laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Saukse

Saukse on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. Küla oli kuni 2007. aastani osa Vandu külast. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 23 inimest. Kõik olid eestlased. Külas asub Saukse hiiesalu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Statistikaameti andmebaas
Orutaguse

Orutaguse on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. Küla oli kuni 2007. aastani osa Vandu külast. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 19 inimest. Neist 16 olid eestlased. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Statistikaameti andmebaas
Denis

Püha Dionysius ehk püha Denis (ka Dennis) (suri umbes 250 Montmartre'il) oli kristlik pühak, Pariisi esimene piiskop, märter. Prantsusmaa kaitsepühak. Gregorius Tours'ist järgi oli Dionysius esimene Pariisi piiskop. Itaallane Dionysius saadeti Roomast misjonärina Galliasse 3. sajandi keskel. Ta asutas Pariisi Seine'i saarele kristliku keskuse. Keiser Valerianusele oli keskuse edukus vastumeelne ning ta lasi Dionysiusel ja tema kahel kaaslasel, preester Rusticusel ja diakon Eleutheriusel, märtrite mäel – Montmartre'il – pead maha raiuda ning kehad Seine'i visata. Kristlased tõid märtrite kehad välja ja matsid maha. Haua kohale püstitati 7. sajandil Saint Denis' basiilika, millest sai hiljem Prantsusmaa kuningate matusepaik. 9. sajandi keskpaigaks olid Pariisi piiskopi Dionysiuse, Dionysios Areopagitese (5. sajandi kristliku uusplatooniku) ja Pauluse järgija Dionysiuse (1. sajand) legendid segunenud. Sellest legendist sai alguse kultus, mis levis peale Prantsusmaa ulatuslikult ka Inglismaal, kus sellenimelisele pühakule pühitseti 41 kirikut. Dionysiuse mälestuspäev oli algselt 9. oktoober, nüüd on see üle viidud 21. aprillile. Püha Dionysiuse poole on pöördutud ka peavalude, tüli ja raevu puhul. Püha Denis'd kujutatakse läänekiriku pühapiltidel ja skulptuuridel piiskopi riietuses ja oma maharaiutud pead kahes käes või käsivarrel hoidvana. Jumal, märtrite kroon, kes Sa püha Dionysiust ja tema kaaslasi oma nime suuremaks auks paganatele evangeeliumi kuulutama läkitasid, neid vooruste, meelekindluse ja kannatlikkusega kinnitasid, juhata meid, et nende eeskujul raskusi kartmata maiste naudingute kütkeist vabaneksime Kristuse, meie Issanda läbi, kes Sinuga elab ja valitseb igavesti. Aamen. Pühakuteraamat, Perioodika, Tallinn, 1995, lk 55 Saint Denis: The Iconography. - christianiconography.info
GA (kaliiber)

GA on sileraudse relva kaliibri tähis ning tuleneb ingliskeelsest sõnast gauge, mis tähendab kaliibrit.
Funk

Funk on afroameerika tantsumuusika, milles on esiplaanil rütm; harmoonia ja meloodia on vähem tähtsad. Rütm on punkteeritud, palju kasutatakse sünkoope. Rütmilistele kitarri-, vaskpilli- ja bassikäikudele ning trummiaktsentidele lisandub gospellik laulmisstiil. Funk on mitme stiili – džässi, roki ja bluusi sulam, mille kujunemisele 1960. aastatel andis tõuke ka soul (plaadifirmad Atlantic ja Stax). Basskitarri osatähtsus on tavatult suur, lähenedes juba soolopilli omale. Tüüpiline on sünkopeeritud löökpilli hüplev heli, mida tekitatakse sõrmedega keeltele laksates. Bassi ülesanded üle võtnud rütmikitarril mängitakse lühikesi bluusilikke käike. Vaskpillide käigud on kiiremad kui soulis ning tihti väga lühikesed ja särtsakad. Lugude aluseks on sageli lihtne ja lühike motiiv, mida lõpmatuseni korratakse. Funk-stiili erinevateks vooludeks on jazz funk, eksperimentaalne funk, psühhedeelne funk, valgete funk jt. Funk-muusika esitajate hulgas on rohkem ansambleid kui soliste. Ansamblitest kuulsamad on Earth Wind and Fire, Tower of Power, The Commodores, solistidest James Brown, George Clinton. Funk-muusika rajajaks peetakse James Browni, kes alustas küll souliesitajana. Esimeseks funk-hitiks kujunes James Browni "Papa's Got A Brand New Bag" (1965). Esimene funk-ansambel oli Kool & the Gang. Jazz funk'i nimekaimad viljelejad olid Miles Davis ja Herbie Hancock. Üks funk rock'i alusepanijaid oli Jimi Hendrix. Valge funk'i tuntumaid esindajaid on ansambel Talking Heads.
Sergei Vinogradski

Sergei Nikolajevitš Vinogradski (13. september (1. september vkj) 1856 – 24. veebruar 1953) oli vene mikrobioloog, ökoloog ja mullateadlane, kes sõnastas elutsükli kontseptsiooni ja avastas nitrifikatsiooni läbiviivad bakterid, kes olid esimesed teadaolevad kemolitotroofid ehk kemoautotroofid. Vinogradski sai tuntuks kemoautotroofia avastamisega. See on protsess, kus organismid saavad elutegevuseks vajaliku energia anorgaaniliste ainete lagundamisest ning süsinikuallikana kasutavad süsihappegaasi (CO2). Varem arvati, et autotroofsed organismid saavad eluks vajaliku energia üksnes päikesekiirgusest, mitte aga anorgaaniliste ühendite reaktsioonidest. Vinogradskit peetakse ka mikroökoloogia ja keskkonnamikrobioloogia üheks esimestest viljelejatest.
Ptolemaios (täpsustus)

Ptolemaios (kreeka Πτολεμαῖος) on nimi, mis tuleneb kreekakeelsest sõnast 'sõjakas'. Ptolemaiose nime on kandnud mitmed valitsejad ja teised tuntud inimesed. Ptolemaios oli müütiline Kreeka linna Teeba valitseja Ptolemaios Alorosest oli Makedoonia regent 368 eKr–365 eKr Ptolemaios oli Epeirose kuningas Ptolemaios I Soter oli Egiptuse vaarao ja Ptolemaioste dünastia looja ... Klaudios Ptolemaios oli antiikaja kuulsamaid astronoome ...
Cornelius van Niel

Cornelis (Cornelius) Bernardus van Niel (4. november 1897 – 10. märts 1985) oli hollandi-ameerika mikrobioloog. Ta oli üldmikrobioloogia pioneer USAs ning tegi tähtsaid avastusi, seletamaks fotosünteesi keemilist olemust. Uurides purpurseid ja rohelisi väävlibaktereid, tegi ta kindlaks, et fotosüntees on valgusest sõltuv redoksreaktsioon, kus protsessis eralduv hapnik pärineb veest (H2O-st) ja mitte, nagu varem arvati, CO2-st. Tema võrrand näeb välja järgmiselt: 2 H2A + CO2 → 2A + CH2O + H2O kus A tähistab hapnikku Fotosünteesi summaarvõrrand oli fotosünteesi keemilisest olemusest arusaamise üks nurgakive. Hiljem tõestas selle õigsust veel Robert Hill. Aastal 1961 defineeris van Niel koostöös Roger Stanieriga prokarüoote kui rakke, kus tuumamaterjal ei ole ümbritsetud tuumamembraaniga, ja eukarüoote kui rakke, kus on tuumamembraan eristunud. Seda väidet peetakse tänapäeval kõige põhimõttelisemaks erinevuseks elusorganismide vahel. Cornelius van Niel valiti 1948. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks. 1963. aastal pälvis ta USA Rahvusliku Teaduse medali.
Konformsus

Konformsus – püsiv isiksuse omadus. Tekib konformismi pideval esinemisel. Konformism - kui inimene allub grupi survele ja loobub oma tõekspidamitest, püüab elada, mõelda ja toimida nii, nagu kõik. Omased jooned: • sisendatavus • emotsionaalne aheldatus • alaväärsustunne • mure teiste heakskiidu/hukkamõistmise pärast • on seda tugevam, mida rohkem on grupis liikmeid Allikad: • püüd toimida õigesti ja toetuda seejuures teiste antud normidele • püüd meeldida kaaslastele • püüd saada tasu sobiva käitumise eest ja vältida karistusi ebasobiva käitumise eest
Heterokondid

Heterokondid (Heterokontophyta) ehk stramenopiilid on suur eukarüootide rühm, kuhu kuulub umbes 10 500 liiki. Sellesse kuulub nii üherakulisi kui ka hulkrakseid organisme. Actinochrysophyceae Bacillariophyceae – ränivetikad Bolidophyceae Chrysophyceae – koldvetikad ehk krüsofüüdid Eustigmatophyceae – eustigmatofüüdid Pelagophyceae Phaeophyceae – pruunvetikad Phaeothamniophyceae Raphidophyceae – rafidiofüüdid Synurophyceae Xanthophyceae – ksantofüüdid Bicosoecea Hyphochytridiomycetes Labyrinthulomycetes Oomycetes – munasseened Opalinea Proteromonadea
London After Midnight

"London After Midnight" oli 1927. aasta USA tummfilm. Tegemist on "kadunud filmiga", tõenäoliselt ei eksisteeri filmist ühtegi eksemplari. Viimane teadaolev koopia hävis 1965. aastal Metro-Goldwyn-Mayeri ladude põlengus. 1935. aastal tehti filmist uus heliga ligilähedane versioon "Mark of the Vampire". 2002. aastal Turner Classic Movies rekonstrueeris 45-minutilise versiooni, kasutades filmist pärinevaid fotosid. Lon Chaney Marceline Day Conrad Nagel Henry B. Walthall Polly Moran
Liitvetikad

Liitvetikad ehk glaukotsüstofüüdid (Glaucophyta) on eukarüootide rühma kuuluv väike hõimkond mageveelisi vetikaid. Glaukotsüstofüütide eripäraks on primitiivsete kloroplastide, mis sarnanevad tsüanobakterite kloroplastidega, ja peptidoglükaanist rakuseina olemasolu. Glaucocystis Cyanophora Gloeochaete
Mustvaeras

Mustvaeras (Melanitta nigra) on partlaste sugukonda kuuluv veelinnuliik. Ta on peaaegu rongasuurune, üleni musta (isaslind) või tumepruuni (emaslind) sulestikuga. Pesitseb tundravööndis. Eestist rändab läbi sadade tuhandetena mööda põhjarannikut. Kaal kuni 1,5 kg. Eestis hinnatakse mustvaera talvist arvukust 100–1000 isendile. Ida-mustvaerast on peetud mustvaera alamliigiks. "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. Mustvaeras andmebaasis eElurikkus Mustvaeras YouTube'is
Corpse paint

Corpse paint on black metal'i bändidele iseloomulik näomaaling. Tavaliselt kasutatakse musta ja valget värvi – valge taustavärvi peale tõmmatakse ümber silmade tugevad mustad tõmbed. Samuti on tugevalt rõhutatud suu ümbrus. Eriti levinud on nn teatraalne kurbuse-karmuse joon – suunurgad allapoole. Corpse paint'il ei ole kindlaid reegleid, mistõttu on levinud mitmekesised fantaasiavabad näomaalingud.
Roald Amundsen

Roald Engelbregt Gravning Amundsen (16. juuli 1872 – 18. juuni 1928) oli norra polaaruurija. Ta läbis 1903–1906 esimesena loodeväila ja jõudis 14. detsembril 1911 esimesena lõunapoolusele. Ta oli ka esimene inimene, kes lendas üle põhjapooluse, ja esimene, kes on käinud mõlemal poolusel. Amundsen sündis Norra laevaomanike ja kaptenite suguvõsas. Inspireerituna Fridtjof Nanseni Gröönimaa ületamisest 1888. aastal otsustas ta pühenduda polaaralade uurimisele. 1890–1892 õppis ta Kristiania ülikooli meditsiiniteaduskonnas. 1894–1899 töötas ta madruse ja tüürimehena paljudel laevadel, sh 1897–1899 Antarktikas. Alates 1903 osales ta ekspeditsioonidel ja saavutas laialdase tuntuse. 1903–1906 läbis ta laeval Gjøa esimesena loodeväila (Põhja-Ameerika põhjaranniku) idast (Gröönimaalt) läände (Alaskale). Retke tegi tähelepanuväärseks, et Gjøa süvis oli kõigest 1 meeter. 1911. aastal suundus ta laeval Fram Antarktisele. 14. detsembril jõudis ta esimese inimesena lõunapoolusele, edestades ühe kuuga Robert Scotti ekspeditsiooni. 1926 sooritas ta esimese lennu üle põhjapooluse dirižaablil Norge marsruudil Teravmäed–põhjapoolus–Alaska. Sellega oli ta neljas inimene põhjapoolusel ning kuna kolme esimest (Frederick Cooki, Robert Pearyt ja Richard Byrdi, kes olevat sinna jõudnud mõni päev varem 1926) süüdistatakse kas ebapiisavates andmetes või koguni pettuses, on Amundseni peetud esimeseks inimeseks ka põhjapoolusel. 1928 korraldati rahvusvaheline ekspeditsioon Umberto Nobile ekspeditsiooni päästmiseks, mille dirižaabel Italia oli Põhja-Jäämerre kukkunud, kui ta oli põhjapooluselt tagasiteel. Amundsen lendas koos Prantsuse õhujõudude pilootidega teda otsima 18. mail vesilennukiga Latham ning jäi teel Spitsbergenisse teadmata kadunuks. Ta kukkus lennukiga Põhja-Jäämerre ja kogu lennuki meeskond hukkus. Viimased andmed tema asukoha kohta saadi meeskonnalt 18. juunil 1928 kell 18.45, kui ta viimast korda saatis raadiosidesõnumi Karusaarest 19 meremiili kauguselt. 1907 – Hubbardi medal 1928 – USA Kongressi kuldmedal (koos Lincoln Ellsworthi ja Umberto Nobilega panuse eest polaaruurimise valdkonnas) Norralased otsivad Roald Amundseniga alla kukkunud lennukit August Hanko, "Roald Amundsen: avastaja ja polaarmaade uurija elu". Sari Suurmeeste elulood nr. 1, EKS, Tartu 1932 Alina ja Czesław Centkiewicz , "Mees, keda kutsus meri: jutustus Roald Amundsenist". Poola keelest tõlkinud Aarend-Mihkel Rõuk. Eesti Raamat, Tallinn 1988; 2. trükk 1994 Norralased otsivad Roald Amundseniga alla kukkunud lennukit, e24. 24. august 2009
SdKfz 2

SdKfz 2, täieliku nimega NSU-Kettenkrad HK-101, tuntud ka lihtsalt nime all Kettenkrad, on Saksamaal teise maailmasõja ajal toodetud mitmeotstarbeline poolroomikveok-mootorratas. Masin töötati välja 1940. aastal firmas NSU Motorenwerke AG Neckarsulmis Heereswaffenamti (Maavägede tehnilise varustuse amet) tellimusel. Esialgu mägiüksustele mõeldud masin sai kiiresti populaarseks kogu Saksa armees, kus neid kasutati kergete suurtükkide, õhutõrjekahurite, miinipildujate, telefonikaabli ning erisuguste haagiste pukseerimiseks. SdKfz 2 kõiki mudeleid toodeti firmades NSU ja Stower aastatel 1940–1944 kokku 8345 masinat. Tühikaal: 1235 kg Täismass: 1560 kg Kandevõime: 325 kg Pikkus: 3 m Laius: 1 m Kõrgus: 1,2 m Mootor: neljasilindriline vesijahutusega Opel Olimpia Mootori võimsus: 36 hj Mootori tüüp: karburaatormootor Kütusekulu maanteel 100 km kohta: 16 l Kütusekulu maastikul 100 km kohta: 22 l Kütusepaagid: 2x21 l Käigud: 6 edasi, 2 tagasi SdKfz 2 – baasmasin. Korpus oli keevitatud, esirattakahvel oli stantsitud ja pärines mootorrattalt. Esiratta läbimõõt oli 450 mm ja tagumiste kanderataste läbimõõt 410 mm (esimestel masinatel veidi suuremad). Mootorratta juhiiste paiknes korpuse esiosas ning juhist paremale ja vasakule jäid kütusepaagid. Keskosas paiknes automootor ja ahtriosas iste kahele inimesele. SdKfz 2/1 – välikaabli transpordiks kohandatud baasmasin. SdKfz 2/2 – raske välikaabli transpordiks kohandatud baasmasin. Pärast Teist maailmasõda kasutati neid masinaid palju aastaid põllumajanduses ja metsatööstuses ning posti vedamiseks mägistes piirkondades.
Paul Hagu

Paul Hagu (sündinud 2. oktoobril 1946 Meremäe vallas Võrumaal, setupäraselt ka Hao Paali) on eesti folklorist ja etnoloog. Ta on lõpetanud 1970. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna eesti filoloogia erialal, spetsialiseerudes rahvaluulele. Aastatel 1970–1972 teenis ta sundaega Nõukogude armees. Aastatel 1972–1975 oli ta TRÜ-s statsionaarses aspirantuuris. 1983. aastal kaitses ta N. N. Mikluhho-Maklai nimelises Etnograafiainstituudi Leningradi osakonnas väitekirja "Setude agraarkombestik ja uskumused" (originaal vene keeles "Аграрная обрядность и верования сету") ja sai kandidaadikraadi. Ta on olnud Tartu Ülikooli õppejõud, kirjanduse ja rahvaluule osakonna emeriitdotsent, Lõuna-Eesti keele- ja kultuuriuuringute keskuse juhataja ja Võro Instituudi teadusnõukogu esimees. Hagu on peamiselt uurinud setu rahvaluulet ning kombestikku, aga ka eesti folkloori laiemalt. Seejuures on ta põhjalikumalt käsitlenud setu lauluema Anne Vabarna eepilist loomingut ja tema loodud setu eepost "Peko". Aastatel 1975–2015 töötas ja pidas loenguid Tartu Ülikooli kirjanduse ja rahvaluule, restruktureerimise järel eesti ja võrdleva rahvaluule osakonnas vanemlaborandi, (vanem)õpetaja, vanemteaduri ja dotsendina ning õpetas seejuures nii üldkursusi (nt "Eesti rahvalaul" ja "Eesti rahvajutt"), laiemat piirkonda käsitlevaid ülevaatekursusi (nt "Läänemeresoome rahvaste folkloor" ja "Skandinaavia folkloor") kui ka kitsamalt lõunaeesti ja seto kultuuri käsitlevaid kursusi (nt "Setu traditsioon" ja "Lõunaeesti folkloor"). Ta on regilaulu laulmise praktilise traditsiooni edendaja ja setu meestelaulu taaselustaja. Ta on regilauluansamblite Hellero ja Liinatśuraq liige, esineb selle eest- või killõlauljana. "Setu viljakusjumal Peko". Keel ja Kirjandus 1975, nr 3, lk 166–173 "Setu lauluema Anne Vabarna" www.folklore.ee "Peko. Setu rahvuseepos". Toimetanud Paul Hagu ja Seppo Suhonen, saatesõna kirjutanud Paul Hagu. Kuopio: Snellman-Instituutti, 1995. 224 lk. ISBN 9518421668 "Anne Vabarna eepilise loomingu algus". // Kust tulid lood minule.... Tartu 2000. Lk 185–204 "Epic Works of the Setu Singer Anne Vabarna". // The Kalevala and the World’s Traditional Epics. Helsinki 2002. Lk 433–463 1995 Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia 1997 Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia 1998 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (Setu kultuuri säilitamine ja populariseerimine) 2006 Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia 2011 Tartu Ülikooli medal 2012 Tartu Ülikooli aumärk 2014 Jakob Hurda rahvuskultuuri auhind 2016 Pärimuskultuuri auhind 2024 Valgetähe V klassi teenetemärk Kanne Eesti Teaduse Infosüsteemis (vaadatud 19.11.2016) Kanne Eesti Teaduse Infosüsteemis (vaadatud 12.11.2016) Teave Tartu Ülikooli eesti ja võrdleva rahvaluule osakonna vanal kodulehel (vaadatud 19.11.2016) Lõuna-Eesti keele- ja kultuuriuuringute keskuse kroonika (vaadatud 19.11.2016) "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. Rein Saukas. Paul Hagu 60 Andreas Kalkun. Paul Hagu 65. Seto misjonär Paul Hagu Eesti Teadusinfosüsteemis
Leo Reissar

Leo Reissar (kuni 1937 Reisengof; 19. juuli 1924 Mikitamäe vald, Petserimaa – 10. juuli 2001) oli eesti pedagoog ja koduloolane. Ta töötas Mikitamäe kooli õppealajuhataja 1949–1952 ja direktorina 1952–1976. Ta kogus Setumaa ajaloo ja kultuuri kohta materjali, mille tulemusena valmis mahukas käsikirjaline teos "Läbi sajandite". Selle põhjal andis ta 1996. aastal välja teose "Setumaa läbi sajandite: Petserimaa" (ISBN 9985610881), mis on üks silmapaistvamaid trükis ilmunud teoseid Setumaa ajaloost ja kultuurist. 1996 – Jakob Hurda rahvuskultuuri auhind 1996 – Värska valla Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia Värskas jagati omakultuuripreemiaid. Postimees, 31. detsember 1996 Foto Foto
Coriolisi efekt

Coriolisi efekt ehk Coriolisi jõud [korjol'isi] (kasutatakse ka ekslikke kujusid Coriolise efekt ja Coriolise jõud) on prantsuse matemaatiku ja füüsiku Gaspard-Gustave de Coriolisi järgi nime saanud efekt, mis avaldub nii, nagu liikuvaile kehadele pöörlevas taustsüsteemis mõjuks jõud. See tähendab, et Maa peal liikumise hetkel sirgjooneliselt kiirenduseta liikuvate objektide trajektoorid on kõverjooned, kui nad kanda kaardile. Liikuv objekt hälbib põhjapoolkeral paremale ja lõunapoolkeral vasakule. Piki ekvaatorit liikuvaile objektidele Coriolisi efekt mõju ei avalda. Mõju suureneb kaugenedes ekvaatorist pooluste suunas vastavalt valemile F = sin φ, kus φ on liikuva objekti laiuskraad. Coriolisi jõu saame avaldada valemist Fcor = 2*m*Ω*V*sinφ, kus m on liikuva keha mass (kg), V tema kiirus (m/s), Ω Maa nurkkiirus (rad/s) jag φ objekti paiknemise laiuskraad (°). Maa nurkkiirus näitab, mitme radiaani võrra pöördub Maa ühe sekundi jooksul. Teades sideerilise ööpäeva pikkust (23 tundi 56 minutit 4 sekundit) ja seda, et Maa teeb selle aja jooksul ühe täispöörde ehk 360° ehk 2*π*rad, saame Maa nurkkiiruse väärtuseks 0,000664926 rad/s. See on konstant. Mõnikord väidetakse, et Coriolisi efekt mõjutab ka seda, kumbapidi hakkab pöörlema vannist äravoolav vesi jne. Tegelikult ei sõltu see mitte Coriolisi efektist, vaid pigem vee liikumissuunast jms. Coriolisi efekt on nii väike, et ta pääseb mõjule alles väga suurtes süsteemides pika aja jooksul. Coriolisi jõu arvestamisel on suur tähtsus geograafias, satelliitide trajektooride arvutamisel jne. Geograafias näiteks on Coriolisi jõu tõttu Eestis valitsevaks läänekaarte tuuled ja Inglismaa kliima palju pehmem kui Sahhalinil, kuigi mõlemad asuvad ligikaudu samal laiuskraadil. Coriolisi jõud loob globaalse keskmiste valitsevate tuulte ja hoovuste süsteemi. Samuti põhjustab see Maa poolustele lähematel aladel jõgede kallaste erinevat erosiooni, eriti meridiaanidega paralleelsetel või nende suhtes väikese nurga all voolavatel jõgedel. Coriolisi teoreem
Polevskoi

Polevskoi (vene keeles Полевской) on linn Venemaal Sverdlovski oblastis. Linn asub 50 km Jekaterinburgist edelas. Linna läbib Jekaterinburgi-Tšeljabinski raudtee. Polevskoi asutati 1708. aastal, linnaõigused sai 1942. aastal. Linnas on arenenud metallurgia- ja keemiatööstus. Q126719912 Polevskoi koduleht
Verhnjaja Põšma

Verhnjaja Põšma (vene keeles Верхняя Пышма) on linn Venemaal Sverdlovski oblastis. Linn asub 15 km kaugusel Jekaterinburgist Põšma jõe suudmes. Verhnjaja Põšma munitsipaalringkonda kuuluvad ka Isseti, Kedrovoje ja Baltõmi alev ning mitu küla. Linnas on arenenud metallurgiatööstus, seal tegutseb Uurali Mäemetallurgia Kompanii. Linna elukeskkond on tugevalt reostatud. Q126719912 Verhnjaja Põšma koduleht
Raasiku Põhikool

Raasiku Põhikool on üldhariduskool Harju maakonnas Raasiku vallas Raasiku alevikus. Praegune koolihoone on ehitatud 1962. Aadress on Meierei tänav 27. Raasiku 8-kl Kooli hoone 1966 Raasiku Kool 2022 Raasiku Kool 2022 Raasiku Põhikooli koduleht
Krüptofüüdid

Krüptofüüdid ehk krüptomonaadid (Cryptophyta) ehk neelvetikad on väike rühm kloroplastidega viburloomi. Suur hulk krüptofüüte elab magevees, mõned rühmad ka mere- ja riimvees. Krüptofüütide rakk on lamendunud ja suurus jääb vahemikku 10–50 μm. Enamikul krüptofüütidel on kaks erineva pikkusega viburit. Krüptofüüte on teada umbes 200 liiki. Enamasti käsitletakse krüptofüüte hõimkonnana (Cryptophyta), kuhu kuulub üks klass – Cryptophyceae. Krüptofüüdid on tekkinud sekundaarse endosümbioosi tagajärjel. selts Cryptomonadales Campylomonas Chilomonas Chroomonas Cryptomonas Falcomonas Geminigera Guillardia Hemiselmis Plagioselmis Proteomonas Storeatula Rhodomonas Teleaulax selts Goniomonadales Goniomonas
Aserbaidžaani riigipeade loend

Aserbaidžaani riigipeade loend loetleb riiki juhtinud isikud aastatel 1918–1922 ja alates 1990. Aserbaidžaani president
Koldvetikad

Koldvetikad ehk krüsofüüdid (Chrysophyceae, varem ka hõimkonna tasandil Chrysophyta) on suur grupp heterokontide hõimkonda kuuluvaid vetikad, keda võib leida peamiselt mageveest. Valdav osa koldvetikaid on ainuraksed, esineb ka koloniaalseid vorme, ja kahe viburiga, millest üks võib olla tugevalt redutseerunud. Koldvetikaid on teada umbes 200 perekonda 1200 liigiga. Tegelik liikide arv võib olla aga hoopis suurem, ulatudes kuni 2500-ni. Koldvetikad on tüüpilised miksotroofsed organismid. Koldvetikatele on iseloomulik moodustada statospoore, mis talitlevad puhketsüstidena. Statospooride moodustamine algab, kui koldvetikate tihedus mingis veehulgas ületab kriitilise piiri. Moodustuvad statospoorid vajuvad põhja ja võivad seal säilida kümneid aastaid; viimaste idanemine on sporaadiline ehk ei sõltu mingitest kindlatest keskkonnateguritest. Kristiansen J & Preisig H R. (eds.), 2001. Encyclopedia of chrysophyte genera. – Bibliotheca Phycologica 110: 1–260 Aimar Rakko. Koldvetikad, vähetoiteliste järvede tunnusliigid. – Eesti Loodus 58 (11) 2007: 14–20
Lee Ranaldo

Lee Ranaldo (sündinud 3. veebruaril 1956 Glen Coveis Long Islandil New Yorgi osariigis) on ameerika kitarrist, klahvpillimängija ja lugude autor. Ta mängib rokkansamblis Sonic Youth. jrnls80s ISBN 1-887-128-31-5 (198 lk) Lengths & Breaths ISBN 0-934953-79-1 (110 lk, Waterrow Press) Road Movies ISBN 1-932360-73-5 (165 lk, Softskull Press) Bookstore ISBN 1-885175-06-X (99 lk) Moroccan Journal (28 lk, Ring Taraigh) From Here to Infinity (1987) A Perfect Day EP (1992) Scriptures of the Golden Eternity (1993) Broken Circle / Spiral Hill EP (1994) East Jesus (1995) Clouds (1997) Dirty Windows (1999) Amarillo Ramp (For Robert Smithson) (2000) Outside My Window The City Is Never Silent - A Bestiary (2002) Text Of Light (2004) Maelstrom From Drift (2008) Countless Centuries Fled Into The Distance Like So Many Storms EP (2008) Lee Ranaldo.net Sonic Youth - Lee Ranaldo