laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Grigori Potanin

Grigori Potanin (vene keeles Григорий Николаевич Потанин; 4. oktoober (vkj. 22. september) 1835 Jamõševski kindlus, Semipalatinski ringkond – 30. juuni 1920 Tomsk) oli vene geograaf, etnograaf, publitsist, folklorist ja botaanik. 1852 lõpetas Potanin Omski kadetikorpuse. 1853–1858 oli ta sõjaväeteenistuses Semipalatinskis ja Omskis ning osales ekspeditsioonis Ili jõe, Hiina ja Tjan-Šani vahelisele alale. 1859–1862 õppis ta Peterburi ülikoolis. 1863–1864 osales ta Karl Struve ekspeditsioonis Zaissani järve, Irtõši ülemjooksu ja kuni 2992 m kõrguse Tarbagatai aheliku juurde. Ekspeditsiooni käigus kogus ta ulatusliku herbaariumi. 1865 määrati Potanin Tomski kubermangu statistikakomitee sekretäriks. Kuid juba sama aasta suvel vahistati ta väidetava vandenõu tõttu Vene Keisririigi vastu. Ta oleks justkui tahtnud Siberit Venemaast eraldada ja Siberi omariikluse välja kuulutada. Ta oli Omski kindluses vangis seni, kuni ta 15. mail 1868 süüdi mõisteti. Talle määrati tsiviilnuhtlus ehk kõigi auastmete, tiitlite ja õiguste äravõtmine koos kogu vara konfiskeerimisega. Ühtlasi mõisteti ta sunnitööle Sveaborgi (tänapäeval Suomenlinna), kus oli kuni 1871. aasta novembrini. Seejärel saadeti ta välja Vologda kubermangu Nikolskisse. Alles 1874 anti talle Venemaa Geograafiaühingu palvel armu. Ta uuris Kesk-Aasiat, Mongooliat ja Hiinat. Tema järgi said nime ahelik, liustik, asula, tänavad, asteroid, roosõieliste sugukonda kuuluv Hiinas ja Mongoolias kasvavate väikeste põõsaste perekond Potaninia ning 63 taimeliiki. 1843 abiellus ta Aleksandra Potaninaga (sündinud Aleksandra Viktorovna Lavrskaja). Nad saatsid teineteist kõigil ekspeditsioonidel. Aleksandra aitas oma mehel koguda etnograafilist ainest ja muid materjale ning ta oli esimene naine, kes võeti Venemaa Geograafiaühingu liikmeks. Aleksandra haigestus neljanda Hiina-ekspeditsiooni ajal ja suri 19. septembril 1893 Shanghais. 1901. aastast oli Potanin kirjavahetuses Barnauli luuletaja Maria Vassiljevaga. 1911 nad abiellusid. 1917/18. aasta talvel jättis Vassiljeva oma mehe maha. Potanin oli siis juba raskelt haige ja suri 1920. aasta suvel Tomskis. Maailmasõja ajal hakkas Potanin taas poliitikaga tegelema. 1917 osales Potanin, kes valdas vabalt kasahhi keelt, Orenburgis Semipalatinski oblasti saadikuna Esimesel Ülekirgiisialisel kongressil ja valiti Asutava Kogu saadikuks. 1918 osales ta Siberi oblastiduuma loomises ja oli üks selle 47 saadikust. 1915 nimetati Potanin Omski aukodanikuks ja 1918 nimetas Siberi ajutine valitsus ta Siberi aukodanikuks. 1956 maeti Potanin ümber Tomski riikliku ülikooli maa-alale.
Jerzy Nowosielski

Jerzy Nowosielski (7. jaanuar 1923 Kraków – 21. veebruar 2011) oli ukraina ja poola maalikunstnik ja graafik. Sündinud Lemko pere. Aastal 1942 tutvus ta Lvivi lähedal asuva kloostri ikoonidega. Aastatel 1945–1947 õppis ta Krakówi kunstiakadeemias Eugene Eibischi käe all. Aastatel 1976–1992 oli ta Krakówi kunstiakadeemia õppejõud. Ta maalis peamiselt ikoone ja freskosid, kuid ka portreesid ja maastikke ning abstraktseid teoseid. Tutvustus lehel Culture.pl
Helmut Ringelmann

Helmut Ringelmann (4. september 1926 München – 20. veebruar 2011 Grünwald) oli saksa filmi- ja teleprodutsent. Helmut Ringelmann oli politseiseriaali "Derrick" produtsent.
Marta Toona

Marta Toona (3. aprill 1918 Peterburi – 16. jaanuar 2018) oli eesti viiuldaja ja muusikapedagoog. Ta töötas viiuliõpetajana Tallinna Lastemuusikakoolis, seejärel Tallinna Muusikakeskkoolis alates selle loomisest 1961. aastal. Hiljem töötas ta pedagoogina Tallinna Riiklikus Konservatooriumis. Tema õpilased olid teiste seas Paul Mägi, Andres Mustonen ja Eri Klas. Tema abikaasa oli Enn Toona. "Marta Toona 3. IV 1918 – l6. I 2018" Sirp, 6. aprill 2018
Heinrich Joachim Alstadius

Heinrich Joachim Alstadius (22. september / 3. oktoober 1780 Tallinn – 20. jaanuar / 1. veebruar 1860) oli Tallinna rae liige. Ta sai Tallinna kodanikuks 1809, valiti raehärraks 9/21. detsembril 1817 ja bürgermeistriks 1855. Suri ametis olles.
Ford Motor Company

Ford Motor Company on USA autotootja, mis toodab autosid Ford. Ettevõte sai alguse tehasest, mille Henry Ford avas Detroitis 1903. aastal. Ford hakkas autode koostel kasutama liikuva konveieri meetodit, mis suurendas oluliselt töö tootlikkust. See meetod sai 1914. aastal maailmas tuntuks fordismina. Ettevõtte võtmetegelased tänapäeval on William Clay Ford (Henry Fordi pojapojapoeg) ja Jim Farley. 1903 1907 1909 1911 1912 1912 variant 1927 1976 2003–tänapäev Lincoln, Mercury (1939–2011) ja Merkur, Troller Ford Transit 9. juuli 2008, Behind the Curve: Have U.S. Automakers Built the Wrong Cars at the Wrong Time — Again? 7. juuni 2014, Daniel Miller, What Hurdles Does Ford Motor Company's Lincoln Luxury Brand Face in the World's Largest Automotive Market? 29. august 2014, Daniel Miller, Will Ford Motor Company's Surge in the World's Largest Auto Market Continue? updated on 9-22-2018, Ford Motor Car Company in World War Two, Dearborn, MI 1903-Present
Ford (automark)

Ford on automark, mille tootja on Ford Motor Company. Ford A Ford 7W Ford 7Y Ford Anglia Ford C-Max Ford Capri Ford Classic Ford Comète Ford Consul (Capri?) Ford Corsair Ford Cortina Ford Cougar Ford Courier Ford C Ten Ford CX Ford Eifel Ford Escort Ford F-150 Ford Fiesta Ford Focus Ford Fusion Ford Galaxy Ford Granada Ford GT ja Ford GT40 Ford Ka Ford Kuga Ford Köln Ford Maverick Ford Mondeo Ford Mustang Ford Orion Ford Pilot Ford Popular Ford Prefect Ford Probe Ford Puma Ford Rheinland Ford RS200 Ford S-Max Ford Scorpio Ford Sierra Ford Squire Ford T Ford Taunus Ford Tourneo ja Ford Tourneo Courier Ford Transit (Custom, Connect) Ford Vedette Ford Y Ford Zephyr
Besançon

Besançon on linn Prantsusmaal, Bourgogne-Franche-Comté piirkonna ja Doubs' departemangu keskus. Asub Doubs' jõe looke sees Šveitsi piiri lähedal. Tänapäeva linna kohal asus seekvanite asula Vesontio, mille vallutas 58 eKr Julius Caesar ja rajas sinna oma tugipunkti võitluses sueebide kuninga Ariovistuse vastu. 1032 läks linn Saksa-Rooma riigi koosseisu. 1668. aastast kuulub Prantsusmaale. Linn jaguneb ajalooliselt ja halduslikult 14 linnaosaks. Besançon on Prantsusmaa tähtsaim kellade tootmise keskus. Sébastien Vaubani projekteeritud tsitadell, linnamüür ja Griffoni kindlus kuuluvad 2008. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse. Besançonis on sündinud Victor Hugo, Charles Fourier ja vennad Auguste ja Louis Lumière. Huddersfield, Suurbritannia (1955) Fribourg-en-Brisgau, Saksamaa (1959) Pavia, Itaalia (1964) Hadera, Iisrael (1964) Neuchâtel, Šveits (1975) Kuopio, Soome (1986) Douroula, Burkina Faso (1985) Man, Elevandiluurannik (1991) Tver, Venemaa (1996) Bistrița, Rumeenia (1997) Bielsko-Biała, Poola (2000) Charlottesville, Ameerika Ühendriigid (2006) Aqabat Jabr, Palestiina (2004) Besançoni tsitadell Planoise Vaba riigilinn Besançon Populations légales 2021 Besançoni koduleht
Hen Wlad fy Nhadau

Hen Wlad fy Nhadau [heen ulaad vö ˈnhadai] ('Mu isade vana maa') on Walesi riigihümn. Hümni ametlikud sõnad on ainult kõmrikeelsed. Sõnade autor on Evan James ja viisi autor tema poeg James James. Nad kirjutasid selle jaanuaris 1856. Hümni esimest kirjapandud teksti säilitatakse Walesi Rahvusraamatukogus. Kuigi Hen Wlad Fy Nhadau ei ole ametlikult hümniks kinnitatud, kuid see on üle 100 aasta olnud kasutusel riigihümnina. Nii bretooni hümn (Bro gozh ma zadoù) kui korni hümn (Bro Goth Agan Tasow) on loodud samale viisile. 11. märtsil 1899 salvestas Gramophone Company Madge Breese'i lauldud hümni heliplaadile Londonis. See on esimene kõmrikeelne helisalvestis. Mae hen wlad fy nhadau yn annwyl i mi, Gwlad beirdd a chantorion, enwogion o fri; Ei gwrol ryfelwyr, gwladgarwyr tra mâd, Tros ryddid gollasant eu gwaed. Refrään: Gwlad, gwlad, pleidiol wyf i'm gwlad. Tra mor yn fur i'r bur hoff bau, O bydded i'r hen iaith barhau. Hen Gymru fynyddig, paradwys y bardd, Pob dyffryn, pob clogwyn i'm golwg sydd hardd; Trwy deimlad gwladgarol, mor swynol yw si Ei nentydd, afonydd, i mi. Refrään Os treisiodd y gelyn fy ngwlad tan ei droed, Mae heniaith y Cymry mor fyw ag erioed, Ni luddiwyd yr awen gan erchyll law brad, Na thelyn berseiniol fy ngwlad. Refrään O land of my fathers, O land of my love, Dear mother of minstrels who kindle and move, And hero on hero, who at honour's proud call, For freedom their lifeblood let fall. Wales! Wales! O but my heart is with thee! And long as the sea your bulwark shall be, To Cymru my heart shall be true. O land of the mountains, the bard's paradise, Whose precipice, valleys lone as the skies, Green murmuring forest, far echoing flood Fire the fancy and quicken the blood. For tho' the fierce foeman has ravaged thy realm, The old speech of Cymru he cannot o'erwhelm, Our passionate poets to silence command Or banish the harp from thy strand. Welsh anthem - The background to Hen Wlad Fy Nhadau, BBC, 1. detsember 2008 Welsh National Anthem
Meistriliiga 2010

Meistriliiga 2010 oli Eesti jalgpalli kõrgliiga Meistriliiga 2010. aasta hooaeg. Tiitlikaitsjana alustas hooaega FC Levadia. Esiliigast tõusis kõrgliigasse Kohtla-Järve Lootus, asendades eelmisel hooajal viimaseks jäänud Tallinna Kalevit. Kalju: Fredo Getulio Aurelio → Kaarel Voolaid (18. mai) Paide: Erki Kesküla → Meelis Rooba (12. juuli) Levadia: Igor Prins → Aleksandr Puštov (3. august) Kalju: Kaarel Voolaid → Igor Prins (31. august) Trans: Valeri Bondarenko → Aleksei Jagudin (29. oktoober) 1 Meistrite Liigasse kvalifitseerunud Flora võitis Eesti Karika Transi vastu, seega Levadia kvalifitseerus teise kvalifikatsiooni ringi. Trans ja Kalju võtsid esimese kvalifikatsiooni ringi kohad. (C) = Meister; (R) = Kukkus madalamasse liigasse; (P) = Edutatud; (O) = Üleminekumängude võitja; Hooaja lõpus osalevad Meistriliiga 9. koht ja Esiliiga 2010 2. koht üleminekumängudel, kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal Meistriliiga 2011 ja kaotaja Esiliiga 2011. Kahe mängu kokkuvõttes oli parem FC Kuressaare (1:2 ja 3:0) ning säilitas järgmiseks hooajaks koha Meistriliigas. Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu. TV14 tegi iga vooru ühest mängust otseülekande. Esiliiga 2010 II liiga 2010 III liiga 2010 IV liiga 2010 "Kohtla-Järve Lootus tõusis Meistriliigasse!". Soccernet.ee. 1. november 2009. Vaadatud 24. veebruaril 2011. "Nõmme Kalju uus peatreener on Karel Voolaid". Soccernet.ee. 18. mai 2010. Vaadatud 24. veebruaril 2011. "Meelis Rooba asus Paide linnameeskonna peatreeneriks". Postimees. 15. juuli 2010. Vaadatud 24. veebruaril 2011. "Levadia lõpetas peatreener Igor Prinsiga lepingu". Postimees. 3. august 2010. Vaadatud 24. veebruaril 2011. "Igor Prinsist sai Nõmme Kalju peatreener". Soccernet.ee. 31. august 2010. Vaadatud 24. veebruaril 2011. "Bondarenko loobus Transi juhendamisest". Soccernet.ee. 29. oktoober 2010. Vaadatud 24. veebruaril 2011. http://jalgpall.ee/news.php?st=style_fp.css&news_id=2049 http://www.jalgpall.ee/news.php?st=style_m.css&news_id=1512 http://www.jalgpall.ee/news.php?st=style_m.css&news_id=1987
Kohtla-Järve Spordikeskuse staadion

Kohtla-Järve Spordikeskuse staadion on murukattega staadion Kohtla-Järvel. Viitamistõrge: Vigane <ref>-silt. Viide nimega sreg on ilma tekstita. Mariann (3. jaanuar 2024). "Jäähall". Kohtla-Järve Spordikeskus. Vaadatud 2. septembril 2024. Kohtla-Järve Spordikeskus Kohtla-Järve Spordikeskuse staadion Eesti spordiregistris http://www.sport.ee/et/ehitis/841/kohtlajarve_spordikeskuse_staadion
Häirekeskus

Häirekeskus on valitsusasutus Siseministeeriumi valitsemisalas. Häirekeskus moodustati iseseisva asutusena 1. jaanuaril 2012 ja selle peamised ülesanded on hädaabinumbrile 112 saabunud hädaabiteadete vastuvõtmine ning edastamine abistavatele organisatsioonidele (Päästeamet, Politsei- ja Piirivalveamet ja kiirabi). Häirekeskusele saabunud kõnedest saadetakse abi välja hinnanguliselt pooltel juhtudel (proportsionaalselt 63% kiirabi, 31% politsei ja 6% päästesündmustele). Alates 2018. aastast võtab Häirekeskus vastu automaatseid hädaabiteateid hoonete automaatsetelt tulekahju avastamise süsteemidelt (ATS). Samuti saabuvad häirekeskusesse avariiteated uuema süsteemiga varustatud autodelt ehk eCall kõned. Hädasolijate positsioneerimiseks saavad päästekorraldajad väga täpselt positsioneerida nii IPhone'i kui ka Androidi tarkvaraga telefonide kasutajaid. 2016. aastal oli Eesti Häirekeskuse eestvedamisel esimene riik, kus kogu riigi territooriumil hakati kasutama Androidi tarkvaraga telefone väga täpseks positsioneerimiseks. Abivajajaid teenindavad Häirekeskuse neli regionaalset keskust: Põhja Keskus (Osmussaare 2, Tallinn); Lääne Keskus (A. H. Tammsaare puiestee 61, Pärnu); Ida Keskus (Rahu 38, Jõhvi); Lõuna Keskus (Jaama 207, Tartu). Kõik keskused võtavad vastu ja teenindavad hädaabiteateid üle Eesti, kuid operatiivteenistuste appi saatmisel on tööjaotus regioonipõhine. Keskuste töösaalides töötavad koos Häirekeskuse päästekorraldajad, logistikud, valvevahetusejuhid, meedik, merevalvekeskuse töötajad ning Politsei- ja Piirivalveameti operatiivteabeteenistuse korrapidajad, kes aitavad abijõududel jõuda abivajajani. Häirekeskuses on kokku ligi 250 töötajat. Lisaks kiiret abi vajavale olukorrale aitab Häirekeskuse abi- ja infokeskus inimesi küsimustes, mille puhul ei ole ohus kellegi elu, tervis ega vara. Häirekeskuses vastatakse riigiinfo telefonile 1247. Häirekeskus kuulub Euroopa hädaabinumbreid ühendava Euroopa hädaabinumbri assotsiatsiooni (European Emergency Number Association - EENA). Päästeamet Siseministeeriumi infotehnoloogia- ja arenduskeskus Politsei- ja Piirivalveamet Siseministeerium "Häirekeskuse põhimäärus". Riigi Teataja. Vaadatud 22.12.2021. "Häirekeskus võttis kasutusele maailmas ainulaadse asukohatuvastuse". ERR. 26. juuli 2016. Vaadatud 22.12.2021. "Tänasest saab päästealast infot numbrilt 1247". 21. jaanuar 2021. Vaadatud 22.12.2021. Häirekeskuse koduleht Häirekeskuse põhimäärus
Christoph von Mickwitz (1850−1924)

Christoph Friedrich Carl von Mickwitz (25. mai 1850 Tartu – 25. mai 1924 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Eesti luuletaja, pedagoog, ajakirjanik ja poliitik. Christoph von Mickwitz õppis aastatel 1869–1877 Tartu Ülikoolis keeleteadust. Oli Tallinna Toomkoolis saksa keele ülemõpetaja. Oli aastatel 1878–1915 ajalehe Revaler Zeitung toimetaja, peatoimetaja ja väljaandja. Oli aastatel 1918–1921 ajalehe Revaler Bote asutaja ja toimetaja. Ta oli aastast 1882 Tallinna linnavolikogu liige. 1905–1914 oli ta Eestimaa Konstitutsioonilise Erakonna esimees. Christoph von Mickwitzi isa Carl Ferdinand Mickwitz oli Tartu gümnaasiumide inspektor ja Tartu Ülikooli eesti keele lektor, tema vanaisa Christoph Friedrich Mickwitz oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja, teine vanaisa Gustav Hasselblatt oli Viru-Nigula koguduse õpetaja. EEVA:Christoph Mickwitz Christoph von Mickwitz veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Pärnu Vabadussõja mälestussammas

Pärnu Vabadussõja mälestussammas on Vabadussõjas langenud sõdurite mälestusmärk Pärnus. Mälestussammas asub Pärnu Alevi kalmistul ja selle loojaks on kujur Amandus Adamson. Mälestusmärk avati 16. juulil 1922.[viide?] Pronksist Vabadusristiga tipneva silindervõlvlaega nelinurkse tüvipüramiidikujulise betoonsamba esiküljel on pronksreljeef kahuri ratta juures end istukile ajanud raskesti haavatud sõdurist, kes Eestile viimast au andes riigilippu suudleb ja kaitseinglist tema pea kohal võidupärja ja palmioksaga, ning selle all graniittahvel kirjaga: EESTI VABADUSSÕJAS LANGENUD KANGELASTELE Samba külgedel on pronksist kotkad, kes võitlevad madudega; samba nurkadel malmist kahuritorud ja -mürsud.[viide?] Mälestussamba tagaküljel on pronksskulptuur leinavast lesknaisest kahe lapsega kabeli lävel, nende kohal kiri: 1918–1920. Kunstnik on siin leinajatena kujutanud oma abikaasat ja tütart; poisike, kes trepil istudes pärga punub, oli tema poeg. Pärnu Vabadussõjas langenute monument oli Amandus Adamsoni kõige armsam teos. 1929. aastal maeti ta tema enda soovil selle kõrvale. Ööl vastu 15. aprilli 1945 mälestussammas lõhati. Järgmisel päeval käis rüvetatud mälestusmärki vaatamas arvukalt pärnakaid, nende hulgas seitse keskkoolitüdrukut, kes otsustasid sambatükid päästa. "Proovisime kotkast paigalt nihutada. Ei jõudnud. Sikutasime madu, see oli suure betoonkamaka küljes. Jõud käis üle poisikesest." Tüdrukud tirisid pronksist "Poisi lillevanikuga" Alevi kalmistu jõepoolsesse serva ja matsid maha. Pärnu Vabadussõja mälestussammas taastati ja avati rahvahulga osavõtul uuesti 1993. aasta 17. juulil.[viide?] 1991. aastal andis Eesti Muinsuskaitse Selts välja ilumargiploki ja eraldi ilumargid mälestussamba tagaküljel oleva pronksskulptuuri ja Amandus Adamsoni portree kujutisega. Jüri Hain. "Pärnu Vabadussõjas langenute monument, Amandus Adamsoni kõige armsam töö" Sirp, 11. november 2005 "Hilda Vaiksaar-Ollino: Tõde Pärnu Vabadussõjas langenute mälestussambast" Pärnu Postimees, 29. juuni 2010 Pärnu Vabadussõja mälestussammas Amandus Adamson 1991 EMS www.filateelia.ee (vaadatud 25.09.2013) Pärnu Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris Foto mälestusmärgi tagaküljest: skulptuur leinavast lesknaisest kahe lapsega kabeli lävel; esiplaanil Amandus Adamsoni haud
Alfred Schilling

Alfred Karl Wilhelm Schilling (6. oktoober (vkj. 22. september) 1861 Kuksema mõis – 12. november 1922 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi poliitik, III Riigiduuma koosseisu saadik. Alfred Karl Wilhelm Schilling õppis Tallinna Toomkoolis ja Viljandi Maagümnaasiumis ning aastatel 1880–1882, 1884 ja 1886 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas. Ta oli aastatel 1901–1919 Virumaa Viru-Nigula kihelkonna Haansalu mõisnik, aastatel 1906–1919 Pada ja Kabala mõisa (990 tessatiini) ja Satsu mõisnik (492 tessatiini), Viru kreisi kreisisaadik. Aastatel 1907–1912 oli ta Venemaa keisririigi Riigiduuma III koosseisu saadik ning aastal 1911 Riiginõukogu liige. Aastast 1912 oli ta Eestimaa rüütelkonna maanõunik, 1914. aastal valiti ta tagasi astunud Eduard von Stackelbergi asemel Eestimaa rüütelkonna peamehe asetäitjaks. Aastatel 1917–1918 esindas ta Eestimaa rüütelkonna huvisid Stockholmis ja Berliinis. Aastal 1922 oli ta Eestimaa Põlisaadlisse Kuulunute Liidu esimees Berliinis. Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat. Dorpat 1889 Uuemad sõnumid. Uute kreisisaadikute valimine, Eesti Postimees ehk Näddalaleht: ma- ja linnarahvale, nr. 5, 31 jaanuar 1902 Eduard von Stackelberg. Ühe baltlase võitlustee. Püüdlused, võidud ja kaotused. Eesti Päevaleht, Akadeemia 2010 Deutschbaltisches Biographisches Lexikon 1710-1960. Böhlau. Köln, Wien 1970 "Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Teil 2, 3: Estland, Bd. 3". Görlitz, 1930 ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Américo

Américo (õieti Domingo Johnny Vega Urzúa; sündinud 24. detsembril 1977 Aricas) on Tšiili laulja. 1985 – "La plegaria de un niño" 1994 – "Tropicalmente" 2004 – "Por una mujer" 2008 – "Así es" 2008 – "A morir" 2010 – "Yo soy" Américo koduleht
Gennadi Gerodnik

Gennadi Gerodnik (2. veebruar 1911 – 15. veebruar 2000) oli Eesti kirjanik, publitsist, õpetaja ning koolijuht. Ta lõpetas 1939. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna. Alates 1961. aastast oli ta kutseline kirjanik. Ta kirjutas vene keeles. Aastatel 1947–1961 oli ta Valga 2. Keskkooli direktor ja matemaatikaõpetaja. Mungarüü varjus. Tõde Petseri kloostri kohta. Tallinn, Eesti Raamat, 1965. Vend Vahindra. Satiiriline dokumentaaljutustus. Tallinn, Eesti Raamat, 1973. Kanne Valgamaa koduloolises andmebaasis ISIK
Arawa

Arawa on linn Paapua Uus-Guineas Bougainville'i saarel, Bougainville'i provintsis ja riigi suuruselt kolmas linn. Arawa asutati 1884. Enne 1988–1997 toimunud kodusõda oli Arawa Bougainville'i provintsi keskus. Kodusõjas hävitati Arawa sadam. Linna lähedal asuvad vasemaagikaevandused.
Rawalpindi

Rawalpindi on linn Pakistanis Pandžabi provintsis, Rawalpindi ringkonna keskus. Linnas asub Pakistani sõjaväe peakorter. 1960. aastatel oli Rawalpindi Pakistani pealinn. Rawalpindis tapeti 1951. aastal Pakistani esimene valitud peaminister Liaquat Ali Khan. 1979. aastal hukati seal peaminister Zulfikar Ali Bhutto. 2007. aastal tapeti seal Zulfikar Ali Bhutto tütar, endine peaminister Benazir Bhutto. Rawalpindi linnavalitsuse koduleht
Khyber Pakhtunkhwa provints

Khyber Pakhtunkhwa provints (varem Loodepiiriprovints) on Pakistani provints. Piirneb läänes ja põhjas Afganistaniga. Provints jaguneb 34 ringkonnaks. 2018. aastal liideti provintsiga Hõimualade territoorium. Provintsi koduleht
Igor Sorin

Igor Sorin (vene keeles Игорь Владимирович Сорин, sünninimi Igor Raiberg; 10. november 1969 Moskva – 4. september 1998 Moskva) oli vene muusik ja luuletaja. Ta oli ansambli Ivanuški International liige. Igor Sorin on maetud Kuzminskoje kalmistule. Игорь Сорин (1969-1998) Могилы знаменитостей. Vaadatud 27. juulil 2024
Attock

Attock on linn Pakistanis Pandžabi provintsis, Attocki ringkonna keskus. Asub 80 km Rāwalpindist loodes. 1985. aastani oli linna nimi Campbellpur. Attocki lähedal sündis Pāṇini. http://www.attockonians.com/
Musandami kubernerkond

Musandami kubernerkond on Omaani 1. järgu haldusüksus. Ta asub Omaani põhiterritooriumist lahus Hormuze väina ääres Musandami poolsaarel. Piirneb lõunas Araabia Ühendemiraatidega. Provints jaguneb 4 ringkonnaks: Khaşabi, Bukha, Dibba Al-Baya ja Madḩā' ringkond. Madḩā' ringkond paikneb eksklaavina Araabia Ühendemiraatidest ümbritsetuna provintsi põhiterritooriumist lõunas.
An-Naḩwah

An-Naḩwah (araabia النحوة, kasutatakse ka nimekuju Nahwa) on küla Araabia Ühendemiraatide Al-Fujayrah' emiraadis. Asub eksklaavina Omaanile kuuluva Madḩā' eksklaavi sees ja on mägedest ümbritsetud. Külas on umbes 40 maja. Seal on kliinik ja politseijaoskond.
Jüri Trei

Jüri Trei (sündinud 25. veebruaril 1948 Haapsalus) on Eesti diplomaat ja laulja. Kõrghariduse omandas ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, mille laulukateedri lõpetas 1979. aastal. Alates 2002. aastast on ta erakonna Isamaa liige. 1973–1986 ooperi- ja balletiteater Estonia, laulja 1971–1980 Eesti Televisioon, muusika- ja meelelahutussaadete assistent, režissöör 1980–1994 Kultuuriministeerium, Teatrite Valitsuse juhataja, muusika- ja teatriosakonna juhataja, muusika- ja teatrinõunik 1994–1999 Eesti Vabariigi Välisministeerium, protokolliosakonna referent, III, II ja I sekretär 1999–2002 EV konsul Peterburis 2002–2019 EV Välisministeerium, pressi- ja infoosakonna nõunik Eesti Muusikakultuuri Jäädvustamise Fondi esimees Peterburi Jaani kiriku Fondi esimees ajalehe Peterburi Teataja taasasutaja ja toimetaja Riikliku komisjoni “Eesti Lipp 120” esimees EV Valitsuse moodustatud ametkondadevahelise “Rahvuskaaslaste programmi nõukogu” liige Riikliku pühakodade programmi juhtnõukogu liige EELK Autasude komisjoni liige Eesti Lipu Seltsi asutajaliige ja esimees Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 96 häält ning ei osutunud valituks. 1998 Läti Vabariigi Kolme Tähe V klassi orden 2001 Eesti Vabariigi Valgetähe IV klassi teenetemärk Norra Kuningriigi Rüütlirist Kaitsejõudude Teenetemärk Kaitseliidu Valgerist Kaitsejõudude medal EELK Teeneterist Muinsuskaitse Seltsi teenetemedal 2013 Jakob Hurda rahvuskultuuri auhind 2018 Tallinna teenetemärk 2020 välisministeeriumi teeneterist 2020 Aino Järvesoo auhind Jüri Trei on abielus Aet Treiga (sündinud 1974), peres kasvab kolm tütart: Hanna-Maria (sündinud 1996), Eeva-Liisa (1998) ja Gerda-Kristina (2004). Varem on Jüri Trei abielus olnud baleriin Kaie Kõrbiga. Jüri Trei hobid on sport, teater, muusika ja ajalugu. "Aino Järvesoo nimelise auhinna sai neli inimest". Postimees Online. 27.11.2020. Vaadatud 18.02.2022. Kirsti Vainküla. Kaie Kõrb – uus elu lapse nimel. Õhtuleht.ee, 17.12.2005. Jüri Trei aitas taastada võidupüha paraadide traditsiooni. Põhjarannik, 31. märts 2005 Linnavolinik Trei kinkis linnapea Ratasele haamri. Postimees, 21. detsember 2006 Jüri Trei Tommy rollis muusikalis "Pipi Pikksukk". Estonia "Pipi Pikksuka" lavastuse video ERR-i arhviivis Kajalood. Elav ajalugu Jüri Trei, Eesti lipu seltsi veebileht Jüri Trei: mida tähendavad tutvused ja juhus, kylauudis.ee Eesti lipu päeval külastas Pika Hermanni torni ligi 700 inimest, Delfi, 4. juuni 2017