laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
270 Park Avenue

JPMorgan Chase Building aadressil 270 Park Avenue on ehitamisel olev ülikõrge pilvelõhkuja (423 m) New Yorgis, mis peaks valmima 2020. aastate keskel. Samal aadressil asus varem samuti pilvelõhkuja (216 m), mis lammutati 2021. aastaks. Sügaval krundi all kulgevad East Side Accessi liinid, mis suunduvad Grand Central Terminali, millelt arendaja ostis õhuõigused.  270 Park Avenue – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Vítkov

Vítkov (saksa keeles Wigstadtl, poola keeles Witków) on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Opava ringkonnas. Vítkov asub Opavast ligi 21 km edelas ja Ostravast umbes 37 km läänes. Vítkov asub merepinnast 480 meetri kõrgusel. Vítkovit on esmamainitud 1301. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Vítkov Místopisný seznam obcí České republiky History Oficiální stránky Volný čas Vítkov
Elina Sildre

Elina Sildre (E. Raska; sündinud 1980 Tartus) on vabakutseline illustraator, kujundaja ja koomiksikunstnik. Õppinud aastatel 1999–2003 Eesti Kunstiakadeemias graafilist disaini. 2005 „Unelaul kahel häälel”, autor Epp Annus 2006 alates Koomiksid ja illustratsioonid ajakirjale Täheke 2006–2021 ajakirja Mesimumm illustraator 2006 „Unekoer”, autor Aidi Vallik 2006 „Väike lumehelbeke”, Anu Eriksoo 2009 kogumikus „Eesti minasjuttude kuldraamat”, TEA Kirjastus 2009 „Minu pere jõuluraamat”, TEA Kirjastus 2010 „Munast sündinud kuningatütar”, kirjastus Ilo 2010 „Minu jalad”, autor Aidi Vallik 2010 „Armi ja vana vares”, autor Marta Sillaots 2011 „Roheline mees", kirjastus Ilo 2011 kogumikus „Muinasjutud armastusest”, autor Epp Petrone 2011–2012 õpikutele „I Love English” 1 ja 2, autor Ülle Kurm 2012 kogumikus „Unejuttude ja salmide kuldraamat”, TEA Kirjastus 2012 võrukeelne kogumik „Tähekese” koomiksitest „Topõldvatuga kukli” 2012 „Leemuripoeg Ville teeb sääred”, autor Kairi Look 2013 „Kolm päkapikku”, autor Urve Tinnuri 2013 „Väike Jope”, Autor Heli-Illipe Sootak 2013 kogumikule „Naljajuttude ja -salmide kuldraamat”, TEA Kirjastus 2014 kogumikule „Eesti kollijuttude ja -salmide kuldraamat”, TEA Kirjastus 2014 „Lumehelbe töö”, autor Aidi Vallik 2014 „Hanel oli auto”, autor Helle Laas 2014 „Päkapikk Jasper”, autor Urve Tinnuri 2014 „Peeter, sõpradele Peetrike”, autor Kairi Look 2015 tegevusraamat "Nukuraamat reisile", autor Kadre Spitz 2016 tegevusraamat "Kosmoseraamat reisile", autor Kadre Spitz 2015 lastekoomiksi raamat „Kuukassi koerused kosmoses“, kaasautor Joonas Sildre 2015–2021 iIllustratsioonid ja koomiksid aabitsale, õpikutele ja tööraamatutele sajas "Jutulinn", 1., 2., ja 3., klass, kirjastus Maurus 2017 „Mustikavõõpaja“, autor Reet Babõlski 2018 „Väikese auto lood”, autor Triinu Ambur 2018 „Minu käed”, autor Aidi Vallik 2019 „Minu Eesti seiklus”, autor Kätlin Vainola 2019 „Minu kõht“, autor Aidi Vallik 2019 „Minu pea“, autor Aidi Vallik 2020 „Evelini elu“, autor Ketlin Priilinn 2020 „Musta kassi naabrid“, autor Indrek Koff 2020 „Mina hoolin Eestist“, autor Heli Illipe-Sootak 2020 „Taks ja Dogi“, autor Kadri Hinrikus 2021 „Minu tulevik Eestis“, autor Liis Sein 2021 „Maruvahva lasteaed“, autor Liis Sein 2021 „Kuhu lapsed said?“, autor Indrek Koff https://www.instagram.com/elinasildre https://www.facebook.com/Sildre http://joonistused.blogspot.com
Marshall Sahlins

Marshall David Sahlins (27. detsember 1930 – 5. aprill 2021) oli Ameerika Ühendriikide kultuuriantropoloog. Ta töötas Chicago Ülikoolis. koos David Graeberiga (2017). "On Kings." Hau Books. ISBN 978-0-9861325-0-6. Sahlins, Marshall 2002. Saared ajaloos. (Triinu Pakk-Allmann, tlk.) Tallinn: Varrak. (Sari: Ajalugu. Sotsiaalteadused.) (Orig. 1985.)
Auguste de Montferrand

Auguste de Montferrand (23. jaanuar 1786 Chaillot – 10. juuli 1858 Peterburi) oli prantsuse päritolu klassitsismi viljelenud arhitekt, kes töötas peamiselt Venemaa Keisririigi pealinnas. Tema kaks tuntuimat tööd on Iisaku katedraal ja Aleksandri ausammas.  Auguste de Montferrand – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Aleksandri ausammas

Aleksandri ausammas (vene keeles Александровская колонна) asub Paleeväljaku keskpunktis Venemaa suuruselt teises linnas Peterburis. Monument püstitati pärast Venemaa Keisririigi võitu sõjas, mis peeti Napoleoni juhitud Prantsusmaa Keisririigi vägedega. Ausammas on saanud nime keisri Aleksander I järgi, kes valitses aastatel 1801–1825. Rajatise arhitekt oli prantslane Auguste de Montferrand.  Aleksandri ausammas – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Lembit Paluteder

Lembit Paluteder (9. juuni 1927 – 13. oktoober 1995) oli eesti skulptor. Paluteder sündis Urvaste lähedal. Kunstiinstituudi lõpetas ta 1953. aastal. Tema kõige tuntum töö on 1905. aasta revolutsiooni mälestusmärk Tallinnas Estonia teatri juures (1958). Oma vanematekodus korrastas kunstnik vanad taluhooned ja kaunistas lähedase parkmetsa skulptuuridega. Oli oma kodukandi Urvaste ümbruskonna kunstiettevõtmiste tuntud eestvedaja. Ta on maetud Urvaste kalmistule. Lembit Paluteder Eesti Kunsti ja Arhitektuuri Biograafiline Leksikon "See olemine" (1990) (dokumentaalfilm Lembit Palutederist) "Maailmapilt: Skulptor Lembit Paluteder" (raadiosaade, eetris 26.04.2008)
Vana-Nurtu

Vana-Nurtu on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas. Külas asub Märjamaa ohvripärn. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 15.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Hronov

Hronov (saksa keeles Hronow) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Náchodi ringkonnas. Hronov asub Poola piirist 3,5 km kaugusel, Náchodist umbes 7 km põhjas ja Hradec Královést ligikaudu 39 km kirdes. Hronov paikneb merepinnast 364 meetri kõrgusel. Hronovit on esmamainitud 1359. aastal. Alevi staatuse sai Hronov 1415. aastal ja linnaõigused 1859. aastal. Hronovis on sündinud tšehhi kirjanik Alois Jirásek (1851–1930). Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Hronov Místopisný průvodce po České Republice Z historie Hronova Město Hronov Alois Jirásek Město Hronov
Paleeväljak

Paleeväljak (vene keeles Дворцовая площадь) on Venemaa suuruselt teise linna Peterburi keskne linnaväljak, mis ühendab Nevski prospekti Paleesillaga. Sellel Talvepalee- esisel väljakul on toimunud palju ajaloolisi sündmusi, sealhulgas Verine pühapäev ja osa Oktoobrirevolutsioonist. Aastatel 1918–1944 kandis väljak Moissei Uritski mälestuseks nime Uritski väljak (vene keeles площадь Урицкого). Aleksandri ausammas  Paleeväljak – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ian Paice

Ian Anderson Paice (sündinud 29. juunil 1948 Nottinghamis) on inglise muusik, kes on eelkõige tuntud rock-ansambli Deep Purple trummarina. Paice liitus Deep Purple'iga 1968. aastal ning on kuulunud ansambli kõikidesse koosseisudesse. Ta on ainus algkoosseisu liige, kes siiani ansamblisse kuulub. Aastatel 1979–1982 kuulus ta Deep Purple'i endise solisti David Coverdale'i loodud ansamblisse Whitesnake. Paice on mänginud kolmel Whitesnake'i stuudioalbumil: "Ready an' Willing" (1980), "Come an' Get It" (1981) ja "Saints & Sinners" (1982). Aastatel 1982–1984 mängis Paice viiel Gary Moore'i albumil. Külalismuusikuna on ta teinud kaasa teistegi muusikute ja ansamblite albumitel, sh The Velvet Undergroundi viimasel stuudioalbumil "Squeeze" (1973), Paul McCartney albumil "Run Devil Run" (1999) ja Deep Purple'i kauaaegse liikme Jon Lordi albumitel. 2016. aastal võeti ta Deep Purple'i liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli.
Slaves and Masters

"Slaves and Masters" on ansambli Deep Purple 1990. aastal ilmunud, kolmeteistkümnes stuudioalbum. See on ainuke Deep Purple'i album, kus solistina esineb endine Rainbow liige Joe Lynn Turner. Album ei olnud kuigi menukas. See tõusis Billboard 200 edetabelis 87. kohale ja Suurbritannia albumimüügi edetabelis 45. kohale. "King of Dreams" (Joe Lynn Turner, Ritchie Blackmore, Roger Glover) – 5:26 "The Cut Runs Deep" (Turner, Blackmore, Glover, Jon Lord, Ian Paice) – 5:42 "Fire in the Basement" (Turner, Blackmore, Glover, Lord, Paice) – 4:43 "Fortuneteller" (Turner, Blackmore, Glover, Lord, Paice) – 5:49 "Truth Hurts" (Turner, Blackmore, Glover) – 5:14 "Breakfast in Bed" (Turner, Blackmore, Glover) – 5:17 "Love Conquers All" (Turner, Blackmore, Glover) – 3:47 "Too Much Is Not Enough" (Turner, Bob Held, Al Greenwood) – 4:17 "Wicked Ways" (Turner, Blackmore, Glover) – 6:33 Joe Lynn Turner – laul Ritchie Blackmore – kitarr Roger Glover – basskitarr Jon Lord – Hammondi orel, klahvpillid Ian Paice – trummid
Broumov

Broumov (saksa keeles Braunau) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Náchodi ringkonnas. Broumov asub Poola piirist 5,4 km kaugusel, Náchodist umbes 22 km põhjakirdes ja Hradec Královést ligikaudu 55 km kirdes. Broumov paikneb merepinnast 395 meetri kõrgusel. Broumovi vanalinn on alates 1990. aasta novembrist ajalooline linnakaitseala. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Broumov Místopisný seznam obcí České republiky Broumov : právní ochrana Národní památkový ústav
Kasti

Kasti on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas. Keskajal asus külas Kasti vasallilinnus. Külas tegutses aastani 1932 Kasti kool. Kasti mõis (Saaremaal Püha kihelkonnas) Uue-Kasti mõis (Läänemaal Märjamaa kihelkonnas) Vana-Kasti mõis (Läänemaal Märjamaa kihelkonnas) Kasti vasallilinnus "Tasuja" Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 7.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Joe Satriani

Joseph Satriani (sündinud 15. juulil 1956 Westburys, New Yorgi osariigis) on USA kitarrist, helilooja, laululooja ja kitarriõpetaja. 1986. aastal ilmus tema debüütsooloalbum "Not of This Earth". Kokku on ta andnud välja 17 stuudioalbumit, millest kolm on USA-s saanud kuldplaadi staatuse, lisaks mitu kogumik- ja kontsertalbumit. Tema teine stuudioalbum "Surfing with the Alien" (1987) on olnud tema kõige edukam album ning see on aidanud kinnistada tema mainet tunnustatud rokikitarristina. Tema albumeid on maailmas müüdud üle kümne miljoni, millega on ta üks edukamaid instrumentaalroki kitarriste läbi aegade. 1988. aastal osales Satriani kitarristina Mick Jaggeri esimesel sooloturneel. Aastatel 1993–1994 toimunud ansambli Deep Purple'i Jaapani kontserditurnee ajal täitis Satriani ansamblis Ritchie Blackmore'i kohta. Alates 1995. aastast on ta koos paljude kitarristidega osalenud enda korraldatud kontserditurneedel G3. 2008. aastal sai ta hard rock '​i supergrupi Chickenfoot liikmeks. Satriani on esitatud Grammy auhinnale 15 korral, kuid ta ei ole kordagi võitnud. Ta on Brian McKnighti, Snoop Doggi ja Zubin Mehta järel nominatsioonide arvult neljas artist, kes ei ole kunagi Grammyt võitnud. Tema õpilaste seas on olnud Steve Vai ja Alex Skolnick. "Not of This Earth" (1986) "Surfing with the Alien" (1987) "Flying in a Blue Dream" (1989) "The Extremist" (1992) "Time Machine" (1993) "Joe Satriani" (1995) "Crystal Planet" (1998) "Engines of Creation" (2000) "Strange Beautiful Music" (2002) "Is There Love in Space?" (2004) "Super Colossal" (2006) "Professor Satchafunkilus and the Musterion of Rock" (2008) "Black Swans and Wormhole Wizards" (2010) "Unstoppable Momentum" (2013) "Shockwave Supernova" (2015) "What Happens Next" (2018) "Shapeshifting" (2020) https://www.riaa.com/gold-platinum/?tab_active=default-award&ar=Joe+Satriani&ti=&format=&type=#search_section (vaadatud 29.12.2021) https://www.grammy.com/grammys/artists/joe-satriani/17364 (vaadatud 11.8.2021) http://www.satriani.com/
Rainbow

Rainbow (ka Ritchie Blackmore's Rainbow) on Suurbritannia rokkansambel, mille asutas 1975. aastal kitarrist Ritchie Blackmore. Algselt koosnes ansambel Ronnie James Dio juhitud endise ansambli Elf liikmetest, kuid pärast ansambli debüütalbumi "Ritchie Blackmore's Rainbow" ilmumist 1975. aastal vallandas Blackmore taustaliikmed ja jätkas tegevust Dioga. Dio salvestas Rainbow'ga veel kaks stuudioalbumit – "Rising" (1976) ja "Long Live Rock 'n' Roll" (1977) –, misjärel liitus 1979. aastal Black Sabbathiga. Algusaastatel viljeles Rainbow peamiselt neoklassikalist metal'it ja laulud olid sageli müstilise sisuga. Pärast Dio lahkumist võttis ansambel rohkem poprokile orienteeritud suuna. 1979. aastal liitusid ansambliga laulja Graham Bonnet, klahvpillimängija Don Airey ja endine Deep Purple'i basskitarrist Roger Glover. Samal aastal andis ansambel välja oma neljanda stuudioalbumi "Down to Earth", millelt pärinev "Since You Been Gone" sai ansambli esimeseks hittsingliks (Suurbritannias #6). 1980. aastate alguses jätkus ansambli edu albumitega "Difficult to Cure" (1981), "Straight Between the Eyes" (1982) ja "Bent Out of Shape" (1983). 1984. aastal läks ansambel laiali, kuid 1993. aastal moodustas Blackmore selle uue koosseisuga uuesti. 1995. aastal anti välja kaheksa ja seni viimane stuudioalbum "Stranger in Us All". Seejärel keskendus Blackmore roki asemel põhiliselt renessansist ja keskajast mõjutatud muusikale. 1997. aastal läks ansambel teist korda laiali, kuid alates 2015. aastast on aeg-ajalt kontserte antud. Ansambli tegevusaja jooksul on selle ainus püsiv liige olnud Blackmore. Pärast Bonnetit täitsid ansambli solisti kohta Joe Lynn Turner ja Doogie White. Ansambli praeguse koosseisu moodustavad lisaks Blackmore'ile laulja Ronnie Romero, taustalaulja Candice Night, klahvpillimängija Jens Johansson, basskitarrist Bob Curiano ja trummar David Keith. "Ritchie Blackmore's Rainbow" (1975) "Rising" (1976) "On Stage" (kontsertalbum; 1977) "Long Live Rock 'n' Roll" (1978) "Down to Earth" (1979) "Difficult to Cure" (1981) "Straight Between the Eyes" (1982) "Bent Out of Shape" (1983) "Stranger in Us All" (1995)
Bill Wyman

William George Wyman (sünninimi William George Perks; sündinud 24. oktoobril 1936 Londonis) on inglise muusik. Wyman mängis ansamblis The Cliftons, kui 1962. aastal paluti ta välja vahetama Rolling Stonesis Dick Taylorit. Väidetavalt kutsuti ta ansamblisse, kuna tal oli oma isiklik bassivõimendi. Kui ansamblisse saabus Charlie Watts, oligi moodustunud Rolling Stonesi klassikaline koosseis. Wyman oli Rolling Stonesis basskitarrist, klahvpillimängija, taustalaulja ja harva ka solist. Wyman oli esimene Rollingutest, kes salvestas sooloalbumi – "Monkey Grip" (1974) – ja kaks aastat hiljem teise – "Stone Alone". Tema järgmine kuulus kõrvalprojekt oli 1985. aastal kokku pandud cover-bänd Willie & the Poor Boys, kuhu peale Wymani kuulusid teiste seas ka Watts, Jimmy Page ja Paul Rodgers. Rolling Stones'ist lahkus Wyman 1993. aastal. 1997. aastal kogus ta Bill Wyman's Rhythm Kingsi nime all kitarristid Peter Framptoni ja Albert Lee. Lisaks neile kutsus ta ansamblisse ka Gary Brookeri Procol Harumist. Ansambli debüütalbum oli samal aastal ilmunud "Struttin' Our Stuff". 1989. aastal võeti Wyman The Rolling Stonesi liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli. "Watch Bill Wyman Explain How He Joined the Rolling Stones in 1962". Rolling Stone. 21.6.2019. Vaadatud 29.12.2021 "Willie And The Poor Boys". billwyman.com. Vaadatud 14.7.2017 Ametlik koduleht
Esimese kvartali torm

Esimese kvartali torm (filipino keeles Sigwa ng Unang Sangkapat, inglise keeles First Quarter Storm) oli rahutuste laine Filipiinidel 1970. aasta esimeses kvartalis. Jaanuari lõpust märtsi keskpaigani toimus hulganisti peamiselt üliõpilaste poolt organiseeritud meeleavaldusi ja proteste president Ferdinand Marcose vastu. Mitmed meeleavaldused aeti vägivaldselt laiali ning paljude üliõpilaste valitsusvastased vaated radikaliseerusid. Varem mõõdukate vaadetega olnud rahvamassid, kes nõudsid näiteks parlamendireformi, asusid seisukohtadele, et ainus võimalus muutusteks on valitsus kukutada ning ühiskonda radikaalselt reformida. Esimese kvartali tormi meeleavaldused lõppesid 17. märtsiks, kuid need olid algeks mitmetele hilisematele sündmustele, nagu Dilimani kommuun (veebruar 1971), Plaza Miranda pommirünnakud (august 1971), kaitseseisukorra väljakuulutamine (september 1972), Macli-ing Dulagi atentaat (aprill 1980), Benigno Aquino atentaat (august 1983), tulemuste võltsimine 1986. aasta valimistel ja lõpuks rahumeelne EDSA-revolutsioon (veebruar 1986). Lääne-Saksamaa üliõpilasliikumine Mai 68 Tlatelolco veresaun U Thanti matusekriis 1989. aasta Tian'anmeni meeleavaldused 1970. aasta Poola protestid Külma sõjaga seotud konfliktide loend Marawi lahing Joaquin, Nick (1990). Manila, My Manila. Vera-Reyes, Inc. Dacanay, Barbara Mae Naredo (24. veebruar 2020). "The 7 deadly protests of the First Quarter Storm". ABS CBN News and Public Affairs. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. veebruar 2020. Vaadatud 28. veebruar 2020. Dacanay, Barbara Mae Naredo (26. veebruar 2020). "50 years later, First Quarter Storm survivors recall those first three months of the 70s". ABS CBN News and Public Affairs. Originaali arhiivikoopia seisuga 28. veebruar 2020. Vaadatud 28. veebruar 2020. Rodis, Rodel. "Remembering the First Quarter Storm". Philippine Daily Inquirer (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 31. jaanuar 2015. Vaadatud 27. jaanuar 2020. Aureus, Leonor J., toim (1985). The Philippine Press Under Siege II. "A History of the Philippine Political Protest". Official Gazette of the Republic of the Philippines (Ameerika inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 5. juuli 2017. Vaadatud 10. detsember 2018.
Tehismuld

Tehismuld ehk tehnogeenne muld on muld, mille väljanägemine ja areng on seotud tugeva inimtegevuse poolt põhjustatud ümberkujundava mõjuga. Aastal 2022 valiti tehismuld aasta mullaks. Tehismullad tekivad siis, kui looduslikes tingimustes tekkinud mulla ülemine osa on: osaliselt või täiesti hävitatud eemaldatud segatud alusmullaga maetud puistanguga koosneb looduslikust või looduses mitteesinevast puistangumaterjalist. Pärast tehismulla ümberkujundamist toimub neil aladel mullateke ja -areng taimestiku ja muu elustiku mõjul looduslike protsesside käigus. Tehismulla lähtekivimiteks võivad olla nii looduslikud aluspõhja- ja pinnakattekivimid ning setted kui ka turvas või isegi prügimägede moodustav materjal. Tehismullad on levinud taastatud taimestikuga karjäärialadel, tiheasustusega piirkondades ning ehitisi ja teid ümbritsevatel haljasaladel. Kuna toimub selliste alade pidev lisandumine, siis tekib kogu aeg juurde ka tehismuldi. Aasta muld 2022 on tehismuld Eesti Maaülikool, 03,12,2021 (vaadatud 29.12.2021)
Niidupunnpea

Niidupunnpea (Ochlodes sylvanus) on liblikas punnpealaste sugukonnast. Niidupunnpea on levinud Euroopas ja Aasias. Euroopa põhjaosas ulatub levila Skandinaavia keskosani ja Lõuna-Soomeni. Lääne-Eestis on ta üsna laialt levinud, kuid mitte eriti sage liblikaliik. Ochlodes sylvanus ♂ ♂ △ Ta muneb oma munad lamba-aruheinale või mõnele muule kõrrelisele. Röövikud on sinakasrohelised – see värvus aitab neil kõrreliste vahel toitudes paremini märkamatuks jääda. Enne kui nad kevadel valmikuteks moonduvad, peavad röövikud talve hiberneerudes üle elama. Tiibade siruulatus on 25 kuni 34 mm. Emaste ja isaste isendite tiibade ülakülg erineb oluliselt. Emaste tiibade ülakülg on üleni tume kollakaspruun, suurte kollaste laikudega. Isaste tiibade ülakülje keskosa on tumekollane, servad on tumedamad, üksikute kollaste laikudega; eestiibadel on lai must hõbedase läikega lõhnatriip. Erki Õunap, Urmas Tartes "Eesti päevaliblikad", Varrak 2014, lk 114. Niidupunnpea andmebaasis eElurikkus
Georg Rudolf Stackelberg

Georg Rudolf Stackelberg (12. oktoober 1872 Salla vald, Viru kreis – 15. märts 1934 Küti vald, Viru maakond) oli Eesti poliitik, baltisaksa Stackelbergide suguvõsast. Parun. Georg Rudolf Stackelberg õppis Tallinna Toomkoolis, teenis aastatel 1893−1894 Peterburis ihukaardiväe ratsagrenaderide polgus vabatahtlikuna, 1895. aastast lipnik. Lasinurmes maaomanik, aastatel 1900−1903 Lasila mõisa rentnik. Aastatel 1904−1920 Küti mõisa omanik, pärast võõrandamist jäi tema valdusse mõisasüda. Georg Rudolf Stackelberg oli enne Eesti iseseisvumist, Viru kreisis, Virumaa kreisisaadik 1905−1920, 1911. aastast Eestimaa rüütelkonna liige ja Rahukogu aurahukohtunik. Parun Georg Rudolf Stackelberg aktsepteeris Eesti iseseisvuspüüdeid, tegi eestlastega koostööd kohalikes seltsides (oli 1911. aastal Viru-Jaagupi Ühispanga üks asutajaid). Vabadussõja ajal oli ta Balti pataljoni loomise algataja ja 1919. aastal astus ka ise vabatahtlikuna Balti pataljoni. Ta oli Eesti Asutava Kogu liige (valitud Saksa Erakonna Eestimaa nimekirjast) alates 27. jaanuarist 1920, kui ta asendas Johannes Meyerit. ning I Riigikogu liige, kuni 10.01.1923, mil astus tagasi . Oli kodukorra komisjoni, maaseaduse komisjoni, rahaasjanduse komisjoni, eelarvekomisjoni, väljaspool linnasid ja aleveid asuvate kinnisvarade hindamise seaduseelnõu läbivaatamise erikomisjoni ja riikliku maatagavara tarvitamise seaduse läbivaatamise erikomisjoni liige. Georg Rudolf Stackelberg oli Toomkooli kuraator, Vinni Naiskutsekooli hooldaja ja Piiritusetööstuse Rosen & Co juhatuse liige. Georg Stackelberg suri 1934. aastal ja maeti Viru-Jaagupi kalmistule. Kaitseliidu Kotkaristi V klass (1929), ka Vene aumärgid "Juhatus ja liikmed". Riigikogu. Vaadatud 29. detsember 2021. Die kandidatenlisten der Deutsh-Baltischen Partei, Revaler Bote, nr. 232, 18. november 1920. Piret Viljamaa, Riigikogu liikmed. Elulood, lk 245-246 Naiskutsekool Vinnis Stackelberg, Georg* Rudolf Frh. v. (1872-1934), BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital
Marmelaad

Marmelaad on magus kondiitritoode, mis on valmistatud mahlast, puuvilja viljalihast ja -koorest, puuvilja- või marjapüreest, suhkrust ja veest. Marmelaadi valmistamiseks kasutatakse sageli tsitruselisi. Marmelaadi lisatakse ka toidulisandeid (nt värv- ja maitseained). Marmelaadi ajalugu ulatub Vana-Kreekasse. Kreeklased keetsid küdooniat meega, et see oleks magus. Saadud massi nimetasid nad "melomeli" (õun meega). Sõna "marmelaad" tuleneb portugalikeelsest sõnast "marmelada". Seda maiust said süüa ainult jõukad inimesed. Praegu valmistavad eri riigid oma marmelaadi. Vabrikus segatakse puuvilja- või marjapüree tarretisetaolise ainega ning keedetakse vaakumaparaadis suhkruga. Kui mass jahtub kuni 85 °C-ni, segatakse sisse värv-, maitse- ja teised ained. Saadud mass vormitakse, jahutatakse ja kuivatatakse spetsiaalses masinas. Selleks, et marmelaad paremini säiliks ega jääks niiskeks, puistatakse see suhkruga üle. Marmelaadi põhilised sordid on: Tükiline želeemarmelaad on klassikaline marmelaad, mis on kujundatud pehmeteks suhkruse pealiskihiga kommideks. Vormid on näiteks suhkruga üle puistatud tsitruseviilud, pallid ja muud kujundid. Närimistükiline marmelaad on klassikaline Euroopa marmelaad, millel on kõvem ja venivam konsistents, palju maitseid ja vorme. Vormid on näiteks karukesed, oad, lagritsa assortii ja muud närimismarmelaadi kommid. Inglismaa traditsiooniline marmelaad on tsitrusedžemm leiva peale määrimiseks. Suuretükilise (vene) marmelaadi konsistents meenutab kõva tarretist. See toodetakse tavaliselt suure tükina. Mõnikord valatakse marmelaad kuumalt purki ja lastakse jahtuda. Lõigatakse noaga. Näited on guavamarmelaad (Ladina-Ameerika), küdooniamarmelaad (Itaalia ja Portugal), õuna- või ploomimarmelaad (Venemaa). Wolf, B. “Confectionery and Sugar-Based Foods". 2016. Reference Module in Food Science. Elsevier Inc. Vaadatud detsembris 2021. Randell, S. “A pot of Marmalade: The ultimate guide to making and cooking with marmalade". 2017. London: Saltyard Books. pp. 11. Vaadatud detsembris 2021. Ручинка, Н. “Мармелад". 2015. Журнал: „Химия и жизнь” Volume 3. Russia: издфтельство «Наука». Vaadatud detsembris 2021. Wilson, C. A. "The book of Marmalade". 1985. University of Pennsylvania Press, Philadelphia. Vaadatud detsembris 2021.