laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Aleksei Gromõko

Aleksei Anatoljevitš Gromõko (vene keeles Алексей Анатольевич Громыко; sündinud 20. aprillil 1969 Moskvas) on vene politoloog, Venemaa Teaduste Akadeemia professor ja korrespondentliige. Ta töötab 2014. aastast Venemaa Teaduste Akadeemia Euroopa Instituudi direktorina. Ühtlasi on ta 2016. aastast Lobatševski-nimelise Nižni Novgorodi riikliku ülikooli rahvusvaheliste suhete kateedri juhataja. Tema peamised uurimisalad on parteipoliitilised süsteemid, diplomaatia, rahvusvahelised suhted, polütsentrilisus, geopoliitika, globaalne juhtimine, pehme ja kõva julgeolek, Euroopa Liit ning regionaalne integratsioon. Ta lõpetas 1993. aastal M. V. Lomonossovi nimelise Moskva Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna. Aastatel 1995–1997 õppis ta Venemaa TA Võrdleva Politoloogia Instituudi aspirantuuris. Ta kaitses samas 1997. aastal poliitikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Политический реформизм в Великобритании" ja 2005. aastal kaitses ta Venemaa Teaduste Akadeemia Euroopa Instituudis poliitikateaduste doktori kraadi väitekirjaga "Модернизация партийно-политической системы Великобритании (1970–2005 гг.)". Aastatel 2000–2014 juhtis ta Venemaa TA Euroopa Instituudis Briti-uuringute keskust. 2014. aastast on ta instituudi direktor. 2015 – valiti Venemaa Teaduste Akadeemia professoriks 2016 – valiti Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks (rahvusvaheliste suhete sektsioon) Ta on Andrei Gromõko pojapoeg. Tema isa Anatoli Gromõko on afrikanist. 2001: "Политический реформизм в Великобритании. 1970-90-е годы". Москва: Изд. XXI Век – Согласие 2005: "Политическая модернизация Великобритании: от вестминстерской к плюральной модели демократии". Москва: Изд. Огни 2007: "Модернизация партийной системы Великобритании". Москва: Изд. Весь мир ISBN 9785777703828 2008: "Образы России и Великобритании: реальность и предрассудки" Москва: Изд. Русский сувенир Директор Института Европы РАН Алексей Громыко возглавит кафедру в ИМОМИ ННГУ. unn.ru Громыко Алексей Анатольевич. instituteofeurope.ru Громыко Алексей Анатольевич. imomi.unn.ru Громыко Алексей Анатольевич. eurasian-defence.ru Громыко Алексей Анатольевич. instituteofeurope.ru Три поколения Громыко. gromyko.ru
Bostoni Eesti Selts

Bostoni Eesti Selts on Ameerika eestlasi ühendav selts USAs Bostonis. Seltsi juures tegutseb eesti kool. Kool käib koos enamasti kaks korda kuus. Kooli juhataja on Airi Talluri. ... Jaak Juhansoo[viide?] 1988–1992 Raul Pettai ... http://ekkm.estinst.ee/keskused/seltsid/boston-estonian-society/[alaline kõdulink] (vaadatud 05.06.2017) Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Seltsi koduleht http://ekkm.estinst.ee/keskused/seltsid/boston-estonian-society/
Kalendristika

Kalendristika on kalendrite (peamiselt taskukalendrite) kollektsioneerimine.
Fillumeenia

Fillumeenia on tikutooside, tikutoosietikettide ja muude tuletikkudega seotud esemete kogumine. Terminit "fillumeenia" (inglise keeles phillumeny) kasutas esimesena Suurbritannia koguja Marjorie S. Evans 1943. aastal. Udo Tõnisson. Fillumeenia. Tallinn : Valgus, 1975 https://phillumeny.info/ https://phillumeny.info/wp-content/uploads/2023/04/Gallaher-Tony-The-Baltic-States-1919-1939-4.pdf Baltimaade tikuvabrikute ajalugu ja tikutooside etikette aastani 1939. (inglise keeles) https://www.filateelia.ee/ElvaFilatelist/ElvaFilatelist1999_1.pdf lk 7-9, Eestimaal tegutsenud tikuvabrikud ja nende etikette aastani 1939.
Laane oja

Laane oja (ka Junsera oja) on oja Sakala kõrgustiku lääneosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas, Kõpu jõe vasakpoolne lisajõgi. Oja pikkus on 6,2 km (koos lisaharudega 6,3 km), valgla pindala 7,7 km², langus 20 m ja lang 3,17 m/km. Oja saab alguse 46 m kõrgusel Laane külas ning suubub Vanaveski külas 26 m kõrgusel vasakult poolt Kõpu jõkke 0,9 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Laane oja Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 05.07.2017) Laane oja keskkonnaportaalis (vaadatud 05.07.2017) Laane oja Eesti looduse infosüsteemis Laane oja keskkonnaportaalis
Rameški rajoon

Rameški rajoon (vene keeles Рамешковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblasti kaguosas. Rajooni keskus on Rameški asula. Rajoon piirneb põhjas Maksatihha ja Bežetski rajooniga, idas Kašini ja Kimrõ rajooniga, lõunas Kalinini rajooniga ning läänes Lihhoslavli rajooniga. Rajooni pindala on 2510 km². Rameški rajoonis on 306 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse ja kümne külaasunduse koosseisu. Q126684906
Üleriiklik Majaomanike Seltside Liit

Üleriiklik Majaomanike Seltside Liit (kaasaegsetes allikates Üleriikline Majaomanikkude Seltside Liit) oli Eesti erakond, mis tegutses 1920. aastatest kuni 1932. aastani. 1932 ühines erakond Rahvusliku Keskerakonnaga. Erakond sai II Riigikogu valimistel 2,2% häältest ja seega 2 kohta Riigikogus. III Riigikogu valimistel sai erakond 2,4% häältest ja seega samuti 2 kohta Riigikogus.
Vabariiklaste ja Konservatiivide Rahvaerakond

Vabariiklaste ja Konservatiivide Rahvaerakond (lühend VKRE) oli Eesti erakond, mis tegutses 1994–1998. 1998. aastal ühines erakond Eesti Talurahva Erakonnaga, moodustati Rahvaerakond. Erakond asutati septembris 1994, kui erakond Rahvuslik Koonderakond Isamaa lõhenes. Erakonna asutajate seas oli näiteks Enn Tarto. 1995. aasta Riigikogu valimistel osales erakond valimisliiduna Parempoolsed. Valimistel saadi 5% häältest ehk viis kohta Riigikogus.
Vaba Tallinna Kodanik

Vaba Tallinna Kodanik (lühend VTK) on Tallinnas tegutsev valimisliit. Valimisliidu tekkimise algatas Vaba Isamaaline Kodanik. VTK osales 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel, kus saadi 4,01% häältest. VTK linnapea kandidaat oli Hardo Aasmäe. Valimisliit kandideeris 2017. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel. 17. augustil andis VTK teada, et välistab koostöö valimisliiduga Tegus Tallinn, viidates muuhulgas sellele, et Tegus Tallinn nõudis VTK-lt valimisliitude esindajate kohtumisel, et VTK aitaks tagasi tuua 1990. aastate poliitika- ja ärikombed, ning et Tegus Tallinn ei välistanud koostööd Keskerakonna ja Edgar Savisaarega. Keskerakond ja Edgar Savisaar on parasjagu kohtu all mitmete korruptsioonisüüdistuste pärast. Valimisliidud toetasid kohtumisel ideed asendada linnapea amet linnamänedžeri ametikohaga. Veel oli kõne all Urmas Sõõrumaa ja Tallinna linna vahelised koolide halduslepingud. http://kov2013.vvk.ee/city-results.html#0784 (vaadatud 06.06.2017) https://web.archive.org/web/20170820082413/http://www.kodanikud.ee/valimisliidud/tallinn/ (vaadatud 06.06.2017) Karin Kangro (17. august 2017). "Vaba Tallinna Kodanik loobus koostööst valimisliiduga Tegus Tallinn". Postimees. Vaadatud 17. augustil 2017. "Savisaare protsess võib tuua Keskerakonnale uusi tagasimaksenõudeid". Postimees. 17. august 2017. Vaadatud 17. augustil 2017. Mikk Salu (26. juuli 2017). "Veel üks linnapeakandidaat: Mart Luik". Eesti Ekspress. Ekspress Meedia AS. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. juuli 2017. VTK koduleht VTKst Vaba Isamaalise Kodaniku kodulehel
Eesti Sinine Erakond

Eesti Sinine Erakond (lühend ESE) oli Eesti erakond, mis eksisteeris 1994–2001 ja mis keskendus peamiselt kultuuriintelligentsi huvide väljendamisele. ESE loodi 29. novembril 1994. ESE juht oli Jaan Laas. ESE õigusjärglane oli 2001. aastal asutatud erakond Demokraadid – Eesti Demokraatlik Partei, mis ühinemis Isamaaliiduga 2006. aastal. ESE osales 1995. aasta Riigikogu valimistel, kus sai 0,35% häältest. ESE osales ka 1999. aasta Riigikogu valimistel, kus sai 1,6% häältest.
Vene Sotsiaaldemokraatlik Partei Eestis

Vene Sotsiaaldemokraatlik Partei Eestis (lühend VSDPE) oli sotsiaaldemokraatlik põrandaalune (registreerimata) erakond, mis tegutses Eesti NSV-s 1990. aasta veebruarist kuni 1990. aasta septembrini. 1990 ühines VSDPE koos mitme teise erakonnaga Eesti Sotsiaaldemokraatliku Parteiga.[viide?] VSDPE esimees oli Jossif Jurovski.[viide?] Vene Erakond Eestis https://web.archive.org/web/20160304202126/http://www.erakonnad.info/register_2.html (vaadatud 06.06.2017)
Kihnu sadam

Kihnu sadam (sadamakood EE KHN) on sadam Pärnu maakonnas Kihnu vallas Lemsi külas. Sadamat peab AS Saarte Liinid. Sadamakapten on Andrus Maide. https://web.archive.org/web/20170529193844/http://www.sadamaregister.ee/SadamaRegister/sadam/211 (vaadatud 06.06.2017) Kihnu sadam Sadamaregistris
Nikolai Kummits

Nikolai Kummits (7. jaanuar 1897 Tartu – 20. aprill 1944 Tallinn) oli eesti maalikunstnik. Nikolai Kummits sündis Tartu Ülejõe agulis kingsepaperes. Võttis osa nii Esimesest maailmasõjast kui Vabadussõjast. Pärast Kõrgema Kunstikooli Pallas lõpetamist 1929. aastal sulandus Kummits leplikult samasse olustikku. Iialgi Euroopa kunstikeskustes käimata, arenes tema žanripiltides Pallase üldisest orientatsioonist erinev mahe kolorism. 1943. aasta 26. mail arreteerisid Saksa okupatsioonivõimud Kummitsa Tartus Jaama tn 25. Vangistuses viibis Kummits Tallinna Keskvanglas, kus ta töötas trükikojas koos mitmete teiste tuntud kultuuritegelastega, seal hulgas Arkadio Laigo, Romulus Tiituse, Evald Tammlaane ja Rudolf Pangsepaga. 1944. aasta kevadel hakkas juba varem kehva tervisega Nikolai Kummitsa tervis veelgi halvenema, reuma tõttu muutus töö tegemine tema jaoks peaaegu võimatuks ning 1944. aasta 20. aprillil ta suri. Kunstiajaloolase Juta Kivimäe sõnul hingestas Kummits Tartu aguliolustikku, poetiseeris oma maalides ja joonistustes leebelt seda ainust keskkonda, mida tõesti väga hästi tundis. "Kummitsa kujutatud allajäänud ja viletsad on oma toakeste lambi- ja küünlavalguse hägusas nimbuses peaaegu religioosselt ülendatud. Ta on maalinud nende üksildase ja armetu elu väikesed hetked kütkestavaks." Tema kõige kallimalt müüdud teoseks on "Tänav õhtul" (1940), mis müüdi Allee galerii 2024. aasta kevadoksjonil 94 000 euroga. 1935 "Ema" 1935 "Talutares" 1938 "Ahjupaistel" 1939 "Lugemas" 1939 "Maastik kuuvalgel" 1942 "Mees kirvega" "Karjalaut" (1936), Eesti Kunstimuuseum "Õhtu" (1937), Tartu Kunstimuuseum "Ahju paistel" (1938), Tartu Kunstimuuseum "Tänav õhtul" (1940), eraomanduses Juta Kivimäe Agulimiljöö eesti kunstis Eesti Päevaleht, 28. oktoober 1997 Arkadio Laigo ja Nikolai Kummits Tallinna koonduslaagris 1944.a. Villem Luhasoo mälestused. Tartu Kunstimuuseum, TKM TA 45. "Eduard Wiiralti "Põrgu" püstitas eesti graafika hinnarekordi" ERR kultuur, 11. mai 2024 Linda Alekõrs, "Nikolai Kummits 1897-1944". Kunst, 1966 EKM E-Kunstimuuseum, Nikolai Kummits
MHV 900-klassi patrull-laev

MHV 900-klassi patrull-laev on Taani Kodukaitse Merekodukaitse allüksuste teenistuseks valmistatud patrull-laevaklass. On kasutuses. Laevad on valmistatud MHV 800 -klassi patrull-laevade järeltulijaina aastail 2003 - 2011. MHV on lühend sõnast Merekodukaitse ehk taani keeles Marinehjemmeværnet. Kokku on valmistatud 12 selle klassi laeva, mis on aktiivses teenistuses. Viimase laeva ristijaks oli Taani kroonprintsess Mary. Laevad on külastanud ürituste või õppuste raames ka Eestit. Pikkus: 27,2 m Laius: 5,6 m Süvis: 2,5 m Veeväljasurve: 87 t Kiirus: 13 sõlme Relvastus: 2x 7,62mm kuulipildujad Meeskond: 12 Pardanumber Nimi / Teenistusse võtmise aasta MHV 901 ENØ / 2003 MHV 902 MANØ / 2004 MHV 903 HJORTØ / 2005 MHV 904 LYØ / 2005 MHV 905 ASKØ / 2006 MHV 906 FÆNØ / 2007 MHV 907 HVIDSTEN / 2008 MHV 908 BRIGADEN / 2008 MHV 909 SPEDITØREN / 2009 MHV 910 RINGEN / 2009 MHV 911 BOPA / 2009 MHV 912 HOLGER DANSKE / 2011 Danish Naval History - MHV 900 (taani k)
Kõiguste sadam

Kõiguste sadam (sadamakood EE KGS) on sadam Saare maakonnas Saaremaa vallas Kõiguste külas. Sadamat peab Kõiguste Marina MTÜ. Sadamakapten on Niklas John Alexander Jansson. Sadamas asub Kõiguste alumine päevamärk, mida navigatsioonimärgina enam ei kasutata. https://web.archive.org/web/20170610125301/http://www.sadamaregister.ee/SadamaRegister/sadam/1207 (vaadatud 06.06.2017) Kõiguste sadam Sadamaregistris
Läätsa sadam

Läätsa sadam (sadamakood EE LAT) on paadisadam Saare maakonnas Saaremaa vallas Läätsa külas. Sadamat peab Läätsa Paadisadam MTÜ. https://web.archive.org/web/20170610141041/http://www.sadamaregister.ee/SadamaRegister/sadam/325 (vaadatud 06.06.2017) Läätsa sadam Sadamaregistris
Sviby sadam

Sviby sadam (ka Vormsi sadam; sadamakood EE SVI) on sadam Lääne maakonnas Vormsi vallas Sviby külas. Sadamat peab AS Saarte Liinid. Sadamakapten on Andrus Maide. https://web.archive.org/web/20170610144222/http://www.sadamaregister.ee/SadamaRegister/sadam/375 (vaadatud 06.06.2017) Sviby sadam Sadamaregistris Sviby sadam Merekultuuriaasta "Vormsi sadam saab suveks valmis" Lääne Elu, 13. aprill 2017
Veere sadam

Veere sadam (sadamakood EE VEE) on sadam Saare maakonnas Saaremaa vallas Veeremäe külas Tagalahe ääres. Sadamat peab AS Veere Sadam. Sadamakapten on Rein Mäeots. https://web.archive.org/web/20170610141803/http://www.sadamaregister.ee/SadamaRegister/sadam/388 (vaadatud 06.06.2017) Veere sadam Sadamaregistris
Piirivalvesadam

Piirivalvesadam (sadamakood EE PVS) on Vene-Balti sadama lõunapoolseim bassein Kopli lahe ääres, mis piirneb Bekkeri sadamaga. Maapoolne ligipääs on aadressilt Süsta tänav 15. Sadamat peab Politsei- ja Piirivalveamet. 2019. aastal nimetas Tallinna linnavalitsus Põhja-Tallinnas Kopli asumis paiknevad kolm sadamat Süsta sadamaks, Piirivalvesadamaks ja Ketta sadamaks. Süsta tänav 16 kinnistule loodava sadama nimeks esitas Politsei- ja piirivalveamet Kaluri sadama nime ning Süsta tänav 19 kinnistule loodava sadama nimeks Ketta sadama nime. Süsta tänav 21 kinnistule soovis amet piirivalvesadama nime. Nimekomisjon toetas Ketta sadama ja Piirivalvesadama nimesid. Kaluri sadama nime osas märkis nimekomisjon, et Süsta sadama nimi sobiks piirkonda rohkem, kuna Süsta tänavalt on loodavale sadamale otsene ligipääs ning läheduses asub ka Süsta park, mis on heaks suunanäitajaks tulevase sadama leidmisel. Nõukogude armee topograafilistel kaartidel (o42, 1:25 000) (1961, 1987) on tänast Vene-Balti sadamat ja Piirivalvesadamat kokku nimetatud Kopli Põhjasadamaks. Eesti NSV ajal paiknes sadamas (Kaluri tänav 1a, Süsta 15) NSV Liidu piirivalve merepiirivalve Tallinna 3. üksiku piirivalvelaevade brigaadi (s/o 2243) vahikaatrid, kes allusid 7. Balti üksikule piirivalvelaevade divisjonile. http://www.sadamaregister.ee/sadam/356[alaline kõdulink] (vaadatud 06.06.2017) Põhja-Tallinna rajatavad sadamad said nime[alaline kõdulink], www.pealinn.ee, 07. august 2019 Maa-amet. "Geoportaal". Vaadatud 22.10.2018. Piirivalvesadam Sadamaregistris
Belõi rajoon

Belõi rajoon (vene keeles Бельский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblastis, asudes oblasti lõunaosas. Rajooni keskus on Belõi linn. Rajoon piirneb põhjas Kuvšinovo rajooniga, kirdes Nelidovo rajooniga, lõunas Smolenski oblastiga ja läänes Žarkovski rajooniga. Rajooni pindala on 2135 km². Belõi rajoonis on 141 asustatud punkti ning nad kuuluvad ühe (Belõi) linna ja kuue külaasunduse koosseisu. Q126684906
Margus Karu

Margus Karu (11. september 1984 – 5. juuni 2017) oli eesti kirjanik. Ta õppis Laagna gümnaasiumis, kuid lõpetas aastal 2003 Gustav Adolfi gümnaasiumi. Ta lõpetas 2006. aastal Tallinna Ülikooli filmi ja meedia erialal bakalaureusekraadiga. Ta oli noorteajakirja Saffer vastutav väljaandja, Kuukulgur Filmi produtsent, telesaate "Õige valik" produtsent, telesaate "Eesti otsib superstaari" osalejate peakoordinaator, vabakutseline mänedžer ja reklaamtekstide kirjutaja. Osalenud mängufilmide "Risttuules", "Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta", "Täna otsustan mina", "Südame asjad", "Meeletu" tegemise juures produtsendina ja muudes ametites. 2010 "Nullpunkt", romaan 2015 "Täna on täna ja forever on forever", romaan 2017 "Hobune Henry unenägu", lasteraamat "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. november 2015. Vaadatud 6. juunil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) 20 tsitaati ootamatult lahkunud menukirjanikult Margus Karult: «Ma ei tea ise ka, kuhu ma teel olen ja kuhu lõpuks välja jõuan», Postimees, 6. juuni 2017 Margus Karu: inimesed on olemuselt head, Postimees, 30. august 2015 Selgusid läbi aegade ning eelmise aasta parimad eesti raamatud, Postimees, 15. veebruar 2018
Eine murul

"Eine murul" (prantsuse keeles "Le Déjeuner sur l'herbe") on Édouard Manet' õlimaal. Maal valmis 1863. Maali mõõtmed on 208 cm × 264,5 cm. Maali hoitakse Pariisis Orsay muuseumis. Maali järgi on nime saanud mitmed popkultuuriteosed, näiteks Eestiski on tehtud kaks sellenimelist animafilmi: "Eine murul" (1987, režissöör Priit Pärn) ja "Eine murul" (2011, režissöörid Erik Alunurm, Mihkel Reha, Mari-Liis Rebane ja Mari Pakkas).
Eine murul (film, 1987)

"Eine murul" on 1987. aasta Eesti joonisfilm. Filmi režissöör on Priit Pärn. Film on toodetud Tallinnfilmis. Film on pälvinud auhindu, näiteks rahvusvahelisel animafilmifestivalil CINANIMA pälvis film peaauhinna. 2017. aastal etendus VAT teatris filmil põhinev lavastus, mida lavastuse autorid nimetasid animafilmi elavaks esituseks. Tampere lühifilmifestivali peaauhind (1988) Zagrebi animafilmifestivali C-pikkuskategooria esimene auhind ja kriitikute žürii auhind (1988) Bonni lühifilmifestivali kolmas publikupreemia (1988) Shanghai animafilmifestivali C-pikkuskategooria esimene auhind (1988) Cinanima animafilmifestivali peaauhind (1988) NSV Liidu filmifestivali esimene auhind (1988) Melbourne'i filmifestivali parima animafilmi auhind (1988) Odense filmifestivali kolmas auhind (1989) Nika auhind parima animafilmi kategoorias (1989) TPI filmiklubi festivali Väike Hammasratas (publikupreemia) Eine murul Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 06.06.2017) Reet Weidebaum (05.05.2017). "Tanel Saar puhub Priit Pärna animafilmile uue elu sisse". Vaadatud 06.06.2017. Mari Laaniste (2006). "Eine murul. Ühe animafilmi tekst ja kontekst" (PDF). Kunstiteaduslikke Uurimusi. Vaadatud 07.06.2017. Eine murul Eesti filmi andmebaasis
Romantikud (film)

"Romantikud" on 1962. aasta Eesti telemängufilm. Filmi režissöör on Virve Aruoja. Filmi tootsid Eesti Telefilm ja Tallinna Televisioonistuudio. Film pole füüsiliselt säilinud. Romantikud Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 06.06.2017) Romantikud Eesti filmi andmebaasis
Tuuline rand

"Tuuline rand" on Aadu Hindi neljaosaline romaan (tetraloogia). Neli osa ilmusid aastati järgmiselt: 1951 (millest 1952 tuli ümbertöötatud uustrükk), 1954, 1960 ja 1966. Raamatu kirjastas Eesti Riiklik Kirjastus. Romaan räägib ühe rannaküla inimeste elukäigust Kihelkonna maadel alates 1905. aasta sündmustest (1905. aasta revolutsioon Eestis) kuni teise maailmasõja alguseni. Romaani esimeses osas räägitakse revolutsiooni sündmustega seotust, teises osas on tegevuse taustaks Vene-Jaapani sõda, kolmandas osas asub üks peategelastest võitlema "punaste" poolele, neljandas osas kulgeb tegevus Eesti iseseisvumisest 1940. aastani. Romaanis on omapärane Saaremaa lääneranniku murdesõnade ja väljendite kasutamine, äratuntavatena esinevad kohad, mis on toodud looduskirjeldustes. Esimeses osas on sündmustiku keskmes purjelaeva Kaugatoma ehitamine. Järgnevates osades on kirjanik romaani sisse toonud järjest enam ka autobiograafilisi kirjeldusi. Pärast romaani algse esimese osa (15 peatükki) ilmumist taunis kriitika sotsialistliku võitluse ja vene rahvuse kujutamise puudumist. Üks peamisi kriitikuid oli tolleaegne juhtiv kirjanik Paul Kuusberg. 1950. aastate alguse keerulisi olusid arvestav Hint kirjutas seepeale juurde kümme peatükki (Tallinna tegevussuunal), jättes algsed peatükid sisuliselt muutmata, lisades neile vaid siduvaid osi. Kuid ka esimese osa täiendused ei vähendanud vaidlusi tsensuuri ja kriitikaga. Pärast neljanda osa valmimist küsiti kirjanikult, kas tuleb veel viies osa, kuid Hint eitas seda põhjusel, et ta ei saa kirjutada nii, nagu tahab. Ilmumisajale iseloomulikku sotsialistlikku sisu on romaanis vähe. Aadu Hint on kasutanud sarkastiliselt oma oskust panna õiged laused valede tegelaste suhu ehk negatiivsed tegelased ütlema asju, mida ta ise "õige" kirjanikuna öelda ei saanud. Tervikpildilt ja olemuselt sarnaneb Hindi looming teise maailmasõja eelses Eesti Vabariigis välja antud kirjandusega. Tetraloogia esimesed osad on ilmunud paljudes trükkides, näiteks I osa kaheksas trükis ja kogutiraažiga 175 000. Romaani põhjal on tehtud Eesti teatrites mitmeid lavastusi, esimene neist novembris 1951 Eesti Draamateatris (lavastaja Andres Särev) ja seejärel teine juunis 1952 Ugalas (lavastaja Aleks Sats). Linastunud on mängufilme (I osa põhjal "Tuuline rand" ja III osa põhjal "Gladiaator"). Vrd. Cornelius Hasselblatt: Stalini pikk vari üle tuulise ranna. Aadu Hindi "Tuulise ranna" kohandumine/kohandamine meie päevadeni. – Kohanevad tekstid. Koost. ja toim. Virve Sarapik, Maie Kalda. Tartu 2005, 271-284. Aadu Hint Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 06.06.2017) Aadu Hindi "Tuuline rand" 70! Alo Särg, Postimees Nädal 15.05.2021 "Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2021. Vaadatud 20. mail 2021.
Tuuline rand (film)

"Tuuline rand" on 1971. aasta Eesti mängufilm. Filmi režissöör on Kaljo Kiisk. Filmi tootis Tallinnfilm. Film on tehtud Aadu Hindi 4-osalise romaani "Tuuline rand" 1. osa motiividel. "Gladiaator" (film, 1969) Tuuline rand Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 06.06.2017) Tuuline rand Eesti filmi andmebaasis
Allikoja

Allikoja (ka Allika oja) on oja Sakala kõrgustiku lääneosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas, Kõpu jõe vasakpoolne lisajõgi. Oja pikkus on 2 km, valgla pindala 4,6 km², langus 15,5 m ja lang 7,5 m/km. Oja saab alguse 48,5 m kõrgusel Punaküla külas Kiipsu raba servas ning suubub Vanaveski külas 33 m kõrgusel vasakult poolt Kõpu jõkke 5,9 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Allikoja Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 06.06.2017) Allikoja keskkonnaportaalis (vaadatud 06.06.2017) Allikoja Eesti looduse infosüsteemis Allikoja keskkonnaportaalis
Rootsi politsei

Rootsi politsei on Rootsi korrakaitseasutus. "Budget för rättsväsendet 2011". Originaali arhiivikoopia seisuga 28.05.2013. Vaadatud 6.06.2017. "Polisen som arbetsplats - Om Polisen - www.polisen.se". Originaali arhiivikoopia seisuga 26.06.2012. Vaadatud 6.06.2017.  Rootsi politsei – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Veebileht (13 keeles)
Dominioon

Dominioon oli osaliselt sõltumatu Briti impeeriumisse kuuluv riik (enamasti emamaa Suurbritannia endine koloonia). Kanada kasutas dominiooniõigust 1867. aastast, Austraalia 1901. aastast ja Uus-Meremaa 1907. aastast. Suurbritannia tunnistas 1923. aastal dominioonide õigust iseseisvale välispoliitikale. Aastal 1926 lisandus sellele Balfouri deklaratsioon, millega kuulutati dominioonid Ühendkuningriigiga staatuselt võrdseteks autonoomseteks riikideks, kuigi säilis Briti impeeriumi koosseis. See deklaratsioon sai seadusliku aluse Westminsteri statuudiga 1931. aastal, kuigi spetsiifiliselt viidati juba Briti Rahvaste Ühendusele. Dominioonide parlamendid muutusid Briti seadusandlikust kontrollist sõltumatuks ning võisid tühistada Briti seadused. Samuti ei saanud Suurbritannia parlament vastu võtta seadusi nende heakskiiduta. Teise maailmasõja vallandudes 1939. aastal kuulutasid dominioonid sõdu sõltumatuse alusel. Dominioonidel oli oma parlament, valitsus ja kohtusüsteem. Kanada (1867–1953) Austraalia (1901–1953) Uus-Meremaa (1907–1953) Newfoundlandi dominioon (1907–1949) Lõuna-Aafrika Liit (1910–1953) Iiri Vaba Riik (1922–1949) India (1947–1950) Pakistan (1947–1953) Tseilon (1948–1953) Ühendkuningriik Briti impeerium Briti Rahvaste Ühendus Dominion status nzhistory.govt.nz McIntyre (1977), lk 187. Brown (1998), lk 69. https://www.britannica.com/place/British-Empire Rhodes, Wanna & Weller (2009), lk 5–15. Turpin & Tomkins, lk 48. McIntyre, W. Donald (1977). The Commonwealth of Nations. University of Minnesota Press. ISBN 0-8166-0792-3. Rhodes, R.A.W.; Wanna, John; Weller, Patrick (2009). Comparing Westminster. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-956349-4. Turpin, Colin; Tomkins, Adam (2007). British government and the constitution (6th ed.). Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-69029-4.