laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Grigori Služitel

Grigori Služitel (vene keeles Григорий Михайлович Служитель; sündinud 8. juulil 1983 Moskvas) on vene kirjanik ja näitleja. Ta lõpetas aastal 2005 Venemaa Teatrikunsti Akadeemia lavastusteaduskonna (Sergei Ženovatši klassis). Praegu on ta teatrikunsti stuudio näitleja. Eesti keeles on temalt ilmunud aastal 2019 "Saveli päevad", tõlkinud Erle Nõmm, ilmunud sarjas "Punane raamat" (originaalis "Дни Савелия", ilmunud aastal 2018).
Nate Schmidt

Nathan Thomas Schmidt (sündinud 16. juulil 1991 St. Cloudis Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Winnipeg Jets. Hooajal 2009/10 mängis ta United States Hockey League'i klubis Fargo Force ja aastatel 2010–2013 Minnesota Ülikooli jäähokimeeskonnas. 2013. aasta aprillis sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Washington Capitals. Hooaja 2012/13 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Capitalsi tütarklubis Hershey Bears. NHL-is debüteeris Schmidt Capitalsi meeskonnas 12. oktoobril 2013 mängus Colorado Avalanche'i vastu. Esimese värava lõi ta sama aasta 7. detsembril mängus Nashville Predatorsi vastu. Capitalsi põhikoosseisu kuulus Schmidt aastatel 2015–2017. 2017. aastal valis Vegas Golden Knights Schmidti NHL-i Expansion Draft '​is, misjärel sõlmis ta klubiga kaheaastase lepingu. Hooajal 2017/18 tegi Schmidt NHL-is oma resultatiivseima hooaja, kui lõi viis väravat ja andis 31 väravasöötu. Samal hooajal jõudis ta Golden Knightsiga Stanley karika finaali, kus kaotati Schmidti eelmisel koduklubile Capitalsile. 2020. aasta oktoobris kaubeldi Schmidt Golden Knightsist Vancouver Canucksi. Pärast ühte hooaega kaubeldi 2021. aasta juulis Winnipeg Jetsi. USA jäähokikoondise koosseisus osaleb Schmidt 2022. aasta maailmameistrivõistlustel. "Vancouver Canucks acquire D Nate Schmidt from Vegas Golden Knights - TSN.ca". TSN. 12.10.2020. Vaadatud 16.5.2022 "Schmidt traded to Jets by Canucks for draft pick". NHL.com. 27.7.2021. Vaadatud 16.5.2022 Nate Schmidt NHL.com lehel Nate Schmidt hockeydb.com lehel
Mõkola Solskõi

Mõkola Solskõi (sündinud 22. mail 1979 Rosohis Sambiri rajoonis Lvivi oblastis) on Ukraina poliitik. Ta on 24. märtsist 2022 Ukraina põllumajanduspoliitika ja toiduminister. Ta lõpetas 2000. aastal Lvivi ülikooli õigusteaduskonna. Ta valiti 2019. aasta Ukraina parlamendivalimistel Ukraina Ülemraada liikmeks (erakonna Rahva Teener) ridades. 24. märtsist 2022 on ta Ukraina põllumajanduspoliitika ja toiduminister. Ta on abielus, peres on tütar ja kaks poega.
Azadi staadion

Azadi staadion (pärsia keeles ورزشگاه آزادی) on jalgpallistaadion Iraani pealinnas Teheranis. Staadion avati aastal 1971 ja see mahutab 78 116 pealtvaatajat. "Azadi Stadium | TeamMelli". teammelli.com. Vaadatud 20. märtsil 2015. "Azadi Stadium Guide - FIFA.com". fifa.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. oktoober 2013. Vaadatud 20. märtsil 2015. Ametlik veebileht
Jaden Conwright

Jaden Conwright (sündinud 29. mail 1999 Los Angeleses) on USA võidusõitja. Jadeni võidusõitjakarjäär algas 2009. aastal Sonomas (CA). Juba aasta hiljem võitis Jaden oma esimese piirkondliku meistritiitli, mis on esimene edukas võiduseerias, mille tulemusena sai ta 2014. aastal World Speed ​​Motorsports Rising Star Awardi ja VMB juhi arendusstipendiumi. Samal aastal võitis Jaden kõigest 14-aastaselt oma esimese üheistmelise meistritiitli – Formula Car Challenge West Regioni. Järgmine samm oli Pro Formula Mazda, kus Jaden saavutas meistrivõistlustel 3. koha. 2016. aastal kolis Jaden Itaaliasse, et sõita Vincenzo Sospiri Racingu meeskonnas Itaalia Vormel 4 meistrivõistlustel. Jaden võttis mõõtu 40 maailma motospordi parima juuniorsõitja vastu ja avaldas muljet oma võimest kiiresti kohaneda uhiuue auto ja võidusõidukeskkonnaga, saavutades 12 Top 10 ja 5 Top 5 finišit algajate meistrivõistlustel. 2017. aastal liitus Jaden Briti jõukojaga Carlin Racing ja selle F3 sõitjate arendusprogrammiga, et valmistuda 2018. aasta tiitlirünnakuks FIA Vormel 3 Aasia meistrivõistlustel avavõistlusel Absolute Racinguga, kus ta saavutas üldarvestuses 3. koha ja tagas 10 superlitsentsi punkti. 2019. aastal naaseb Jaden Itaaliasse sportautodebüüdiks Dinamic Motorsportiga, võisteldes Porsche Carrera Cup Italia (PCCI) meistrivõistlustel. Jaden Conwrighti koduleht (inglise keeles) Jaden Conwright saidil DriverDB.com (inglise keeles)
Joel Eriksson

Joel Eriksson (sündinud 28. juunil 1998 Tomelillas) on Rootsi vormelisõitja. Tema noorem vend on vormelisõitja Jimmy Eriksson, kes võistles 2016. aasta GP2-l. 2007. aastal alustas ta oma võidusõitjakarjääri kardisõiduga kuni 2014. aastani. 2014. aastal debüteeris Eriksson koos Dennis Marschalli ja Ralph Boschungiga ADAC Formel Mastersil avatud rataste võidusõidus. 2015. aastal jäi ta sarja, nüüd nimega ADAC Vormel 4, lõpetades hooaja edetabelis teisena Jannes Fittje, Jonathan Cecotto ja Michael Waldherri kõrval. 2016. aastal siirdus Eriksson Sérgio Sette Câmara, Niko Kari ja Guanyu Zhou kõrval koos Motoparkiga Euroopa Vormel 3 sarja. Ta võitis Spa-Francorchampsis sõidu ja saavutas meistrivõistluste lõpparvestuses viienda koha, samal aastal võitis ta Zandvoortis Vormel 3 Mastersi. Ta jätkab meeskonnas 2017. aastal koos Marino Sato, Keyvan Andrese ja Max Defournyga, kus ta kvalifitseerub 7 hooajalise võiduga Lando Norrise järel teiseks. Aastatel 2018 ja 2019 osales ta koos Bruno Spengleri ja Sheldon van der Lindega BMW meeskonnas DTM-i meistrivõistlustel. Eriksson võidab 2018. aastal Misanos vihmamärjal öövõistlusel oma esimese DTM-võidu, saades sellega noorima DTM-võistluse võitjaks. 19. veebruaril 2020 kuulutati ta koos Brendon Hartley ja Nico Mülleriga GEOX Dragon meeskonna 2019-2020 Vormel E meistrivõistlustel testisõitjaks. Ta debüteeris Vormel E-s Puebla E-Prix'l, asendades Nico Mülleri koos Sérgio Sette Câmaraga. Hiljem teatatakse, et Müller lahkub meeskonnast ja Vormel E-st, et keskenduda ainult DTM-ile, mille tulemusel saab Erikssonist hooaja kuue viimase võistluse stardisõitja. Joel Eriksson Driver Database'is (inglise keeles)
Keyvan Andres

Keyvan Andres Soori (sündinud 8. märtsil 2000 Saksamaal Kölnis) on Saksa-Iraani päritolu võidusõitja. Keyvan Andres Soori alustas võidusõitjakarjääri kardis 2011. aastal. Ta võistles piirkondliku Provence-Alpes-Côte d'Azur meistrivõistluste klassis Minimes. Üheteistkümneaastane noormees võistles ka Prantsusmaa Bridgestone Cupil. Järgmisel aastal liitus noor Saksa piloot Kerpener Kart Challenge'iga KF3 klassis, saavutades meistrivõistluste viienda koha. Andresele astus kirja Group Lotuse tütarfirma Lotus Racing Karts. Keyvan osales ka ADAC Kart Mastersi üritusel Kerpenis, võisteldes teiste tulevaste tähtedega nagu Mick Schumacher. 2013. aasta oli Saksa sõitja jaoks kardisõidus viimane aasta. Andres tõi WSK Super Master Series KFJ klassis viis punkti. 2013. aastal debüteeris Keyvan Andres vormelisõidus. Virginia International Racewayl tuli Keyvan Soori nime all sõitev Keyvan Andres oma esimesel Skip Barber Formula 2000 võistlusel neljandaks. Võistlusel võistlesid ka sellised sõitjad nagu Colton Herta, Garth Rickards ja Nikita Lastochkin. Andres sai Atlanta meistrivõistluste arvestuses lõpuks üheteistkümnenda koha, võites ühe sõidu, Road Atlanta. Talvel 2013–2014 võitis Soori Skip Barber Winter Series, võites tiitli saamiseks neljateistkümnest sõidust seitse. Tänu oma edule lõpetas Andres programmi Mazda Road to Indy. 2014. aastal sõitis ta Cape Motorsports-Wayne Taylor Racingu meeskonnas USF2000 meistrivõistlustel, toetades IndyCar Series, koos Jake Eidsoniga. Indianapolises saavutas Soori oma parima tulemuse, saavutades kuuenda koha. 2015. aastal vahetas Andres koos Max Hanratty ja James Daysoniga meeskonda, kes liitus ArmsUp Motorsportsiga nende USF2000 kampaania jaoks. Soori oli esimene Saksamaal registreeritud sõitja alates 2006. aastast (Andreas Wirth), kes võitis Atlantic Championship võistluse. 15-aastane noormees võitis oma debüütvõistluse sarjas Watkins Glen Internationalil. 2016. aasta detsembris nimetati Andres Soori Toyota Racing Seriesi Giles Motorsporti koosseisu koos Christian Hahni, Richard Verschoori, Harry Hayeki, Enaam Ahmedi ja Luis Leedsiga. Ta saavutas edetabelis 11. koha parima tulemusega 8. kahel korral. 2017. aastal sõlmiti ta Motoparkiga 2017. aasta FIA Euroopa Vormel 3 Meistrivõistlustel koos Joel Erikssoni, Marino Sato ja Max Defournyga, kus ta läks üle Iraani litsentsi alusel võistlemisele. Keyvan sündis Saksamaal Kölnis 3. märtsil 2000 Pärsia juurtega vanemate peres. Kui Keyvan oli kaheaastane, kolis perekond Prantsusmaale. 2013. aastal kolis Keyvan Florida osariiki Napolisse. Noor sakslane käis Napoli kogukonnakoolis. Keyvan lõpetas Napoli kogukonnakooli 2017. aastal. Keyvan Andres Soori saidil DriverDB.com (inglise keeles)
Max Defourny

Max Defourny (sündinud 9. oktoobril 1998 Lièges) on Belgias sündinud kutseline võidusõitja, kes elab Luksemburgis ja võistleb Vormel Renault 2.0 sarjas. Defourny hakkas kardispordiga tegelema 2009. aastal 11-aastaselt ja saavutas juba järgmisel aastal oma esimese meistritiitli. Defourny lõpetas 2014. aastal üheistmeliste sõitjatena, osaledes Prantsusmaa Vormel 4 meistrivõistlustel üheksal osavõistlusel külalissõitjana ning kolmel Itaalia Vormel 4 meistrivõistlustel etapil koos Cram Motorspordiga koos Edi Haxhiu, Mattia Drudi ja Giovanni Altoèga, saavutades üldarvestuses 20. koha. 2015. aastal lõpetas Defourny koos Ukyo Sasahara ja Darius Oskouiga koos ART Junior Teamiga Vormel Renault 2.0 sarja, saades Vormel Renault 2.0 NEC arvestuses kolm võitu ja neljanda koha. Defourny jäi 2016. aastal oma eelmisesse riietusse, pärast selle ümbernimetamist R-ace GP-ks Will Palmeri ja Julien Falchero kõrval ning saavutas Lando Norrise asemeistrina Vormel Renault 2.0 NEC ja Vormel Renault Eurocup 2.0 kolmanda koha. Defourny jäi 2017. aastal R-ace GP-sse koos Will Palmeri, Robert Shwartzmani ja Raúl Guzmániga. Kuid ta ei suutnud oma meistrikohta parandada, saavutades meeskonnakaaslaste Will Palmeri ja Robert Shwartzmani järel neljanda koha. Pärast Shwartzmani diskvalifitseerimist võitis ta Le Castelletis Paul Ricardi ringrajal vaid ühe võidu. Ta kogus 2017. aastal üksteist poodiumit, kolm rohkem kui 2016. aastal. Novembris 2016 osales Defourny Fortec Motorsportsi ja AVF-i hooajajärgsetel testimistel koos Dorian Boccolacci, Roy Nissany, Pietro Fittipaldi, Alfonso Celis Jr., René Binderi, Henrique Chavesi, Harrison Scotti ja Beitske Visseriga. Defourny sõitis Yas Marinas hooajajärgsel katsel ART Grand Prix ja Arden Internationaliga koos Jack Aitkeni, Nirei Fukuzumi, George Russelli, Leonardo Pulcini ja Kevin Jörgiga. Max Defourny koduleht (inglise keeles) Max Defourny karjääri kokkuvõte saidil DriverDB.com (inglise keeles)
Fabio Scherer

Fabio Luca Scherer (sündinud 13. juunil 1999 Engelbergis) on Šveitsi võidusõitja. 2016. aastal debüteeris Scherer üheistmel ADAC Vormel 4 ja Itaalia autos koos Jenzer Motorsport meeskonnaga koos Jan-Erik Meikupi, Kevin Kratzi, Diego Ciantini, Marcos Sieberti, Giacomo Bianchi ja Job van Uitertiga. Tal õnnestub Saksamaa sarja kolmandal Lausitzi võistlusel võita oma esimene üheistmeline võit. 2017. aasta veebruaris saavutas ta koos David Malukasega oma teise ühekohalise võidu Araabia Ühendemiraatide Vormel 4 Yas Marina ringrajal, edestades Jonathan Aberdeini ja Logan Sargeanti. Ülejäänud aasta jooksul naaseb ta Saksamaa sarja, kus võidab Julian Hansese, Nicklas Nielseni ja Kim-Luis Schrammi kõrval oma kolmanda ja viimase üheistmelise auto, võites Sachsenringil Marcus Armstrongi ja Sophia Flörschi. 2018. aastal osaleb ta Euroopa Vormel 3-sarjas Motopark Academy meeskonnaga koos Sebastián Fernándezi, Jonathan Aberdeini, Dan Ticktumi, Marino Sato ja Jüri Vipsiga. Šveitslane suutis vallutada poodiumi, saades Spa-Francorchampsi teise sõidu Dan Ticktumi järel teiseks. Ta lõpetab hooaja lõpparvestuses neljateistkümnendal kohal ja Rookie edetabelis seitsmendal kohal. Järgmisel aastal siirdus ta koos Lirim Zendeli ja Raoul Hymaniga koos Charouzi Sauber Junior Teamiga Vormel 3 sarja. Ta suudab kolmel korral punkte koguda ja suletakse seitsmeteistkümnendal kohal. Aastal 2020 liitub ta Audi Sport Team WRT-ga, et osaleda koos Harrison Newey ja Ferdinand Habsburgiga DTM-is. Schereril õnnestub punktikohale jõuda vaid kahel Zolderi sõidul. Hooaja lõpetab ta kahekümne punktiga sõitjate edetabelis viieteistkümnendal kohal. 2021. aastal osaleb ta külalissõitjana seitsmel Porsche Supercupi võidusõidul koos Christopher Zöchlingi ja Marius Nakkeniga. 2021. aastal palkas ta United Autosports USA meeskonda, et koos Philip Hansoni ja Filipe Albuquerquega sõita kestvussõidu maailmameistrivõistlustel LMP2 klassis. Scherer tegi oma debüüdi 6 Hours of Spa-Francorchamps, kohe saavutas meeskond suurepäraseid tulemusi, vallutas pooluse ja seejärel oma kategooria võidu. Šveitslased ja Albuquerque jätsid positiivse koroonaproovi tõttu vahele teise võistluse Portugalis, kus neid asendasid Paul di Resta ja Wayne Boyd. Algne meeskond koguneb uuesti 6 tunniks Monzasse, Brianza rajal võidavad nad teise ja viimase võidu. Kolmel sõidul rohkem poodiumile tõusta ei õnnestu, Scherer saavutab edetabelis viienda koha. 2022. aasta jaanuaris palkas ta High Class Racing meeskonna poolt võistlema Daytona 24 tunni sõidus LMP2 klassis. Šveitslane jagab Oreca 07 istekohta Anders Fjordbachi, Dennis Anderseni ja Nico Mülleriga. Veebruaris kinnitas Inter Europol Competitioni meeskond Schereri koos Pietro Fittipaldi ja David Heinemeier Hanssoniga European Le Mans Series 2022. aasta hooajaks. Koduleht (inglise ja saksa keeles) Fabio Scherer, aadressil driverdb.com, DriverDB AB (inglise keeles).
Jonathan Aberdein

Jonathan Aberdein (sündinud 14. veebruaril 1998 Kaplinnas) on Lõuna-Aafrika Vabariigi võidusõitja. 2016. aastal debüteeris Aberdein koos Simo Laaksoneni ja Sophia Flörschiga koos Motoparki meeskonnaga ADAC Vormel 4 üheistmelises autos. Lõuna-Aafrika piloot vallutab kogu hooaja jooksul vaid ühe poodiumi, lõpetades Zandvoorti ringrajal teisena. Sama aasta detsembris osales ta taas koos Motoparki meeskonnaga AÜE Vormel 4 meistrivõistlustel, kus võitis 18 vaidlustatud sõidust 14 võitu ning tuli Logan Sargeanti ees meistriks. Järgmisel aastal naasis ta Saksamaa sarja võidusõidu juurde, kus saavutas Leonard Hoogenboomi, David Malukase ja Charles Weertsi kõrval esimeses kolmes sõidus veel kaks kolmandat kohta ning ülejäänud hooajal saavutas Oscherslebenis Marcus Armstrongi järel teise koha. See kordab end eelviimasel võistlusel Hockenheimringil, jõudes Lirim Zendeli taha. 2018. aastal osales ta taas Motopark meeskonnaga FIA Euroopa Vormel 3 Meistrivõistlustel koos Sebastián Fernándeze, Fabio Schereri, Dan Ticktumi, Marino Sato ja Jüri Vipsiga. Meistrivõistluste esimesel poolel võidab Aberdein mõne punkti, mis ei ole kuigi püsiv, kuid olukord muutub, kui Silverstone'i ringrajal võidab ta kaks kolmandat kohta. Eelviimases voorus Red Bull Ringil võitis ta oma kolmanda poodiumikoha, olles Robert Shwartzmani ja Mick Schumacheri järel kolmas. Hooaja lõpetab ta üldarvestuses kaheteistkümnendana ja uustulnukate seas kuuendal kohal. 2019. aastal lahkus ta üheistmeliste autode võidusõidust ja siirdus GT-le, liitudes Audi Sport Team WRT-ga koos Pietro Fittipaldiga, et osaleda 2019. aasta DTM-i hooajal. Aberdein koos Sheldon van der Lindega on esimesed Lõuna-Aafrika sõitjad, kes Saksamaa sarjas kihutavad. Esimene hooaeg GT-s on diskreetne, lõppedes 67 punktiga kümnenda kohaga. Järgmisel aastal liitus ta koos Lucas Aueriga BMW Team RMR-iga. Tulemused on sarnased eelmise hooajaga, olles edetabelis kaheteistkümnes. 2021. aastal palkas ta McLareni F1 tegevjuhi Zak Browni meeskonda United Autosports. Koos Tom Gamble'i ja Philip Hansoniga osaleb ta European Le Mans Series tippklassis (LMP2). Meeskond võidab esimese nelja sõiduga kolmanda ja kaks teist kohta, kuid eelviimases sõidus Spas lõpetatakse kaheksandana ning võimalused tiitlile kaovad, mille võidab kolmik koosseisus Louis Delétraz, Robert Kubica ja Ye Yifei. Meeskond võidab viimase võistluse Portimaos ja saavutab edetabelis teise koha. 2022. aastal osaleb Aberdein FIA World Endurance Championship koos Jota Sport meeskonnaga. Jonathan Aberdein, aadressil driverdb.com, DriverDB AB (inglise keeles).
Harilik skorpionsammal

Harilik skorpionsammal (Scorpidium scorpioides) on skorpionsamblaliste sugukonda kuuluv lehtsambla liik. Hariliku skorpionsambla tunneb ära tema suurte mõõtmete ja tugevalt nõgusate, laiade, lühikeste teravatipuliste lehtede järgi. Värvuselt roheline, pruun, sageli punane kuni mustjaspunane. Harilik skorpionsammal on 20‒30 cm pikk, lehed on 2‒4 mm pikkused ning varte ja okste tippudest sirpjad ning ühele küljele kõverduvad. Parimaks kasvukeskkonnaks harilikule skorpionsamblale on aluseline, lämmastiku ja fosfaadivaene ning suure pH- ja kaltsiumisisaldusega keskkond. Tavaliselt kasvab skorpionsammal kohe veepinna all. Mesotroofsetes, mõõdukalt toitelistes madalsoodes on harilik skorpionsammal iseloomulikuks liigiks. Harilik skorpionsammal kasvab tavaliselt soodes, eutrofeerunud järvedes, basseinides, järvekallastel. Kasvukohaks sobivad ka madalad kuni kõrged tõusud (0‒3600 m). Harilikku skorpionsammalt leidub näiteks Gröönimaal; Ameerika põhjaosas näiteks Nunavutis, Ontarios, Québecis, Yukonis ja Alaskal. Lisaks leidub harilikku skorpionsammalt USA osariikidest veel näiteks Colorados, Connecticutis, Indianas, Maine'is, Michiganis, Minnesotas, Montanas, Utah's, Vermontis, Wisconsinis, Wyomingis ning mitmel pool Lõuna-Ameerikas. Harilikku skorpionsammalt leidub ka Euraasias ja Austraalias. Hallingbäck, T, Hedenäs, L., Huttunen, S., Ignatov, M., Ingerpuu, N., Konstantinova, N., Syrjänen, K. & Söderström, L. (2019). Scorpidium scorpioides. IUCNi punase nimestiku ohustatud liigid. IUCN 2019. "Scorpidium scorpioides(Hedw.) Limpr". eElurikkus. 1. jaanuar 2022. Vaadatud 17.05.2022. Flora of North America. "Scorpidium scorpioides". eFloras.org. Vaadatud 17.05.2022. Jaksi, Piia (25. mai 2014). "Õõtsikute taimkate ja selle kujunemine" (PDF). Bakalaureusetöö. Vaadatud 17.05.2022. Vitt, D. H., Van Wirdum, G., Halsey, L., Zoltai, S. (1993) The Effects of Water Chemistry on the Growth of Scorpidium scorpioides in Canada and The Netherlands. The Bryologist,96(1), 106-111.
Vodafone Ltd ja teised v Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory

Vodafone Ltd ja teised v Secretary of State for Business, Enterprise and Regulatory (C-58-08) on 2010. aasta Euroopa Liidu Kohtu lahend, mis käsitleb telekommunikatsiooni. Suurbritannia ettevõte Vodafone Ltd esitas koos ettevõtetega Telefónica O2 Europe plc, T-Mobile International AG, Orange Personal Communications Services Ltd ja Hutchison 3G UK Ltd ning organisatsiooniga GSMA taotluse analüüsida EL-i rändlusmääruse 717/2007 võimalikku õigusvastasust. Nad väitsid, et EÜ artikkel 95 (praegune ELTL-i artikkel 114) oli selle kehtestamiseks vale õiguslik alus. Määrusega kehtestati mobiilsideteenusepakkujatele liikmesriikide-vaheliste kõnede vahendamise rändlustasudele maksimummäärad. Ettevõtjad väitsid, et määrusega rikuti proportsionaalsuse ja subsidiaarsuse põhimõtteid. Kohtujurist Miguel Poiares Maduro määruses ebaproportsionaalsust ei näinud. Euroopa Liidu Kohus otsustas, et määrus oli õiguspärane ning vajalik siseturu reeglipärase toimimise tagamiseks. Euroopa Liidu õigus Lahend (eesti keeles)
Vee soojendamine päikesepaneelidega

Vee soojendamine päikesepaneelidega (inglise keeles Solar water heating, SWH) on vee soojendamine päikesekollektori abil. Erinevate kliimatingimuste ja laiuskraadide lahenduste pakkumiseks on saadaval erinevad konfiguratsioonid.. Vee soojendamist päikesepaneelidega kasutatakse elamutes ja tööstuses. Ameerika Ühendriikide päikesekollektorite andmed on pärit 1900. aastast. Algselt oli päikesekollektoriks katusele paigaldatud mustaks värvitud paak.. Päikeseküttesüsteemi tüübi, keerukuse ja suuruse määravad enamasti: Välisõhu temperatuuri ja päikesekiirguse muutused suve ja talve jooksul Ümbritseva õhu temperatuuri muutused päeva-öö tsükli jooksul Joogivee või kollektorivedeliku ülekuumenemine või külmumine Süsteemi miinimumnõuded määratakse tavaliselt talvel vajaliku sooja vee koguse või temperatuuri järgi, mil süsteemi väljund ja sissetuleva vee temperatuur on tavaliselt madalaimad. Süsteemi maksimaalse võimsuse määrab vajadus vältida süsteemis oleva vee liiga kuumaks muutumist.. Külmumiskaitsemeetmed hoiavad ära süsteemi kahjustamise külmutusvedeliku paisumise tõttu. Tühjendussüsteemid tühjendavad ülekandevedeliku süsteemist, kui pump seiskub. Paljud kaudsed süsteemid kasutavad soojusülekandevedelikus antifriisi (nt propüleenglükooli). Kui kuuma vett pole päev või paar kasutatud, võib kollektorites ja hoidlas olev vedelik tõusta kõrgele temperatuurile kõigis mitte äravoolusüsteemides. Kui tühjendussüsteemi akumulatsioonipaak saavutab soovitud temperatuuri, pumbad seiskuvad, lõpetades kütteprotsessi ja vältides seega akumulatsioonipaagi ülekuumenemist. Perarasan, S. (09.04.2021). "Päikese sooja kuuma vee süsteemide mõõtmine". Päikeseenergia süsteemid. Vaadatud 28.03.2022.[alaline kõdulink] ArevaSolar Estonia OÜ. "Päikesekollektorid vee soojendamiseks ja kütmiseks?". "History". Solar Thermal History. 09.04.2021. Vaadatud 28.03.2022. Solar Energy Industries Association (09.04.2021). "Solar Heating & Cooling". Originaali arhiivikoopia seisuga 12.02.2022. Vaadatud 28.03.2022.
Rihtlatt

Rihtlatt (inglise keeles traversing rule) on tööriist, mis leiab kasutust eelkõige sirgjoonelisuse kontrollimisel ning on põhiline abivahend ehitusel pindade rihtimiseks. Rihtlatt on väga täpse sihiga risttahuka või trapetsi kujuline tööriist. Seda valmistatakse materjalidest, mis on vastupidavad keskkonnatingimustele, et säilitada rihtlati algne kuju. Enamasti on see valmistatud alumiiniumist. Rihtlatti on võimalik kasutada tasandustöödel krohvi või pahtli silumiseks, seina- või põranda plaatide rihtimiseks. "Rihtlatt AL STABILA". Vaadatud 27.06.2022. "Seina plaatimine". Originaali arhiivikoopia seisuga 6.08.2023. Vaadatud 26.06.2022.
Glogauer Liederbuch

Glogauer Liederbuch 'Glogau lauluraamat' on umbes 1480. aastatest Sileesia alalt pärinev käsikirjaline muusikakogumik, milles on 292 vokaal- või instrumentaalteost. Glogau lauluraamat on kirjutatud kolme eraldi partiiraamatuna (Discantus, Tenor, Contratenor) ja sellisena on ta vanim partiiraamatute komplekt Kesk-Euroopas. Teoste hulgas on nii vaimuliku kui ka ilmaliku sisuga laule, muusikaliselt stiililt kuuluvad need hiliskeskaega. Väike osa muusikapaladest kannab saksakeelseid pealkirju, on ka saksakeelse tekstiga laule. Kogumik oli arvatavasti mõeldud koos musitseerimiseks meelelahutusena. Glogauer Liederbuch asub Biblioteka Jagiellońska kogudes Krakówis. R. Strohm. Das Glogauer Liederbuch: Lieder, Schwänke und Schwänze. - Kammermusikkammer, 18. März 2013 'Glogauer Liederbuch'. - Handschriftencensus Glogauer Liederbuch andmebaasis International Music Score Library Project (IMSLP) (digitud originaal ja valik transkriptsioone kaasaegsesse notatsiooni) Salvestisi Youtube'is