laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Virticēni

Virticēni on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Taurupe vallas. Küla asub valla loodeosas. Virticēni jääb valla keskusest Taurupest 9,5, piirkonna keskusest Ogrest 58 ja Riiast 83 kilomeetri kaugusele. Vietvārdu datubāze
Riho Tipp

Riho Tipp (sündinud 19. oktoobril 1966 Rakveres) on eesti kergejõustiklane. Eesti meister 800 m 1989. aastal ajaga 1.52,59. 1992. aastal Eesti MV 3. koht 800 m ajaga 1.56,03 ja 1993. aastal Eesti MV 3 koht 1500m ajaga 3.57,16. "Spordikeskuse juhi kohalt lahkunud Riho Tipp leidis töökoha Türil" Pärnu Postimees, 1. november 2022
Dreimaņi

Dreimaņi on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Taurupe vallas. Küla asub valla idaosas. Dreimaņi jääb valla keskusest Taurupest 4, piirkonna keskusest Ogrest 59 ja Riiast 84 kilomeetri kaugusele. Külas kasvav tamm ümbermõõduga 5,45 ja kõrgusega 21,2 meetrit on looduskaitse all. Vietvārdu datubāze Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Kanassaare

Kanassaare on küla Põlva maakonnas Põlva vallas. Aastatel 1991–2017 kuulus küla Mooste valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Vello Jaaska

Vello Jaaska (23. september 1936, Võru – 1. juuni 2023) oli eesti biokeemik ja botaanik. Ta lõpetas aastal 1959 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna cum laude keemikuna. Aastatel 1961–1964 oli ta aspirantuuris Zooloogia ja Botaanika Instituudis. Aastal 1982 kaitses ta Minskis dissertatsiooniga Izofermentõ kak molekuljarno-genetitseskie markerõ v izutsenii filogeneza i mikroevoljutsii psenitzevõh (Isoensüümid molekulaar-geneetiliste markeritena nisuliste fülogeneesi ja mikroevolutsiooni uurimisel) bioloogiadoktori väitekirja (erialal biokeemia ja botaanika), doktorikraad kinnitati aastal 1984. Ta töötas aastast 1965 Zooloogia ja Botaanika Instituudis Tartus. Ta oli eriteadlane nisu (Triticum) perekonna taksonoomia alal. Ta pühendus isoensüümide uurimisele. Tema abikaasa oli botaanik Vilve Jaaska. Ta on maetud Elva kalmistule. Temast Eesti Entsüklopeedias
Lakstene

Lakstene on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Taurupe vallas. Küla asub valla idaosas. Seal asub Lakstene mägi (153 m). Lakstene jääb valla keskusest Taurupest 5, piirkonna keskusest Ogrest 54 ja Riiast 79 kilomeetri kaugusele. Sinna jääb Lakstene bussipeatus. Küla on tekknud endise Lakstene mõisa keskuse juurde. Looduskaitse all on tammed ümbermõõtudega 4,9 meetrit ja 4,42 meetrit. Aastal 2008 oli külas 10 elanikku. Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze
Vilve Jaaska

Vilve Jaaska (5. aprill 1936 – 1990) oli eesti biokeemik ja botaanik. Ta käis koolis Rakveres. Ta töötas pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis Tartus. Ta oli eriteadlane lehmaherne (Vigna) perekonna taksonoomia alal. Ta pühendus isoensüümide uurimisele. Tema abikaasa oli biokeemik ja botaanik Vello Jaaska. Ta on maetud Elva kalmistule. Temast Virumaa Teatajas
Aderkaši

Aderkaši on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonna Taurupe vallas. Küla asub valla lõunaosas. Aderkaši jääb valla keskusest Taurupest 3, piirkonna keskusest Ogrest 60 ja Riiast 87 kilomeetri kaugusele. Asula on kujunenud endise Taurupe vallamaja ja Aderkaši mõisa (Fistehlen) keskuse juurde. Külas asub Aderkaši kalmistu. Sinna jääb Aderkaši bussipeatus. Sealne Aderkaši linnamägi on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Kalēji muinaskalmed ehk Kalmeküngas on muinsusmälestisena regionaalse kaitse all. Kohaliku kaitse all on Aderkaši õigeusu kirik. Looduskaitse all on tammed ümbermõõtudega 4,49 meetrit, 4,25 meetrit, 4,15 meetrit ja 5,2 meetrit. Aastal 2008 oli külas 15 elanikku. Autotransporta direcija Aderkašu pilskalns Kalēju senkapi (Kapu kalniņš) Aderkašu pareizticīgo baznīca Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze
Mödlingi ringkond

Mödlingi ringkond on ringkond Austrias Alam-Austria liidumaal. Ringkond koosneb järgmistest valdadest: Achau Biedermannsdorf Breitenfurt bei Wien Brunn am Gebirge Gaaden Gießhübl Gumpoldskirchen Guntramsdorf Hennersdorf bei Wien Hinterbrühl Kaltenleutgeben Laab im Walde Laxenburg Maria Enzersdorf Mödling Münchendorf Perchtoldsdorf Vösendorf Wiener Neudorf Wienerwald
Neunkircheni ringkond

Neunkircheni ringkond ([ˈnɔɪ̯nˌkɪʁçn̩]) on ringkond Austrias Alam-Austria liidumaal. Ringkond koosneb järgmistest valdadest: Altendorf Aspang-Markt Aspangberg-Sankt Peter Breitenau Breitenstein Buchbach Bürg-Vöstenhof Edlitz Enzenreith Feistritz am Wechsel Gloggnitz Grafenbach-Sankt Valentin Grimmenstein Grünbach am Schneeberg Höflein an der Hohen Wand Kirchberg am Wechsel Mönichkirchen Natschbach-Loipersbach Neunkirchen Otterthal Payerbach Pitten Prigglitz Puchberg am Schneeberg Raach am Hochgebirge Reichenau an der Rax Scheiblingkirchen-Thernberg Schottwien Schrattenbach Schwarzau am Steinfeld Schwarzau im Gebirge Seebenstein Semmering Sankt Corona am Wechsel Sankt Egyden am Steinfeld Zöbern Ternitz Thomasberg Trattenbach Warth Wartmannstetten Willendorf Wimpassing im Schwarzatale Würflach
Sukulendid

Sukulendid ehk lihaktaimed ehk turdtaimed (hilisladina keeles suculentus 'mahlane') on taimed, mille paksudes lehtedes, vartes või juurtes säilitatakse vett. Sukulendid on üldjuhul kõrbetaimed. Tüüpilised sukulendid on kaktused ja aaloed, kes vett säilitavad vastavalt varres ja lehtedes. Sukulendid ei moodusta ühtset taimerühma. Nende sarnased tunnused tulevad elamisest sarnastes tingimustes. Sukulente kasvatatakse tihti toataimedena, kuna nad vajavad tavalisest vähem hoolt ja kastmist. Sukulentidel on mitmesuguseid kohastumusi, millega vähendatakse niiskusekadu, säilitatakse ja hangitakse vett. Ühelgi sukulendil ei ole kõiki neid tunnuseid. Kui lehed ja/või vars on kaetud karvakeste või tiheda vahaja kirme kutiikulaga, vähendab see aurumist. Ümmargused lehed vähendavad lehe pindala ja ruumala suhet ning seega aurumist, mis toimub pinnalt ja mitte lehe sisemusest. Ka vars võib olla silindrilise või keraja kujuga, et vähendada pindala ja ruumala suhet. Lehed võivad olla kogunenud rosetiks varre taandarengu tulemusena. Suur osa aurumisest toimub õhulõhede kaudu, seetõttu võib nende arv olla vähenenud. Ka võivad õhulõhed päevaks täielikult sulguda ja avaneda üksnes öösiti, kui õhk on jahedam ja õhuniiskus suurem. Lehed võivad olla taandarenenud okasteks või isegi täiesti puududa. Seetõttu võib fotosüntees toimuda jämenenud varres, mitte lehtedes. On ka võimalik, et kuivaperioodil sureb taime maapealne osa täielikult ja kasvab tagasi alles niiskuse tekkides. Niiskust kogutakse paksudesse lehtedesse, tüvesse või juuresse. Mõnel taimel on vars ribiline, et see niiskusepuudusest kokku ei variseks. Niiskust hangitakse kas maa seest, kastest ja ududest või harvadest vihmadest kindlal aastaajal. Niiskust aitavad koguda pikad juured, mis ulatuvad sügavale, ja kõrge osmootne rõhk juurtes. Mõnel taimel on pinnajuured, mis võimaldavad koguda niiskust kastest või vihmast. Lehtedel võib olla vihmaveerenni kuju, et sademed voolaksid neid mööda kindlasse kohta – juurte peale. Taime otsas võib olla mingi tutt, mis kondenseerib niiskust. Sukulentide jaoks on oluline mitte kuumeneda, sest see suurendab aurumist. Sellepärast on mõnel neist väga heledad, peaaegu valged lehed, mõnel kogunevad päikesekiirguse käes olevatesse kudedesse kaitsvad pigmendid, mis on punast või pruuni värvi. Mõni taim on kaitseks päikese eest peaaegu täiesti maa alla peitunud, maapinnale ulatuvad üksnes püstiste silindriliste lehtede otsad. Kaitseks loomade eest on paljude sukulentide mahl mürgine. Enamikul taimedel on astlad ja okkad. Mõned sukulendid kasutavad mimikrit, näiteks meenutavad ümbritsevaid kive. Faukaaria leheservadel on külgsuunalised astlad, mistõttu kaks ülemist lehte moodustavad justkui mingi koletise hambulised lõuad.
Gnēžas

Gnēžas on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonnas Meņģele vallas. Küla asub Ogre jõe kaldal. Gnēžas jääb Riiast 88 kilomeetri kaugusele. Looduskaitse all on tamm ümbermõõduga 4,5 meetrit ja Ozlēni tamm ümbermõõduga 4,99 meetrit. Küla ulatub osaliselt Ogre oru loodusparki. Aastal 2008 oli külas 14 elanikku. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze
Meņģeles muiža

Meņģeles muiža (ka Muiža) on küla (mazciems) Lätis Ogre piirkonnas Meņģele vallas. Küla asub Ogre jõe kaldal. Meņģeles muiža jääb valla keskusest Meņģelest 2, piirkonna keskusest Ogrest 69 ja Riiast 99 kilomeetri kaugusele. Asula on tekkinud endise Meņģele mõisa (Altenwoga) keskuse juurde. Nõukogude perioodil oli küla Ogreslīči kolhoosi keskasulaks. Looduskaitse all on künnapuu ümbermõõduga 4,15 meetrit ja kõrgusega 18 meetrit. Küla jääb Ogre oru loodusparki. Aastal 2008 oli külas 12 elanikku. Latvijas pagasti. Enciklopēdija. 2. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 62. lk. ISBN 9984-00-436-8. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze
Derecske

Derecske on linn Ungaris Hajdú-Bihari komitaadis, Derecske kreisi halduskeskus. Derecske asub Rumeenia piirist 24 km kaugusel, komitaadikeskusest Debrecenist ligikaudu 20 km lõunas. Küla on esmamainitud 1291. aastal. Linnaõigused sai Derecske 1. jaanuaril 1991. Mátraderecske, Ungari Cristuru Secuiesc, Rumeenia Salonta, Rumeenia Držkovce, Slovakkia Koszyce, Poola Huedin, Rumeenia Pápadereske, Ungari Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. Derecske története Derecske Város Önkormányzata. Vaadatud 25. juunil 2023
Puhu tuul ja tõuka paatiǃ

"Puhu tuul ja tõuka paatiǃ" (liivi keeles Pūgõ tūļ, läti keeles Pūt vējiņi) on iidne liivi pulmalaul, mis on folkloriseerunud ja mida peetakse läti rahvalauluks. Laul ilmus Väina liivlaste seas Vidzemes. Liivi poiss läks paadiga Kuramaale oma kallima juurde, soovides abielluda. Laul on tuntud ka Eestis. Laulu "Puhu tuul" sõnad avaldas esimesena 1807. aastal Ruhja pastor Gustav von Bergmann. Laulu meloodia avaldas 1872. aastal Jānis Cimze. Tänapäeval on tuntuim Andrejs Jurjānsi laulu seade aastast 1884 neljahäälsele a capella segakoorile. Populaarseks sai see viiendal Läti üldlaulupeol 20. juunil 1910, kui ühendsegakoor helilooja enda juhatusel esitas selle laulu esmaettekande. "Puhu tuult" lauldi enam-vähem kõigil laulupidudel nii Lätis kui ka paguluses, olles sõjajärgses okupeeritud Lätis kui mitteametlik Läti hümn. 1989. aastal komponeeris välisläti helilooja Kanadas Imants Ramiņš Vancouveri kammerkoori dirigendi tellimusel uue seade laulule. Imants Ramiņši mälestuste järgi "kui Kanada koor Riias seda laulma hakkas, tõusis publik püsti, kuid koorilauljad olid üllatunud, mõistmata, miks. Laulu "Puhu tuul ja tõuka paatiǃ" sõnad on eesti keelde tõlkinud Mart Pukits. Puhu tuul ja tõuka paati laulud.ee
Lemming

Lemming (Lemmus) on näriliste seltsi hamsterlaste sugukonda kuuluv perekond. Teaduslikult kirjeldas lemminguid esimesena saksa botaanik Johann Heinrich Friedrich Link 1795. Lemmingute perekonda kuulub viis liiki, kellest kolm on levinud Euraasia tundrates ja metsatundrates ning kaks liiki Põhja-Ameerikas. Lemmingute tüvepikkus on 10–13,5 cm, saba on 18–26 mm pikk. Lemming kaalub 40–112 g. Karvastik on hall või pruun. Erinevalt kabilemmingutest ei vaheta nad talveks karva. Lemmingu tiinus kestab 16–23 päeva. Pesakonnas on 1–13, tavaliselt 7 poega. Noored saavad suguküpseks juba 14 päeva vanuselt. Soodsate tingimuste korral võib see tekitada demograafilise plahvatuse. Eluviisilt sarnanevad lemmingud kabilemmingutega . Hulgipaljunemise aastatel sooritavad nad ulatuslikke rändeid, mille käigus võivad nad ujuda üle jõgede ja isegi üle kitsaste väinade . See on pannud aluse müüdile, justkui sooritaksid lemmingud kogu karjaga enesetapu. Lemmingud ja kabilemmingud moodustavad polaarrebase põhitoidu. Tänapäeval loetakse siia perekonda 5 liiki: Lemmus amurensis norra lemming (Lemmus lemmus) Lemmus portenkoi siberi lemming (Lemmus sibiricus) Lemmus trimucronatus "Loomade elu", 7. kd., lk. 184
Cheugugi

Cheugugi on esimene standardiseeritud vihmamõõtur. Cheugugi tähendab korea keeles 'vihmamõõtur' (Hangul: 측우기, Hanja: 測雨器). Mõõtur on silindrikujuline ja leiutati 1442. aastal. Ain Kallis. TASUB TEADA | Kas sadanud vihmast oli kasu? Mitu millimeetrit peab sadama, et aed kastetud saaks? Maaleht, 22.06.2023 The Rain Gauge ‘Cheugugi’ made in 1837 in Korea to Become a National Treasure, Korea Meteorological Administration
Francesca di Foix

"Francesca di Foix" on Gaetano Donizetti koomiline ooper (melodramma giocoso) ühes vaatuses Domenico Gilardoni libretole, mis põhineb Jean-Nicolas Bouilly ja Emmanuel Mercier-Dupaty libretol Henri Montan Bertoni kolmevaatuselisele ooperile "Françoise de Foix". Esiettekanne toimus 30. mail 1831 Napoli Teatro San Carlos. Rollide esmaesitajad olid Luigia Boccabadati (Francesca), Antonio Tamburini (Kuningas), Marietta Gioia-Tamburini (Edmondo), Giovanni Campagnoli (Krahv) ja Lorenzo Bonfigli (Hertsog). Dirigeeris Nicola Festa. Esietendus oli vaid mõõdukalt edukas. Teos eriti Itaalias ei levinud ja langes kiiresti unustusse. Ooper on peamiselt tuntud selle poolest, et on tervete lõikude kaupa üle kantud Donizetti teistesse teostesse, sealhulgas ooperitesse "Ugo, conte di Parigi", "L'elisir d'amore" ja "Gabriella di Vergy". Selle Donizetti ooperi puhul on veel ebatavaline, et tegelaskujudel pole nimesid, vaid neid esitatakse staatuse järgi. Tänapäeval on seda lavastatud Londonis 2013. aasta novembris Guildhalli muusikakoolis. Londoni Opera Rara on teinud stuudiosalvestise. Francesca di Foix (sopran), Foixi krahvinna Kuningas (bariton), Prantsusmaa kuningas Edmondo (kontraalt), paaž Krahv (bass), Foixi krahv Hertsog (tenor), Foixi hertsog Tegevus toimub 16. sajandi alguses Prantsusmaal. Äärmiselt armukade krahv tahab hoida oma kaunist naist Prantsuse õukonna kiusatustest eemal, varjab teda, väites, et naine on nii kole, et ta ei saa teda rahvale tutvustada. Kuningas ja hertsog veenavad krahvinnat ilma krahvi teadmata ilmuma õue rahva ette. Seal rabab ta kõiki oma iluga. Tekkib hulgaliselt kosilasi. Krahv peab kosilased aktsepteerima, sest ta ei saa tunnistada, et tundmatu kaunitar on tema koledaks väidetud naine. Kuningas tahab pidada turniiri, mille võitja võib abielluda tundmatu kaunitariga. Nüüd ei talu krahv enam ja ta tunnistab, et valetas krahvinna kohta. Pärast kuninga nõuetekohast hoiatust antakse kõik andeks ning krahv ja krahvinna elavad õnnelikult elu lõpuni. Koor „Re Senti senti...già l'eco ripete" Hertsogi ja Edmondo duett „Che vita, delle cacce” Krahvi ja kuninga kavatiin „Grato accolse i vostri accenti” Francesca kavatiin „Ah! ti ottenni alfin, beata” Francesca ja hertsogi duett „In ver...che so...voglio e non voglio” Koor „Vieni, e narra, o bel paggetto” Edmondo aaria „È una giovane straniera” Kuninga, Francesca ja krahvi tertsett „Vi presento, o baronessa” Hertsogi aaria „Ah, forse anch'io 'l sarei” Finaali ansambel kooriga „La vaga straniera” William Ashbrook. Donizetti and his Operas. Cambridge University Press, 1982 Opera Rara. Donizetti Francesca di Foix CD, London, 2004
Ass

Ass, as või assarion (Kreeka ἀσσάριον, assárion) on Rooma münt. Risto-Pearu Koovit. Kõik polnud kuld, mis hiilgas Bütsantsi ja Hilis-Rooma mündikodades…. filateelia.ee Kazhdan, Alexander, toim (1991), Oxford Dictionary of Byzantium, Oxford University Press, lk 212, ISBN 978-0-19-504652-6
Saarinen

Saarinen on soomepärane perekonnanimi. Soomes oli perekonnanime Saarinen kandjaid 2014. aastal üle 15 000 isiku. Rootsis ja Ameerika Ühendriikides elas üle 400 selle nime kandjat. 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Saarinen 54 inimesel: 22 mehel ja 32 naisel. Perekonnanimede levikult oli Saarinen meeste puhul 5570. kohal ja naiste puhul 4077. kohal. Perekonnanime Saarinen kandja oli keskmiselt 41 aasta vanune. Kõige levinum oli perekonnanimi Saarinen vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,93. Aino-Kaisa Saarinen (sündinud 1979), endine soome murdmaasuusataja Eero Saarinen (1910–1961), soome arhitekt ja mööblidisainer Eliel Saarinen (1873–1950), soome arhitekt Esa Saarinen (sündinud 1953), soome filosoof Helena Saarinen (sündinud 1964), soome päritolu Eesti ajaloolane Mikko Saarinen (sündinud 1946), soome endine poksija Veli Saarinen (1902–1969), soome meessuusataja Saarinen Surname. Vaadatud 17. november 2023. Statistikaamet: Nimede statistika (vaadatud 17.11.2023) Saarinen statistikaameti andmebaasis
Loviisa tuumaelektrijaam

Loviisa tuumaelektrijaam on tuumaelektrijaam Soomes Loviisa linnas. Jaam asub Hästholmeni saarel umbes 90 km Helsingist ida pool. Elektrijaamas on kaks nõukogude VVER-440-tüüpi surveveereaktorit. Mõlema reaktori võimsus on 490 MW. Loviisa tuumaelektrijaam hakkas tööle 1977. aastal, kui reaktor Loviisa 1 hakkas elektrit tootma. Nelja aasta pärast, 1981. aastal võeti kasutusele reaktor Loviisa 2. Loviisa tuumaelektrijaam kuulub energiakontsernile Fortum. Aastal 2012 tuli teine reaktor sulgeda, kuna esimese reaktori remont tekitas selles häireid. Jaanuaris 2024 läks teine reaktor jälle rikki ja elektritootmist tuli vähendada. Häired reaktoris sundisid sulgema. Loviisa tuumaelektrijaama koduleht "Loviisa tuumajaama mõjuhinnang tõstab fookusesse selle tuleviku" ERR Novaator, 13. august 2020
Himanen

Himanen on soomepärane perekonnanimi. Kairi Himanen (sündinud 1992), eesti jalgpallur Pekka Himanen (sündinud 1973), soome filosoof
Jacobsen

Jacobsen on taani, saksa ja norra päritolu perekonnanimi. Patronüümina tähendab Jakobi poeg. 19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Pärnumaal Pärnu-Jaagupi kihelkonnas, Harjumaal Juuru kihelkonnas, Järvamaal Ambla kihelkonnas ja Läänemaal Karuse kihelkonnas neljal korral nimeks Jacobsen, mis normaliseeriti hiljem nimeks Jakobsen. Eestis pole 2023. aasta 1. jaanuari seisuga perekonnanime Jacobsen kandvate inimeste arv määratud (seda nime on vähem kui viiel mehel ja vähem kui viiel naisel). Anders Jacobsen (sündinud 1985), norra suusahüppaja Arne Jacobsen (1902–1971), taani arhitekt ja disainer Astrid Jacobsen (sündinud 1987), norra murdmaasuusataja Inger Jacobsen (1923–1996), norra laulja Roy Jacobsen (sündinud 1954), norra kirjanik Onomastika andmebaas. Algne nimekuju: Jacobsen. https://www.stat.ee/nimed/pere/Jacobsen
Eesti Kirjanduse Seltsi aastaraamat

"Eesti Kirjanduse Seltsi aastaraamat" on Eesti Kirjanduse Seltsi aastaraamat. See ilmus aastail 1909–1940 (23 köidet) ning uuesti aastast 1993, mil ilmus 24. köide. Emakeele Seltsi aastaraamat Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat Eesti Kirjanduse Seltsi väljaanded
Eesti Geograafia Seltsi aastaraamat

"Eesti Geograafia Seltsi aastaraamat" on Eesti Geograafia Seltsi poolt välja antav aastaraamat. Seda antakse välja alates aastast 1957. Eesti Looduseuurijate Seltsi aastaraamat
Vassili Moskvast

Kristuse pärast meeletu Vassili Moskvast (vene keeles Василий Блаженный, 'Vassili Õnnis'; sündinud detsembris 1468 Jelohhovos Moskva lähedal, surnud 1552 või 1557) on Venemaa pühak, kelle mälestuspäev on 2. augustil. Vassili kuulub askeetide hulka, keda nimetati Kristuse pärast meeletuiks ja kelletaolisi oli eriti rohkelt just varauusaegsel Venemaal. Ikoonid tema kujutisega on väga levinud, eriti just Moskvas ja selle ümbruses. Teda kujutatakse sageli riieteta, käed palveks välja sirutatud, seismas ja pöördumas Kristuse poole. Vassili sündis pärisorjade perekonnas 1468. aastal Jelohhovo Jumalaema Vladimiri pühakuju kiriku kandis. Algul oli ta kingsepa õpioiss ja läks 16-aastasena Moskvasse. Ta hakkas seal, tahtes abistada neid, kes elasid vaesuses, harrastama ekstsentrilist elustiili, varastades poodidest ja jagades vajalikku neile, kes kannatasid puudust, tahtes sellega häbistada jõukate kitsidust. Ta käis ringi alasti ja suurte ahelatega koormatuna. Ta sõitles Ivan Julma tolle hoolimatuse pärast kiriku suhtes. Liigub palju pärimust Vassili prohvetiandest. Tema matustel teenis Moskva metropoliit Makari koos paljude vaimulikega. Vassili maeti tema palvel pärast surma endise Kolmainsuse kiriku kalmistule Jumalaema kaitsmise kiriku juures vallikraavi ääres. Ametlikult kanoniseeriti Vassili 1588. aastal. Kirikut on hiljem pühaku auks hakatud nimetama Vassili Blažennõi kirikuks. Blessed Basil of Moscow the Fool-For-Christ. - Orthodox Church in America
Prokopi Ustjugist

Prokopi Ustjugist (vene keeles Прокопий Устюжский või Святой Прокопий Любекский; sündinud 1243 (?), surnud 8. juulil Veliki Ustjugis) oli Saksamaal sündinud Lübecki kaupmees, hiljem Kristuse pärast meeletu Venemaal ja õigeusu kiriku pühak. Tema mälestuspäev on 8. juulil. Mõned allikad on ta identifitseerinud Jacob Potharstina, Lübecki kaupmehe pojana, kes oma kauplemisreisidel Novgorodi lasi end õigeusku salvida. Ta sai Novgorodis kaubeldes rikkaks. Pärast isa surma astus ta kloostrisse mungaks Prokopi nime all. Sealt lahkus ta mõne aasta pärast kloostriülema loal ja hakkas ringi rändama kodutuna ja vaga hulluna, liikudes põhja poole, kuni jõudis Ustjugi. Seda elu elas ta umbes 60 aastat. Pärimus kõneleb, et 1290. aastal nägi ta ette meteoriidi langemist Ustjugi lähedale, tornaadot ja suurpõlengut; ta olevat põlvitanud ettekuulutust lausuma neiu ette, kelle pojast sai hiljem Permi esimene piiskop Stefan. Sinod kanoniseeris Prokopi 1547. aastal. Prokopi kõdunemata jäänud säilmed avastati 18. sajandil Veliki Ustjugi Jumalaema Templisse Viimise kirikust ja pandi välja tema auks ehitatud ja talle pühitsetud kirikus kahesajaks aastaks, kus need olid paljude imeliste tervenemiste allikaks. Prokopit on ikoonidel kujutatud kolme ahjuroobiga, mille ta olevat kloostrist lahkudes kaasa võtnud. Nende hoidmise viisi järgi olevat Prokopi eluajal saadud teada vilja-aastat – kui nende vars oli ülespoole, olevat saak olnud hea, kui aga allapoole, hoiatas see ikalduse eest. Prokopit on ikoonidel kujutatud sageli koos teise Ustjugi Kristuse pärast meeletuga, Joanniga Ustjugist. Prokopile on pühitsetud mitmed õigeusu kirikud Saksamaal. Näiteks Lübecki Püha Katariina kiriku külgkabel Strobukeskapelle, mida kasutab Lübecki õigeusu kogudus, ja Hamburg-Stellingeni Püha Prokopiuse õigeusu kirik. Prokop von Ustjug. - Ökumenisches Heiligenlexikon
Maksimilian Andronnikov

Maksimilian Aleksandrovitš Andronnikov (vene keeles Максимилиан Александрович Андронников; sündinud 19. märtsil 1974 Sotšis) on vene poliitaktivist ja sõjalise rühmituse liige. Tema sõjaväeline kutsung on Tsezar. Enda sõnul on ta pedagoogiharidusega ja töötanud treenerina Peterburis. Pärast Venemaa täieulatusliku sissetungi algust Ukrainasse (veebruaris 2022) sõitis ta suvel Ukrainasse ja astus seal vabatahtlikest koosneva sõjaväelise formeeringu Vene Vabaduse Leegion liikmeks, mis sõdib Ukraina relvajõudude poolel. Hiljem sai tast leegioni komandöri asetäitja suhtluses meediaga. 2023. aasta mais osales Andronnikov Vene Vabaduse Leegioni koosseisus sissetungil Venemaale Belgorodi oblastisse. Предатель, неонацисты, актер-неудачник, украинский разведчик: кто атаковал Белгородскую область. dzen.ru, 23. mai 2023 Максимилиан Андроников. «Человек-салат» — «лицо» террора. newins.ru, The New Insider ШТУРМ БЄЛГОРОДА / Боєць розповів, ЧОМУ він на боці ЗСУ #shorts. YouTube, mai 2023
Sankt Pölteni maaringkond

Sankt Pölteni maaringkond on ringkond Austrias Alam-Austria liidumaal. See ümbritseb täielikult Sankt Pölteni linna, mis on eraldi haldusüksus. Ringkond koosneb järgmistest valdadest: Altlengbach Asperhofen Böheimkirchen Brand-Laaben Eichgraben Frankenfels Gablitz Gerersdorf Hafnerbach Haunoldstein Herzogenburg Hofstetten-Grünau Inzersdorf-Getzersdorf Kapelln Karlstetten Kasten bei Böheimkirchen Kirchberg an der Pielach Kirchstetten Loich Maria Anzbach Markersdorf-Haindorf Mauerbach Michelbach Neidling Neulengbach Neustift-Innermanzing Nußdorf ob der Traisen Ober-Grafendorf Obritzberg-Rust Perschling Pressbaum Prinzersdorf Purkersdorf Pyhra Rabenstein an der Pielach Schwarzenbach an der Pielach Sankt Margarethen an der Sierning Statzendorf Stössing Traismauer Tullnerbach Weinburg Wilhelmsburg Wölbling Wolfsgraben 2016. aasta lõpus liideti ringkonnaga järgmised kaotatud Wien-Umgebungi ringkonna vallad: Gablitz, Mauerbach, Pressbaum, Purkersdorf, Tullnerbach ja Wolfsgraben.