laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vahastu rändrahn

Vahastu rändrahn (ka: Vahastu Suurkivi) on graniidist hiidrahn Rapla maakonnas Rapla vallas Suurekivi külas. Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 10,0 m, laius 6,0 m, kõrgus 2,7 m ja ümbermõõt 28,5 m. Rahn on leivapätsi kujuline siledapinnaline ja hallikasroosat värvi Lael on pragusid ja piki harja kulgev vagu pikkusega 2 m, laiusega 80 cm ja sügavusega 30 cm. Selle põhi on keskelt liudjas, nii et vihmavesi püsib sees. Rahnu lae kagupoolses osas esineb teine piklik lohk, mis on väiksem. Rahnu peal kasvab sammalt vähe, seda vaid kohati pragudes. Loodepoolsest otsast on suur kivitükk pragude järgi eraldunud, mis jättis sinna vaosarnase süvendi. Rahn on alates 1959. aastast üksikobjektina looduskaitse all. Eesti hiidrahnude loend Pirrus, Enn (2009). Eestimaa suured kivid. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus. "Vahastu rändrahn". EELIS Infoleht. Vaadatud 28.12.2022. "Vahastu rändrahn". Keskkonnaportaal. Vaadatud 29.12.2022. Vahastu rändrahn ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Vahastu rändrahn keskkonnaportaalis
Ukukivi

Ukukivi (ka: Lossikivi, Neitsikivi, Lindakivi, Ruila Lossikivi, Ruila Ukukivi, Kalevipoja Põllekivi) on rabakivist hiidrahn Harju maakonna Saue valla ja Hageri kihelkonna Muusika külas. Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 12,6 m, laius 10,0 m; kõrgus 5,7 m, ümbermõõt maapinnal 35,1 m, maksimaalne ümbermõõt 35,2 m, maapealse osa maht on 236 m3. Rahnu kolm külge on peaaegu vertikaalsed (82–85°), põhjakülg aga tipust kuni peaaegu maapinnani kallak. Rahn on osalt maa sees. Kallaku külje ülaosas harja lähedal on kivisse raiutud ohvrilohk läbimõõduga 40 cm ja sügavusega 15 cm. Kui see vihmaga vett täis saab, voolab sealt ojake mööda kivi külge alla. Oja vooluteele on tekkinud nõgu. Rahnu külgedel nähtub mitmes kohas pragusid. Idakülje ülaserval on väike astang, kuhu on raiutud mõned astmed, et saada kergemini kivi otsa. Ukukivi on ohvrikivina olnud väga laialt tuntud. Kivi peal olevat suurt lohku on suulises pärimuses peetud vanatondi pajaasemeks, kes olevat kivil lambaid keetnud. Kivi otsas olevat eestlased hukanud sõja ajal surmamõistetud vaenlasi. Kohamuistendi järgi oli esimest korda linnaminejatel kombeks õnne saamiseks selle kivi otsas ennast kolm korda ringi pöörata: Selle kiviga on seotud ebausk, mille järgi kõik esmakordselt linnaminejad peavad hobuse teele seisma jätma ja minema kivi otsa ja pöörama ennast kolm korda ümber, et linnas hästi läheks. (ERA II 225, 193 (25) < Rapla khk, Kuusiku mõis – Rudolf Silmann < Jüri Baumann, 73 a (1939). Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all. Eesti hiidrahnude loend [1] "Ukukivi" Maaameti Kaardiserveri kaardil "Ukukivi". EELIS Infoleht. Vaadatud 27.12.2022. EKRK I 16, 166 (5) < Hageri khk, Kernu v, Ruila k – A. Rõõm, L. Hainsalu (1957). Teade avaldatud raamatus: Pühad kivid Eestimaal. Koostanud Mall Hiiemäe. Tallinn: Tammerraamat, Eesti Kirjandusmuuseum, Eesti Rahvaluule Arhiiv 2011, lk 38. Pühad kivid Eestimaal. Koostanud Mall Hiiemäe. Tallinn: Tammerraamat, Eesti Kirjandusmuuseum, Eesti Rahvaluule Arhiiv 2011, lk 37. "Ukukivi". Keskkonnaportaal. Vaadatud 28.12.2022. Ukukivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Ukukivi keskkonnaportaalis Ukukivi kultuurimälestiste riiklikus registris
Vaado Sarapuu

Vaado Sarapuu (22. august 1944 Tallinn – 28. jaanuar 2021) oli eesti muusik, ürituste korraldaja ja toimetaja. Ta on õppinud Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuurharidustöö-orkestri juhtimise erialal. Sarapuu kolis 1997. aastal Kanadasse ning töötas 2001. aastast Elmar Tampõllu asutatud ajalehe Eesti Elu veebilehe toimetajana. 2011. aastal asutas ta iseseisva Kanada meediaettevõtte ja väliseesti ajalehti koondava portaali Estonian World Review ning oli selle peatoimetaja. Vikerkäär. Vaado Sarapuu., ERR arhiiv, 9. september 2001 Üleilmne eestlus koondus internetti, Eesti Päevaleht, 24. aprill 2012 Vaado Sarapuu 22.08.1944 - 28.01.2021 †
Maa päev

Maa päev on 22. aprillil. Seda tähistatakse ülemaailmselt ligikaudu 190 riigis. Maa päeva tähistamine sai alguse 1970. aastal Ameerika Ühendriikides, kus miljonid ameeriklased protestisid tänavatel keskkonna saastamise vastu. Tänapäeval tähistatakse Maa päeva kogu maailmas mitmesuguste ürituste ja ettevõtmistega, mille eesmärgiks on juhtida inimeste tähelepanu keskkonnaprobleemidele (kliima soojenemine, õhusaaste, liigne energia tarbimine, autostumine, agraarühiskond jne). Maa tund "Täna tähistatakse rahvusvahelist Maa päeva". Forte. 22. aprill 2018. Vaadatud 22. aprillil 2022. Maa Päeva eel toetatakse Tšernosemja niklikaevanduse vastaseid Külauudised, 16. aprill 2013 Täna on Maa päev Maaleht, 22. aprill 2013
Tamsalu valla lipp

Tamsalu valla lipp oli Lääne-Viru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Tamsalu valla lipp kuni ühinemiseni Tapa vallaga uueks Tapa vallaks oktoobris 2017.. 2005. aasta oktoobris Tamsalu linna ja Tamsalu valla ühinemisel tekkinud Tamsalu valla lipuna võeti kasutusele senine Tamsalu linna lipp. Linna lipuna oli see juba kasutusele võetud 20. novembril 1996. Tamsalu valla lipp on horisontaallaidudega trikoloor – valge, heleroheline, helesinine, mille normaalsuurus on 105×165 cm. Selle külgede suhe on 7:11. Ka Tamsalu vallavolikogu on oma lipp, milleks on vallalipp ja selle keskele on paigutatud vallavapi kujutis. Valla lipp heisatakse: Alaliselt vallamajal ja osavalla haldushoonel. Ajutiselt valla pidupäevadel, suhtlemisel teiste omavalitsusüksustega, samuti muudel avalikel üritustel. Valla lipp heisatakse hoone peasissekäigu juurde või mujale selleks sobivasse kohta kas lipuvardaga vastavasse hoidjasse või lipumasti. Kui valla lipp heisatakse koos Eesti riigilipu, mõne teise riigi või tema omavalitsusüksuse, mõne Eesti maakonna, valla või muu lipuga, asub valla lipp lippude poolt vaadatuna vasakult teisel kohal loetuna teise riigi või Eesti riigilipust. 2005. aastani kasutusel olnud lipp kinnitati 25. mail 1993. aastal. Valgel ruudukujulisel kangal on ka endisel vapil olevad 6 rohelist tammelehte. Lipu kavandamisel lähtuti Tamsalu valla nimest ja looduslikust omapärast. Selle normaalsuurus on 105 × 105 cm. Vallavalitsuse tollase kandelipu varras oli roheline, vardaehiseks hõbedane tammeleht. 29.detsembril 2005 toimus Lääne-Viru maavalitsuse lipuväljakul ühinenud kohalike omavalitsusüksuste lippude langetamise tseremoonia. Tamsalu valla endise lipu langetas endise vallavalitsuse liige Aadu Uudemäe. Tamsalu valla vapp Tamsalu valla sümboolika valla kodulehel Tamsalu valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Trükilülitus

Trükilülitus on elektroonikalülitus, mille ühendusjuhid on moodustatud metallkattega isoleerplaadile trükkimise abil ja plaati katva vasekihi söövitamise teel. Tavaliselt on trükilülitus teostatud trükkplaadil. ENE 9. köide, 1996
Trükiplaat

Trükiplaat on polügraafias plaadikujuline trükivorm, mille pealispinnale on moodustatud trükivärvi ülekandvad pinnaosad – trükkivad elemendid. Tänapäeval peamiselt rakendatava trükitehnika – ofsettrüki – korral on õhukesel oksüdeeritud alumiiniumplaadil valgustundlik kiht (emulsioonikiht). Sellele kantakse trükitav kujutis filmilt (film to plate) või arvutist (computer to plate). Plaadi ilmutamisel emulsioon valgustatud kohtades lahustub. Tulemusena moodustuvad trükkivad elemendid, mis võtavad trükivärvi hästi külge, ja mittetrükkivad, veega niisutatavad pinnaosad, mis värvi hülgavad. Vett kasutataksegi parema värvihülgamise saavutamiseks. Ofsettrüki tehnoloogia korral on trükiplaadil positiivkujutis (päripidine kujutis). Trükivorm (EE) Offset printing technology Ofsettrükk
Bessans'i vald

Bessans on vald Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas Savoia departemangus. Bessans'i kõrgus merepinnast on 1750 meetrit, asustustihedus keskmiselt 2,36 inimest ruutkilomeetri kohta. Populations légales 2021  Bessans'i vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (prantsuse keeles)
Niitsiku Suurkivi

Niitsiku Suurkivi on rändrahn Võru maakonnas Võru vallas. Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 7,6 m, laius 4,5 m, kõrgus 3,1 m, ümbermõõt 19,8 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 20.04.2013) Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis
Tamsalu valla vapp

Tamsalu valla vapp oli Lääne-Viru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Tamsalu valla vapp kuni ühinemiseni Tapa vallaga uueks Tapa vallaks. Vapp kinnitati 16. juunil 2005 koos Tamsalu valla ja Tamsalu linna ühinemisega. See on linna varasem vapp. Suurem osa vapikilbist on hõbedane, vapi alaosas on horisontaaliga eraldatud sinine pind. Hõbedasel pinnal seisab rohelise võra ja musta tüvega tamm, mille juured ulatuvad osaliselt sinisesse pinda. Sinisel pinnal paiknevad juured on hõbedased. Vapikujundiks on toponüümikal põhinev kompaktse võra ja väljajoonistatud juurestikuga tamm. Teiseks sümboolseks kujundiks on põhjavesi, mis Pandivere veekaitsealal muret tekitab. 2005. aastani kasutusel olnud vapp kinnitati 25. mail 1993. Selle kilp on üleni hõbedane. Samuti Tamsalu kohanimest ja looduslikust omapärast lähtuvalt on vanal vapil 6 rohelist tammelehte. Tamsalu valla lipp Tamsalu valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Odakivi

See artikkel räägib rändrahnust. Perekonnanime kohta vaata artiklit Odakivi (perekonnanimi). Odakivi on rändrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Pärispea poolsaarel. Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 8,4 m, laius 5,4 m, kõrgus 5,0 m, ümbermõõt veepinnal 20,8 m ning maksimaalne ümbermõõt 22,0 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 20.04.2013) Odakivi keskkonnaportaalis
Garzigliana

Garzigliana on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos. Garzigliana kõrgus merepinnast on 314 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 79 inimest ruutkilomeetri kohta. Garzigliana piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Bricherasio, Cavour, Macello, Osasco, Pinerolo. Garzigliana halduspiirides asuvad järgmised asulad: Alberetti, Baite, Case Nuove, Conti, Montebruno, San Martino, Santa Marta. DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana https://demo.istat.it/?l=it Koduleht (itaalia keeles)
Oru lossipargi kivi

Oru lossipargi kivi (ka Oru pargi kivi, Jelissejevi kivi, Ohvrikivi) on pegmatiidist hiidrahn Ida-Viru maakonnas Toila-Oru pargis. Kivi mõõtmed on järgmised: pikkus 10,7 m, laius 8,3 m, kõrgus 1,7 m ja ümbermõõt 26,5 m. Rahn on suures osas mattunud pinnasesse, üks külg on kaetud mullaga. Kivi lamedale tasasele pealispinnale on raiutud tekst vanas vene kirjas: See sild ja tee on ehitatud omanike O.M. Andrejevi ja G.G.Elissejevi poolt suvel 1901). Kivisse on raiutud kolmnurk, mida on kasutatud ajutise reeperina pargi mõõdistamisel. Lääneserval on kivi sees malmist polügonomeetria punkti tsenter. Lõunaservale on raiutud mingeid halvasti loetavaid sõnu ja märke. Rahnu on peetud eestlaste muistseks ohvrikiviks. Jelissejevi aegsetel pargi- ja lillepidudel olevat tema peal kadrilli tantsitud. Rahn on alates 1937. aastast üksikobjektina looduskaitse all. Eesti hiidrahnude loend Pirrus, Enn (2009). Eestimaa suured kivid. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus. "Oru lossipargi kivi". EELIS Infoleht. Vaadatud 30.12.2022. "Oru pargi kivi". Keskkonnaportaal. Vaadatud 30.12.2022. Oru lossipargi kivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Oru lossipargi kivi keskkonnaportaalis Oru lossipargi kivi kultuurimälestiste riiklikus registris Pühajõe ohvrikivi pühapaikade andmekogus
Germagnano

Germagnano on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos. Germagnano kõrgus merepinnast on 485 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 91 inimest ruutkilomeetri kohta. Germagnano piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cafasse, Fiano, Lanzo Torinese, Pessinetto, Traves, Vallo Torinese, Viù. https://demo.istat.it/?l=it  Germagnano – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Ohvrikivi (täpsustus)

Ohvrikivi on ohverdamiseks kasutatud kivi. Ohvrikivi on ka mitme Eesti tähelepanuväärse kivi (sh rändrahnu) nimi. Oru lossipargi kivi üks rööpnimesid; asub Ida-Viru maakonnas Toila vallas. Helgikivi üks rööpnimesid (Helme kihelkonna ja Tõrva valla Kähu külas).
Cafasse

Cafasse on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos. Cafasse kõrgus merepinnast on 408 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 398 inimest ruutkilomeetri kohta. Cafasse piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Balangero, Fiano, Germagnano, Lanzo Torinese, Mathi, Vallo Torinese, Villanova Canavese. Cafasse halduspiirides asuvad järgmised asulad: Monasterolo, Funghetto. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Koduleht (itaalia keeles)
Palmse rändrahn

Palmse rändrahn (ka Vahakivi, Nõiakivi) on apliitgraniidist hiidrahn ja ohvrikivi Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Palmse külas. Kivi pikkus on 9,0 m, laius 8,4 m, kõrgus 5,2 m, ümbermõõt 25,6 m ja maht 164 m³. Rahn asetseb väga ôhukese pinnakattega kohas põllu (idas) ja segametsa piiril tee ääres. Ümbruses esineb rohkesti mitmes suuruses graniitrahne. Rahnus on rohkesti lõhesid. Lääneküljel esineb suur lõhe üleval, lõunaküljel on 3 horisontaallõhet, millest üks läheb üle läänekülje lõheks. Idaküljel leidub rohkesti rõhtlõhesid. Rahnu lael on ka üks suur lõhe (edelaküljel). Rahn olevat nõia toodud. Rahn on alates 1958. aastast üksikobjektina looduskaitse all ning jääb Lahemaa rahvuspargi territooriumile. Eesti hiidrahnude loend Pirrus, Enn (2009). Eestimaa suured kivid. Tallinn: Teaduste Akadeemia kirjastus. "Vahakivi". EELIS Infoleht. Vaadatud 27.12.2022. "Vahakivi". Keskkonnaportaal. Vaadatud 28.12.2022. Eisen, M. J. Nõiakivi Palmses. Raamatus: Narvast Tallinna: 30 omamaa vanajuttu. Narva-Joaorus, 1901. e-raamat Vahakivi ürglooduse objektina Eesti looduse infosüsteemis Palmse rändrahn keskkonnaportaalis
Nõiakivi

Nõiakivi on mitme Eesti tähelepanuväärse kivi (sh rändrahnu) nimi: Nõiakivi on Palmse rändrahnu üks nimedest; asub Lääne-Viru maakonnas Vihula vallas. Assaku Nõiakivi on rändrahn Assakul Harju maakonnas Rae vallas. Nõiakivi on rändrahn Harju maakonnas Raasiku vallas Kivilool. Nõiakivi on Virtsu ohvrikivi ametlik põhinimi. Nõiakivi Prangli saare edelarannikul. Nõiakivi on ohvrikivi Hanila kihelkonna Rooglaiu külas. Võhksa Nõiakivi on ohvrikivi Valjala kihelkonna ja Saaremaa valla Laevaranna külas. Haeska ohvrikivi üks rööpnimesid. Helgikivi üks rööpnimesid (Helme kihelkonna ja valla Kähu külas). Raegma Tondikivi üks rööpnimesid Muhus. Nõiakivi on püha kivi Varbla kihelkonna Kulli külas. Ääsmäe Nõiakivi "Nõiakivi", eesti telelavastus Nõiakivi-nimelised kohad Eesti Keele Instituudi kohanimekartoteegis
Balangero

Balangero on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos. Balangero kõrgus merepinnast on 440 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 246 inimest ruutkilomeetri kohta. Balangero piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cafasse, Coassolo Torinese, Corio, Lanzo Torinese, Mathi. Balangero piires voolab Malone lisajõgi Banna. San Giacomo kirik Vana haldushoone https://demo.istat.it/?l=it  Balangero – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Villanova Canavese

Villanova Canavese on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos. Villanova Canavese kõrgus merepinnast on 380 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 289 inimest ruutkilomeetri kohta. Villanova Canavese piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Cafasse, Fiano, Grosso, Mathi, Nole. https://demo.istat.it/?l=it  Villanova Canavese – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Pessinetto

Pessinetto on vald Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos. Pessinetto kõrgus merepinnast on 590 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt 104 inimest ruutkilomeetri kohta. Pessinetto piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Ceres, Germagnano, Lanzo Torinese, Mezzenile, Monastero di Lanzo, Traves, Ala di Stura. Pessinetto halduspiirides asuvad järgmised asulad: Gisola, Losa, Mombresto, Pessinetto Fuori, Sant'Ignazio, Tortore. Vaade Crestà mäelt Haldushoone Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it  Pessinetto – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Peter Jørgensen

Peter Jørgensen (2. aprill 1907; Hillerød, Hillerødi vald, Pealinna piirkond, Taani – 27. august 1992; Vålse, Guldborgsundi vald, Sjællandi piirkond) oli Taani poksija. Jørgensen oli kokku viiekordne Taani meister – poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1932. aastal ning raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1927, 1933 ja 1936–1937. Jørgensen sai poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale David Carstensile (Lõuna-Afrika Liit) ning saades 3. koha kohtumises loobumisvõidu James Murphy (Iirimaa) üle. Jørgensen osales poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937), kuid kaotas 1. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Franciszek Szymurale (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Taani meistrivõistlused poksis 1915–2000. Tulemused inglise keeles 10. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1932. Tulemused inglise keeles 5. Euroopa meistrivõistlused poksis. Milano 1937. Tulemused inglise keeles Peter Jørgensen veebisaidil Olympedia (inglise)
Gu Yong-jo

Gu Yong-jo (17. juulil 1955 – märts 2001) oli Põhja-Korea poksija. Gu sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Krzysztof Kosedowskile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Gu oli esimene Põhja-Korea poksija, kes tuli olümpiavõitjaks. 21. suveolümpiamängude poksivõistlus. Montréal 1976. Tulemused inglise keeles 22. suveolümpiamängude poksivõistlus. Moskva 1980. Tulemused inglise keeles Gu Yong-jo veebisaidil Olympedia (inglise)
Louis Clément

Louis Clément (15. veebruar 1896; Genf – 1966) oli Šveitsi poksija. Clément poksis aastatel 1920–1928 elukutselisena. Ta osales kokku 43 kohtumisel ning võitis neist 15 (neist 10 nokaudiga), kaotas 21 (neist 5 nokaudiga) ja viigistas 7 kohtumist. Ta on olnud elukutseliste Euroopa meister poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1925–1926. Louis Clément veebisaidil BoxRec (inglise)
Londoni ülemlinnapea

Londoni ülemlinnapea ehk Londoni lordmeer (Lord Mayor of London või Lord Mayor of the City of London) on auamet Suurbritannias, mis on seotud Londoni kesklinna linnaosa Cityga. Londoni ülemlinnapea ei ole Londoni linnapea, kes juhib Suur-Londoni omavalitsust. Londoni ülemlinnapea amet ei ole poliitiline. Ülemlinnapea valitakse iga aasta mihklipäeval ja ta astub ametisse novembri teisele laupäevale eelneval reedel. Traditsiooniliselt on Londoni ülemlinnapea põhiline ülesanne olnud esindada, toetada ja edendada Londoni City ettevõtteid ja esindada selle elanikke. Praegu tegutsevad Citys peamiselt finantssektori ettevõtted. Londoni linnapea amet nimetati ümber Londoni ülemlinnapea ametiks aastal 1354, esimene ülemlinnapea oli Thomas Leggy, kes oli varem olnud linnapea. Aastatel 2012–2013 oli Londoni ülemlinnapea SEB panga Suurbritannia tütarettevõtte juht Sir Roger Gifford, kes külastas Tallinna 2013. aasta aprillis. 2013–2014 oli selles ametis Dame Fiona Woolf ja alates novembrist 2015-2016 Lord Mountevans. . City of London Ülemlinnapea www.cityoflondon.gov.uk
Harilaiu alumine tulepaak

Harilaiu sihi alumine tulepaak on tulepaak Harilaiul. Aastal 1849 ehitati Harilaiule esimene tulepaak. Tegemist oli väikese laudmajakesega, mille vahiks sai Harilaiu kõrtsmik Nigulas Kimberg. Uus tulepaak ehitati 1885. aastal mõnikümmend meetrit vanast kaugemale. Aasta hiljem püstitati puust päevamärk, mis sihis tuulikuga juhatas Väinamerre sõites möödapääsu niinimetatud Eeriku kivist (väike laid, millel suur rändrahn). Puust päevamärk asendati 1906. aastal nurkrauast märgiga. Nigulas Kimbergi poeg Peeter Kimberg (Hari Peeter) päris isalt tulepaagivahi ja kõrtsmiku ametid. Kimbergid lahkusid Harilaiult 1939. aastal. Aastal 1940 ehitati Harilaiu tuletorn, mis moodustab tulepaagiga sihi. Harilaiu alumine tulepaak on praeguse kuju saanud 2006. aastal pärast viimast ümberehitust. Armas Luige. Eesti tuletornid, fakte ja meenutusi. (Teine täiendatud trükk) Tallinn, kirjastus "Eesti Raamat" 1982. Harilaiu alumine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus Harilaiu esimene majakas, HKM Fp 826:4 F 3491, Hiiumaa Muuseum
Julius Kimberg

Julius Kimberg (9. juuni 1905 – 13. aprill 1985) oli Harilaiu viimane majakavaht. Julius abiellus 1930. aastal Helenega, neil sündis kaks last (1932. aastal tütar Silva-Astrid ja 1935. aastal poeg Aare). Perekond pidi 1939. aasta baaside lepingu tõttu laiult ära kolima. Selleks ajaks olid Kimbergid elanud Harilaiul viis põlvkonda ehk 99 aastat. Pärast Harist lahkumist töötas Julius veel Kõpu, Ristna ja Tahkuna tuletornis. Julius ja Helene Kimberg on maetud Hiiumaale Kuri kalmistule. Armas Luige, "Eesti tuletornid: fakte ja meenutusi". Kirjastus Eesti Raamat, Tallinn 1974 Ateljeefoto. Harilaiu viimane majakavaht Julius Kimberg (HKM Fp 826:9 F 3496); Hiiumaa Muuseum
Vasalemma valla lipp

Vasalemma valla lipp oli Harju maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Vasalemma valla lipp. Lipp kinnitati 5. mail 1992. Valla lipuks on täisnurkne kangas, mis on jaotatud kaheks vardapoolsest alumisest nurgast tõusva diagonaaljoonega. Lipu ülemisel sinisel laiul on valge, valgel alumisel laiul sinine okaspuuoks. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ning normaalsuurus 105×165 cm. Valla lippu kasutatakse samadel alustel Eesti riigilipuga. Valla lippu on lubatud heisata avalikel üritustel. Muudel juhtudel võib lippu heisata valitsuse korralduse alusel või valitsusega kooskõlastatult. Vasalemma valla vapp Vasalemma valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Vasalemma valla vapp

Vasalemma valla vapp oli Harju maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Vasalemma valla vapp. Vapp kinnitati 5. mail 1992. Vasalemma valla kilbikujulise vapi rohelisel ülaosal on kujutatud hõbedast kolmeharulist okaspuuoksa ning alaosa on kujundatud hõbedase kivimüüritisena. Vapimotiivide valik tuleneb Vasalemma valla looduslikust ja ka sotsiaalsest omapärast. Värvides ja värvideta (mustvalget) vappi võib kasutada volikogu, valitsuse ja vallaasutuste dokumentidel, siltidel, trükistel, embleemidel, suveniiridel ning panna üles ruumides ja avalikes kohtades. Vappi (kilbiga või kilbita) kasutatakse volikogu, valitsuse ja valla ametiasutuse hallatavate asutuste pitsatitel. Pitsati läbimõõt on 35 mm. Peale eelnimetatud asutuste ja juhtude võib kasutada valla vappi vaid valitsuse loal. Valitsus võib loa tasuta anda juhtudel, kui seda taotleval isikul on üldtunnustatud teeneid valla ees, samuti kasutamiseks üldkultuurilistel, vallale kasulikel mitteärilistel eesmärkidel. Vapi tarvitamiseks ärilistel eesmärkidel tuleb loa eest tasuda 10% kasumist valla tuludesse. Kui kasumi määramine on keerukas, otsustatakse eraldise suurus kokkuleppel. Vapi värvideta (mustvalgel) kujutamisel tähistatakse värve vastavalt heraldikareeglitele. Vasalemma valla lipp Vasalemmare valla sümboolika Riigikantselei kodulehel