna lähistel Kiili ja Saku vallas. Suurem osa harjutusväljast, ligi 1100 ha, paikneb Saku vallas Männiku külas. Maatüki läänepiiril on 8,7 ha suurune ala, mis asub Kiili vallale kuuluval maal Luige külas. Kiinistu edelapiiril jääb 22 ha suurune ala Tammemäe küla territooriumile. Teisel pool Tallinna–Saku maanteed asub 120,1 ha suurune ala, mida kasutatakse taktiliseks väljaõppeks. Männiku harjutusvälja piir on tähistatud valge- ja punasetriibulise värviga märgitud piiripostid või puud. Harjutusvälja kolmel sissepääsul Tallinna–Saku maanteelt on tõkkepuud, mida suletakse ohtliku tegevuse korral. Samuti nende kõrvale pannakse tõkestajad, kes ei lase inimesi ohualale. Harjutusväljale on paigutatud lipumastid, kuhu heisatakse üks tund enne tegevust punased hoiatuslipud. Neid kasutatakse laskeharjutuste, käsigranaadi viskeharjutuste, lõhke- ja demineerimistööde korral. Harjutusvälja ümbruses on paigaldatud infotahvlid, kus on välja tähistamise ja sulgemise kord ning kasutamise graafik kuni kahe nädala osas. Infotahvlil on harjutusvälja vastutava isiku kontaktandmed. Võimaldab kuni rühma liikumiseta lahinglaskeharjutuste läbiviimist, tiirulaskmisi kuni 600 m, tankitõrjegranaadiheitja laskmisi, lõhkamisi, käsigranaadiviskeharjutusi, pioneeriõpet, aatomi-, bio- ja keemiarelva (ABK) kaitseõpet. Harjutusväljal on võimalik teha taktilisi harjutusi nii jalgsi kui ka soomukitega, mille käigus kasutatakse imitatsioonivahendeid. Kohapeal saab harjutada korraga kuni kompaniisuurune üksus. Männiku harjutusvälja kasutavad tavaliselt Tallinnas asuvad üksused, Kaitseliidu Harju malev ja Kaitseliidu Tallinna malevad. Teised jõustruktuurid (Päästeamet, Politsei- ja Piirivalveamet) kasutavad välja harvemini. Harjutusväljal saavad harjutada ka laskesportlased ja turvafirmad. Liikuvtehnika õpperada saavad kasutada motospordihuvilised. Männiku harjutusvälja loodeosas, kui ei toimu harjutusi, käivad inimesed tihti koeraga või ilma jalutamas. Alal on kavandatud kolm laskevälja, patrull-laskeväli, kaks lasketiiru (600 m ja 150 m), käsigranaadi viskekoht, lõhkamiskoht, taktikaala koos liikuvtehnika õpperajaga ja pioneeriõppealaga ja teeninduskeskus, sealhulgas välimajutusala. Mõned väljaõppeehitised on võimalik paigutada pärast liiva kaevandamise lõpetamist. Nõukogude ajal kasutas 1173 ha harjutusvälja Nõukogude armee. Männiku harjutusväli võeti taas kasutusele 2008. aasta 11. septembril Vabariigi Valitsuse korraldusega nr 394 "Kaitseväe Männiku harjutusvälja asutamine". Keskpolügoon Kaitseväe harjutusväljad: Männiku harjutusväli Kaitseministeerium: Harjutusväljad ja lasketiirud "Kaitseväe harjutusväljad: Männiku harjutusvälja ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. jaanuar 2016. Vaadatud 21. jaanuaril 2016. Riigi Teataja: Kaitseväe Männiku harjutusvälja asutamine Eesti Kaitseväe koduleht, kus on võimalik tutvuda aja- ja asjakohase informatsiooniga.
Ust-Kani rajoon

Ust-Kani rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Altai Vabariigis. Rajooni halduskeskus on Ust-Kan. Rajoon jaguneb 11 kohalikuks omavalitsuseks, kus on kokku 29 asulat. Q126687490  Ust-Kani rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Ust-Kani rajooni koduleht
Tapa sõjaväelinnak

Tapa sõjaväelinnak on Eesti kaitseväe suurim sõjaväelinnak. Seal asuvad ainult eripataljonid, mis kasutavad iga päev harjutamiseks suuri alasid. Linnaku kõrval asuv Kaitseväe keskpolügoon pakub häid võimalusi suurtükkide laskeharjutusteks ja manööverdamiseks, mistõttu külastavad mujalt pärit sõjaväeüksused Tapa sõjaväelinnakut mitu korda aastas. Tapa sõjaväelinnak on üks vähestest endistest Nõukogude sõjaväerajatistest, mille Kaitseliit 1990. aastate alguses enda kätte võttis. Linnaku esimene rajatis oli lennuväli, mille ehitas 1939. aasta sügisel Punaarmee. Pärast Eesti taasokupeerimist Teises maailmasõjas suurendas Nõukogude okupatsioonirežiim linnaku ala kuni 9 ruutkilomeetrini. Hiljem asus sinna ja Tapa lennuväljale NSV Liidu õhukaitsevägede 656. hävituslennukite polk koos 40 MiG-23 ning nende pilootidega. NATO eelpaigutatud väed Eestis