laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Magnus Moan

Magnus Hovdal Moan (sündinud 26. augustil 1983 Lillehammeris) on Norra kahevõistleja, maailmameister (2005) ja olümpiavõitja (2014). 2006 Torino hõbemedal sprindis (HS-134/7,5 km) pronksmedal tavavõistluses (HS-106/15 km) 2014 Sotši olümpiavõitja meeskonnavõistluses (HS-125/4x5 km) hõbemedal tavavõistluses (HS-125/10 km) 2005 Oberstdorf maailmameister meeskonnavõistluses (HS-137/4x5 km) hõbemedal sprindis (HS-137/7,5 km) 2007 Sapporo hõbemedal sprindis (HS-134/7,5 km) pronksmedal meeskonnavõistluses (HS-134/4x5 km) 2009 Liberecis pronksmedal meeskonnavõistluses 2011 Oslos pronksmedal normaalmäe meeskonnavõistluses pronksmedal suure mäe meeskonnavõistluses 2013 Val di Fiemmes hõbemedal normaalmäe meeskonnavõistluses 2015 Falunis hõbemedal normaalmäe meeskonnavõistluses pronksmedal sprindivõistlusel 2017 Lahtis hõbemedal normaalmäe meeskonnavõistluses hõbemedal sprindivõistlusel 2002 Schonach pronksmedal meeskonnavõistluses (ühisstardist K-90/4x5 km) 2003 Solleftea hõbemedal meeskonnavõistluses (ühisstardist K-107/4x5 km) Üldkarikas 2. koht: 2006 3. koht: 2007 Sprindikarikas 2. koht: 2006, 2007 Magnus Moan on osalenud 216 maailma karikasarja etapil (seisuga 5. märts 2017) ja jõudnud poodiumile 54 korral, millest 25 korral kõige kõrgemale astmele. Magnus Moan FIS-i kodulehel (inglise) Magnus Moani koduleht
Małaryta rajoon

Małaryta rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1373 km². 2009. aasta seisuga elas seal 25 780 inimest. Małaryta rajoon piirneb lõunas Ukrainaga. Rajoon moodustati 1940. ja likvideeriti 1962. aastal. Juba aastal 1965 rajoon taastati. Halduskeskus on Małaryta linn. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Arechava, Chacisłaŭ, Čarniany, Hvoźnica, Łukava, Makrany, Ołtuši ja Vielikaryta külanõukogu. Małaryta Rajooni suurim jõgi on Ryta. Teine tähtsam jõgi on Ryta lisajõgiMałaryta jõgi. Rajoon asub Bresti Polesjes, maapind on tasane, valdavad kõrgused 150–170 meetrit üle merepinna. Madalaim koht ulatub 139 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht (189 meetrit) asub Małaryta lähistel. 2009. aasta seisuga olid elanikest 88,34% valgevenelased, 3,75% venelased, 7,18% ukrainlased ja 0,73% oli teistest rahvustest. 56,59% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 38,09% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 28,11% elanikke, vene keelt aga 68,56%.  Małaryta rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Rajoon Bresti oblasti portaalis
Jüri Mandre

Jüri Mandre (aastani 1938 Gerhard Evald Mann; 28. jaanuar 1907 Tartu – 28. november 1970 Baltimore) oli eesti helilooja ja organist. Ta õppis lapsena eraviisiliselt klaverit, gümnaasiumis õppimise ajal oli pianist kooli sümfooniaorkestris, lõpetas aastal 1925 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1925–1931 ja aastast 1938 õppis ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas (ei lõpetanud). Ta oli korporatsiooni Rotalia liige. Ta töötas Vanemuise teatris repetiitorina ja tegutses heliloojana, silmapaistev oli muusika 1943. aasta jõuludeks lavale toodud Gustav Raederi lastenäidendile "Aladini imelamp" (Ida Urbeli lavaseades), millel oli suur edu. Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale, ta elas Augsburgis Haunstette pagulaslaagris ja jätkas muusikalist tegevust. Ta saatis laagrikaaslastest soliste, taastas mälu järgi "Aladini imelambile" loodud muusika, lõi aastal 1948 muusika Agnes Vesilo näidenditele "Muinasjutt" ja "Tondiöö" (kõik Oskar Seliaru nukuteatrile Augsburgis) ning aastal 1949 lavastustele "Seitse ühe hoobiga", samuti lavatükkidele "See oli unenägu" (70 etendust Geislingeni Eesti Rahvuskoondise Teatris), "Vaeslapse käsikivi" ja Enn Vaiguri näidendile "Kraavihallid". http://www.htg.tartu.ee/?sub=lennud&aasta=1925 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Jüri Mandre Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Jennifer Heil

Jennifer Heil (sündinud 11. aprillil 1983 Alberta provintsis Spruce Grove'is) on Kanada vigursuusataja, olümpiavõitja. Olümpiadebüüdi tegi Heil 2002 USA-s Salt Lake Citys. Ta lõpetas küngaslaskumise 4. kohaga, kaotades olümpiamedali sajandiku punktiga. 2003. aasta hooaeg jäi tal vigastuse tõttu vahele, kuid kolmel järgmisel aastal võitis ta küngaslaskumises maailma karika. 2005 tuli ta Soomes Kuusamos maailmameistriks paarisküngaslaskumises, mis ei kuulu olümpiamängude kavva. 2006. aasta taliolümpiamängudel Itaalias Torinos võitis Heil Kanada esimese olümpiakulla esimesel täispikal võistluspäeval. 2007 tuli ta Itaalias Madonna di Campiglios peetud maailmameistrivõistlustel küngaslaskumises oma kaasmaalase Kristi Richardsi järel teiseks ja paarisküngaslaskumises maailmameistriks. 2009 saavutas ta Jaapanis Inawashiros küngaslaskumises Aiko Uemura järel hõbemedali. Vahepealse, 2008. aasta hooaja jättis ta põlvevigastuse tõttu vahele. Jennifer Heil valmistus 2010. aasta taliolümpiamängudeks ulatusliku eksperimentaalse treeninguprogrammi alusel. Ta töötas iga päev koos Kanada juhtivate spordipsühholoogide, jõutreeneri ja spordiarstiga. Lisaks elas ta koos oma isikliku treeneri Dominick Gauthier'ga. See programm, mille nimi oli B2ten, hõlmas 20 sportlast 13 spordialalt. Enne kodumaal Vancouveris toimunud olümpiamänge oli Heil võitnud neli MK-etappi ja tõusnud tiitlikaitsjana peafavoriidiks. Kuna küngaslaskumine toimus olümpiamängude esimesel võistluspäeval, oli tal edu korral võimalik tulla esimeseks kanadalaseks, kes kodus peetud olümpiamängudel kulla võitnud (1976. aasta suveolümpiamängudel jäi Kanada kuldmedalita). Heili sõitu vaatas televisiooni vahendusel 8 miljonit kanadalast. Kvalifikatsiooni lõpetas ta USA sportlase Hannah Kearney järel teisena (Richards oli 4. ja Uemura 5.) Finaalis sõideti kvalifikatsiooni tulemuste pööratud paremusjärjestuse põhjal, Heil eelviimasena. Ta tõusis liidriks, kuid Kearney sõitis välja veel parema tulemuse ja võttis võidu. Uemura tõusis 4. kohale, Richards katkestas. 2006 Torinos: olümpiavõitja küngaslaskumises 2010 Vancouveris hõbemedal küngaslaskumises Jennifer Heil oli tippsportlasena 165 cm pikk ja kaalus 55 kg. Ta õpib McGilli ülikooli haldusjuhtimisteaduskonnas ning loodab pärast õpingute lõpetamist asuda tööle juveelide kujundamise alal. Ta tegutseb ka heategevuse alal. Pärast Vancouveri olümpiamänge annetas ta 25 000 dollarit rahvusvahelisele organisatsioonile Because I am a Girl, mis aitab tüdrukuid vaesusest välja ja suurendab tüdrukute õigusi. Jennifer Heili koduleht
Püha kivi (Kulli)

Püha kivi (ka Nõiakivi, Ohvrikivi) on Pärnu maakonnas Lääneranna valla ja Varbla kihelkonna Kulli külas asuv ohvrikivi. Kivi on arvele võetud kultuurimälestisena (Püha kivi, 11857). Ahto Kaasik. Pühapaikade teejuht: Eesti põlised väekohad. Tallinn: Pegasus 2017, lk 216–218. Püha kivi (Kulli) kultuurimälestiste riiklikus registris
Varbla kirikuaed

Varbla kirikuaed on Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Helmkülas Varbla kiriku juures asuv kirikuaed. Varbla kirikuaed koos seda ümbritseva kirikuaia piirdemüüriga on arvele võetud kultuurimälestisena. Varbla II maailmasõjas hukkunute ühishaud Varbla kirikuaed kultuurimälestiste riiklikus registris Varbla kirikuaia piirdemüür kultuurimälestiste riiklikus registris
Varbla II maailmasõjas hukkunute ühishaud

Varbla II maailmasõjas hukkunute ühishaud on Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Helmkülas Varbla kirikuaias asuv II maailmasõjas hukkunute ühishaud. Ühishaua keskel on 1950. aastal püstitatud mälestussammas. Ühishaud on arvele võetud kultuurimälestisena. Varbla II maailmasõjas hukkunute ühishaud kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 24.09.2014) Varbla II maailmasõjas hukkunute ühishaud kultuurimälestiste riiklikus registris
Eesti Superkarikas 2014

Eesti Superkarikas 2014 oli 19. Eesti Superkarikafinaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas Sportland Arenal, ning mängisid Meistriliiga 2013 võitja Tallinna FC Levadia ja Eesti karikas 2013 võitja Tallinna FC Flora. Levadia on Florat võitnud viimases kaheksas ametlikus omavahelises kohtumises järjest, lisaks jäi Levadia peale ka kuu aega tagasi toimunud hooajaeelses halliturniiri mängus. Floral on seetõttu eriti palju tahtmist oma rivaali lõpuks ometi võita. Superkarikafinaalis on Levadia ja Flora varem kokku saanud kuuel korral. Neli korda on parem olnud FC Flora (sealhulgas kaks korda penaltiseeria abil) ja kaks korda Levadia. Kui antud meeskonnad esmakordselt superkarikafinaalis kohtusid (aastal 1999), mängis praegune Levadia peatreener Marko Kristal Flora särgis ja sai 73. minutil punase kaardi. Kokkuvõttes on Flora võitnud seitse ja Levadia viis superkarikat, kõik teised klubid kokku on teeninud superkarikaid kuus. Tallinna FC Levadia v Tallinna FC Flora Superkarikafinaalis florakate protokollis oli pingile märgitud noor keskkaitsja Gerdo Juhkam, keda ei olnud aga mängupäevaks veel sellel hooajal ühtegi meeskonda registreeritud. Kuna Juhkam väljakul ei käinud, jääb florakate väljakul kätte võideldud võit siiski jõusse ning tulemust ei tühistata. Küll sai aga klubi jalgpalliliidult rahatrahvi. "Flora sai vastavalt juhendile 100 eurot trahvi" kinnitas vutiliidu avalike suhete juht Mihkel Uiboleht Soccernet.ee-le. Meistriliiga 2014 Eesti karikas 2014/15 http://jalgpall.ee/voistlused/protocol/51333 Levadia ja Flora avavad hooaja Flora Superkarika koosseisus oli registreerimata mängija Superkarikas Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel Levadia - Flora superkarika mäng täispikkuses, sport.err.ee järelvaatamine
Kullamaa kirikuaed

Kullamaa kirikuaed on Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Kullamaa külas Kullamaa kiriku juures olev kirikuaed. Kirikuaia lähedal põhja pool on Kullamaa kalmistu. Kirikuaias on mitmeid kultuurimälestisena arvele võetud objekte: Jaan Veidemanni hauatähis Paul Sieversi rist ja hauaplaat Kullamaa ratasrist Kullamaa kirikuaia piirdemüür Kirikuaia piirdemüür Kirikuaia värav Sitakoti Matsi ratasrist Jaan Veidermanni hauakivi Rudolf Tobiase haud Kullamaa kirikuaed kultuurimälestiste riiklikus registris Kullamaa kirikuaia piirdemüür kultuurimälestiste riiklikus registris
Kullamaa kalmistu

Kullamaa kalmistu on Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Kullamaa külas Kullamaa kiriku lähedal olev kalmistu. Kalmistust lõunas kiriku juures on Kullamaa kirikuaed. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena. Kullamaa kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 26.08.2015) Kullamaa kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Kari Traa

Kari Traa (sündinud 28. jaanuaril 1974) on Norra vigursuusataja, olümpiavõitja (2002) ja neljakordne maailmameister küngaslaskumises. Albertville 1992 14. koht küngaslaskumises Nagano 1998 pronksmedal küngaslaskumises Salt Lake Sity 2002 olümpiavõitja küngaslaskumises Torino 2006 hõbemedal küngaslaskumises Whistler 2001 maailmameister küngaslaskumises maailmameister paaris küngaslaskumises Deer Valley 2003 maailmameister küngaslaskumises maailmameister paaris küngaslaskumises Ruka 2005 hõbemedal paaris küngaslaskumises Koduleht
Humanoid

Humanoid kõige laiemas mõttes on välimuselt inimesesarnane, kuid inimesest erinev elusolend või robot. Enamasti mõeldakse humanoidi all maavälise päritoluga inimesesarnast mõistusega olendit. tulnukad Ufolehekülg - Humanoidid - olendid Kosmosest
Łobez

Łobez (ˈwɔbɛs, Pl-Łobez.ogg) (saksa Labes) on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas, Łobezi maakonna ja Łobezi valla keskus. Linn asub 90 km kaugusel Szczecinist. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus. Linn kuulub 1999. aastast Łobezi maakonda, aastatel 1975–1998 kuulus Szczecini vojevoodkonda. Łobezi valla ja Paikuse valla vahel on olnud sõprussidemed. Lobez on esmamainitud dokument 1271, vastavalt rüütli nimega Borko omanik linna. Aastal 1295 sai linnaõigused Lobez. Alates 1946. aastast on linna ametlikuks nimeks Lobez. Franz Andreas von Borcke (1693–1766) Ferdinand Nemitz (1805–1886), kohtunik ja poliitik Felix Genzmer (1856–1929), arhitekt Otto Puchstein (1856–1911), arheoloog Walter Goehtz (1878–1946), poliitik Fritz Puchstein (1893–1968), näitleja Kazimierz Obuchowski, (1931–2014), psühholoog Andrzej Gudański (1979), maalikunstnik Zygmunt (Karol) Gryczyński (1958), füüsik Ignacy Gryczyński (1948), bioloog Zbigniew Harbuz (1932), ajaloolane https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/023216418024-0979136?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 7.10.2022. "Paikuse delegatsioon käis sõprusvalla kutsel Łobezis" Maaleht, 21. mai 2013 pl.climate – Łobez "BIP Łobez. Stan na 31.12.2014" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 23.09.2015. Vaadatud 11.03.2015. Łobez linna koduleht (poola keeles)
Gruberi auhind

Gruberi auhind on Peter ja Patricia Gruberi sihtasutuse auhind. Peter ja Patricia Gruberi sihtasutus on Ameerika Ühendriikides tegutsev mittetulunduslik organisatsioon, mis on asutatud USA Neitsisaartel, kuid tema kontorid paiknevad New Yorgis. Kokku annab sihtasutus välja 5 auhinda: Gruberi kosmoloogiaauhind, asutatud 2000. Gruberi geneetikaauhind, asutatud 2001. Gruberi õigluse auhind, asutatud 2001. Gruberi auhind naiste õiguste valdkonnas, asutatud 2003. Gruberi neuroteaduse auhind, asutatud 2004.
Rägavere mõisa kalmistu

Rägavere mõisa kalmistu on kalmistu Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Rägavere külas Rakvere vallas Lääne-Viru maakonnas. Kalmistu rajasid tõenäoliselt millalgi 18. sajandi lõpul Rägavere mõisa tollased omanikud Kaulbarsid. Mõis müüdi 1850. aastal Pilar von Pilchaude perekonnale, kuid kalmistu jäi endiselt Kaulbarside suguvõsa kätte. Esimene matus toimus 1800. aastal. Kalmistule on teadaolevalt maetud kokku umbes 25 lahkunut, sh ka Vinni mõisas asunud tütarlaste kodunduskooli kaks juhatajat. Kalmistu jääb südamest mõisa linnulennult 500 meetri kaugusele põhjakirdesse ning selle pindala on umbes 0,08 ha. Kalmistu on piiratud praeguseks madalaks lagunenud maakivimüüriga, väravalehed puuduvad. Seal on säilinud kaks hauatähise osa ning üks sissevajunud hauakamber, üks hauakivi on viidud kalmistult ära ning asub praegu mõisa peahoone ees. Kalmistu keskosas paikneb tõenäoliselt millalgi 19. sajandi algul rajatud matusekabel. Kabel on eraldi kultuurimälestis, kuid on praegu varemetes. 1888 – Hermann von Kaulbars (18. oktoober (vkj) 1798 – 23. oktoober (vkj) 1888) 1888 – Alexandra von Kaulbars (sündinud von Driesen; 19. juuni (vkj) 1819 – 8. juuni (vkj) 1888), tema abikaasa Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013. Lk 65 Kultuurimälestis nr 15814 "Rägavere mõisa kabel" Valdo Praust. "Rägavere mõis (Raggafer)". // Virumaa mõisad. Tänapäev. Tallinn 2005. Lk 111 Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Rägavere mõisa kalmistu Jaan Vali kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu Rägavere mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis
Zdravljica

Zdravljica ("Toost") on Sloveenia riigihümn. Selle sõnade autor on France Prešeren ja viisi autor Stanko Premrl. Žive naj vsi narodi, ki hrepene dočakat' dan, Da koder sonce hodi, prepir iz sveta bo pregnan, Da rojak, prost bo vsak, Ne vrag, le sosed bo mejak! Da rojak, prost bo vsak, Ne vrag, le sosed bo mejak!
Järva-Peetri kirikuaed

Järva-Peetri kirikuaed on Järva maakonnas Järva vallas Peetri alevikus Järva-Peetri kiriku juures olev kirikuaed (kalmistu). Kirikuaias on mitmeid kultuurimälestisena arvele võetud objekte: Järva-Peetri kirikuaia kabel Järva-Peetri ratasrist Järva-Peetri kirikuaia piirdemüür Järva-Peetri kirikuaed kultuurimälestiste riiklikus registris Järva-Peetri kirikuaia piirdemüür kultuurimälestiste riiklikus registris
Lijepa naša domovino

Lijepa naša domovino ("Meie kaunis kodumaa") on Horvaatia riigihümn. Sõnad: Lijepa naša domovino, oj junačka zemljo mila. Stare slave djedovino, da bi vazda sretna bila! Mila, kano si nam slavna, mila si nam ti jedina, Mila, kuda si nam ravna, mila, kuda si planina! Teci Dravo, Savo teci, nit' ti Dunav silu gubi. Sinje more svijetu reci, da svoj narod Hrvat ljubi. Dok mu njive sunce grije, dok mu hrašće bura vije, Dok mu mrtve grobak krije, dok mu živo srce bije!
Villismägi

Villismägi on Järva maakonnas Järva vallas Esna külas asuv küngas (nimetatud ka linnuseks). Küngas on arvele võetud arheoloogiamälestisena. Villismägi kultuurimälestiste riiklikus registris Villismäest Eesti Kultuuriloolise Arhiivi sissekanne
S-valk

S-valk ehk proteiin S (inglise keeles protein S) on paljudel selgroogsete loomade endoteeli, mis katab vere- ja lümfisoonte sisekesta ning südame sisepinda, poolt sünteesitav K-vitamiiniga seotud plasma-glükoproteiin, mis toimib proteiin C (koagulatsioonifaktor XIV) kofaktorina ja osaleb vere hüübimisprotsessides. Inimestel kodeerib S-valku PROS1-geen. Inimestel seostatakse S-valguga mitmeid kas pärilikke või omandatud haiguslikke seisundeid, mida nimetatakse S-valgu vaeguseks (S-valgu puudulikkus) ja neid seostatakse ka K-vitamiini vaegusega. S-valgu vaegusele on iseloomulik trombooside (veeniummistuste) teke keha eri piirkondades. S-valgu avastasid 1979. aastal Seattle'i teadlased ja selle linna järgi on valk ka nimetuse saanud. John E Godwin, MD, MS; Chief Editor: Emmanuel C Besa, MD, Protein S Deficiency, veebiversioon (vaadatud 27.09.2014) (inglise keeles) Ale Lundwall, William Dackowski, Edward Cohen, Marilee Shaffer, Anna Mahr, Bjorn Dahlback, Johan Stenflo ja Robert Wydro, Isolation and sequence of the cDNA for human protein regulator of blood coagulation, Proc. Nail. Acad. Sci. USA, 83. väljaanne, lk 6716–6720, september 1986, Biochemistry, veebiversioon (vaadatud 27.09.2014) (inglise keeles) PubMedi otsing
Dorothy Tyler-Odam

Dorothy Jennifer Beatrice Tyler (neiupõlvenimi Dorothy Odam; 14. märts 1920 – 25. september 2014) oli briti kergejõustiklane, kõrgushüppaja.
Ajakapsel

Ajakapsel on esemeid ja/või infokandjaid sisaldav suletud anum, mis on mõeldud tuleviku inimestele ajaloolise teabe edastamiseks. Ajakapsleid luuakse näiteks tähtsate sündmuste puhul, lisatakse hoonete nurgakividesse või hoiustatakse muul moel. Ajakapslisse pannakse kapsli loomise ajale iseloomulikke esemeid või sõnumeid tuleviku inimestele, kes kapsli kunagi avavad. Üks varajasi ajakapsleid oli 31. detsembril 1900 Detroitis kokku pandud Detroit Century Box, mis pidi avatama täpselt sada aastat hiljem. Kapslis olid 58 elaniku fotod ja kirjad, mis kirjeldasid elu aastal 1900 ja tegid ennustusi tulevikuks. Kapsel avati 31. detsembril 2000. Ajakapsleid on lennutatud ka kosmosesse.
Stanislav Kitto

Stanislav Kitto (sündinud 30. novembril 1972) on Eesti endine jalgpallur (kaitsja). Ta mängis peamise aja oma mängijakarjäärist Eesti klubis Narva JK Trans. Statistika uuendatud seisuga 26. september 2014 Stanislav Kitto EJL lehel
Oskar Seliaru

Oskar Seliaru (18. juuni 1906 Rakvere – 14. juuni 1978 New York) oli eesti näitleja, lavastaja ja nukutehnik. Ta õppis Rakvere gümnaasiumis, osales koolipoisina Vabadussõjas. Ta alustas lavategevust aastal 1926 Rakvere Näitlejate Ringis, oli aastatel 1936–1944 Draamateatri näitleja, nukutrupi lavastaja ja nukutehnik. Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale, asutas seal nukutrupi "Seli marionetid" ning esines aastatel 1945–1950 omaloominguliste nukumängudega ("See oli unenägu" ja "Seitse ühe hoobiga"). Elas aastast 1950 New Yorgis ning lavastas ja mängis New Yorgi Eesti Teatris. Nooruses oli tuntud ka ajakirjaniku ja sportlasena (laskmine ja ratsutamine). Ta oli aastatel 1937–1944 abielus näitleja, lavastaja ja kostüümikunstniku Lo Tuiga. 1943 Anna Brigadere "Pöialpoiss" 1944 Lo Tui "Haldjas Kastetilk" 1952 August Mälk "Mees merelt" 1955 August Kitzberg "Püve talus" 1960 Hugo Raudsepp "Mikumärdi" 1963 Oskar Lutsu õhtu 1936 Oskar Luts "Nukitsamees" (Tölpa) 1937 Aadu Laabus "Pauka" (Hunt) 1938 August Strindberg "Eerik XIV" (Eerik Sture) 1940 Adolf Nowaczyński "Tseesar ja inimene" (Napoleone) 1942 Selma Lagerlöf "Gösta Berling" (parun Lövenborg) 1952 Oskar Luts/Andres Särev "Tagahoovis" (Kapral) 1952 August Mälk "Mees merelt" (Laas Räimes) 1960 Hugo Raudsepp "Mikumärdi" (Jüri Tomusk)
Kasvajaga seotud põletik

Kasvajaga seotud põletik (inglise keeles cancer-related inflammation; lüh CRI) on koondnimetus kudedes ja elundites hea- ja pahaloomuliste kasvajate mikrokeskkonnas erinevate tegurite toime tulemina esineva, harilikult krooniliste ja maliigsete põletikukollete ja protsesside kohta, mis võivad levida kas hematogeenselt või lümfogeenselt ka teistesse kudedesse ja elunditesse. Kasvajaga seotud põletiku ja vähi kujunemismehhanismide osas aga puudub seni üksmeel. Mõnede pahaloomuliste kasvajavormide korral on põletikulised muutused kestnud juba aastaid ( sh paraneoplastilised sündroomid) enne kui see pahaloomuliselt käituma hakkab (nii arvatakse, et Crohni tõbi soodustab soolevähi teket ja Helicobacter pylori infektsioon maovähi teket jne). Teiste kasvajavormide puhul oletatakse aga, et onkogeeniliste muutustega seotult loovad lümfoid(-immuun)süsteemi immuunrakud põletikulise miljöö- põletikulise kasvaja mikrokeskkonna (inglise inflammatory tumor microenvironment), mis samuti aitab kaasa vähirakkude levikule ja invasioonile aktiveerides neovaskularisatsiooni ja metastaseerumist. Kasvajaga seotud põletikuga seotakse leukotsüütide infiltratsiooni, kasvajaga seotud makrofaagide (ingl tumor-associated macrophages) ja mediaatoraineid tsütokiine (tuumorinekroosifaktor alfa, IL-1, IL-17, IL-10, IL-6 jpt ja kemokiine (CCL2 ja CXCL8). Paljude uurijate arvates on kasvajaga seotud põletiku tekke mehhanismide uurimine ja kirjeldamine tähtis, selleks et aru saada kuidas kasvajakolded reageerivad onkoteraapiale ja kiiritusravile, püüdmaks välja töötada tõhusamaid ravimeetodeid, mille suhtes kasvajarakud ei kujundaks välja resistentsust. Claudius Galenos kirjeldas põletiku ja vähi vahelisi seoseid, arvates et vähk on paistetus (ingl swelling). 1863. aastal kirjeldas Rudolf Virchow kroonilise põletiku ja kasvajaliste muutuste võimalikke seoseid inimesel. TIL-rakk Roswell Park Cancer Institute (7. juuli 2014). "Chemotherapy resistance in inflammatory breast cancer due to newly identified mechanism". ScienceDaily (inglise). Vaadatud 27.09.2014. Cancer-related inflammation, the seventh hallmark of cancer: links to genetic instability, Carcinogenesis (2009), 30 (7): 1073-1081., doi: 10.1093/carcin/bgp127, veebiversioon (vaadatud 27.09.2014)(inglise keeles) Frances R. Balkwill, Alberto Mantovani, Cancer-related inflammation: Common themes and therapeutic opportunities, Seminars in Cancer Biology 22 (2012) 33–40, veebiversioon (vaadatud 27.09.2014)(inglise keeles) Juan Zhang, Peng Wang, Huaqiang Ouyang, Jianhua Yin, Aihua Liu, Chunzheng Ma, Luming Liu, Targeting Cancer-Related Inflammation: Chinese Herbal Medicine Inhibits Epithelial-to-Mesenchymal Transition in Pancreatic Cancer, 29. juuli 2013, DOI: 10.1371/journal.pone.0070334, veebiversioon (vaadatud 27.09.2014)(inglise keeles)
Lo Tui

Lo Tui (ka Loreida Tui, aastast 1937 Lo Seliaru ja Loreida Seliaru; 21. juuli 1908 Tallinn – 3. september 1979 Tallinn) oli eesti näitleja, lavastaja ja kostüümikunstnik. Ta lõpetas 1926. aastal Tallinna tütarlastegümnaasiumi, õppis aastatel 1926–1927 Ants Laikmaa ateljeekoolis maalimist ja lõpetas 1930. aastal Draamastuudio teatrikooli. Ta töötas aastatel 1930–1952 Eesti Draamateatris ja 1952–1970 Eesti Nukuteatris. Ta on kirjutanud nukunäidendeid. 1964 Eesti NSV teeneline kunstnik 1941 Lo Tui "Vahva rätsep" 1942 Lo Tui "Õnnepoiss" 1942 Lo Tui "Jutuvana pajatab" 1953 N. Novoseletskaja "Tänamatu mäger" 1955 Lo Tui "Buratino teab kõik" 1962 Pantšo Mantšev "Jänkude kool" Ta on olnud abielus Oskar Seliaruga.
Ontake

Ontake (御嶽山) on Jaapani kõrguselt teine vulkaan (3067 meetrit). See kihtvulkaan asub Gifu ja Nagano prefektuuris. 1979. aastani peeti seda uinunud vulkaaniks. 27. septembril 2014 hakkas vulkaan taas purskama.
Daniel Arenas

Daniel Arenas (sünninimi Daniel Arenas Consuegra; sündinud 30. märtsil 1979 Bucaramangas Santanderi departemangus Colombias) on Colombia näitleja ja modell, kes on näidelnud nii Colombia kui ka Mehhiko televisioonis. Arenas õppis näitlemist USAS.
Elizabeth Álvarez

Elizabeth Álvarez (sünninimi Elizabeth Álvarez Ronquillo; sündinud 30. augustil 1977 Ciudad Juárezes) on Mehhiko näitleja. Ta mängib seebiooperites.