laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kontuurvoolumeetod

Kontuurvoolumeetod (inglise keeles mesh current method) on elektrotehnikas ahelaanalüüsi meetod, mis kasutab Kirchhoffi teist seadust (Kirchhoffi pingeseadust), et kindlaks määrata voolud elektriahela kontuurides (kinnistes voolusilmustes). Märkida igale kontuurile kontuurvoolu tähis I ¯ A , I ¯ B . . . I ¯ n {\displaystyle {\bar {I}}_{A},{\bar {I}}_{B}...{\bar {I}}_{n}} . Kirjutada iga kontuuri jaoks pingevõrrand ja nende lahendamise tulemusena saada teda kontuurvoolude väärtused. Kontuuridele ühiste komponentide takistus (impedants) tuleb arvesse võtta mõlema kontuurvoolu arvutamisel. Kontuurivoolu suund on vabalt valitav. Arvutame voolud elektriahela kontuurides ja harudes. Näites on eeldatud, et vahelduvvooluallikad töötavad samal sagedusel: meetodit ei saa otseselt rakendada erinevate nimisagedustega vooluallikate korral. Arvutusnäide kehtib ka alalisvooluahelate kohta. Kirjutame iga kontuuri kohta pingevõrrandi: E ¯ 1 = I ¯ A ⋅ ( Z ¯ 1 + Z ¯ 2 ) − I ¯ B ⋅ Z ¯ 2 {\displaystyle {\bar {E}}_{1}={\bar {I}}_{A}\cdot ({\bar {Z}}_{1}+{\bar {Z}}_{2})-{\bar {I}}_{B}\cdot {\bar {Z}}_{2}} E ¯ 3 = − I ¯ A ⋅ Z ¯ 2 + I ¯ B ⋅ ( Z ¯ 2 + Z ¯ 3 ) − I ¯ C ⋅ Z ¯ 3 {\displaystyle {\bar {E}}_{3}=-{\bar {I}}_{A}\cdot {\bar {Z}}_{2}+{\bar {I}}_{B}\cdot ({\bar {Z}}_{2}+{\bar {Z}}_{3})-{\bar {I}}_{C}\cdot {\bar {Z}}_{3}} − E ¯ 4 − E ¯ 3 = − I ¯ B ⋅ Z ¯ 3 + I ¯ C ⋅ ( Z ¯ 3 + Z ¯ 4 ) {\displaystyle -{\bar {E}}_{4}-{\bar {E}}_{3}=-{\bar {I}}_{B}\cdot {\bar {Z}}_{3}+{\bar {I}}_{C}\cdot ({\bar {Z}}_{3}+{\bar {Z}}_{4})} Nüüd saame leida ahela voolud I ¯ A {\displaystyle {\bar {I}}_{A}} , I ¯ B {\displaystyle {\bar {I}}_{B}} ja I ¯ C {\displaystyle {\bar {I}}_{C}} Harude voolud arvutame järgmiselt: I ¯ 1 = − I ¯ A {\displaystyle {\bar {I}}_{1}=-{\bar {I}}_{A}} I ¯ 2 = I ¯ A − I ¯ B {\displaystyle {\bar {I}}_{2}={\bar {I}}_{A}-{\bar {I}}_{B}} I ¯ 3 = I ¯ B − I ¯ C {\displaystyle {\bar {I}}_{3}={\bar {I}}_{B}-{\bar {I}}_{C}} I ¯ 4 = − I ¯ C {\displaystyle {\bar {I}}_{4}=-{\bar {I}}_{C}} Kui voolu väärtus osutub negatiivseks arvuks, tähendab see, et tegelik voolusuund on märgitule vastupidine. Kirchhoffi seadused Sõlmepingemeetod Nortoni teoreem Thevenini teoreem
Piceomphale

Piceomphale on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente perekond. Piceomphale bulgarioides – end. kuuse-käbitiksik Piceomphale andmebaasis eElurikkus.
Ants Pauls

Ants Pauls (sündinud 30. märtsil 1940) on Eesti poliitik, X Riigikogu liige (2003–2007). Ta sündis Kaiu vallas (praegune Rapla vald). Ta lõpetas aastal 1958 Tallinna 1. Keskkooli ja lõpetanud Tallinna Polütehnilise Instituudi mehhaanikainsenerina. Ta on töötanud Eesti Energias aastatel 1963–2003 ja 2010–2015, sealhulgas Narva Elektrijaamade peadirektorina ja Kiviõli Keemiatööstuse juhina. Pauls on kuulunud viie kontserni ettevõtte nõukogusse, alates 2015. aasta oktoobrist kuni 2022. aasta maini oli ta Eesti Energia nõukogu liige. Aastast 2002 on ta erakonna Isamaa liige. https://docs.google.com/spreadsheets/d/1RKXQuiCiA5pg0HxYQz00oIGem5FOlFCLae_RK9oNtZM/edit#gid=1458400043
Vagranka

Vagranka on metallitööstuses kasutatav šaht- või kaevusahi, kus sulatatakse malmi. Vagranka on silindrikujuline ahi, millel on terasest kere ja šamott-tellistest sisevooder. Selle tootlikkus sõltub ahju suurusest. Mida suurem on ahi, seda rohkem sulamalmi toodetakse. Ahju kõrgus on tavaliselt 9–12 m ja läbimõõduks kuni 3 m. Vagrankat täidetakse ahju ülemises osas olevalt suudmeplatvormilt täiteava kaudu malmkangide, koksi ja räbustiga. Täitekihtide ligikaudne suhe on 1,0 : 0,1 : 0,03. Malmi sulatamiseks kuumutatakse ahi umbes 1100–1200 °C-ni. Koksi paremaks põlemiseks suunatakse ahju suruõhku, mis võib olla ka hapnikuga rikastatud. Seejärel vajuvad sulamalm ja räbu vagranka põhja ehk koldesse, kus asuvad avad sulamalmi ahjust välja laskmiseks. Mõnel ahjul on küljes kogurid, kuhu sulamalm mööda kaldpinda voolab. Kogurist lastakse sulamalm koppa või otse vormi. Malmi väljalaskmiseks kasutatakse malmirenni ning selle peal oleva räbu eemaldamiseks räburenni. Esimene teadaolev vagranka on pärit Hiinast, kus seda kasutati juba aastatel 403–221 eKr. Peamiselt sulatati tol ajal selles rauda, mis valati vormidesse. Moodsa vagranka leiutas prantsuse teadlane René Antoine Ferchault de Réaumur 1720. aastal. Pakk, Valter. Valamine. Tartu, EMÜ. Pigott, Vincent C. (1999). The Archeaometallurgy of the Asian Old World (inglise). University of Pennsylvania: Philadelphia. Lk 191. ISBN 0-924171-34-0. "Cupola Furnace,Cupola Furnace Applications,Cupola Furnace Process,Cupola Furnace Manufacturers". www.industrialmetalcastings.com. Vaadatud 21. märtsil 2023.
Illar Muul

Illar Muul (18. veebruar 1938, Pöide – 8. mai 2020) oli eesti bioloog, viroloog, troopikametsade uurija ja looduskaitsja. Ta põgenes perega 1944. aastal Eestist Ameerika Ühendriikidesse. Ta kaitses doktoriväitekirja zooloogia alal Michigani Ülikoolis ja sai bioloogiadoktori kraadi. Ta uuris muuhulgas lendoravaid. Arusoo, Helen 2005. Meie mees vihmametsas: Illar Muul. Loodusesõber 3. Podekrat, Maris 2005. Tundmatu vihmametsamees. Eesti Päevaleht 4. juuni. [1]
Pariisi Rahvusooperi Balletikool

École de danse de l'Opéra national de Paris (prantsuse keelest: 'Pariisi rahvusooperi tantsukool') on Pariisi Rahvusooperi juures tegutsev klassikalise balleti kool. Balletikooli asutajaks loetakse kuningas Louis XIV-t. Alates 1875. aastast asus balletikool Palais Garnier's. 1987. aastal kolis kool Palais Garnier'st uude majja, mis asub Pariisi eeslinnas Nanterre'is. Uue tantsukooli hoone projekteeris arhitekt Christian de Portzamparc. Alates 1995. aastast on balletikool ühtlasi internaatkool. Tänapäeval osalevad kõik õpilased hommikul kella kaheksast kuni keskpäevani koolitundides, mille tulemusel omandatakse keskharidus. Jean Coralli (1831–1850) Arthur Saint-Léon (1850–1853) Joseph Mazilier (1853–1859) Marie Taglioni (1860–1870) Rosita Mauri (1902–1920) Lycette Darsonval (1956–1960) Claude Bessy (1972–2004) Élisabeth Platel (2004–) Koduleht
Scott Harrington

Scott Harrington (sündinud 10. märtsil 1993 Kingstonis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Anaheim Ducks. Aastatel 2009–2013 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis London Knights. Aastatel 2012 ja 2013 tuli ta klubiga OHL-i meistriks. Kolmel hooajal neljast valiti Harrington OHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu. 2011. aastal valis Pittsburgh Penguins ta NHL-i draft '​is 54. valikuna. Hooaja 2012/13 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Pittsburgh Penguinsi tütarklubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins. Seal mängis ta ka kogu 2013/14. hooaja. NHL-is debüteeris Harrington 18. detsembril 2014 mängus Colorado Avalanche'i vastu. Penguinsi meeskonnas sai Harrington sel hooajal NHL-is kirja kümme mängu. 2015. aasta juulis kaubeldi Harrington suurema tehingu raames Penguinsist Toronto Maple Leafsi. Hooajal 2015/16 oli ta kimpus vigastustega ning hooaja jooksul sai ta NHL-i ja AHL-i peale kokku kirja 32 mängu. 2016. aasta juunis kaubeldi Harrington Columbus Blue Jacketsi. Hooaeg 2018/19 oli tema esimene, kui ta kuulus NHL-is ühe meeskonna põhikoosseisu peaaegu kogu hooaja jooksul – 73 mänguga sai ta kirja kaks väravat ja 15 väravasöötu. Blue Jacketsi ridadesse kuulus Harrington kuni hooaja 2021/22 lõpuni. 2022. aasta septembris sõlmis ta lepingu San Jose Sharksiga. 2023. aasta veebruaris kaubeldi Harrington Sharksist New Jersey Devils, kuid juba järgmisel päeval Devils loobus temast. 28. veebruaril 2023 liitus Harrington Anaheim Ducksiga. 2012. aastal võitis Harrington Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. "Leafs trade Phil Kessel to Penguins in multi-player deal". NESN. 1. juuli 2015. Vaadatud 1. juulil 2015. "Sharks sign Harrington to professional tryout". San Jose Sharks. 9. september 2022. Vaadatud 9. septembril 2022. "Meier, Prospects, Pick Acquired by Devils in Trade with Sharks". NHL.com. 26. veebruar 2023. Vaadatud 27. veebruaril 2023. @AnaheimDucks (28. veebruar 2023). "We have claimed defenseman Scott Harrington on waivers from New Jersey" (Tweet). Vaadatud 28. veebruaril 2023 – cit. via Twitter. "Ducks claim D Harrington from Devils; Pens waive two". TSN.ca. 28. veebruar 2023. Vaadatud 28. veebruaril 2023. Scott Harrington NHL.com lehel Scott Harrington hockeydb.com lehel
1964. aasta taliolümpiamängud

1964. aasta taliolümpiamängud olid IX taliolümpiamängud, mis toimusid 29. jaanuarist 9. veebruarini 1964 Innsbruckis. Innsbruck kinnitati olümpialinnaks ROK-i 55. istungil Münchenis 1959. aastal. Teised kandideerinud linnad olid Calgary/Banff (Kanada) ja Lahti (Soome). Korralduskomitee president oli Dr. Heinrich Drimmel. Võistluspaigad olid Seefeld (murdmaasuusatamine, laskesuusatamine), Axamer Lizum (mäesuusatamine), Igls (kelgutamine), Innsbruck (jäähoki, iluuisutamine, kiiruisutamine, suusahüpped). Olümpiamängud avas Austria föderaalpresident Adolf Schärf (1890–1965). Olümpiatule süütas mäesuusataja Josl Rieder. Olümpiavande andis bobisõitja Paul Aste. Olümpiamängudel osales 36 riiki 1091 sportlasega, kellest 200 olid naised. Esimest korda võtsid osa India, Korea RDV ja Mongoolia. Suurim võistkond oli Saksa ühendvõistkond – 96 sportlast. Ants Antson sai esimeseks Eesti sportlaseks, kes võitnud taliolümpiamängud. Ta võitis 1500 m kiiruisutamise olümpiarekordiga. Varem polnud Eesti sportlased taliolümpialt üldse medalit saanud. Austria postiteenistus lasi mängude puhul välja seitsmemargilise olümpiaseeria (1963). Markidel oli kujutatud talimängude kavas olevaid spordialasid. Olümpiamängudel jagati välja 34 komplekti medaleid (lisandusid kelgutamises naiste ja meeste ühekelk, meeste kahene, naiste 5 km suusatamises ning suusahüpetes 90 m mägi). Mäesuusatamine (6) Laskesuusatamine (1) Murdmaasuusatamine (7) Suusahüpped (2) Kahevõistlus (1) Iluuisutamine (3) Kiiruisutamine (8) Jäähoki (1) Bobisõit (2) Kelgutamine (3) Näidisalaks oli kurling.
Jaak Järv (kirjanik)

Jaak Järv (17. aprill 1852 – märts 1920) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik. Järv sündis Vana-Suislepa vallas. Ta sooritas iseõppijana koolmeistri eksami ning töötas seejärel koolmeistrina Nõos. Pärast seda oli ta vabakutseline haritlane Viljandis ja Tallinnas. Tegi kaastööd ajalehele Sakala ning osales Eesti Aleksandrikooli liikumises. Järv osales rahvuslikus liikumises ning andis 1882–1888 välja ajalehte Virulane. 1909. aastal läks Moskvasse tööle, hukkus Venemaal Samaara kubermangus 1920. aasta märtsis Djoma jõel jäämineku ajal. "Lillekimbukene", 1873, luuletused "Vallimäe neitsi", 1885, romaan "Mehised mehed", 1889 "Ristitütar", 1891
Chocques

Chocques on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Põllumajandusküla asub Clarence'i jõe kallastel, u. 4,8 km Béthune'ist läänes ja 48 km Lille'ist edelas, teede D70 ja N43 ristumiskoha ümbruses. Autoroute A26 möödub 800 m kaugusel. Notre-Dame'i kirik, pärineb 13. sajandist. Sõjamälestusmärk. 11. sajandi linnuse jäänused. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Laihia vald

Laihia (rootsi keeles Laihela) on vald Soomes Pohjanmaa maakonnas. Valla pindala on 508 km2, millest 3 km2 moodustab vesi. Naabervallad on Vaasa linn, Isokyrö vald, Ilmajoki vald, Kurikka linn, Maalahti vald ja Mustasaari vald.
La Comté

La Comté on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Põllumajandus- ja kergetööstusküla asub 29 km Arrasist loodes, teede D86 ja D86E ristumiskoha ümbruses, Lawe jõe orus. St. Martini kirik, pärineb 16. sajandist. 18. sajandi talumaja, vana linnusena tuntud kohas. Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Lappajärvi vald

Lappajärvi on vald Soomes Lõuna-Pohjanmaa maakonnas. Valla pindala on 524 km², millest 103 km² moodustab vesi. Naabervallad on Veteli vald, Vimpeli vald, Alajärvi linn, Lapua linn, Kauhava linn ja Evijärvi vald. Vallale annab nime Lappajärvi järv, mis on üks vähestest Soome meteoriidikraatritesse tekkinud järvedest.
Lawe

Lawe on jõgi Põhja-Prantsusmaal, Lysi parempoolne lisajõgi. See on 41 km pikk. Selle lähe on Magnicourt-en-Comte juures. See voolab peamiselt kirdesse läbi Houdaini, Bruay-la-Buissière'i, Béthune'i ja Lestremi. See suubub Lysi La Gorgue juures.
La Couture (Pas-de-Calais)

La Couture (lääneflaami: De Kouter) on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus. Suur põllumajandusküla asub u. 9,7 km Béthune'ist kirdes ja 29 km Lille'ist läänes, teede D169 ja D170 ristumiskoha ümbruses. St. Pierre'i kirik, pärast Esimest maailmasõda koos ülejäänud külaga uuesti üles ehitatud. Portugali sõdurite mälestusmärk (1914–18). Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Melitopol

Melitopol on linn Ukrainas Zaporižžja oblastis, Melitopoli rajooni halduskeskus. Asub Molotšna jõe paremal kaldal. Alates märtsist 2022 on linn Venemaa okupatsiooni all. Linn on asutatud 1784. aastal nogaide auuli kohale. 1816. aastani oli asula nimi Kõzõl-Jar ja seejärel linnaõiguste saamiseni 1842. aastal Novoaleksandrovka.  Pikemalt artiklis Melitopoli lahing 28. aprillil 2022 purustasid tundmatud isikud Melitopoli lähedal raudteesilla. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Melitopoli elanikest ukrainlasi 55,1%, venelasi 38,9%, bulgaarlasi 1,8%, krimmitatarlasi 1,0% ja valgevenelasi 0,8%. Seal asuvad mootori-, tööpingi- ja ehitusmaterjalide tehased. Number of Present Population of Ukraine, as of January 1, 2022 Недалеко от Мелитополя разрушен железнодорожный мост в Крым - Zn.ua, 28.04.2022 (vaadatud: 28.04.2022) Мелітополь Енциклопедія Cучасної України Melitopoli koduleht Fotod linnast
Harmagedoon

Harmagedoon (ka Armageddon) on kristliku püharaamatu Piibli teise osa Uue Testamendi viimase raamatu Ilmutusraamatu järgi paik, kus enne maailma lõppu toimub viimne otsustav lahing Jumala jõududel pimeduse ja kurja jõudude vastu. Laiemalt käsitletakse harmagedooni ka kui maailmaajastu lõpus aset leidvate katastroofide kogumit, mistõttu on kõnekeeles harmagedoon sageli maailmalõpu sünonüüm. Sõltuvalt uskkonnast ja eshatoloogilisest vaatest võib harmagedoon tähendada kas ühte või mitut sündmust, mida omakorda on tõlgendatud nii realistlikus kui ka sümbolistlikus võtmes. Tänapäeval on harmagedooni peetud nii tapluse toimumiskohaks, kuid ka lahinguks endaks. Harmagedooni nimi arvatakse olevat kreeka mugandus heebrea nimest Har Megiddo (הַרמְגִדּוֹ) ’Megiddo mägi’. Seetõttu arvatakse sõjalise kokkupõrke asukoht olevat Jisreeli orus asuva Megiddo linna läheval paiknev küngas. Inglise keele mõjul on eesti keeles kasutusele tulnud ka nimekuju Armageddon. "Harmagedoon". Sõnaveeb. Vaadatud 6. septembril 2024.[alaline kõdulink]
Ruslan Fedotenko

Ruslan Viktorovõtš Fedotenko (ukraina keeles Руслан Вікторович Федотенко; sündinud 18. jaanuaril 1979 Kiievis) on endine Ukraina jäähokimängija (vasak ääreründaja). Ta alustas jäähoki mängimist Ukraina klubis Kiievi Sokil, mille meeskonnas debüteeris ta Ida-Euroopa jäähokiliigas hooajal 1995/96. Seejärel mängis ta ühe hooaja Soomes. Pärast seda suundus ta Põhja-Ameerika noorteliigadesse ning mängis hooajal 1997/98 Saskatchewan Junior Hockey League'is ja hooajal 1998/99 United States Hockey League'is. NHL-is mängis Fedotenko aastatel 2000–2013 kokku viies klubis: Philadelphia Flyers (2002–2002 ja 2012/13), Tampa Bay Lightning (2002–2007), New York Islanders (2007–2008), Pittsburgh Penguins (2008–2010) ja New York Rangers (2010–2012). Stanley karika võitis ta 2004. aastal Lightningiga ja 2009. aastal Penguinsiga. 2004. aasta Stanley karikavõistluste finaali otsustavas seitsmendas mängus võitis Lightning tänu Fedotenko kahele väravale Calgary Flamesi tulemusega 2:1. 2004. aasta Stanley karikamängudes lõi Fedotenko kokku 12 väravat, millega oli Brad Richardsi kõrval meeskonna suurim väravalööja. NHL-is mängis ta kokku kaksteist hooaega, mille jooksul sai ta kirja 863 mängu, 173 väravat ja 193 väravasöötu. Tema kõige resultatiivsem hooaeg oli 2005/06, mil ta lõi 26 väravat ja andis 15 väravasöötu. Hooaja 2012/13 esimeses pooles toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis Fedotenko KHL-i klubis HK Donetsk. Seal mängis ta ka hooajal 2013/14. 2015. aasta jaanuaris naasis Feodtenko Põhja-Ameerikasse ja sõlmis lepingu American Hockey League'i klubiga Iowa Wild. 2016. aasta oktoobris teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest. 2002. aasta taliolümpiamängude jäähokiturniiril osales Fedotenko Ukraina jäähokikoondise koosseisus ühes eelringimängus, 11. veebruaril Šveitsi vastu ja lõi selles mängus ka värava. Uuesti mängis ta Ukraina koondises 2014. aasta taliolümpiamängude eel kvalifikatsioonimängudes. "RUSLAN FEDOTENKO RETIRES AFTER 12 NHL SEASONS". National Hockey League Players' Association. 11. oktoober 2016. Vaadatud 11. oktoobril 2016. https://www.eliteprospects.com/player/8638/ruslan-fedotenko (vaadatud 21.3.2023) Ruslan Fedotenko NHL.com lehel Ruslan Fedotenko hockeydb.com lehel
World's Strongest Man

World's Strongest Man ("Maailma tugevaim mees") on alates 1977. aastast peetav rahvusvaheline jõumeeste võistlus. Enim kordi on võistlust võitnud Mariusz Pudzianowski (2002, 2003, 2005, 2007, 2008). Neljal korral on võitjaks tulnud Jón Páll Sigmarsson, Magnús Ver Magnússon, Žydrūnas Savickas ja Brian Shaw. Eestist on seal osalenud Aap Uspenski (1990), Paul Lepik (1997), Andrus Murumets (2004, 2009), Tarmo Mitt (2005, 2006, 2007, 2008), Rauno Heinla (2011), Lauri Nämi (2012, 2013, 2017) ja Ervin Toots (2020, 2021). Koduleht
Juri Solovjov

Juri Vladimirovitš Solovjov (vene keeles Юрий Владимирович Соловьёв; 10. august 1940 Leningrad – 12. jaanuar 1977 Leningradi oblast) oli vene balletitantsija. Pärast Vaganova-nimelise Leningradi Koreograafiakooli lõpetamist 1958. aastal töötas Juri Solovjov Kirovi-nimelises Riiklikus Akadeemilises Ooperi- ja Balletiteatris, kus temast sai esitantsija. Solovjov lõpetas oma elu enesetapuga. Ta on maetud Peterburis Serafimi kalmistule. 1964 – Vene NFSV teeneline kunstnik 1967 – Vene NFSV rahvakunstnik 1973 – NSV Liidu rahvakunstnik Prantsuse-Briti mängufilm "Valge vares" ("The White Crow"; režissöör Ralph Fiennes, Juri Solovjovi osas Sergei Polunin; 2018). Некрополь мастеров искусств. narnecropol.narod.ru
Zacharias Aminoff

Zacharias Aminoff (1631–1710) oli Rootsi sõjaväelane, kes osales Põhjasõjas. Zacharias Aminoff sündis 1631. aastal. Tema vanemad olid 1650. aastal Rootsi rüütelkonda nr. 456 all tituleerimata aadlisuguvõsana introdutseeritud Rootsi kasakaooberst ja Oudova vojevood Esaias Fedorovitš Aminoff ja Pelageja Grigorevna Skudina. 1651. aastal oli ta musketär Ostrobotnia rügemendis Järgmisel aastal oli ta kortermeister 1654. aastal seersant. Neli aastat hiljem oli ta kapten-leitnant. 1656. aastal osales ta Riia piiramisel, kuid sai piiramise ajal haavata. 1658. aastal osales ta Mitau piiramisel, kus juhatas 50 grenaderi, ka seal sai ta haavata. Samal aastal langes ta Koldingi piiramisel vangi ning veetis poolteist aastat vangis. 1673. aastal oli ta rittmeister Smålandi ratsarügemendis. 1677. aastal oli ta Östgöta jalaväerügemendis ooberstleitnant. Samal aastal osales ta Uddevalla lahingus ning peale Rootsi armee taganemist juhatas ta 200-mehelist üksust, millega peatas jälitava vaenlase armee ja võttis tagasi kaks kahurit.1679. aastal ooberst Bohusi linnas. 1688. aastal oli ta ooberst saksa ihukaitserügemendis ning 1689. aastal ooberst Viiburi jalaväerügemendi ülem. Ta lahkus 1700. aastal sõjaväest, kuid naasis samal aastal ja osales oma rügemendiga Liivimaa sõjategevuses. 1702. aastal oli ta Viiburi komandant, sellesse ametisse kinnitati ta 17. mail 1704. Zacharias Aminoff suri 1710. aastal. Zacharias Aminoff oli abielus Catharina Magdalena Claesdotter Slatte ja Brita Maria Silfverhielmiga. Tema abieludest sündis kaheksa last: Esaias Aminoff, Zakarias Aminoff (noorem), Georg Aminoff, Eleonora Aminoff, Maria Birgitta Aminoff, Hedvig Ulrika Aminoff, Andreas Aminoff ja Margareta Elisabet Aminoff. "Karl XII:s officerare. Biografiska anteckningar". Vaadatud 22.03.2023. "Adelsvapen.com. Aminoff No. 456, Esaias, Överste för de sä kallade svenska kosackerna. Representerade ridderskapet och adeln i Ingermanland vid drottning Christinas kröning 1635. Introducerad 1650. Vojvod på Augdov 1657. Död (Rf.) 1657". Vaadatud 22.03.2023. "Zacharias Esaiasson Aminoff". Vaadatud 22.03.2023. "Aminoff No. 456, Zakarias, Född 1634-11-08. Död 1710 i Viborg". Vaadatud 22.03.2023., www.adelsvapen.com "Svenska arméns regementen 1700–1718". Vaadatud 22.03.2023.
Inna Ištšuk

Inna Ištšuk (ukraina keeles Інна Анатоліївна Іщук; sündinud 13. oktoobril 1972 Tiraspolis) on ukraina lastekirjanik. Inna Ištšuk lõpetas 1994. aastal Odessa Ülikooli keemia teaduskonna molekulaarelektroonika erialal. Seejärel õppis ta Moskvas Gorki-nimelises Kirjandusinstituudis, mille lõpetas 2002. aastal. Tema loomingu esimene kogumik "Холодная ночёвка" ilmus 1996. aastal. Eesti keeles on ilmunud tema lasteraamat "Vaalapoeg Filja" (Odamees 2005, tõlkija Ragna Malm, illustraator V. Netšitailo) ja "Transport" (Odamees 2007, tõlkija Gerda Kroom, illustraator I. Esaulov). Lisaks juttudele ja luuletustele kirjutab ta telesaadete stsenaariume (nt lastesaatele "Head ööd, mudilased!") ja toimetab ajalehe Odessa Elu lasterubriiki. 2017 – Kornei Tšukovski nimeline preemia 2020 – Kornei Tšukovski nimeline preemia "В Одессе представили детские книги поэтессы и писательницы Инны Ищук". 048.ua. Vaadatud 22.03.2023.
Vladimir Ustinov

Vladimir Ustinov on mitme inimese nimi. Vladimir Ustinov (jurist) Vladimir Ustinov (füüsik) Vladimir Ustinov (diplomaat)
Nikolai Tsukanov

Nikolai Nikolajevitš Tsukanov (vene keeles Николай Николаевич Цуканов; sündinud 22. märtsil 1965 Lipovo külas Gusevski rajoonis Kaliningradi oblastis) on Venemaa riigitegelane. Rostelekomi vanemasepresident alates novembrist 2020. Aastatel 1980–1983 õppis Gusevi linna 17. kutsekeskkoolis, mille lõpetas gaasi- ja elektrikeevitajana. Tegeles poksiga. 1983–1985 oli ajateenistuses. Pärast ajateenistust töötas pioneerijuhina Üle-Venemaalises pioneerilaagris Kotkapoeg. Seejärel tegi karjääri komsomolis: Kaliningradi oblasti Zelenogradi rajooni Romanovo sovhoosi komsomolikomitee asesekretär, komsomoli Gusevski linnakomitee instruktor. Alates 1988. aastast õppis Leningradi Põllumajandusinstituudi Kaliningradi filiaali agronoomiateaduskonnas, kuid eksmatrikuleeriti. Asutas Vene-Poola puidutöötlemisettevõtte ehitusfirma Lava. 1996. aastal lahkus Kaliningradi oblastist Moskvasse. 1997–1999 õppis ta Erastamis- ja Ettevõtluskõrgkoolis (Moskva), mille lõpetas õigusteaduse erialal. Teadus- ja tehnikakeskuse Tehinvestmed (Moskva) jurist, tegeles meditsiiniseadmete tarnimisega. 2002. aastal kaitses ta A. N. Tupolevi nimelises Kaasani Riiklikus Tehnikaülikoolis kandidaadiväitekirja psühholoogia alal. Naasis Kaliningradi oblastisse, 2005. aastal valiti Gusevi linnapeaks. Asutas ettevõtte Amatel ja asus seda juhtima. 30. augustil 2010 andis Kaliningradi oblasti duuma talle kuberneri volitused. 28. septembril 2010 astus kubernerina ametlikult ametisse. Võitis 13. septembril 2015 toimunud Kaliningradi oblasti kuberneri valimised kogudes 70,41% häältest. 28. juulil 2016 astus omal soovil Kaliningradi oblasti kuberneri kohalt tagasi. 28. juulil 2016 määrati ta Venemaa Föderatsiooni presidendi täievoliliseks esindajaks Loode föderaalringkonnas. 2016–2018 kuulus Venemaa Julgeolekunõukogusse. Vabastati täievolilise esindaja ametikohalt 25. detsembril 2017 ja nimetati Vene Föderatsiooni presidendi abiks kohaliku omavalitsuse küsimustes. 26. juunist 2018 kuni 9. novembrini 2020 Vene Föderatsiooni presidendi täievoliline esindaja Uurali föderaalringkonnas ja taas Venemaa Julgeolekunõukogu liige. 2020. aasta novembris vabastati valitsusasutustest ja määrati Rostelekomi tööstuse ja metsanduse digitaliseerimise vanemasepresidendiks. 2011. aasta juulis kirjutasid 1200 kaliningradlast Venemaa presidendile avaliku kirja, milles nõuti oblastivalitsuse vallandamist "ja otsust sellise õnnetu kuberneri saatuse kohta". Kirja autorite hinnangul moodustasid oblastivalitsuse "ilma vastava erialase ettevalmistuseta inimesed, reeglina Nikolai Tsukanovi endised sõbrad või kolleegid", pealegi "kuritegeliku minevikuga või äritegevusest pärit inimestest, kes jätkavad oma isekate huvide eest lobitööd". Kohaliku ajalehe tiraaž, milles kiri ilmus, konfiskeeriti. https://www.kommersant.ru/doc/1689398