laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Põltsamaa vallaraamatukogu

Põltsamaa vallaraamatukogu oli raamatukogu Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas, mis hõlmas Adavere, Esku ja Lustivere raamatukogu. Raamatukogu liideti 1. jaanuaril 2018 Põltsamaa Raamatukoguga. http://adavererk.blogspot.com.ee/ (vaadatud 03.12.2017) Põltsamaa valla rahvaraamatukogude ümberkorraldamine Põltsamaa vallavolikogu otsus, 21. detsember 2017 Raamatukogu koduleht blogina
Saadve

Saadve on eesti perekonnanimi. Nimede eestistamisel määrati Saadve uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Sackfeldt (1937. aastal Tallinnas). Aleksander Saadve palvel kanti Saadve perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 323 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. märtsist 1937). 1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5. Geni
Raja raamatukogu

Raja raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Tiheda külas. See on Mustvee raamatukogu haruraamatukogu. Raamatukogu juhataja on Liidia Krehova. http://rajaraamatukogu.blogspot.com.ee/ (vaadatud 03.12.2017) Raamatukogus koduleht blogina
Saare raamatukogu

Saare raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Kääpa külas. See on Mustvee raamatukogu haruraamatukogu. Raamatukogu juhataja on Ene Uuna. https://web.archive.org/web/20171203224757/https://kalevipojakoda.ee/kalevipoja-koda/saare-raamatukogu/ (vaadatud 03.12.2017) Raamatukogust SA Kalevipoja Koda kodulehel
Sadala raamatukogu

Sadala raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Sadala asulas. Raamatukogu juhataja on Ulvi Luht. Esimesed teated kohalikust raamatukogust on aastat 1880. 1909. aastal koliti värskelt valminud külaseltsi majja, mis põles 1929 ja taastati 1931. Aastal 2001 sai raamatukogu uued ruumid Sadala munitsipaalmajas. https://web.archive.org/web/20171203225108/http://sadalaraamatukogu.blogspot.com.ee/ (vaadatud 03.12.2017) Ajalugu Sadala raamatukogu (vaadatud 1. juunil 2020) Raamatukogu koduleht blogina
Saduküla raamatukogu

Saduküla raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Sadukülas. See on Jõgeva Maakonna Keskraamatukogu haruraamatukogu. Raamatukoguhoidja on Inna Kübarsepp. https://web.archive.org/web/20171203225407/http://jkrk.ee/joomla/index.php?option=com_content&view=article&id=33 (vaadatud 03.12.2017)
Siimusti raamatukogu

Siimusti raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Siimusti asulas. Raamatukogu juhataja on alates 1996. aasta märtsist Tiina Mihhailov. Üldinfo Siimusti raamatukogu (vaadatud 01.06.2020) Raamatukogu koduleht
Jäneste invasioon

"Jäneste invasioon" on ansambli J.M.K.E. album, mis ilmus 1996. aastal. Kõikide laulude autor on Villu Tamme, kui pole märgitud teisiti. "Jah, muidugi, kuid ei" "Einsteini silmad" "Seitse surmapattu" "Antikristus ja kuldsed taldrikud" "Siga" "Anarhia" (Tamme/Tõnu Trubetsky) "Aidsist" "Jäneste invasioon" "Organiseeritud elu" "Nagu isa, nõnda poeg" (Lembit Krull) "Kõrge rohi" (Sten Šeripov/Tamme) "Ära situ mu hinge" "Kapid" "Kajakad" "Võrgus" "Kosmoses on külm" "Mu tõde on raiutud porri" (Tamme/Rist) "Yeah yeah vtsärs" "Die hymne der DDR" (Hanns Eisler/Johannes Becher) "Murheellisten laulujen maa" (Mikko Syrjä/Martti Syrjä) "Txt" ""Jeesus Maria!" karjatas eit (umbluuged version)" Laulusõnad
Kasutajakonto

Kasutajakonto (ingl user account) on pääsuõiguse identifikaator, mis annab arvuti ja/või võrguteenuse kasutajale õiguse siseneda piiratud juurdepääsuga IT-süsteemi (ehk sellesse sisse logida). IT-süsteemiks võib olla arvuti, arvutivõrk, meilikonto, veebiportaal, e-pood, suhtlusvõrgustik või mõni muu võrgukeskkond. Et kasutajakontot saada, tuleb kõigepealt end kasutajaks registreerida (kirja panna). Selleks peab taotleja esitama kontaktandmeid (telefon, meiliaadress), sageli ka muid isikuandmeid. Kasutajakonto tegemiseks on vaja valida kasutajanimi ja luua parool. Kasutajakonto võimaldab süsteemil kasutaja autentida, s.t tema identsust (isikusamasust) kinnitada. Autentimine Elektrooniline identiteet Windows 10 kasutajakontod
Kasutajanimi

Kasutajanimi (inglise keeles username) on arvutisüsteemi või võrguteenuse kasutaja nimi, mille valib tavaliselt kasutaja. Kasutajanimi koos parooliga moodustab kasutajakonto. Kasutajanimeks võib kasutaja valida oma pärisnime (ees- ja/või perekonnanime) või pseudonüümi (varjunime), võttes arvesse teenusepakkuja vormistusnõudeid (näiteks ei tohi nimi sisaldada tühikuid ega mõningaid märke). Vikipeedia:Kasutajanimi
Elektriinsener

Elektriinsener on elektrotehnika inseneri kutsenimetus. Inseneri vajalikud oskused ja teadmised on kirjas kutsestandardites. Eestis kehtivad elektriinseneride kutsestandardid kolmel tasemel: elektriinsener, tase 6; diplomeeritud elektriinsener, tase 7; volitatud elektriinsener, tase 8. Elektriinsener, tase 6 Diplomeeritud elektriinsener, tase 7 Volitatud elektriinsener, tase 8 Insenerikutse omistamine
Eesti sisearhitektide loend

Eesti sisearhitektide loend loetleb Eestis tegutsevaid või tegutsenud ning Eestist pärit sisearhitekte. Artiklitele Eesti ja eesti sisearhitektide kohta lisatakse kategooria Eesti sisearhitektid. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Liis Aarne Aili Aasoja Malle Agabuš Linda Arike Vello Asi Virve Aunre Anu Toom Viktoria Bankov Helle Gans Taevo Gans Pille Hagel Aleksander Jakovlev Jaak Jõevee Eero Jürgenson Mari Kaljuste Jüri Kermik Terje Kivist Toomas Korb Mari Kurismaa Toomas Kõrvits Hannelore Kääramees Kirsti Laanemaa Andres Labi Liina Langemets Maia Laul Rein Laur Pille Lausmäe Leo Leesaar Juta Lember Mati Leon Annika Lill Lembit Lõhmus Tiiu Lõhmus Aet Maasik Tiina Mang Eeva Masso Lylian Meister Taso Mähar Sirje Männik Aili Nurk Eerik Olle Kalle Pabut Aulo Padar Sirje Parve Tarmo Piirmets Valter Pormeister Hannes Praks Meelis Press Mare Puusepp (arhitekt) Priit Põldme Aino Põldra Hellekai Põldra Leila Pärtelpoeg Toivo Raidmets Eha Reital Maie Rooneem Tatjana Salmre Ivi-Els Schneider Jaan Siirak Ülo Sirp Taimi Soo Mait Summatavet Väino Tamm Tea Tammelaan Leida Tarvas Krista Thomson Irena Timusk Tiiu Truus Udo Umberg Teodor Ussisoo Sirje Uusbek Sulev Vahtra Urmo Vaikla Tüüne-Kristin Vaikla Saima Veidenberg Teno Velbri Timo Villak Richard Wunderlich Matti Õunapuu Aate-Heli Õun
Mälestusi Eesti NSV-st

"Mälestusi Eesti NSV-st" on ansambli J.M.K.E. 2006. aasta album. See sisaldab uuesti salvestatud versioone ansambli vanadest lugudest. "Medal" "Ma ei saa sust aru" "Eesti-Soome toru" "Petiste vabariik" "15 meest" "Ökosüsteemi hukk" "Tähesõdade kaitseks" "Kunda kultuuri tolm" "Salasilmad" "Tipptunnil linnaplatsil" "Võitja" "Eluga rahul" "Sõduri naine" "Inimkonna saavutused" "Risttee" "Demagoogia" "Reaktor" "Vennad Kristuses" "Jälgid jõulud" "Aktuaalne kaamera" "Bella kont" "Kevad käes" "Rumal nali" "Lõppude lõpp" "Veri mullas" "Monument"
Virumaa Kunsti ja Käsitöö Selts

Virumaa Kunsti ja Käsitöö Selts on Rakveres tegutsev selts. Selts asutati 1999. 2002 Pärandihoidja (2002. aasta maakondliku sündmuse, konkursi “Tarvas kui Rakvere linna sümbol” algatamise ning Rakvere linna juubeliürituste raames käsitöö ettevõtmiste organiseerimise eest (seltsi juht Kersti Loite)) https://www.virufolkart.ee/pohikiri/ Virumaa Kunsti ja Käsitöö Seltsi põhikiri. Virumaa Kunsti ja Käsitöö Seltsi veebisait
Vigala Külade Keskus

Vigala Külade Keskus on kultuurikeskus Rapla maakonnas Märjamaa vallas Kivi-Vigala külas. Keskuse kontaktisik on Heli Lints. Keskuse hoone ehitati 1930. aastatel. Keskuse interjööri kavandas sisearhitekt Juta Ruut. Hoone renoveeriti 2000. aastatel. http://vigala.kovtp.ee/vigala-kulade-keskus (vaadatud 05.12.2017) Keskusest Vigala valla kodulehel
Vändra alevivalitsus

Vändra alevivalitsus Pärnu maakonna Vändra alevi täitevorgan. Alevivalitsuse valib Vändra alevivolikogu. Alevivalitsust ja alevivolikogu juhib alevivanem. Praegune alevivanem on Toomas Sonts. https://web.archive.org/web/20171204110148/http://vandra.kovtp.ee/vallavalitsuse-koosseis (vaadatud 05.12.2017) Alevivalitsusest Vändra alevi kodulehel
Ruja (EP)

"Ruja" on ansambli Ruja 1979. aastal Melodija poolt välja antud endanimeline EP. "Põhi, lõuna, ida, lääs" (Jaanus Nõgisto / Juhan Viiding) "Keldrikakand" (Margus Kappel / Hando Runnel) "Laul teost" (Margus Kappel / Juhan Viiding) "Üle müüri" (Jaanus Nõgisto / Juhan Viiding) Urmas Alender (laul) Jaanus Nõgisto (kitarr) Margus Kappel (klahvpillid) Priit Kuulberg (basskitarr) Ivo Varts (trummid) Ruja andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles)
Ljos

Ljos (valgevene keeles лёс 'saatus'), ametlikult Valgevene Kultuuriühing Ljos on Tallinnas tegutsev Eesti valgevenelaste kultuuriühing. Ühing asutati 1997. Aastast 1999 tegutseb ühingu juures ansambel Ljanok. Ühing kuulub Rahvusvahelisse Rahvuskultuuride Ühenduste Liitu Lüüra. https://web.archive.org/web/20171204111207/http://www.rahvakultuur.ee/Valgevene_Kultuuriuhing_Ljos_147?&v=182&o=23895 (vaadatud 04.12.2017) Ühingust Rahvakultuuri Keskuse andmebaasis
Vahastu Küla Selts

Vahastu Küla Selts on Rapla maakonnas Rapla vallas Vahastu külas tegutsev selts. Selts kasutab Vahastu rahvamaja. https://web.archive.org/web/20171204111908/http://www.rahvakultuur.ee/Vahastu-Kula-Selts_147?v=182&o=6928 (vaadatud 04.12.2017) Seltsist Rahvakultuuri Keskuse andmebaasis
103 eKr

Aasta 103 eKr ehk ab urbe condita DCLI (651). Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 3. sajand eKr | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | ► ◄ | 120. aastad eKr | 110. aastad eKr | 100. aastad eKr | 90. aastad eKr | 80. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 106 eKr | 105 eKr | 104 eKr | 103 eKr | 102 eKr | 101 eKr | 100 eKr | ► | ►► Sitsiilias puhkes Salviuse ja Athenioni juhtimisel teine orjade ülestõus. ... Gaius Lucilius, vanarooma luuletaja
Aloja mõis

Aloja mõis (saksa keeles Allendorf, läti keeles Alojas muiža) oli rüütlimõis, hiljem Ungurpilsi kõrvalmõis Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Limbaži piirkonda Aloja linna. Algselt oli see Orgistele kuulunud Stabegi vasallilinnuse apartemendiks ehk omanike esinduselumaja asukohaks. Aastal 1565 ostsid selle Ungurpilsi mõisa omanikud Ungernid. Neile kuulus Aloja kuni 1760. aastani. Seejärel ostsid need valdused Buddenbrockid. Aastal 1817 eraldati Aloja mõis ametlikult Ungurpilsi mõisast. Aastal 1840 ostis need Hollandi konsul Johann Friedrich von Schröder. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 9 ja 1/4 adramaad, sellele allus 127 mees- ning 174 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus koos Ungurpilsi mõisaga 16 ja 7/8, aastal 1734 oli adramaid 5 ja 8/8, aastal 1688 aga kolmteist. Aastal 1641 oli mõisa suurus 10 ja 3/4 adramaad. Aastal 1832 oli Ungurpilsi ja Aloja mõisal adramaid 14 ja 3/20, aastal 1881 aga 11ja 3/20, lisaks veel 15 ja 42/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 139-140 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 129. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 246. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 138 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 127. Baltisches historisches Ortslexikon. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 16.
Ungurpilsi mõis

Ungurpilsi mõis (saksa keeles Schloß Pürkeln, läti keeles Ungurpils muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Limbaži piirkonnas Aloja vallas Ungurpilsi külas. Mõisa omanikele kuulus Aloja kihelkonnas patronaadiõigus, kaaspatroonideks oli teiste rüütlimõisade omanikud. Mõisa pargis kasvav Ungurpilsi pargi lehis on looduskaitse all. XIII sajandi lõpus kuulus Ungurpils Riia peapiiskopi vasallile Berthold von Walmile. 1306. aasta 18. veebruaril müüs viimane Ungurpilsi küla Riia peapiiskopi Friedrich Bernsteini nõusolekul Riia kodanikule Johann von Ostinghausenile, kes ilmselt rajas ka Ungurpilsi vasallilinnuse. 1339. aastal loovutas Ostinghusen linnuse 330 marga hõbeda eest Gerhard von Ungernile (Gerardo ab Ungaria), kelle suguvõsale kuulus see kuni 1760. aastani. Seejärel ostsid mõisa Buddenbrockid. Aastal 1840 pantis Ungurpilsi ja Aloja mõisa Hollandi konsul Johann Friedrich von Schroeder, kes sai selle pärusvaldusena 1843. aastal. Tema suguvõsa kätte jäi mõis XX sajandi alguseni. Viimane omanik oli aastatel 1909−1920 vabahärra Alexis von der Osten-Sacken. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 7 ja 5/8 adramaad, sellele allus 173 mees- ning 203 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus koos Aloja mõisaga 16 ja 7/8, aastal 1734 oli adramaid 5 ja 8/8, aastal 1688 aga kolmteist. Aastal 1641 oli mõisa suurus 10 ja 3/4 adramaad. Aastal 1832 oli Ungurpilsi ja Aloja mõisal adramaid 14 ja 3/20, aastal 1881 aga 11ja 3/20, lisaks veel 15 ja 42/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus. Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: Vogelsang, hilisem Ehrmuisch. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 139-140 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 129. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 246. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 138 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 127. Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 52.
Dripati mõis

Dripati mõis (saksa keeles Rammenhof, läti keeles Dripatu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb mõisakompleks Limbaži piirkonda ja Staicele valda. Algselt oli see mõis Ķirbiži mõisa kõrvalmõisaga. Aastal 1760 ostis selle Carl Gideon Laudon. Aastaks 1827 olid mõisa omanikeks saanud Seckid, toona pantis Johann Christoph von Seck mõisa 3800 rubla eest Aloja kirikuõpetajale Friedrich Hildele. Aastal 1835 ostis mõisa pandiõiguse 3500 rubla eest Andreas Blumenthal. Aastaks 1837 olid aga Seckid leidnud raha, et panditud vara välja osta. Aastal 1842 pantisid nad mõisa 4000 rubla eest Otto Nicolai von Huhnile, kes selle aastal 1850 koos Rozēni mõisaga Hollandi konsulile Johann Friedrich von Schröderile müüs. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3/8 adramaad ja sellele ei allunud ühtki hinge. Aastal 1757 kuulus mõisale sama palju maad ja see oli mõisa suurus ka aastal 1688. Aastal 1832 oli adramaid 7/20, aastal 1881 aga 1 ja 16/84, lisaks veel 38/80 adramaad mõisale kuuluvate talude koosseisus. Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: Karolinen. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 143 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 136. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 247. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 138 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 127. Baltisches historisches Ortslexikon. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 496.
Limšeni mõis

Limšeni mõis (saksa keeles Limschen, läti keeles Limšenu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Limbaži piirkonnas Staicele vallas Limšeni külas. Sealsed valdused kuulusid algselt Rozēni mõisale. Aastal 1747 läks mõis Engelhardtide valdusse. Aastal 1775 ostis selle major Balthasar Adolph Güldenhof. Engelhardtid ei olnud aga nõus kogu valdustest loobuma ja nii eraldati sellest aastal 1809 Limšeni mõis, mis jäi Engelhardtidele; ühtlasi tagastasid nad ostusummast 4200 taalrit. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3/4 adramaad, sellele allus 24 mees- ja 33 naishinge. Aastal 1757 kuulus mõisale 4 ja 1/4 adramaad maad. Aastal 1734 oli mõisal koos Rozēni mõisaga adramaid 2 ja 3/8, aastal 1688 aga neli. Aastal 1641 oli nende mõisate suurus 1 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisa suurus 9/20 adramaad, aastal 1881 aga 1 ja 66/80, lisaks veel 1 ja 3/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 143 Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 247. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 138 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 127. Baltisches historisches Ortslexikon. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 353. Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885. Lk 135.
Rozēni mõis

Rozēni mõis (saksa keeles Koddiak, läti keeles Rozēnu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Limbaži piirkonnas Staicele vallas Rozēni külas. Mõisa juures kasvavad Rozēni Mežmuiža pärn ja Rozēni Mežmuiža tamm on looduskaitse all. Aastal 1508 liideti sealsed maad ja mõis Ungernite Ungurpilsi mõisaga. Aastal 1535 tühistas Thomas Schöning selle otsuse ja andis selle hoopis Smertenitele. Neile kuulus mõis kuni Liivi sõjani. Aastal 1568 said mõisa omanikuks Rauschked. Aastal 1599 ostis mõisa Karsten von Rosen. See läks tema tütrelt Taubedele, seejärel Johann Georg Blücherile, kes loovutas selle aastal 1738 Mengdenitele. Aastal 1747 läks mõis Engelhardtide valdusse. Aastal 1775 ostis selle major Balthasar Adolph Güldenhof. Engelhardtid ei olnud aga nõus kogu valdustest loobuma ja nii eraldati sellest aastal 1809 Limšeni mõis, mis jäi Engelhardtidele; ühtlasi tagastasid nad ostusummast 4200 taalrit. Aastal 1829 loovutas paruness Ramm (sünd. Güldenhof) mõisa oma lastele. Üksteist aastat hiljem suri Berend Julius lastetuna ja tema õde müüs mõisa veel samal aastal Nicolai von Huhnile. Aastal 1850 müüs see mõisa koos Dripati mõisaga aga Hollandi konsulile Johann Friedrich von Schröderile. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 1/4 adramaad, sellele allus 81 mees- ning 99 naishinge. Aastal 1757 kuulus mõisale 4 ja 1/4 adramaad maad. Aastal 1734 oli mõisal koos Limšeni mõisaga adramaid 2 ja 3/8, aastal 1688 aga neli. Aastal 1641 oli nende mõisade suurus 1 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisa suurus 3 ja 2/3 adramaad, aastal 1881 aga 8 ja 33/80, lisaks veel 4 ja 49/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus. Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: Staicele (Staizeln). Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 142-143 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 135. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 246. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 138 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 127. Baltisches historisches Ortslexikon. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 290.
Stakenberģi mõis

Stakenberģi mõis (saksa keeles Eichenangern, läti keeles Stakenberģa muiža) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäeval Limbaži piirkonda ja Aloja valda Stābeģi küla territooriumile. Mõisa esimesed omanikud olid Orgised. Aastal 1565 ostis selle Ungurpilsi mõisa omanik Fabian von Ungern. Aastal 1565 päris mõisa Wolter Stackelberg. Aastal 1785 ostsid mõisa Fölkersahmid. Fölkersahmidelt läks mõis abielu kaudu Krüdeneride valdusse. Aastal 1834 panditi mõis 38 000 rubla eest Sieversitele. Aastal 1881 sai mõisast fideikomiss. Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 1/4 adramaad, sellele allus 210 mees- ja 252 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus sama, aastal 1734 oli adramaid 2 ja 1/2, aastal 1688 aga 6 ja 3/4. Aastal 1641 oli mõisa suurus 4 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli adramaid 5 ja 7/20, aastal 1881 aga 9 ja 17/80, lisaks veel 12 ja 55/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus. Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisat: Pürkelsdorf ja Maukain. Fideikomiss Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 140 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 131-132. Bienestamm, H. von. Geographischer Abriss der drei deutschen Ostsee-Provinzen Russlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: Deubner, 1826, lk 246. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Heinrich von Hagemeister; lk. 138 Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885, lk 127.
Projektarvutus

Projektarvutus on mitmetähenduslik sõna. Projektarvutus on masinaehituses projekteerimisega kaasnev arvutus. ...
104 eKr

Aasta 104 eKr ehk ab urbe condita DCL (650). Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 3. sajand eKr | 2. sajand eKr | 1. sajand eKr | ► ◄ | 120. aastad eKr | 110. aastad eKr | 100. aastad eKr | 90. aastad eKr | 80. aastad eKr | ► ◄◄ | ◄ | 107 eKr | 106 eKr | 105 eKr | 104 eKr | 103 eKr | 102 eKr | 101 eKr | ► | ►► Vana-Rooma konsuliteks olid Gaius Marius ja Gaius Flavius Fimbria. Sitsiilias algas suur orjade ülestõus. ... ... Jugurtha, Numiidia kuningas