laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Riezi baptisteerium

Riezi baptisteerium on väike eelromaani ristimiskirik Riezi vallas Alpes-de-Haute-Provence'i departemangus Provence-Alpes-Côte d’Azuris. Ehitis on dateeritud 5.–6. sajandisse ja kuulub vanimate kristlike ehitiste hulka Prantsusmaal. Alates 1840. aastast on baptisteerium Prantsusmaa ehitismälestiste nimekirjast kui monument historique. Riezi piiskopkond loodi 5. sajandil. Varakristlik ristimiskirik püstitati 5. või 6. sajandil ja algselt oli see lääneosas ühendatud 5. sajandil ehitatud katedraaliga, millest on tänaseks säilinud vaid alusmüüride fragmendid. Piiskopkond saadeti laiali Prantsuse revolutsiooni ajal. Baptisteeriumi välismüürid moodustavad ruudu. Katus on allosas neljatahuline püramiid, ülal selle keskel on veidi kõrgem kaheksanurkne osa. Siseruum on kaheksanurkne ja selle keskel omakorda kupliga kroonitud oktogoon, mida toetab kaheksa graniitsammast marmorist korintose kapiteelidega, spolia Rooma ajast. Ruudu nurkade poole jäävais seintes on poolringikujulised nišid. Ruumi kattev kaheksasiiluline kuppel ehitati alles 12. sajandil ja kuulub romaanika ehitusfaasi. Ruumi keskel on põrandas kaheksanurkne sügav ristimisbassein, kuhu ristitav mahtus üleni. Tänapäeval paikneb baptisteeriumis lapidaarium, kus on eksponeeritud antiikajast ja varakeskajast pärinevad raiddetailid ja ehitusfragmendid. Hoone põhjakülg Kuplit kattev kaheksanurkne katus ja väike kellakaar fassaadi poolt Vaade edelast, väljakaevamised 2013. aastal Romaani kuppelvõlv Korintose kapiteelidega sambad Kapiteelid Ristimisbassein Baptistère dit le Panthéon (chapelle circulaire). - POP : la plateforme ouverte du patrimoine 2.4. Baptisteria. - Quadralectic Architecture Le musée Lapidaire. - infotourisme.net
1838. aasta Pesti üleujutus

1838. aasta Pesti üleujutus põhjustas 13.–18. märtsil tõsiseid purustusi Pestis. Alpide lume ja jää korraga sulamisest põhjustatud üleujutuse veetaset näitavad arvukad tahvlid mitmetel hoonetel. Ferencvárosis mõõdeti maksimaalseks veetaseme kõrguseks 2,6 meetrit. Üle 50 000 inimese jäi kodutuks, 153 hukkus. Buda poolel oli kahju palju väiksem, kuna enamik maju ehitati kõrgele maapinnale, nii et vesi ei jõudnud nendeni. Doonau  1838. aasta Pesti üleujutus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Alajõe (Peipsiääre)

Alajõe on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda. Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 1.03.2023. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Paju vald (Luke kihelkond)

Paju vald (saksa keeles Luhde-Grosshof) oli vald Valgamaal Valga kreisi ja Valga maakonna Luke kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1926. Eesti Vabadussõja ajal 1919. aastal suvel deklareeris Eesti ühepoolselt, et 13 segarahvastikuga Läti valda liidetaks Eestiga: Vana-Laitsna (Veclaicene) Võru maakonnaga, Ööbiku (Ipiķi), Laatre (Mõisaküla), Araveste (Arakste), Metsküla (Lode) ja Heinaste (Ainaži) Pärnu maakonnaga ning Valga, Paju, Sooru, Luke (Lūgaži), Hoomuli (Omuli), Pödeli (Pedele) ja Härgmäe (Ērģeme) kavandatava Eesti Valga maakonnaga. Eesti siiski loobus 1920. aastal Eesti ja Läti piirikõneluste tulemusena Eesti-Läti piiri määramisel valdavast osast nimetatud valdadest, kuid Luke alalt tulid Eestile Valga maakonna Paju ja Sooru piirkond ning Karula valla läänenurk. 1922. aastal liideti Paju valla koosseisus olnud Puraküla Valga linnaga. 1. jaanuarist 1926 liideti senine Valga maakonna Luke kihelkonna Paju vald Sooru vallaga, peale selle osa, mis Valga linna administratiivppiirkonna laiendamise seadusega Valga linna administratiivpiirkonda üle viidi. Valla alal asus Paju mõis., Eesti Vabadussõja ajal 31. jaanuaril 1919 toimus Paju mõisa juures Paju lahing. Paju vald (Luke kihelkond) Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917 (vaadatud 05.09.2016) Nr. 93. Wabariigi walitsuse poolt 4. juulil 1919. a. wastuwõetud ajutine määrus Eesti wabariigi piiridesse kuuluwate endiste Läti, Walga ja Wolmari maakonna waldade alluwuse ja walitsemise kohta, Riigi Teataja, nr. 45, 12 juuli 1919 „R. T." nr. 141/142 1924 a. Siseministri poolt 12. detsembril 1924 a. wastu wõetud Määrus Paju walla liitmiseks Sooru wallaga, Riigi Teataja, nr. 148, 19 detsember 1924 Paju vald (Luke kihelkond) Rahvusarhiivi Eesti ala valdade registris 1866–1917
Gourdoni aardeleid

Gourdoni aardeleid (prantsuse keeles Trésor de Gourdon) on kuldesemeid sisaldav aardeleid, mis leiti 1845. aastal Gourdoni lähedal Saône-et-Loire'is. Esemed on dateeritud ajavahemikku 5. sajandist 6. sajandi algusesse, maetud pärast 524. aastat. Aardes oli sangadega kuldkarikas (kujult nagu kantharos) ja ristkülikukujuline pateen, mõlemad panustatud oterdise tehnikas granaatide ja türkiisidega; lisaks neile 104 Bütsantsi keisrite Leo I (457–474) ja Justinianus I (518–527) kuldmünti. Aaret säilitatakse Pariisis Cabinet des Médailles muuseumis, mis on Prantsusmaa Rahvusraamatukogu allasutus. Karikas on 7,5 cm kõrge. Jalg on tüvikoonuse kujuline, kaks sanga on tugevalt stiliseeritud lindude kujulised, äratuntavad on kõverad nokad ja granaatidest silmad. Kupa allosa on godroneeringut meenutavalt vaoline, ülaosa kaunistavad oterdises südamete ja palmettide kujutised. Karika kuju on roomapärane, kuid kaunistus äratuntavalt rahvasterännuaegse polükroomse stiili joontega, näiteks leiab sarnaseid linnumotiive nii läänegootide, langobardide kui ka Merovingide-aegsest metallehistööst. Kandiline pateen on 19,5 cm pikk, 12,5 cm lai ja 1,6 cm sügav. Serva kaunistab lai granaatidest oterdiskaunistus, põhja nurkades türkiisist südajad motiivid, keskel on samas tehnikas granaatpanustest ladina rist, mis laseb pateeni tuvastada kristliku liturgilise nõuna. 6. sajandil oli Gourdon kloostri asukoht ja esemed võivad olla pärit sealt. Vanim münt aardes on 524. aastast. Aare võidi peita sõjakäigu eest. Aarde leidis 13-aastane karjatüdruk Louise Forest ühe ristikujutisega Rooma tellise alt, see müüdi Pariisis oksjonil 20. juulil 1846. Riik omandas karika ja pateeni. J. Lafaurie. Sur le trésor de Gourdon (Saône-et-Loire) (pl. VI). - Bulletin de la Société nationale des Antiquaires de France Année 1959 1958 pp. 61-76 J. Lafaurie. Sur le trésor de Gourdon (Saône-et-Loire) (pl. VI). - Bulletin de la Société nationale des Antiquaires de France Année 1959 1958 pp. 61-76 M. Rossignol. Trésor de Gourdon. - Bulletin monumental, Volume 13. 1817. Door Société Française d'Archéologie
Charles Bertrand

Charles Bertrand (sündinud 5. veebruaril 1991 Pariisis) on Prantsusmaa jäähokimängija, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliigaklubis ERC Ingolstadt. Klubikarjääri jooksul on ta mänginud peamiselt Soome klubides – aastatel 2010–2013 Lukkos, 2013. aastal TPS-is, 2014–2016 Vaasan Sportis, 2016–2017 Ässätes, 2017–2018 Oulun Kärpätes ja 2019–2022 Tapparas. Hooajal 2017–18 tuli ta Soome meistriks Kärpätega ja hooajal 2021/22 Tapparaga. 2017–18 põhihooajal oli Bertrand Soome kõrgliiga suurim väravakütt (32 väravat), mille eest pälvis ta Aarne Honkavaara auhinna. Lisaks pälvis ta samal hooajal hooaja efektiivsemale mängijale antava Matti Keinoneni auhinna ja valiti hooaja sümboolsesse koosseisu. Lisaks on Bertrand mänginud hooajal 2013–2014 Rootsi kõrgliigaklubis Färjestads ning hooajal 2018–19 KHL-i klubis Novosibirski Sibir ja Šveitsi kõrgliigaklubis HC Fribourg-Gottéron. Hooajal 2013–14 võitis ta Färjestadiga Rootsi meistrivõistlustel hõbemedali. 2022. aasta juunis liitus ta Saksamaa kõrgliigaklubiga ERC Ingolstadt. Prantsusmaa jäähokikoondise koosseisus on Bertrand osalenud kuutel A-divisjoni maailmameistrivõistlustel (2012, 2013, 2015, 2016, 2019 ja 2022). https://www.eliteprospects.com/player/32965/charles-bertrand (vaadatud 20.12.2021) Charles Bertrand hockeydb.com lehel
Kristian Kuusela

Kristian Martti-Mikael Kuusela (sündinud 19. veebruaril 1983 Seinäjokis) on Soome jäähokimängija, kes mängib Soome kõrgliiga klubis Tappara ründajana paremäärel. Ta alustas Tapparas ka jäähoki mängimist, kuid Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2002–03 Ässäte meeskonnas. Hooaja 2006–07 teises pooles mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis Modo Hockey, kellega tuli sel hooajal Rootsi meistriks. Kuusela lõi Rootsi kõrgliiga hooaja 2006–07 otsustavas finaalmängus Linköpingsi vastu Modo võiduvärava. Aastatel 2007–2010 mängis ta Soome kõrgliigas Oulun Kärpäte ja 2011–2013 Espoo Bluesi ridades. Hooajal 2013–14 asus ta mängima Tapparas. Suurema osa 2016–17 põhihooajast mängis ta KHL-i klubis Habarovski Amur ning naasis sama hooaja lõpus Tapparasse. Soome meistriks on Kuusela tulnud 2008. aastal Kärpätega ning 2016. ja 2017. aastal Tapparaga. Lisaks on ta Soome meistrivõistlustelt võitnud veel viis hõbemedalit ja ühe pronksmedali. Hooaja 2005–06 väljalangemismängudes oli Kuusela Petr Tenkráti kõrval kuue väravaga väljalangemismängude suurim väravakütt. Soome kõrgliigas on Kuusela kõige resultatiivsem hooaeg olnud 2015–16, mil ta lõi 20 väravat ja andis 39 väravasöötu – samal hooajal pälvis ta liiga resultatiivseimale mängijale antava Veli-Pekka Ketola auhinna ja põhihooaja parimale mängijale antava Lasse Oksaneni auhinna ning valiti liiga sümboolsesse koosseisu. Soome kõrgliigas on ta 20 või enam väravat löönud veel 2005–06 Ässätes mängides (26 väravat), 2008–09 Kärpätes mängides (23 väravat) ja 2019–20 Tapparas mängides (20 väravat). 2019. aastal tuli Kuusela Soome jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. https://stats.swehockey.se/Game/Events/391559 (vaadatud 20.12.2021) https://www.eliteprospects.com/player/7627/kristian-kuusela (vaadatud 20.11.2021) https://www.hockeydb.com/ihdb/stats/pdisplay.php?pid=70478 (vaadatud 20.12.2021) Kristian Kuusela hockeydb.com lehel
Ants Künnapuu

Ants Künnapuu (26. november 1928 Viimsi – 20. september 1988 Tallinn) oli eesti purilendur, langevarjur, lennunduse ajaloo ja lennuspordi populariseerija ajakirjanduses, ta on ka mitme lennundusteemalise raamatu autor. A.Künnapuu on teinud hinnatava panuse eestikeelse lennundusalase sõnavara korrastamisel ning terminoloogia väljatöötamisel. 1954. aastast alates töötas Künnapuu ALMAVÜ Tallinna Lennuspordiklubis instruktorina. Künnapuu lõpetas insenerina Kiievi Tsiviillennunduse Inseneride Instituudi aastal 1964, aastani 1973 töötas ta Tallinna lennukiremonditehases, kuni selle sulgemiseni. Ta on töötanud ka Eesti Tsiviillennunduse Tootmiskoondises Tallinna lennujaamas. Ta oli üks Eesti langevarjuspordi edendajaid, sooritas ise sadakond hüpet ja harrastas ka purilendu Antsu esimene viivitushüpe GENi
Voldemārs Zāmuēls

Voldemārs Roberts Zāmuēls (22. mai 1872 Dzērbene vald – 16. jaanuar 1948 Ravensburg) oli Läti poliitik ja jurist. Ta oli aastatel 1917–1918 Läti Ajutise Rahvusnõukogu esimees. Ta oli üks 17. märtsi 1944. aasta Läti Kesknõukogu memorandumile allakirjutanutest, suri paguluses. Ta sündis aastal 1872 Dzērbenes. Ta õppis Bērzaine gümnaasiumis, lõpetas aastal 1890 Riia Nikolai I gümnaasiumi. Ta lõpetas aastal 1902 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Lettonia ridadesse. 1905. aasta revolutsiooni ajal osales ta poliitikas. Ta astus Läti kodanliku kadettide partei liikmeks, 1907. aastal sai temast selle organisatsiooni üks juhte. Koos advokaat Frici Albertiga hakkas ta 1906. aastal välja andma päevalehte "Latvija". Nemad olid selle ajalehe esimesed toimetajadastus Läti kodanliku kadettide partei liikmeks, 1907. aastal sai temast selle organisatsiooni üks juhte. Koos advokaat Frici Albertiga hakkas ta 1906. aastal välja andma päevalehte "Latvija". Nemad olid selle ajalehe esimesed toimetajad. Pärast Esimese maailmasõja algust 1915. aastal kuulus ta Läti laskurpataljoni korralduskomiteesse. Pärast Läti iseseisvumist 18. novembril 1918 sai temast 19. detsembril 1918 ülemkohtu kohtunik. Hiljem sai temast 23. septembril 1919 ülemkohtu peaprokurör. Ta oli siis Läti asutava kogu (Satversmes sapulce) saadik, kus ta esindas Demokraatliku Keskerakonna (Demokrātiskā Centra Partija) huve. 19. juunil 1921 nimetas peaminister Zigfrīds Anna Meierovics ta põllumajandusministriks. Seda ametit pidas ta kuni 20. juulini 1922. aastal. Pärast Zigfrīds Anna Meierovicsi valitsuse tagasiastumist 15. jaanuaril 1924 usaldati Zāmuelsile uue valitsuse moodustamine. Samueli valitsuskabinet moodustati vähem kui kahe nädalaga ning Seim kinnitas selle 25. jaanuaril 1924 54 poolt-, 19 vastu- ja 17 erapooletuga. Valitsuses töötas Zāmuels esialgu mitte ainult peaministrina, vaid ka justiitsministrina, kuni 10. juulini sai ministriks Julius Arajs. Valitsuse moodustamisest võtsid osa mitmed Läti Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei (LSDSP) liikmed - Fēlikss Cielēns, Ansis Buševics ja Ansis Rudevics, kes aga sinna ei kuulunud. See oli esimene valitsus Läti ajaloos, kus ei olnud Läti Põllumeeste Liidu esindajat. Voldemārs Zāmuēlsi valitsus püsis 18. detsembrini 1924. Teise maailmasõja lõpus põgenes ta Saksamaale, kus suri 16. jaanuaril 1948 Prantsuse okupatsioonitsoonis Ravensburgi haiglas (praeguse haldusjaotuse järele Baden-Württembergi liidumaal Tübingeni ringkonnas)
Hermann V (Baden-Baden)

Hermann V Badenist (u 1180 – 17. jaanuar 1243) valitses Veronat ja Badenit 1190. aastast kuni oma surmani. Ta oli Hermann IV ja selle naise Bertha poeg. Ta abiellus 1217. aastal Reini pfaltskrahvinna Irmengardiga (sündinud 1200. aastal, surnud 25. veebruaril 1260); nende abielu kestis kuni Hermann V surmani. 1198. aasta Saksa troonivaidluses oli Hermann kuningas Philippi poolel ja 1208.–1211. aastatest keiser Otto IV poolel. Ta oli keiser Friedrich II ustav järgija. Hermann asutas ka Backnangi, Pforzheimi ja Stuttgardi linna. 1219. aastal sai Pforzheimist Badeni markkrahvkonna võimukeskus. 1218. aastal loobus ta Zähringite tiitlinõuetest ja 1227. aastal loobus nõuetest ka Braunschweigis. Seejärel tehti Hermannist Ortenau ja Breisgau krahv. Keiser Friedrich II saatjaskonnas rändas ta läbi suure osa Saksamaast ja Itaaliast ning sattus 1221. aastal Egiptuses vangi. Ta võttis osa Viiendast ristisõjast ning 1228. aastal koos Friedrich II ja selle vennaga Kuuendast ristisõjast. Markkrahv andis Heinrich VII-le nõu, kuni see troonilt tõugati. Hermann võttis osa ka kaitsevõitlusest mongolite vastu Liegnitzis. Ta asutas või toetas mitmeid olulisi kloostreid: Maulbronni klooster, Tennenbachi klooster, Herrenalbi klooster, Selzi klooster, Salemi klooster ja Backnangi klooster. Tema naine Irmengard asutas 1245. aastal Baden-Badenis Lichtenthali kloostri, millest sai hiljem markkrahvide matmispaik. Hermann maeti Backnangis, kuni tema lesk ta säilmed 1248. aastal Lichtenthali ümber mattis. Hermann VI Badenist (sündis 1225. aastal, suri 4. oktoobril 1250). Rudolf I (sündis 1230, suri 19. novembril 1288). Mechthild (suri 1258), abiellus 4. aprillil 1251 Württembergi krahvi Ulrich I-ga (sündis 1222. aastal, suri 25. veebruaril 1265). Elisabeth, abiellus esimesel korral krahv Eberhard V von Ebersteiniga ja teisel korral Ludwig II von Lichtenbergiga.
Julius Honka

Julius Honka (sündinud 3. detsembril 1995 Jyväskyläs) on Soome jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliigaklubis SC Bern. Noorena mängis ta kodulinna klubis JYP Jyväskylä. 2013. aastal suundus ta Põhja-Ameerikasse, liitudes Western Hockey League'i klubiga Swift Current Broncos. 2014. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i draft '​is 14. valikuna. Hooajal 2014–15 asus Honka mängima American Hockey League'is (AHL) Dallas Starsi noorteklubis Texas Stars. 2017. aastal osales ta AHL-i tähtede mängul. NHL-is debüteeris ta Dallas Starsi meeskonnas hooajal 2016–17. Esimese värava lõi ta NHL-is 4. aprillil 2017 mängus Arizona Coyotesi vastu. 2019. aasta oktoobris naasis Honka JYP Jyväskylässe. Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis ta Soome kõrgliiga klubis Lahti Pelicans ja hooaja teises pooles taas Texas Starsis. 2021. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Rootsi kõrgliigaklubiga Luleå HF. Hooajal 2021/22 lõi Honka Rootsi kõrgliigas kaitsemängijatest enim väravaid (10). Samal hooajal kaotas ta klubiga Rootsi meistrivõistluste finaalis Färjestadile mängudega 3:4. 2023. aasta märtsis sõlmis ta kaheaastase lepingu Berniga. 2013. aastal võitis Honka Soome kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Aasta hiljem tuli ta Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Soome jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud 2017. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. Tema noorem vend Anttoni Honka on samuti jäähokimängija. "Ny back klar för Luleå Hockey". luleahockey.se. Vaadatud 21.12.2021 https://www.eliteprospects.com/player/65456/julius-honka (vaadatud 16.11.2023) Julius Honka NHL.com lehel Julius Honka hockeydb.com lehel
Kargaja

Kargaja (ka Kargoja) on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda. Haldus- ja asustusjaotus, vaadatud 1.03.2023. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Kohanimeandmebaas
Heinrich I (Baden-Hachberg)

Heinrich I (pärast 1180. aastat - 2. juuli 1231) Zähringite suguvõsast oli Baden-Hachbergi markkrahv. Tema asutas Baden-Hachenbergi haru. Ta oli Hermann IV ja selle naise Bertha teine poeg. Tema vanem vend oli Hermann V (sündinud u. 1180. aastal). Nooremad õed-vennad olid Friedrich (u. 1187-1217), Jutta ja Bertha. Tema isa ühines Friedrich I-ga selle Itaalia-kampaaniates ja Kolmandas ristisõjas. Isa reisis läbi Väike-Aasia Antiokiasse, kus ta 1190. aastal laagris haigusesse suri. Hermann V sai isa järglaseks Baden-Badenis, samas kui Heinrich I sai Baden-Hachbergi. Hermann V järgnes Friedrich II-le Itaaliasse, Egiptusesse (kus ta oli vangis), Viiendasse ja Kuuendasse ristisõtta. Heinrich I oli esimene oma Zähringite liinis, tiitliga Hachbergi markkrahv. Ta suri 1231. aastal ja tema järglaseks sai tema poeg Heinrich II, kes oli sel ajal alaealine. Heinrich II oli esialgu oma ema eestkoste all. 1232. aastal ostis ta St. Blaise'i kloostrilt Sausenburgi isandkonna ja varsti pärast seda ehitas ta Sausenburgi linnuse, mida on esmamainitud 1246. aastal. Heinrich abiellus Urachi krahvi Egino IV tütre Agnesega. Nad said järgmised lapsed: Heinrich II (enne 1231. aastat - u 1297/98). Hermann, Hachbergi markkrahv (valitses 1232–1239).
Jukka Peltola

Jukka Peltola (sündinud 26. augustil 1987 Tamperes) on Soome jäähokimängija, kes mängib ründajana Soome kõrgliiga klubis Tappara. Ta on Tapparas mänginud peaaegu kogu klubikarjääri jooksul, välja arvatud aastatel 2018–2020, mil mängis kaks hooaega KHL-i klubis Novosibirski Sibiris. Soome kõrgliigas debüteeris Peltola Tappara meeskonnas hooajal 2006–07. Aastatel 2016 ja 2017 tuli ta Tapparaga Soome meistriks. Lisaks on ta Soome meistrivõistlustelt võitnud veel neli hõbemedalit. Hooajal 2016–17 pälvis Peltola Soome kõrgliiga väljalangemismängude väärtuslikumale parimale antava Jari Kurri auhinna. Soome jäähokikoondise koosseisus osales Peltola 2018. aasta taliolümpiamängudel. https://www.eliteprospects.com/player/10508/jukka-peltola (vaadatud 21.12.2021) Jukka Peltola hockeydb.com lehel
Permi krai

Permi krai on krai Venemaal Volga föderaalringkonnas. Moodustati 1. detsembril 2005 Permi oblasti ja Permikomi autonoomse ringkonna liitmise teel. Referendum selle üle toimus oblastis ja autonoomses ringkonnas 2003. aasta detsembris. Suuremad linnad on Perm, Berezniki, Solikamsk, Tšaikovski, Lõsva ja Kungur. Krai jaguneb 33 rajooniks, 15 rajooni õigustega linnaks ja 1 suletud linnaks. Rajoonid: Barda rajoon Berjozovka rajoon Bolšaja Sosnova rajoon Gainõ rajoon Gornozavodski rajoon Iljinski rajoon Jelovo rajoon Jurla rajoon Jusva rajoon Karagai rajoon Kišerti rajoon Kossa rajoon Kotševo rajoon Krasnovišerski rajoon Kudõmkari rajoon Kujeda rajoon Kunguri rajoon Nõtva rajoon Ohhanski rajoon Oktjabrski rajoon Orda rajoon Ossa rajoon Otšjori rajoon Permi rajoon Siva rajoon Solikamski rajoon Suksuni rajoon Tšastõje rajoon Tšerdõni rajoon Tšernuška rajoon Uinskoje rajoon Ussolje rajoon Vereštšagino rajoon Suksuni rajoon Permi krai koduleht
Kristjan Kombe

Kristjan Kombe (sündinud 28. märtsil 2000 Kuressaares) on Eesti jäähokimängija (keskründaja või vasak ääreründaja). Ta mängib Soome kõrgliigaklubis KalPa. Viieaastasena kolis ta Soome. Jäähokit hakkas ta mängima Kangasala Kisas, liitudes hiljem Tampere Ilvesega ja seejärel Hämeenlinna Pallokerhoga (HPK). Hooajal 2016–17 debüteeris ta HPK-i kuni 20-aastaste võistkonnas ja hooajal 2018–19 HPK-i põhimeeskonnas Soome kõrgliigas. Hooajal 2018–19 oli Kombe HPK kuni 20-aastaste võistkonna resultatiivseim mängija (10+26). Esimese värava lõi ta Soome kõrgliigas 9. jaanuaril 2021 mängus Vaasa Sporti vastu. 2021. aasta mais sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Jokerit. Hooajal 2020–21 asus ta mängima Soome esiliigas Jokerite noorteklubis Kiekko-Vantaa. Jokerite meeskonnas debüteeris Kombe KHL-is 20. detsembril 2021 mängus Moskva CSKA vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. Hooajal 2021/22 mängis Kombe Kiekko-Vantaas ja hooajal 2022/23 samuti Soome esiliigasse kuuluvas klubis Kiekko-Pojat. Hooaja 2024/25 sõlmis ta lepingu Soome kõrgliigaklubiga KalPa. Lepingu pikkus on 1+2 aastat. Kombe mängis Eesti kuni 18-aastaste ja Soome kuni 20-aastaste jäähokikoondises. 2019. aastal mängis ta Eesti kuni 20-aastaste koondisega juunioride meistrivõistluste I divisjoni B-alagrupis. Kombe oli turniiril koondise kapten ning viie mänguga lõi ta kaks väravat ja andis kaks väravasöötu. Eesti jäähokikoondises debüteeris ta 2021. aastal Balti riikide ühisel jäähokiturniiril Baltic Challenge Cup, kus lõi kolme mänguga kaks väravat ja andis ühe väravasöödu. "Kuressaarest pärit hokimees sihib Soome kõrgliigat". saartehaal.ee. 4.12.2018. Vaadatud 21.12.2021 https://www.eliteprospects.com/player/339172/kristjan-kombe (vaadatud 21.12.2021) https://www.eliteprospects.com/team/2468/hpk-u20/2018-2019?tab=stats (vaadatud 21.12.2021) https://old.liiga.fi/en/pelaajat/33388168/kombe-kristjan/ottelu-ottelulta (vaadatud 21.12.2021) "KIVISTÖ JATKAA, NELJÄLLE UUDELLE PELAAJALLE KAHDEN SUUNNAN SOPIMUKSET". jokerit.com. 3.5.2021. Vaadatud 21.12.2021 "VIDEO | Vägev! Eesti hokimees Kristjan Kombe viskas KHLi debüüdil värava". sport.delfi.ee. 20.12.2021. Vaadatud 21.12.2021 "Mäenpää, Kantner, Mattila – KalPa iskee kauteen 2024-25 vahvalla joukkueella!". kalpa.fi. Vaadatud 13.9.2024 "Eesti hokikoondislane Kombe hakkab mängima Soome kõrgliigas". sport.err.ee. Vaadatud 13.9.2024 Kristjan Kombe KHL.ru lehel Kristjan Kombe hockeydb.com lehel "KHL-i klubiga lepingu sõlminud Eesti hokimees alustab ettevalmistust Jokeriti juures". sport.err.ee. 15.5.2021.
Hermann VI (Baden-Baden)

Hermann VI (u 1226 – 4. oktoober 1250) oli Badeni markkrahv ja Verona markkrahv 1243. aastast kuni oma surmani. Švaabi Zähringite järeltulijana oli ta markkrahv Hermann V ja selle naise Irmengardi poeg. Ta järgnes oma isale Badenis 16. jaanuaril 1243. 1248. aastal abiellus ta Babenbergide viimase meessoost liikme, Austria hertsogi Friedrich II (1230–1246) vennatütre Gertrudiga ja selle abielu põhjal nõudis Austria ja Steiermargi hertsogkondi, jättes Badeni valitsemise oma nooremale vennale Rudolfile. Kuid tal oli võimas rivaal Böömimaa kuningas Otakar II, kes abiellus 1252. aastal Friedrichi õe Margaretega, et oma nõudeid seadustada. Keiser Friedrich I Barbarossa poolt 1156. aastal välja antud "Privilegium Minuse" kohaselt võis Austria maid pärandada naisliinis ja Hermann sai isegi paavst Innocentius IV selgesõnalise nõusoleku. Kuid sellegipoolest ei suutnud markkrahv ja tema poeg Friedrich ennast Austrias ja Steiermargis kehtestada kohaliku aadli suhtes, kes eelistasid Otakari. Kumbki rivaal ei jõudnud eesmärgile, kuna pärast Otakari surma Marchfeldi lahingus 1278. aastal hõivas hertsogkonnad ja muutis läänideks Habsburgist Saksamaa kuningas Rudolf I. Markkrahv ja tema naine said järgmised lapsed: Friedrich I (1249–1268). Agnes (1250–1295), abiellus kõigepealt Kärnteni hertsogi Ulrich III-ga ja hiljem Heunbergi krahvi Ulrichiga.