laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tuhalaane rändrahn

Tuhalaane rändrahn on kaitsealune rändrahn Viljandi maakonnas Mulgi vallas Tuhalaane külas. Rahn asub Tuhalaane põlispuude grupi kaguosas, Kutsiku järve kaldal, kaupluse kinnistul. Rändrahnu mõõtmed on 5,5 x 4,3 x 3,3 m, ümbermõõt 16,0 m. Rahn paikneb järsul nõlval ja on osaliselt pinnasesse mattunud. Lõunakülg on püstine, idapoolne osa on tugevasti lõhenenud. Tuhalaane põlispuude grupp Tuhalaane rändrahn (kaitsealune üksikobjekt) Eesti looduse infosüsteemis Tuhalaane rahn (ürglooduse objekt) Eesti looduse infosüsteemis Tuhalaane rändrahn (kaitsealune üksikobjekt) Eesti looduse infosüsteemis Tuhalaane rahn (ürglooduse objekt) Eesti looduse infosüsteemis Tuhalaane rändrahn keskkonnaportaalis
Oonurme rändrahn

Oonurme rändrahn on rändrahn, mis asub Ida-Viru maakonnas, Alutaguse vallas, Oonurme külas. Rändrahn asub Oonurme külast 300 m põhja pool, Rakvere–Rannapungerja maanteest 90 m ida pool põllul. Oonurme rändrahn on kaitstav loodusmälestis. Rahn võeti kaitse alla 1959. aastal vabariikliku tähtsusega loodusmälestisena. Rabakivi-graniit, mis on lagunenud kaheks osaks. Herbert Viidingu andmeil 1954. aastast on nende mõõtmed järgmised: I pikkus 4,4 m; laius 3,6 m; kõrgus 2,2 m; ümbermõõt 14,5 m. II pikkus 5,1 m; laius 2,9 m; kõrgus 2,8 m; ümbermõõt 10,8 m. Rahnud on järskude külgedega. Põhjapoolsema rahnu (I) lagi on lame ja ümar, lõunapoolne (II) on teravaharjaline. Pinnad keskmiselt murenenud. Nõrgalt sammaldunud: samblikke rikkalikult. Esineb kinnislõhesid. Rahnu ümbrus on koristatud. Oonurme oja paremal kaldal on kaitsealune kivikalme. Pärimuste järgi olevat Hiievälja künka all rahapada peidus. Arvatakse, et rahnu olevat pooleks löönud välk. Rahvasuu väidab, et tegu on olnud hoopis vanapagana kätetööga. Rahnu uuris, mõõtis ja pildistas 1954. aastal Herbert Viiding. Samal aastal uuris rahnu ka R. Haamer. Hiljem kirjanduses (E. Kumari, Looduskaitse teatmik; H. Viiding, Suurte rändrahnude kirjeldamise juhend) esitatud andmetesse on sattunud viga: I rahnu mõõtmed on näidatud võrdsetena II rahnu omadega (v.a ümbermõõt). 1985. aastal tegi Ü/K "Metsaprojekt" Eesti Metsakorralduskeskus Tudu Metsamajandi järelevalvepiirkonna looduskaitseobjektide revisjoni, selle aruande koostaja M. Raid sai (1986) Oonurme rändrahnu mõõtmisel senistest andmetest mõneti erinevaid tulemusi. http://loodus.keskkonnainfo.ee/eelis/default.aspx?id=-164545161&state=7;-164545161;est;eelisand "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. november 2015. Vaadatud 5. novembril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis Eerik Kumari (toimetaja). Looduskaitse teatmik. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1960, lk. 280 Helmut Joonuks. Alutaguse. Tallinn: Eesti Raamat, 1969, lk. 105 Herbert Viiding. Suurte rändrahnude kirjeldamise juhend. Tartu: Eesti Teaduste Akadeemia, 1986, lk. 58 Helmut Joonuks, Olav Vallimäe. Kohtla-Järve linn ja rajoon. Tallinn: Eesti Raamat, 1988, lk. 156
Liivassaare kivi

Liivassaare kivi, ka Liivassaare rändrahn on suur rändrahn, mis asub Viljandi maakonnas Viljandi vallas Taganurga küla põllul. Rahnu pikkus on 5,8 m, laius 4,5 m, kõrgus 3,0 m ja ümbermõõt 17,5 m. On looduskaitse all alates 1938. aastast. Liivasaare = Liivassaare rahn (ürglooduse objekt) Eesti looduse infosüsteemis Liivassaare kivi Eesti entsüklopeedia veebiversioonis Liivasaare 𐆐 Liivassaare rahn (ürglooduse objekt) Eesti looduse infosüsteemis Suur rändrahn; Liivasaare rändrahn (kaitsealune üksikobjekt) Eesti looduse infosüsteemis Suur rändrahn; Liivasaare rändrahn keskkonnaportaalis
Pühajõe pank

Pühajõe pank on pank, mis asub Toila vallas, Ida-Virumaal. Panga pikkus on 3,08 km. Pühajõe pank on Ontika tüüpi, see tähendab, et ülaosa moodustavad keskordoviitsiumi lubjakividest ning nende all lasuvatest alamordoviitsiumi liivakividest püstloodis sein, millele järgneb allpool Kambriumi liivakivi. Ehk seal paljanduvad aluspõhjakihid Aseri lademest kuni Tiskre kihistu kivimiteni välja. Panga serv siiski mereni ei ulatu, vaid järsaku alumist osa katab liigirikas laialehine pangamets, mis kasvab 10–30° kaldega Kambriumi sinisavidest pangajalamil. Savikihti võib märgata paljandumas mere ääres, kuid suuresti katab seda kuni viie meetri paksune rusukalle. Pank kõrgub 42–46 meetrit üle merepinna. Pühajõe panga kaitseala asub panga lääneservas ja on nime saanud juba 1241. aastal dokumentides mainitud Pühajõe küla järgi. Läänes piirneb see Toila klindilahega ning idas Konju oruga. Klindilaht koos põhjas voolava Pühajõega katkestab umbes 20 kilomeetri ulatuses katkematu klindilõigu – Ontika panga. Klindilahe koos oma ajaloolise väärtuse ja mitmekesise pinnamoega pargimaastiku kaitseks on loodud Oru pargi maastikukaitseala. Klindilahes paiknes ka 19. sajandi lõpus ehitatud loss, mis oli 1930. aastatel tollase Eesti Vabariigi presidendi suveresidents. Ehitis hävis Teises maailmasõjas. Pühajõe pank ee.geoview.info Päite maastikukaitseala, Eesti Loodus, 2005/7
Purtse org

Purtse org suubub Tallinna–Narva maantee lähedal samanimelisse klindilahte. Oru sügavnemine algab Püssi linna lähedal. Püssi ja Tallinna–Narva maantee vahel on oru sügavus 5–10 meetrit. Tallinna–Narva maanteest põhja poole suureneb oru sügavus 15 meetrini. Oru laius on alguses 50–100 m, umbes 1,5 km enne suuet oru laius suureneb poolesaja meetrini. Purtse orgu on uurinud teenekas geomorfoloog August Tammekann (1926). Arvatakse, et Purtse jõeorg paikneb osaliselt vana Kvaternaari-eelse oru kohal. "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 5. novembril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Tammispea kivi

Tammispea kivi ehk Tammispea hiidrahn on kolmeks osaks lagunenud rabakivist rändrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Tammispea külas. Kaks kolmest rahnust on hiidrahnu mõõtmetega: Suurima (II) rahnu pikkus on 11,2 m, laius 7,1 m, kõrgus 7,8 m, ümbermõõt 27,8 m ning maapealse osa maht 262 m³. Rahnu loetakse Eesti kõrgeimaks. Hiidrahn on ka I rahn. Selle pikkus on 10,2 m, laius 7,1 m, kõrgus 3,9 m, ümbermõõt 29,2 m ning maht 120 m³. Rahnu läbib rida lõhesid. Kolmas rahn (III) on väikseim. Selle pikkus on 6,2 m, laius 4,7 m, kõrgus 3,2 m, ümbermõõt 17,4 m ning maht 50 m³. Rahnud paiknevad rannatasandikul, kus pinnakatteks on peeneteraline liiv. Muistendi järgi viskas Kalevipoeg Tammispea Suurkivi siia Soomest. Suurim rahn (II) on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile. Eesti hiidrahnude loend Pirrus, Enn (2009). Eestimaa suured kivid. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus. "Tammispea suured rahnud". EELIS Infoleht. Vaadatud 27.12.2022. "Tammispea rändrahn". Keskkonnaportaal. Vaadatud 28.12.2022. Tammispea rahnud ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Tammispea rändrahn keskkonnaportaalis
Narva pank

Narva pank on Põhja-Eesti pankranniku lõik Narva jõe vasakul kaldal, kus jõgi lõikub Põhja-Eesti klindiplatoosse. "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 12. märts 2016. Vaadatud 5. novembril 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Nokakivi

Nokakivi rändrahnude rühm on kaitsealused rändrahnud, mis asuvad Harju maakonnas Rae vallas Soodevahe külas. Nokakivi rändrahnude rühm asus varem Tallinnas Lasnamäel lennuvälja idaservas ning koosnes kahest suurest ja kümnest väikesest lähestikku asuvast rändrahnust. Nokakivi mõõtmed: 6,5 x 5,5 x 4,2 m, ü = 18 m. Tallinna lennujaama lennuliiklusala ehitustööde käigus terveks jäänud kivid teisaldati 2019. aastal uude asukohta. Nokakivi rändrahnude rühm Eesti looduse infosüsteemis
Paksu suurkivi

Paksu suurkivi on kaitsealune rändrahn Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Tääksi külas. Rändrahn on graniidist, mõõtmetega 4,6 x 4,2 x 3,0 m ja ümbermõõduga 12,1 m. Paksu suurkivi keskkonnaportaalis Tääksi Paksu kivi 𐆐 Paksu Suurkivi 𐆐 Kalevipoja Lingukivi (ürglooduse objekt) Eesti looduse infosüsteemis Paksu suurkivi (kaitsealune üksikobjekt) Eesti looduse infosüsteemis Paksu suurkivi keskkonnaportaalis
Sirtsi hiidrahn

Sirtsi hiidrahn ehk Sirtsi rändrahn on migmatiidist hiidrahn, mis asub Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Sirtsi külas. Kivi pikkus on 10,5 m, laius 6,7 m kõrgus 2,6 m, ümbermõõt 27,1 m ning maht 75 m3. Rahn on järskude külgede ja lameda, suhteliselt tasase laega. Selle pikal idaküljel ja lael on hästi väljaprepareerunud migmatiitseid ja ptigmatiitseid sooni. Rahnu kirdeküljelt on N. Mikkelsaare 1933. a. andmetel väike osa rahnust ära lõhutud. Rahn paikneb moreentasandikul. Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all. Eesti hiidrahnude loend Pirrus, Enn (2009). Eestimaa suured kivid. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus. "Sirtsi rändrahn". EELIS Infoleht. Vaadatud 30.12.2022. "Sirtsi rändrahn". Keskkonnaportaal. Vaadatud 30.12.2022. Sirtsi hiidrahn ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Sirtsi hiidrahn keskkonnaportaalis
Kangrukivi

Kangrukivi on rändrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Saunja külas, mille mõõdud on u 4 x 1,3 meetrit. Kivil on kultuselohud. See on 1981. aastast kaitse all loodusmälestisena ja 1964. aastast kultuurimälestisena. Kangrukivi Eesti looduse infosüsteemis Kangrukivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Maarjamäe paekallas

Maarjamäe paekallas asub Tallinna Pirita linnaosas ning ulatub lauluväljaku ülemistest väravatest Kose teeni. See on kaitsealune maa-ala. Paekallas võeti esimest korda kaitse alla 11. mail 1938 ja uuesti 22. mail 1992. Maarjamäe paekaldal võib kohata väljakujunenud kõrget astangut, häid kambriumi ja ordoviitsiumi kivimite paljandeid. Üks neist on Suhkrumäe paljand Mäe tänava lõpul. Astangu suhteline kõrgus on maksimaalselt 30 m, absoluutne kõrgus 47 m. Maarjamäe paekallas Eesti looduse infosüsteemis Maarjamäe paekallas keskkonnaportaalis
Wuppertal

Mitte segi ajada Lõuna-Aafrika Vabariigi linnaga Wupperthal Wuppertal on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Wupperi jõe ääres. Suurtest linnadest asub Düsseldorf Wuppertalist umbes 30 km läänes, Köln umbes 40 km edelas ja Essen 23 km kirdes. Linn loodi 1. augustil 1929, kui liideti mitu linna: Elberfeld (suurlinn aastast 1883), Barmen (suurlinn aastast 1884), Cronenberg, Ronsdorf ja Vohwinkel, samuti naaberpiirkond Beyenburg, mis tänapäeval kuulub Remscheidi alla. Algul oli linna nimi Barmen-Elberfeld. 1930. aastal otsustati rahvaküsitlusega, et uueks nimeks saab Wuppertal. Wuppertal on jaotatud 10 linnarajooniks: 0 Elberfeld 1 Elberfeld-West 2 Uellendahl-Katernberg 3 Vohwinkel 4 Cronenberg 5 Barmen 6 Oberbarmen 7 Heckinghausen 8 Langerfeld-Beyenburg 9 Ronsdorf Wuppertali vaatamisväärsus on rippraudtee Schwebebahn, mis on lääneedela-idakirdesuunaline, kulgeb läbi linna, on 13,3 km pikk ja 20 jaamaga. Schwebebahni otspunktid, kummaski depoo, asuvad Vohwinkelis ja Oberbarmenis. Raudtee kulgeb 10 km ulatuses Wupperi jõe kohal ning 3,3 km ulatuses linna teede ja tänavate kohal. Schwebebahn avati 1901 ja seda kasutatakse siiamaale. Sõit ühest otsast teise kestab pool tundi. 2008. aastal teenindas Schwebebahn 25 miljonit reisijat. Raudtee tippkiirus on 60 km/h ja keskmine kiirus 27 km/h. Schwebebahn on väga töökindel. Ainus inimohvritega toimunud õnnetus sellel toimus 12. aprillil 1999; selle põhjustas rekonstrueerimistöid teinud tööliste hooletus: nad olid graafikust maas, lõpetasid töö ainult kümme minutit enne esimese rongi väljumist ja unustasid kõrvaldada suure metallitüki. Päeva esimene rong sõitis vastu seda tükki kiirusega umbes 50 km/h ja kukkus kümmekonna meetri kõrguselt jõkke. 5 inimest hukkus ja 49 sai vigastada. Ehitustöölised ja ohutustehnikainsener vabastati vastutusest, kuid nende kõrgemad ülemused mõisteti tahtmatu tapmise eest tingimisi vangi. 21. juulil 1950 otsustas Althoffi tsirkus reklaamitrikina elevant Tuffit (1946–1989) raudteel sõidutada. Pärast sõidu algust sattus Tuffi paanikasse, lõhkus vaguni seina ja kukkus jõkke. Elevant, kaks ajakirjanikku ja üks reisija said kergelt vigastada. Nii Schwebebahni operaatorettevõtet kui ka tsirkuse direktorit karistati rahatrahviga. Tänapäeval meenutab seda sündmust Alter Markti ja Adlerbrücke jaama vahel olev hüppava elevandi kujutis hoone seinal. Wuppertalil on üheksa sõpruslinna: Beersheba (Iisrael), Berliin (Saksamaa), Jekaterinburg (Venemaa), Košice (Slovakkia, alates 1980), Legnica (Poola), Matagalpa (Nicaragua), Saint-Étienne (Prantsusmaa), Schwerin (Saksamaa) ja South Tyneside (Suurbritannia). Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Wuppertali koduleht
Kõrvi suurkivi

Kõrvi suurkivi on rändrahn Viljandi maakonnas Viljandi vallas Aidu külas. Kivi asub endise Kõrvi talu maadel keset metsa. Kõrvi suurkivi on IUCN III kategooria kaitstav loodusmälestis. Gneissgraniidist rahnu ümbermõõt on 22,3 meetrit. Kõrvi suurkivi (ürglooduse objekt) Eesti looduse infosüsteemis Kõrvi suurkivi (ürglooduse objekt) Eesti looduse infosüsteemis Kõrvi suurkivi (kaitsealune üksikobjekt) Eesti looduse infosüsteemis Kõrvi suurkivi keskkonnaportaalis
Ellamaa Sepa-Mihkli rändrahn

Ellamaa Sepa-Mihkli rändrahn on rändrahn Rapla maakonnas Kehtna vallas Ellamaa külas Sepa-Mihkli talu krundil. Rändrahn kuulub kaitsealuste objektide alla. Rahnu mõõtmed on 5,4 x 3,9 x 2,4 m. Ellamaa Sepa-Mihkli rändrahn keskkonnaportaalis Ellamaa Sepa-Mihkli rändrahn Eesti looduse infosüsteemis
Tiiru kivi

Tiiru kivi ehk Painuva Suurkivi on hiidrahn, mis asub Harju maakonnas Viinistu külas maismaa ja mere piiril roostikus. Kivi on migmatiidist ja erksavärviline. Hiidrahnu pikkus on 9,2 m, laius 7,2 m, kõrgus 5,3 m ja ümbermõõt 26,0 m. Rahnu maapealse osa mahuks on hinnatud 200 m³. Rahnu kirdepoolne, väljaulatuv osa on karedapinnaline, auklik ja urbne. Seal esineb väikesi koopaid, milles pesitseb tiire - sellest on tulnud rahnu nimi. Rahnu merepoolne külg on 0,30 m sügavuses vees. Ühe muistendi järgi tahtnud Kalevipoeg Tiirukiviga Juminda neemelt tabada Pärispea neemel Odakivil puhkavat Vanapaganat. Teise järgi olevat Kalevipoeg selle rahnu Soomest visanud. Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all. Eesti hiidrahnude loend Pirrus, Enn (2009). Eestimaa suured kivid. Tallinn: Teaduste Akadeemia Kirjastus. "Tiirukivi Viinistus". EELIS Infoleht. Vaadatud 27.12.2022. "Tiiru kivi". Keskkonnaportaal. Vaadatud 28.12.2022. Tiiru kivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Tiirukivi keskkonnaportaalis
Määrakivi

Määrakivi ehk Mägrakivi on kõrge rändrahn Raplamaal Kohila vallas Pahklas. Rahn on lõhenenud kaheks osaks. Lõhenemise tagajärjel tekkinud lõhesse mahub inimene. Läheduses leidub ka väiksemaid kive, mis võivad pärineda samast rahnust. Määrakivi ja 220 m kirdesse jääv Eestimaa kivide kuningas on looduskaitse all. Mägrakivi Eesti looduse infosüsteemis Mägrakivi keskkonnaportaalis
Härjamäe rahn

Härjamäe rahn on suur rändrahn, mis asub Viljandi maakonnas Viljandi vallas (enne valdade ühendamist Pärsti vallas). Härjamäe rahn on looduskaitse all alates 1959. aastast (reg. nr. 201). Härjamäe rahn on maastikuline ja teaduslik - rändrahnul on huvitav kooslus väikeoosiga suhteliselt tasasel ümbritseval alal. Harvaesinev kivimtüüp. Härjamäe rahnu kirdekülg on püstine, jalamil rebaseurgude ja neis tehtud inimkaevetega. Rahn on ümarakontuuriline, pealt laiguliselt sammaldunud ja asub kruusapinnasel. Pikkus: 5,7 Laius: 3,5 Kõrgus: 3,2 Ümbermõõt: 14,8 m. Härjamäe rahn (ürglooduse objekt) Eesti looduse infosüsteemis Härjamäe rahn (ürglooduse objekt) Eesti looduse infosüsteemis Suur rändrahn; Härjamäe rändrahn (kaitsealune üksikobjekt) Eesti looduse infosüsteemis Suur rändrahn; Härjamäe rändrahn keskkonnaportaalis
Kalvi pank

Kalvi pank on Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas asuv pankrannik. Kalvi pank ääristab paeplatood lääne pool Aserit Kalvis. Soome lahe ja panga vahele jääb kuni saja meetri laiune metsariba. Panga kõrgus on merepinnast kuni 51 m. Pank on Toila kihistu Kalvi kihistiku stratotüüp. Paljandi ülemised kuus meetrit moodustavad paksukihilised lubjakivid, selle all on 12 cm Sillaoru kihistu ooididega lubjakivi. Veel allpool on pool meetrit glaukoniiti sisaldavat Kalvi kihistiku paksukihilist lubjakivi. Paljandi alumise osa moodustab Tõlinõmme kihistiku sinakashall savikas lubjakivi. Stratigraafia terminoloogia Eesti stratotüüpsed paljandid
Lubja mägi

Lubja mägi (ka Viimsi Lubjamägi) on kolmnurkse kujuga lavasaar Viimsi poolsaare keskosas. Lubja mäe pindala on 1 ha ja kõrgus kuni 53 m ülalpool merepinda. Lubja mäe kirdetipus asuvad Tiskre kihistu liivakividesse sõjalisel otstarbel uuristatud koopad, mis on tuntud kui Kuradi- või Röövlikoobaste ja Tondiaukudena (vaata Viimsi Kuradikoobas). Ühes Lubja mäe jalamil asuvas koopas avaneb Viimsi Rauaallikas. Lubja mäel asub Viimsi ülemine tuletorn. Loodusmälestised 6. Harjumaa: Viimsi, Maardu, Jõelähtme. Tallinn: Teaduste Akadeemia Kirjastus. 2000. . H. Kink. 2006. Veeobjektid "Eesti ürglooduse raamatus". Tallinn, Teaduste Akadeemia Kirjastus. Lk 42.
Joomakivi

Joomakivi on rändrahn, Harju maakonnas Kuusalu vallas Viinistu külas. Asub Lahemaa rahvuspargi kaitsealal. Joomakivi nimi on tulnud sõnast "joom", mis murdes tähendab maalahte maraga ühendavat kitsast ja madalat veesängi. Kivi mõõdud on 6,9x4,2m, ümbermõõt 19 meetrit (H.Viiding, 1986). Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Epu kivi

Epu kivi on rändrahn Järva maakonnas Türi vallas Saueaugu külas. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Astla kivi

Astla kivi on rändrahn Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis Astla tee ja Aianduse tee ristmiku lähedal. Astla kivi on alates 1992. aasta 22. maist loodusmälestisena riikliku kaitse all. Astla kivi iseloomustatakse kui punakasroosat jämedateralist rahnu, mille küljed on järsud ning seal esinevad praod. Põhjakülg on negatiivse kaldenurgaga ja võrdlemisi tasane. Rahnu lagi on lame ning ebatasane, kivi pinnal on palju samblikke, välja arvatud negatiivse kaldenurgaga pindadel. Astla kivi ümbruskonnas esineb veel väikesi rändrahne. Läheduses (u 40 meetrit edela suunas) asub Aianduse kivi. Rändrahnu pikkus on 4,5 m, laius 4,2 m, kõrguseks on mõõdetud 2,4 m, ümbermõõt ulatub 13,0 meetrini ning orientatsioon on 21 kraadi. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Jäämäekivi

Jäämäekivi on rändrahn Harju maakonnas Tallinna linnas Mustamäe linnaosas, Mustamäe tee 173 elamu kagunurga lähedal. Kivi on looduskaitse all aastast 1992. Kivi pikkus on 4,6 m, laius 2,7 m, kõrgus 0,6 m ja ümbermõõt 13,4 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Hirvli suurkivi

Hirvli suurkivi on rändrahn Harju maakonnas, Kuusalu vallas, Kursi külas. Kivi asub külas asuvast Kangru talust 0,2 km põhja poole lehtmetsas. Rahn võeti looduskaitse alla 1938. aastal. Looduskaitse alla võttes mõõdeti kivi külgede pikkusteks 6 m idas, 5,3 m lõunas, 5 m läänes ja 6,2 m põhjas. Kivi ümbermõõduks saadi 22,5 meetrit ning kõrguseks 2 meetrit. Kivi on uurinud 1939. aastal J. Orula ning 1987. aasta suvel K. Müürisepp. Hirvli suurkivi on kujult pikergune ning looduskülg läheb sujuvalt üle laeks, see võimaldab ronida kivi otsa. Idakülg on lõheline. Idaküljelt leiab pikad kinnilõhed ja üks paari sentimeetri laiune avalõhe. Kivi on sammaldunud, sest kivi lõhedesse tekib metsakõdust mulda. Kivi on kasutusel kinnistute vahelise piirikivina. Hirvli suurkivi Eesti looduse infosüsteemis
Pimestiku suurkivi

Pimestiku suurkivi on rändrahn Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Pimestiku külas. Kivi mõõdud on 3,6 x 5,4 x 3,5 m, ümbermõõt on 18,5 m. Pimestiku suurkivi kivimiks on rabakivi-graniit. Kivil on järsud küljed, maapinna poolt negatiivsed. Kivi lagi on väga ebatasane, omab astanguid ja nõgusid, milles kasvavad magesõstra, toominga ja pihlaka põõsad ning kõrreliste puhmad. Küljed on kivil aga rikkalikult sammaldunud (samblikke esineb vähe). Suurkivi ümbruskonnas on üksteise kõrval ja -peal väikesi rändrahne, moodustades üheskoos külvikivi. Pimestiku suurkivi on hästi säilinud. Pimestiku suurkivi on teaduslik, maastikuline ja õppeotstarbeline. Ranh on vaatamisväärsuseks oma huvitava kuju ja omapärase lae floora tõttu. Suurkivi, koos teda ümbritsevate külvikividega, on pakutud kaitse alla võtmiseks Lähedal asuva Mummassaare talu põldudelt on leitud pronkskirves ja kivikalme. Arvatavasti on Pimestiku suurkivi kasutatud muinasajal ohvrikivina. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Lahmuse kivi

Lahmuse kivi on kaitsealune rändrahn Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Lahmuse külas. Lahmuse kivi on ümardunud püramiidja kujuga püstiste külgedega ja alusel laienev rahn. Kivi pikkus on 5 m, laius 4,3 m, kõrgus 2,9 m ja ümbermõõt 13,3 m. Kivi jalamile on kuhjatud väiksemaid kive. Põhjakülg on sammaldunud, kuna see pool on tuultele avatud. Ülejäänud osa kivist on 50% ulatuses samblaga kaetud. Kivi on looduskaitse all alates 1938. aastast. Lahmuse kivi keskkonnaportaalis (vaadatud 14.03.2017) Lahmuse kivi (kaitsealune üksikobjekt) Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 14.03.2017) Lahmuse kivi (ürglooduse objekt) Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 14.03.2017) Lahmuse kivi keskkonnaportaalis Lahmuse kivi (kaitsealune üksikobjekt) Eesti looduse infosüsteemis Lahmuse kivi (ürglooduse objekt) Eesti looduse infosüsteemis
Ülesaareneeme kivi

Ülesaareneeme on rändrahn, mis asub Harjumaal Prangli saarel. Rahnu pikkus on 7,6 meetrit, laius 6,4 meetrit ja kõrgus 3,1 meetrit. Ümbermõõt 22,1 m. Ülesaareneeme kivim on migmatiit. Pirrus, E. (2009) Eestimaa suured kivid
Csaba Fenyvesi

Csaba Fenyvesi (14. aprill 1943 – 3. november 2015) oli Ungari vehkleja. Fenyvesi võitis kuldmedalid meeskondlikus epees 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos ja 1972. aasta suveolümpiamängudel Münchenis. Müncheni olümpiamängudel võitis ta ka individuaalse kuldmedali.
Aleksander Tarkmees

Aleksander Tarkmees (21. märts 1911 – 6. detsember 1984) oli eesti õigeusu vaimulik. Ta lõpetas Leningradi Vaimuliku Seminari ja Leningradi Vaimuliku Akadeemia. Ta pühitseti diakoniks 14. oktoobril 1947 ja preestriks 22. veebruaril 1948. Ülempreestriks ülendati ta aastal 1959. Teenis Öörikul, Haapsalus ja Läänemaa kogudustes Sindis, Taškendis, Narvas ja Tapal, kokku 32 aastat. Aleksander Tarkmees suri 6. detsembril 1984 ja on maetud Kuremäe kloostri kalmistule. Aleksander Tarkmees Eesti Õigeusu Vaimulike andmebaasis
Riigimark

Riigimark (saksa keeles Reichsmark, lühend RM) oli aastatel 1924–1948 käibinud Saksamaa rahaühik. Riigimark jagunes 100 riigipenniks (Reichspfennig). Riigimargaga vahetati välja seni lühikest aega kehtinud rentmark. Teise maailmasõja ajal lasti Saksamaal käibelt kõrvaldatud nikkelmüntide asemel uuesti käibele ühe- ja kaherentmargased paberrahad. Riigimarga asemel võeti 1948. aastal kasutusele Saksa mark. Okupeeritud maade jaoks välja antud riigimargad (Reichskreditkassenscheine) ja Saksa väikemündid (1–10 riigipenni) kehtisid ka Eestis Saksa okupatsiooni ajal (1941–1944).
Liina Loper

Liina Loper (sündinud 29. novembril 1987 Viljandis) on eesti graafik ja tätoveerija. Ta on lõpetanud Tartu Kunstikooli kunstilise kujundamise erialal ning Eesti Kunstiakadeemia graafika erialal. Loper on osalenud grupinäitustel ja kuulunud kunstirühmitustesse "NOT NOW I`M BUSY" ja "SIHT". Liina Loper on tätoveerimisega tegelenud alates aastast 2011.