Gernet

Gernet (vene keeles Гернет) on Pommerist Gollnowist pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad suguvõsaliikmed Kanadas, Prantsusmaal ja Venemaal. Suguvõsa esivanemaks oli Gollnowi (Pommeris) bürgermeister Peter Gernet. 1761. a anti Vene keisririigi mereväes teeninud Karl Gottlieb Gernetile Saksa-Rooma keisri poolt riigiaadliku tiitel ja vapp. Peter Gernet (1525−pärast 1584), Gollnowi raehärra ja bürgermeister Nikolaus Gernet (suri u pärast 1622), Gollnowi bürgermeister Georg Gernet (1620−1688), Gollnowi bürgermeister Ernst Friedrich Gernet (u 1622−pärast 1673), Gollnowi bürgermeister Joachim Gernet (1648–1710), Tallinna sündik ja bürgermeister, rendivaldaja Johann Friedrich Gernet (1692–1771), Vigala pastor, Eestimaa konsistooriumi assessor, pietist Carl Gottlieb von Gernet (1700–1791), kreisikomissar, Eestimaa ülemmaakohtu adjunkt, Keila kiriku eestseisja ja Üksnurme, Luiste ja Lehola mõisnik Johann Christian Gernet (1735−1802), kaupmees, Tallinna raehärra, Tallinna Suurgildi oldermann Christian Wilhelm von Gernet (1740–1819), Venemaa keisririigi sõjaväelane Carl Gustav von Gernet (1747–1812), Venemaa keisririigi sõjaväelane (major), Üksnurme mõisnik Karl Johann von Gernet (1776–1857), Venemaa keisririigi mereväeohvitser, adrakohtunik, Kostivere mõisnik Peter Woldemar von Gernet (1776–1846), Sikeldi mõisnik Johann Ferdinand von Gernet (1791−1852), Venemaa kindralmajor, polgu- ja brigaadikomandör Nikolai Wilhelm von Gernet (1816−1883), kindralmajor, polgukomandör Karl August von Gernet (ru) (1819—1892), salanõunik, teadlane, Üksnurme mõisnik Karl Wilhelm Reinhold von Gernet (1819−1890), polkovnik, salanõunik, pataljoni- ja polgukomandör, Moskva aktsiisivalitsuse direktor Rudolf Karl Jacob von Gernet (1826–1912), kohtuametnik, kreisisaadik Läänemaal, Vaemla ja Aadma mõisnik Johan Julius von Gernet (1827–1903), Eestimaa mõisnike krediitkassa sekretär, üks eesti seltsi Lootus asutajaid, 1. 1877. aasta Tallinna linnavolikogu liige Eduard Gernet (1829−1908), arhitekt, Venemaa Keiserliku Kunstide Akadeemia liige Ernst Julius Konstantin von Gernet, Üksnurme mõisnik August Friedrich von Gernet (1830–1878), Eestimaa ülemmaakohtu ja Eestimaa rüütelkonna kantselei auskultant, Eestimaa rüütelkonna sekretär, Eestimaa talurahvaasjade komisjoni sekretär Adam Oskar von Gernet (1834–1908), kolleegiuminõunik, Eestimaa aktsiisivalitsuse ringkonnainspektor Theodor Gernet (1841−pärast 1893), Venemaa kindralmajor Konstantin Gernet (1844−pärast 1918), Venemaa jalaväekindral, Keiserliku Talvepalee juhataja, paleede peavalitsuse juhataja kohusetäitja, Gattšina paleevalitsuse ülem Leon (Leonhard) Nikolai von Gernet (1854−1909), tõeline riiginõunik, vanglate peavalitsuse ülema abi Konrad Axel von Gernet (1865–1920), ajalookandidaat, kolleegiuminõunik, mõisaomanik, viljakas ajaloolane, ajakirjanik Mihhail Nikolajevitš Gernet (1874−1953), õigusteaduse doktor, Moskva ülikooli õigusteaduse professor, VNSFV-i teeneline teadlane, viljakas õigusteadlane Nadežda Nikolajevna Gernet (1877−1943), filosoofiadoktor (matemaatika), matemaatikamagister, professor Adam von Gernet (1878−1944), Venemaa keisririigi ja Eesti kaitseväe ohvitser, hüdrograaf ja geodeet, Balti pataljoni ohvitser Jevgeni Sergejevitš Gernet (1882–1943), 2. järgu kapten, laevakomandör, Aasovi sõjaflotilli komandör, Musta mere sadamate peakomandör, glatsioloog Mihhail Mihhailovitš Gernet (1903−1991), professor, VNSFV-i teeneline teadus- ja tehnikategelene Nina Vladimirovna Gernet (1904−1982), dramaturg, lastekirjanik Baieri: Schloß Warth (XX sajandil) Eestimaa: Aadma (Ahdma) (1815−1821 pandi-, 1821−1882 pärusvaldus), Humala (Hummala) (1690−1730ndad, rendivaldus), Idavere (Itfer) (1797−1809 pandi-, 1809−1834 pärusvaldus), Illuka (Illuck) (1820−u 1825, pandivaldus), Kiideva (Kiwidepäh) (1839−? pandi-, ?−1896 pärusvaldus), Kostivere (Kostifer) (1843−1857), Kurtna (Kurtna) (1811−1820 pandi-, 1820−1843 pärusvaldus), Kõrvetaguse (Körwentack) (pärast 1787−1795, pandivaldus), Käesalu (Kaesal) (1759−1797), Lehola (Lehhola) (XVIII sajandi algus−1897), Luiste (Luist) (1804−1820 pandi-, 1820−1839 pärusvaldus), Metstaguse (Metztacken) (1912−1919), Mõraste (Fersenau) (1839−1841 pandi-, 1841−1870 pärusvaldus), Niitvälja (Escherode) (1867−1872, poolmõis), Ohtla (Ochtel) (1786−1820 pandi-, 1820−1833 pärusvaldus), Orjaku (Orjak) (1818−1821, pandivaldus), Paslepa (Paschlep) (1785−1786), Riidaku (Ridaka) (1861−1872), Salajõe (Sallajöggi) (1833−1879), Saunja (Saunja) (1844−1899, poolmõis), Seljaküla (Sellenküll) (1832−1879), Soompea (Somfer) (1820−u 1825, pandivaldus), Uuemõisa (Neuenhof) (1822−1876 pandi-, 1876−1899 pärusvaldus), Uuesalu (Neuhall) (1845−1870), Vaemla (Waimel) (1804−1808 pandi-, 1808−1882 pärusvaldus), Vana-Karjaküla (Alt-Hohenhof, tollal Karjaküll) (1756−1771), Vanamõisa (Wannamois) (1793−1796), Vilkla (Wilkilby) (1830−u 1840 pandi-, u 1840−1899 pärusvaldus), Ääsmäe (Essemäggi) (1797 juuli-august, pandivaldus), Üksnurme (Uxnurm) (1795−1807 pandi-, 1807−1846 pärusvaldus) Liivimaa eesti distrikt: Viljandi (Schloß Fellin) (1780ndad, pandivaldus) Liivimaa läti distrikt: Endzele (Henselshof) (1802−1818, pandivaldus) Peterburi kubermang: Aleksejevskoje (XIX sajandil) Reichsadelsdiplom für Karl Gottlieb Gernet, ausgestellt von Kaiser Franz I, d. d. Wien 1760 1. 10. Pitseri detailvaade Valdo Praust,Kostivere mõisa ajalugu Album Estonorum. Tallinn: Estländische Druckerei A.-G., 1939. Nr 432. Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 300. Deutsches Geschlechterbuch. Genealogisches Handbuch Bürgerlicher Familien. Achtzehnter Band. Herausgegeben von Bernhard Koerner. Görlitz: Druck und Verlag von C. A. Starke, 1910. Lk 99−121 [1]. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd III. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930. Lk 98−105 [2]. Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd IV. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1978. Lk 86−87. Gernet, Axel von. Über die Herkunft der Familie von Gernet. − Jahrbuch für Genealogie, Heraldik, und Sphragistik 1903. Mitau: Gedruckt bei J. F. Steffenhagen und Sohn, 1905. Lk 97−99 [3]. Друкарев, Е. Г. Сергей Павлович Гернет (1859–1918), его предки и потомки в Петербурге. – Немцы в Санкт-Петербурге. Биографический аспект. XVIII–XX вв. Вып. 9. Санкт-Петербург: МАЭ РАН, 2015. Lk 309−320 [4]. Немцы России. Энциклопедия. Tом 1 (A–И). Председатель редакционной коллегии В. Карев. Москва: Издательство Общественная Академия наук российских немцев, 1999. Lk 541−542. Gerneti suguvõsa geneloogia saidil geni.com Gerneti suguvõsa Rjazani kubermangu liin saidil 62info.ru Gerneti suguvõsa Venemaa liin saidil rgfond.ru Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust