laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mähe-Kaasiku tee

Mähe-Kaasiku tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Merivälja ja Pirita asumis. Mähe-Kaasiku tee sai nime 12. mail 1999. Tänav on saanud nime endise Kaasiku küla järgi, mida täpsustavalt hüüti ka Mähe-Kaasikuks. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk 283.
Märtsikellukese tee

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Märtsikellukese tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Märtsikellukese tee sai nime 19. augustil 2015. Päring Eesti Keele Instituudi kohanimeandmebaasis
Neiuvaiba tee

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Neiuvaiba tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Neiuvaiba tee sai nime 16. oktoobril 1998. Tänav on saanud nime lodutaime neiuvaiba järgi. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 284
Nurmenuku tee

Nurmenuku tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Nurmenuku tee sai nime 29. märtsil 1968. Aleksander Kivi. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 1972, lk. 86  Nurmenuku tee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Nõo tee

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Nõo tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Nõo tee sai nime 22. veebruaril 1955. Tänav on saanud nime madala vesise nõo järgi. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 86 Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 285
Näsiniine tee

Näsiniine tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Näsiniine tee sai nime 20. septembril 2000. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 285
Oblika tee

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Oblika tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Oblika tee sai nime 14. veebruaril 1958. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 87
Padriku tee

Padriku tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Padriku tee sai nime 27. juunil 2001. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 286
Pajustiku tee

Pajustiku tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Pajustiku tee sai nime 12. mail 1999. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 286
Palderjani tee

Palderjani tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Palderjani tee sai nime 20. septembril 2000. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 286
Priimula tee

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Priimula tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Priimula tee sai nime 14. veebruaril 1958. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 95
Puki tee

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Puki tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Puki tee sai nime 3. aprillil 1998. Tänav on saanud nime Puki talu järgi. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 288
Põõsa tee

Põõsa tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Tänav saab alguse Randvere teelt, suundub põhja ja lõppeb tupikuna. Praeguse nime sai Põõsa tee 14. veebruaril 1958. Enne seda oli tänava nimi alates 12. juulist 1949 Lepiku tee, mille nimi tulenes sealselt Lepiku talult. Põõsa tee tammed Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 289 Päring kohanimeandmebaasist Eesti kohanimed Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 96
Rebasesaba tee

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Rebasesaba tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Rebasesaba tee sai nime 20. septembril 2000. Tänav on saanud nime niidutaime rebasesaba järgi. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 291
Rukkilille tee

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Rukkilille tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Rukkilille tee sai nime 29. märtsil 1968. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 292
Rätsepa tee

Rätsepa tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Rätsepa tee sai nime 23. veebruaril 2000. Tänav on saanud nime Rätsepa talu järgi. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinn asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 292
Sitska tee

Sitska tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Tänav algab Andrekse teelt, suundub itta, ristub Vahtriku tee ja Lauri teega ning lõppeb tupikuna.
Ubalehe tee

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Ubalehe tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Ubalehe tee sai nime 20. septembril 2000. Tänav on saanud nime lodutaime ubalehe järgi. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 299
Vabarna tee

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Vabarna tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Vabarna tee sai nime 14. veebruaril 1958. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 131  Vabarna tee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Variku tee

Variku tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Merivälja asumis. Variku tee sai nime 12. mail 1999. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ka ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 302
Varju tee

Varju tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Varju tee sai nime 12. juulil 1949. Tänav on saanud nime varjulise Kloostrimetsa mõjul. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 302  Varju tee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Varjulille tee

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Varjulille tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Varjulille tee sai nime 29. märtsil 1968. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 134
Vilu tee

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Vilu tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Vilu tee sai nime 12. juulil 1949. Tänav on saanud nime varjulise Kloostrimetsa mõjul. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 303
Võsa tee

Võsa tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis. Võsa tee kulgeb Padriku tee ja Randvere tee vahel. Võsa tee sai nime 22. veebruaril 1955. Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 145
Blome vald

Blome vald (läti keeles Blomes pagasts) on vald Lätis Smiltene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Smiltene, Branti ja Rauna vallaga, Cēsise piirkonna Mārsnēni vallaga ning Valmiera piirkonna Brenguļi ja Trikāta vallaga. Valla pindala on 76 km². 2016. aasta seisuga elas seal 979 inimest. Valla keskus on Blome küla, vallamaja asub aadressil Cēsu iela 9. Vallavanem on Gaidis Bogdanovs. Blome vald tekkis aastal 1891, mil ühendati Blome ja Biksēja mõisavald. Aastal 1920, mil mõisad likvideeriti, kuulus Blome mõisale (Blomenhof) 2021 hektarit, Biksēja mõisale (Wilkenpahlen) 278 hektarit ja Ikšele mõisale (Uexküllshof) 237 hektarit maad. Aastail 1925–1926 nimetati see ümber Nigra vallaks. Aastal 1935 oli valla pindala 64,5 km², elanikke oli seal 1254. 1945. aastal moodustati valla aladel Blome ja Mutulīte külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Blome külanõukoguga likvideeritav Mutulīte külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Smiltene piirkonda. Vald asub suuremalt jaolt Vidzeme kõrgustikul. Olulisemad jõed on Abuls ning selle lisajõed Lisa ja Nigra. Nigra jõe kallastel asub kaks liivakivipaljandit. Valda jäävad mitmed põlispuud, millest Riņģi tamme ümbermõõt on 8,6 meetrit. Looduskaitse all on veel Jaunsmiltene pärnad, Jaunsmiltene allee, Biksēja künnapuu, Aidase tamm, Blome sümboltamm, Dukuļi kuused, Viķeri tamm, Pelītese künnapuu, Brīkūži tamm, Kliecmeti künnapuu ja Garoziņa mänd. Muinsusmälestistest on vallas kohaliku kaitse all Krēsliņi muinaskalme ja vennastekoguduse palvemaja Riņģos. Aastal 2011 elas vallas 868 lätlast, 29 venelast, 12 valgevenelast, 1 ukrainlane ja 6 poolakat. Valla külad: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2016. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās Smiltenes novads, vaadatud 6.05 2017 Latviešu konversācijas vārdnīca. II. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 2603. sleja. Valdības Vēstnesis 1926. a 7. juuli Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija[alaline kõdulink], vaadatud 06.06 2019 Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Blome vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Blome

Blome (vanasti ka Blomi või Blommuiža) on küla (vidējciems) Lätis Smiltene piirkonnas, Blome valla halduskeskus. Blome asub piirkonna keskusest Smiltenest 7,5 ja Riiast 131 kilomeetri kaugusel ning merepinnast 95 meetri kõrgusel. Külas on lisaks vallavalitsusele põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Seal asub Blome bussipeatus. Asula tekkis Blome mõisa (Blumenhof) hoonetekompleksi juurde. Mõis tekkis 1400. aastal, mil Riia peapiiskop Johann von Wallenrode selle rajas. 1428. aastast olid selle omanikud vennad Blomid või Blomed, kelle järgi on saanud nime nii mõis kui ka hiljem asula. Nõukogude ajal oli seal kolhoosi Uzvara keskasula. Külas kasvav Aidase tamm on looduskaitse all. 2016. aastal oli külas 254 elanikku, 2019. aastal 244. Läti Ruumiandmete Agentuur Autotransporta direcija Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Vietvārdu datubāze, vaadatud 4.06 2019
Danilovi rajoon

Danilovi rajoon (vene keeles Даниловский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Jaroslavli oblastis, asudes oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Danilovi linn. Rajoon piirneb põhjas Pervomaiski rajooniga, idas Ljubimi rajooniga, kagus Kostroma oblastiga, lõunas Nekrassovskoje ja Jaroslavli rajooniga, läänes Tutajevi rajooniga ning loodes Pošehhonje rajooniga. Rajooni pindala on 2212 km². Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 26 072. 2002. aastal oli elanikke 29 594 ja 1989. aastal 34 327 . Danilovi rajoonis on 563 asustatud punkti, mis kuuluvad ühe linna (Danilovi) ja kolme külaasunduse koosseisu. 26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года, vaadatud 23.01.2019.
Harku linnus

Harku linnus oli ordulinnus ajaloolisel Harjumaal, praeguse haldusjaotuse järgi Harju maakonnas Harku vallas Harkus. Harku ordulinnus on tänapäeval säilinud vaid võsastunud madal künkana. Varemed on paremini säilinud künka põhjaküljel. Linnuse ehituseks on kasutatud peamiselt paekivi. Künka keskel asuvas sügavas tühimikus paljandub pisut müüri. Muldkehandi sees on säilinud mõned võlvitud keldriruumid. On arvatud, et tegu võis olla kastellitüüpi kinnise õuega linnusega. Harku linnus on rajatud pärast Jüriöö ülestõusu sündmusi 14. sajandil. Aastast 1371 allus Harku linnus Tallinna komtuurile. Mälestis on alates 14. aprillist 1997 muinsuskaitse all. Harku linnuse säilmed kultuurimälestiste riiklikus registris Harku linnuse säilmed kultuurimälestiste riiklikus registris
Branti vald

Branti vald (läti keeles Brantu pagasts) on vald Lätis Smiltene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Smiltene linnaga ning Smiltene, Launkalne, Blome ja Rauna vallaga. Valla pindala on 82 km². 2016. aasta seisuga elas seal 580 inimest. Valla keskus on Vidzeme küla, vallamaja asub aadressil Rīgas iela 71. Vallavanem on Branti vallal ja Smiltene vallal ühine – Mārīte Treijere. 1925. aastani kandis Launkalne vald Branti valla nime, seejärel sai see tänapäevase nime. 1935. aastal oli valla pindala 70,78 km², elanikke oli 1186. 1945. aastal moodustati valda Branti ja Launkalne külanõukogu, 1949. aastal vald likvideeriti. 1990. aastal muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Smiltene piirkonda. Vald asub Vidzeme kõrgustikul. Olulisemad jõed on Abuls ning selle lisajõed Mutulīte, Dranda ja Nigra. Branti valda jääb kaks järve – Branti ja Strante järv –, samuti Prūši veskijärv. Looduskaitse all on Lejasstrantese pärn, Liezēri pärn, Ducmaņi tamm, Kalna Ducmaņi tamm, Vītoli künnapuu, Ragži jalakas, Roza pahaga kask, Bukani tamm, Branti tammed, Vecbemberi künnapuu, Brūkši tamm ja Veckalniņi künnapuu. Vallas on arvukalt riikliku kaitse all olevaid muinsusmälestisi: Slavēki, Tīrumpapāni, Gailīši, Branti, Leiaskleperi, Lejasstranti ja Kalnastranti muinaskalmed. Muinsusmälestistest on vallas kohaliku kaitse all Branti mõisa härrastemaja ja Kampi linnamägi. 2011. aastal elas vallas 576 lätlast, 22 venelast, 11 valgevenelast, 1 ukrainlane, 4 poolakat ja 1 leedulane. Vallas on järgmised külad. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2016. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās Smiltenes novads, vaadatud 7.05 2017 Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. "Smiltenes novads". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. märts 2017. Vaadatud 7. mail 2017. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 06.06 2019 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 06.06 2019 Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.
Smiltene vald

Smiltene vald (läti keeles Smiltenes pagasts) on vald Lätis Smiltene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Smiltene linnaga, Branti, Launkalne, Bilska ja Blome vallaga ning Valmiera piirkonna Plāņi ja Trikāta vallaga. Valla pindala on 69 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1127 inimest. Valla keskus on Kalnamuiža küla, vallamaja asub aadressil Kalnamuiža 2. Vallavanem on Branti vallal ja Smiltene vallal ühine – Mārīte Treijere. 1920. aasta agraarreformi eel kuulus Smiltene mõisale (Smilten) 2840 hektarit maad, Cērtene mõisale (Zehrten) kuulus 565 hektarit maad, Smiltene kirikumõisale 487 hektarit maad, aga Ikšele mõisale (Uexküllshof) 317 hektarit maad. Omaette maad olid ka Cērtene küla valduses, sellele kuulus 44 hektarit maad. Aastal 1935 oli valla pindala 244,6 km², elanikke oli seal 3380. 1945. aastal moodustati valda Cērtene, Niedrāj ja Smiltene külanõukogu, aga aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1957 Smiltene külanõukogu likvideeriti ja ühendati Smiltene linnaga, nii et moodustus Smiltene linna maaterritoorium. Aastal 1975 moodustati külanõukogu Smiltene linna maaterritooriumist uuesti, kusjuures sellega liideti ka Plāņi külanõukogu alasid. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Smiltene piirkonda. Vald asub Vidzeme kõrgustikul. Olulisemad jõed on Abuls ja selle lisajõgi Nigra, samuti ka Kamalda. Looduskaitse all on Skujase mänd, Drandise saar, Drandise tamm, Zilāpi kolmetüveline pärn, Lejas Zauskase lehis, Naužēni mänd, Alkāsi pärn, Kamaldiņa mänd ja Kalnamuiža mänd. Smiltene kirikumõisa uks ja portaal on kohaliku kaitse all olevad muinsusmälestised. Aastal 2011 elas vallas 965 lätlast, 40 venelast, 8 valgevenelast, 7 ukrainlast ja 4 poolakat. Valla külad: Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Iedzīvotāju reģistra statistika uz 01.01.2016. Latvijas iedzīvotāju skaits pašvaldībās Smiltenes novads, vaadatud 7.05 2017 Latviešu konversācijas vārdnīca. XX. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 39 545. sleja. Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0. Okupētās Latvijas administratīvi teritoriālais iedalījums. Latvijas Valsts arhīvu ģenerāldirekcija. Rīga, 1997. ISBN 9984-9256-0-9 Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija[alaline kõdulink], vaadatud 06.06 2019 Ethnic composition of Latvia 2011 Vietvārdu datubāze. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra.  Smiltene vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Vedelikuunts

Vedelikuunts (lühendina fl oz, fl. oz. või oz. fl) on SI-süsteemi väline mahuühik, mida kasutatakse vedelike massi mõõtmiseks. Inglise mõõdustiku järgi on 1 vedelikuunts on 28,41306 milliliitrit. Ameerika Ühendriikide mõõdustiku (ing. United States customary units) järgi on 1 vedelikuunts 29,57353 milliliitrit.
Georg Ewald

Georg Ewald (30. oktoober 1926 Buchholz – 14. september 1973 Gotha lähedal) oli Saksa DV riigitegelane. Georg Ewald oli pärit talupoja perekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta põllumajanduskoolis ja töötas seejärel oma vanemate talus. 1943. aastal kutsuti ta Wehrmachti aega teenima. 1946–1949 töötas ta põllutöölisena. 1946. aastal astus ta Saksa Vaba Noorsoo Liitu ja Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1949–1950 oli ta Buchholzi linnapea ja 1950–1953 Stralsundi kreisi põllumajandusnõunik ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei piirkonnaorganisatsiooni juhatuse liige. 1954–1955 õppis Georg Ewald Karl Marxi nimelises Parteikõrgkoolis ning oli seejärel juhtival parteitööl Bad Doberanis ja Rügenil. 1960–1963 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Neubrandenburgi ringkonna allorganisatsiooni esimene sekretär. Alates 1963. aastast oli Georg Ewald Saksa DV Ministrite Nõukogu põllumajanduskomisjoni esimees. 1971–1973 oli ta Saksa DV põllu- ja metsamajanduse ning toiduainetetööstuse minister. Alates 1963. aasta jaanuarist oli Georg Ewald Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei keskkomitee liige ja poliitbüroo liikmekandidaat ning alates 1971. aasta juunist poliitbüroo liige. Georg Ewald hukkus liiklusõnnetuses. Georg Ewald : Landwirtschaftspolitiker in der DDR; SED Munzinger Georg Ewald gvoon.de Ewald, Georg : * 30.10.1926, † 14.9.1973 : 1. Sekretär der SED-Bezirksleitung Neubrandenburg, Minister für Land-, Forst- u. Nahrungsgüterwirtschaft Bundesstiftung zur Aufarbeitung der SED-Diktatur SED-Führungsgremien : Übersicht über die Mitglieder und Kandidaten des Politbüros des ZK der SED (1949-1989) Bundesarchiv. SED- und FDGB-Archivgut Photo of East German Politician Georg Ewald[alaline kõdulink] IMS vintage photos
Aas (kinnitusvahend)

Aas on enamasti rõnga- või klambrikujuline haarde- või kinnitusdetail. Metallist aasa nimetatakse obaduseks. klamber silmus Tehnikaleksikon. Tallinn, Valgus, 1981. Lk 7
Juurimismasin

Juurimismasin on masin, millega juuritakse välja kände (kännujuurimine) või kangutatakse välja kive. Juurimismasin on ka traktor või ekskavaator, mis on varustatud vastava tööseadisega. Tehnikaleksikon. Tallinn, Valgus, 1981. Lk 169
Jõhvsaag

Jõhvsaag on õhukese kitsa lehega käsisaag, mida kasutatakse kõverjooneliste kujundite väljasaagimiseks. Tänapäeval kasutatakse kõverjooneliste kujundite väljasaagimiseks elektrilisi saage. Tehnikaleksikon. Tallinn, Valgus, 1981. Lk 169
HP ProBook

HP ProBook on Hewlett-Packardi keskmise hinnaga äriklassi sülearvutite seeria. ProBooki seeria on mõeldud tavakasutajatele ja on odavam kui esmaklassiline EliteBooki seeria. Aprillis 2009 tutvustati HP ProBooki S-seeria sülearvuteid, milleks olid Inteli protsessoriga 4410s, 4510s ja 4710s (vastavalt 14", 15,6" ja 17,3" ekraaniga) ja AMD protsessoriga 4415s ja 4515s (vastavalt 14" ja 15,6" ekraanidega). Sama aasta juunis tutvustati 13" ProBook 4310s sülearvutit. S-seeriat uuendati 2010 Intel Core i3, i5 ja i7 protsessoritega, harjatud alumiiniumist korpusega, saarekujulise klaviatuuridisainiga ja mitmepuutelise puuteplaadiga. ProBooki B-seeriat, mis asendas HP Compaqi B-seeria, tutvustati 13. oktoobril 2009. Esialgu esitleti kaht AMD protsessoriga mudelit: 14" ProBook 6445b ja 15,6" Probook 6545b. Kolm kuud hiljem toodi välja Inteli protsessoriga 14" ProBook 6440b ja 15,6" Probook 6540b. HP viis septembris 2009 turule 13" ProBook 5310m sülearvuti. 5310m kaalus ligi neli naela ja selle paksus oli alla tolli. M-seeriat uuendati 2010. aasta septembris 5320m-iga ja järgmise aasta mais kahetoonilise alumiiniumist korpusega 5330m-iga. "HP gets down to business with redesigned and refreshed EliteBook and ProBook laptops (hands-on)". "HP spices up ProBooks with Core 2010 CPUs, ClickPads and caviar paint". "HP Probook 6440b and Probook 6540b now official". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. aprill 2022. "Windows 7 to usher in crush of cheap laptops".
Aed-moorputk

Aed-moorputk ehk pastinaak (Pastinaca sativa) on porgandit meenutav, ent sellest heledam koonusekujuline juurvili. Pastinaak on porgandi ja peterselli sugulane ning sarnaneb nendega nii välimuselt kui ka maitselt. Taim on kaheaastane, kuid kasvatatakse tavaliselt üheaastasena. Esimesel kasvuaastal on taimel roheline lehekodarik ning teisel aastal hakkab taim õitsema. Pastinaak on sarikõieline taim, millel on palju väikseid kollaseid õisi. Teisel kasvuaastal on juur puine ja söögikõlbmatu. Pastinaak kasvab suuremas osas Euraasias. See on iidne kultuurtaim, mida kasutasid laialdaselt juba vanad kreeklased ja roomlased. Põhjamaades on taime kasvatatud juba 16. sajandist alates ning keskajal oli pastinaagil Euroopas sama suur tähtsus kui tänapäeval kartulil. Eelmise sajandi alguses oli pastinaak Eesti mõisaaedades üsna levinud juurvili ning sellest kirjutati mitmetes kokaraamatutes. Pastinaak eelistab kasvamiseks liivast või liivsavist mulda. Taim külvatakse hilissügisel või varakevadel pärast lume sulamist peenrasse reavahega 30–40 sentimeetrit ning 2–3 sentimeetri sügavusele. Hiljem harvendatakse taimed kasvama 10–15 sentimeetrise vahega ning hoitakse umbrohust puhtana. Seemned on pruunid, lamedad ja tiibadega ning nende idanevus säilib üks-kaks aastat. Seeme tärkab 14–21 päevaga. Pastinaaki koristatakse hilissügisel enne maa külmumist. Võimalus on juurvilja säilitada ka kasvukohal, kuhjates sellele püsikülmade saabudes põhku või mulda. Nii võib juurt tarbida varakevadeni. Pastinaagi kasv hoogustub just septembris ning mõned külmakraadid ei tee taimele kahju, pigem ainult kasu. Kerge külmanäpistus muudab pastinaagi magusamaks, kuna kaitseks külmumise eest toimub juurerakkudes vedelike suhkrustumine. Pastinaak meenutab mõnevõrra porgandit ning ka retseptides võib see teatud tingimustel mainitud köögivilja asendada. Võrreldes porgandiga, on pastinaagil magusam maitse, eriti kuumtöödelduna. Keedetult, praetult, hautatult, aurutatult, ahjus küpsetatult, grillitult, röstitult, vokitult või laastudena õlis frititult sobitub pastinaak nii suppidesse, hautistesse, praadide lisanditesse, püreedesse, vormiroogadesse, salatitesse, kui ka vürtsikatesse keeksidesse-kookidesse. Seda sobib kasutada ka koos teiste aedviljade ja maitsetaimedega, lihapoolisega, piimatoodetega, munatoitude ja seentega. Antiikroomlased pidasid pastinaaki afrodisiaakumiks. Ammustel aegadel kasutati pastinaagi söödavat osa ka tervise turgutamiseks. Juurte vee-, piima- või veinitõmmist pakuti kurnatud haigetele ning ergutati sellega söögiisu ja korrastati seedimist. Toivo Niiberg. "Pastinaak on porgandist väärtuslikum köögivili". Postimees. Vaadatud 02.05.2017. Christopher Brickell (1992). The Royal Horticultural Society Encyclopedia of Gardening. Lk 356, 565. Urmas Kokassaar. "Pastinaak kõlab uhkemalt kui moorputk". Delfi. Vaadatud 07.05.2017. Alleman, Gayle Povis; Webb, Denise; Smith, Susan Male. "Parsnips: Natural Weight-Loss Foods". Vaadatud 05.05.2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Phillips, Henry (1831). The Companion for the Kitchen Garden. Lk 42. Aed-moorputk andmebaasis eElurikkus