laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
1998. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti-Soome 1998. aasta maavõistlus poksis toimus 21. novembril Lahtis. Võisteldi 12 kehakaalus, poksiti 4x2-minutilist raundi. Soome võitis 7:5. Helveskaal (kuni 48 kg): Antti Pelli (Soome) – Maksim Botšin (Eesti) RSC 1 Kärbeskaal (kuni 51 kg): Sergei Tassimov (Eesti) – At-Hit Thiangtrong (Soome) 2 – 1 Kukk-kaal (kuni 54 kg): Joni Turunen (Soome) – Vjatšeslav Ossipenko (Eesti) 3 – 0 Sulgkaal (kuni 57 kg): Jevgeni Golovatš (Eesti) – Teemu Lindqvist (Soome) 3 – 0 Kergekaal (kuni 60 kg): Jouni Hartman (Soome) – Sergei Bahhir (Eesti) 2 – 1 I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): Sami Rantala (Soome) – Herki Polli (Eesti) 3 – 0 II kergekeskkaal (kuni 67 kg): Amin Asikainen (Soome) – Roland Karindosk (Eesti) AB 3 I keskkaal (kuni 71 kg): Jani Rauhala (Soome) – Aleksandr Kuzmin (Eesti) RSC 2 II keskkaal (kuni 75 kg): Petri Männikkö (Soome) – Daniel Sternfeld (Eesti) 2 – 1 Poolraskekaal (kuni 81 kg): Deniss Roštšin (Eesti) – Ari Korhonen (Soome) 3 – 0 Raskekaal (kuni 91 kg): Valeri Semiškur (Eesti) – Kai Brännkärr (Soome) AB 3 Üliraskekaal (üle 91 kg): Igor Šibalov (Eesti) – Soomel puudus selles kaalus esindaja ja Soomele arvestati loobumiskaotus
2005. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti-Soome 2005. aasta maavõistlus poksis toimus 9. oktoobril Tartus. Võistlus kavandati 11 kehakaalus, poksiti 4x2-minutilist raundi. Soome võitis 7:4. Helveskaal (kuni 48 kg): Toni Hämäläinen (Soome) – Robin Soo (Eesti) 2 – 1 Kärbeskaal (kuni 51 kg): Ari-Pekka Tervahauta (Soome) – Irek Dolgonossov (Eesti) RSC 3 Kukk-kaal (kuni 54 kg): Jevgeni Gorbatšov (Eesti) – Tommy Heiniemi (Soome) 2 – 1 Sulgkaal (kuni 57 kg): Vladimir Nikiforov (Eesti) – Joonas Koivuranta (Soome) 2 – 1 Kergekaal (kuni 60 kg): Jussi Koivula (Soome) – Dmitri Popov (Eesti) 3 – 0 I kergekeskkaal (kuni 64 kg): Lasse Käkelä-Petäys (Soome) – Roman Pavlenkov (Eesti) 3 – 0 II kergekeskkaal (kuni 69 kg): Pavel Semjonov (Eesti) – Anssi Korhonen (Soome) 2 – 1 Keskkaal (kuni 75 kg): Aleksandr Rubjuk (Eesti) – Eemeli Katajisto (Soome) 2 – 1 Poolraskekaal (kuni 81 kg): Teppo Laine (Soome) – Anton Nikolajev (Eesti) DQ 4 Raskekaal (kuni 91 kg): Jarno Rosberg (Soome) – Raido Ossip (Eesti) RSC 2 Üliraskekaal (üle 91 kg): Robert Helenius (Soome) – Dmitri Šolopahhov (Eesti) KO 1
1996. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti-Soome 1996. aasta maavõistlus poksis toimus 8. septembril Kirkkonummel. Võistlus kavandati 12 kehakaalus, poksiti 4x2-minutilist raundi. Soome võitis 8:4. Helveskaal (kuni 48 kg): ? (Soome) – Eestil puudus selles kaalus esindaja ja Eestile arvestati loobumiskaotus Kärbeskaal (kuni 51 kg): ? (Soome) – Eestil puudus selles kaalus esindaja ja Eestile arvestati loobumiskaotus Kukk-kaal (kuni 54 kg): ? (Soome) – Jaan Beljajev (Eesti) tulemus on teadmata Sulgkaal (kuni 57 kg): ? (Soome) – Kristjan Enno (Eesti) tulemus on teadmata Kergekaal (kuni 60 kg): ? (Soome) – Roman Pavlenko (Eesti) tulemus on teadmata I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): Albert Starikov (Eesti) – Mika Tossavainen (Soome) 3 – 0 II kergekeskkaal (kuni 67 kg): ? (Soome) – Andres Filatov (Eesti) tulemus on teadmata I keskkaal (kuni 71 kg): ? (Soome) – Roman Aleksejev (Eesti) tulemus on teadmata II keskkaal (kuni 75 kg): ? (Soome) – Sergei Petrunin (Eesti) tulemus on teadmata Poolraskekaal (kuni 81 kg): Valeri Semiškur (Eesti) – Petri Hirvasniemi (Soome) 2 – 1 Raskekaal (kuni 91 kg): Sergei Razumovski (Eesti) – Jaakko Lundén (Soome) RSC 1 Üliraskekaal (üle 91 kg): Igor Šibalov (Eesti) – Soomel puudus selles kaalus esindaja ja Soomele arvestati loobumiskaotus
2006. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti-Soome 2006. aasta maavõistlus poksis toimus 8. oktoobril Lohjas. Võistlus kavandati 11 kehakaalus, kuid kahes kaalus polnud osavõtjaid. Poksiti 4x2-minutilist raundi. Soome võitis 6:3. Helveskaal (kuni 48 kg): mõlemal võistkonnal puudus selles kaalus esindaja Kärbeskaal (kuni 51 kg): Matti Koota (Soome) – Kote Tshaturia (Eesti) AB 2 Kukk-kaal (kuni 54 kg): Pasi Silvennoinen (Soome) – Nikolai Zaitsev (Eesti) 2 – 1 Sulgkaal (kuni 57 kg): Vladimir Nikiforov (Eesti) – Sakari Lähderinne (Soome) 2 – 1 Kergekaal (kuni 60 kg): Joonas Koivuranta (Soome) – Jevgeni Gorbatšov (Eesti) 3 – 0 I kergekeskkaal (kuni 64 kg): Nikolai Kodin (Soome) – Artur Kindsiko (Eesti) AB 2 II kergekeskkaal (kuni 69 kg): Igor Gulpa (Eesti) – Aki Selesmaa (Soome) 3 – 0 Keskkaal (kuni 75 kg): Aleksandr Rubjuk (Eesti) – Sami Selesmaa (Soome) 3 – 0 Poolraskekaal (kuni 81 kg): mõlemal võistkonnal puudus selles kaalus esindaja Raskekaal (kuni 91 kg): Eemeli Katajisto (Soome) – Marko Virkunen (Eesti) 3 – 0 Üliraskekaal (üle 91 kg): Robert Helenius (Soome) – Dmitri Šolopahhov (Eesti) AB 1
Uspenski kalmistu

Uspenski kalmistu on kalmistu Tartus, osa Raadi kalmistust. Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena. Kalmistu asub Raadi kalmistu edelaküljel Kalmistu tänava ääres. Kalmistu rajati 1773. aastal, kui Katariina II keelas matmise kirikutesse ja kirikuaedadesse. Peavärav on tehtud punastest tellistest historitsistlikus stiilis. Sinna on maetud teiste seas Ludvig Puusepp, Mihhail Rostovtsev, Vladimir Riives. Uspenski kabel-kellatorn talvel Uspenski kabeli kõrval olev haud Uspenski kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Uspenski kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Maarja kalmistu

Maarja kalmistu on kalmistu Tartus, Raadi kalmistu osa. See on Tartu Maarja Koguduse kalmistu. Maarja kalmistu paikneb Raadi kalmistu kesk- ja põhjaküljel. Maarja kalmistul asuvad teiste hulgas mitmete eesti kultuuritegelaste hauad. Sinna on maetud Matthias Johann Eisen, Anna Haava, Jakob Hurt, Miina Härma, Johann Voldemar Jannsen, Elmar Kits, August Kitzberg, Karl Menning, Harri Moora, Hando Mugasto, Terese Adele Mugasto, Peeter Volmer, Ado Reinvald, Juhan Simm, Karl Eduard Sööt, Peet Vallak, August Weizenberg, August Wiera, David Otto Wirkhaus, Hans Silbermann jpt. Maarja kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Peetri kalmistu

Peetri kalmistu on kalmistu Tartus, Raadi kalmistute osa. See on Tartu Peetri Koguduse kalmistu. Peetri kalmistu saab alguse Kalmistu tänava poolsest peaväravast ja kulgeb Raadi kalmistu keskosa suunas. Vana-Peetri kalmistu Uus-Peetri kalmistu Tartu Rahumäe kalmistu Tartu kalmistud Peetri kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Uus-Peetri kalmistu

Uus-Peetri kalmistu on kalmistu Tartus. Kalmistu asub Puiestee ja Muru tänava ristumiskohas. Uus-Peetri kalmistu on Tartu Peetri koguduse kalmistu. Kalmistu on rajatud 19. sajandi lõpul. Tartu Peetri kalmistu Vana-Peetri kalmistu Tartu Rahumäe kalmistu Tartu kalmistud Uus-Peetri kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Vana-Peetri kalmistu

Vana-Peetri kalmistu on kalmistu Tartus. Kalmistu asub Puiestee tänava ja Ujula tänava ristumiskohas ürgoru nõlval, piirnedes jõe pool Kalmistu paljandiga. Vana-Peetri kalmistu on Tartu Peetri koguduse kalmistu. Kalmistu rajati aastal 1892. Sellele kalmistule on maetud teiste seas Konrad Mägi ja Ado Vabbe, aga samuti Aleksander Eisenschmidt, Enn Raa, Valve Janov, Tartu mööblitööstur Johan Busch ja lastearst Harry Busch. Tartu Peetri kalmistu Uus-Peetri kalmistu Tartu Rahumäe kalmistu Tartu kalmistud Vana-Peetri kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Uus-Jaani kalmistu

Uus-Jaani kalmistu on kalmistu Tartus. Kalmistu asub Puiestee tänava ääres Vana-Peetri kalmistust linna pool, piirnedes jõe pool Kalmistu paljandiga. Esimesed matused Uus-Jaani kalmistule pärinevad aprillist 1890. Esialgu nimetati seda uueks saksa koguduse surnuaiaks. Sellele kalmistule on maetud teiste seas Erich Dörwald Gustav Grofe Karl August Hermann Emil Hoeger Christlieb Lundman August Rauber Edmund August Friedrich Russow Andreas Schiele Carl Ernst Heinrich Schmidt Frommhold Tomberg Hugo Treffner Mihkel Veske Erasmus Wittoff Mart Murdvee Mihkel Veske haud Karl August Hermanni haud Hugo Treffneri haud Uus-Jaani kalmistul asub ka 1930. aastal Läti valitsuse poolt püstitatud Esimese maailmasõjas 1915.-1918. a. langenud läti kütivägede 180 sõduri ja 98 läti põgeniku mälestuseks I maailmasõjas hukkunute ühishaua monumendiga. Autor on läti arhitekt A. Birzenieks, monumendi restaureeris 1976. aastal Elmar Rätsep. Vana-Jaani kalmistu Tartu kalmistud I maailmasõjas hukkunute ühishaud kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 07.08.2022) Uus-Jaani kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Gleisi Hoffmann

Gleisi Helena Hoffmann (sündinud 6. septembril 1965 Curitibas) on Brasiilia poliitik, valitsuse kantseleiülem alates 8. juunist 2011 kuni 2. veebruarini 2014. Ta kuulub Töölispartei. Gleisi Hoffmann é reeleita presidente nacional do PT UOL. Ametlik koduleht(arhiveeritud) Valitsuse kantseleiülema koduleht
Aleksander II (täpsustus)

Aleksander II (Alexander II) on eestipärane nimekuju, mille all on tuntud: Aleksander II, paavst Aleksander II, Venemaa keiser Aleksander II (Alexandros II), Makedoonia kuningas Aleksander II (Alexandros II), Epeirose kuningas Aleksander II Zabinas (Alexandros Zabinas), Süüria (Seleukiidide riigi) kuningas Aleksander II, Šotimaa kuningas 1214–1249 Aleksander II, Lääne-Gruusia kuningas Aleksander II, Kahheetia kuningas Aleksander II, kopti paavst Alexandru II Mircea oli Valahhia vürst Alexander II Aleksander I (täpsustus) Aleksander III (täpsustus) Aleksander IV Aleksander V
Kaksiktiibviljalised

Kaksiktiibviljalised (Dipterocarpaceae) on sugukond taimi kassinaerilaadsete seltsist. Enamik liike on vihmametsades kasvavad puud. Sugukonda kuulub 17 perekonda kokku umbes 500 liigiga. Anisoptera Cotylelobium Dipterocarpus Dryobalanops Hopea Marquesia Monotes Neobalanocarpus Pakaraimaea Parashorea Pseudomonotes Shorea – soorea Stemonoporus Upuna Vateria Vateriopsis Vatica
Soorea

Soorea (Shorea) on taimeperekond sugukonnast kaksiktiibviljalised. Perekonda kuulub 196 liiki, enamik neist on troopiliste vihmametsade puud. Mõned neist kasvavad kuni 80 m kõrguseks. Nende puude puitu turustatakse mitmete nimede all: meranti, lauan (või luan), lawaan, seraya, balau, bangkirai.
James Joyce

James Joyce (täisnimi James Augustine Aloysius Joyce; 2. veebruar 1882 Dublin – 13. jaanuar 1941 Zürich) oli iiri rahvusest ingliskeelne kirjanik. James Joyce sündis Dublini lõunapoolses eeslinnas Rathgaris vaesunud haritlasperekonnas. Ta oli kümnelapselise pere vanim laps. Tema noorus langes kokku iiri rahvusliku liikumise tõusuga. Hariduse sai ta mitmes jesuiitide koolis. Kuueaastaselt pandi ta jesuiidi kolledžisse ja aastatel 1898–1902 õppis ta Dublini jesuiitlikus University College'is keeli ja filosoofiat. Katoliiklik dogma muutus talle aga peagi vastumeelseks ning ta ütles end kirikust lahti. Hiljem pihtis Joyce poolautobiograafilise kangelase Stephen Dedaluse kaudu romaanis "Kunstniku noorpõlveportree", et otsustas varakult tõde otsida vabaduse altari ees, eemal dogmadest ja fanaatilisest mõtteviisist. Pärast ülikooli lõpetamist lahkus James Joyce Iirimaalt ja suundus Pariisi, kus ta vireles ühe aasta (1902), kirjutades peamiselt luulet. Aastal 1903, pärast teadet ema raskest haigestumisest, naasis ta Iirimaale, kus elas lühikest aega vanas Martello kindlusetornis. Tema ema suri 1904. aastal. Dublinis tutvus Joyce Nora Bernacle'iga, kellega koos lahkus uuesti oma kodumaalt. Noraga elas ta Zürichis, Triestes ja mujal Euroopas. Kooselust (abielu registreeriti alles 27 aastat hiljem) sündis poeg Giorgio (1905) ja tütar Lucia (1907). Triestes elades teenis Joyce elatist inglise keele tundide andmisega. Triestes kirjutas Joyce suurema osa oma esimesest menukast proosateosest, novellikogust "Dublinlased" (1914). Esimese maailmasõja eest läks Joyce pagulusse Zürichisse. Sõja ajal ja vahetult pärast seda ilmusid romaan "Kunstniku noorpõlveportree" ja näidend "Pagulased". 1922. aastal kirjaniku 40. sünnipäeval ilmus suurromaan "Ulysses". James Joyce kannatas silmahaiguse all, mis lõppes tema pimedaksjäämisega. Joyce'i tütar kannatas vaimuhaiguse all. 1939 ilmus kirjaniku viimane romaan "Finnegans Wake". Joyce'i elupäevad lõppesid Zürichis, kus ta otsis varju ka teise maailmasõja eest. James Joyce rakendas oma romaanides teadvuse voolu tehnikat. "Kammermuusika" (1907; luulekogu) "Dublinlased" ("Dubliners", 1914, novellikogu; eesti keeles 1969, 2003; tõlkija Jaak Rähesoo) "Pagulased" ("Exiles", 1915; eesti keeles 2003; tõlkija Jaak Rähesoo) "Kunstniku noorpõlveportree" ("A Portrait of the Artist as a Young Man", 1916, autobiograafiline romaan; eesti keeles 2003; tõlkija Jaak Rähesoo) "Ulysses" (1922; eesti keeles on Märt Väljataga tõlkes ilmunud peatükid 1–3 ajakirjas Vikerkaar 1991/2, 1992/9 ja 1993/5 ning Kullo Vende tõlkes peatükid 4–9 ajakirjas Akadeemia 2016–2021) "Finnegans Wake" (1939, romaan) James Joyce'i oli kujutatud Iiri kümnenaelasel rahatähel. Kalle Käsperi retsensioon romaanile "Kunstniku noorpõlveportree" Toomas Raudami retsensioon näidendile "Pagulased"
Philippe de Vitry

Philippe de Vitry (31. oktoober 1291 – 9. juuni 1361 Pariis) oli prantsuse helilooja, muusikateoreetik ja luuletaja. Ta oli meisterlik, uuenduslik ja mõjukas helilooja ning arvatav muusikateoreetilise traktaadi "Ars nova" autor. Teda peetakse muusikaajaloos uuele ajastule (ars nova) alusepanijaks. Mõned keskaegsed allikad väidavad, et ta sündis Champagne'i piirkonnas, kuid hiljutised uurimused on näidanud, et ta võis olla pärit hoopis Vitry-en-Artois'st Arras' lähedal. Allikates viidatakse talle tihti nimetusega "Magister", selle põhjal arvatakse, et ta õppis Pariisi Ülikoolis. Hiljem oli ta kuningate Charles IV, Philippe VI ja Jean II õukonnas sekretär ja nõunik. Lisaks tegutses ta diplomaadi (muuhulgas paavsti õukonnas Avignonis) ja sõdurina. 1351. aastal sai temast piiskop Pariisi lähedal Meaux' piiskopkonnas. Liikudes kõigis tähtsamais poliitika-, kunsti- ja kirikuringkondades, oli ta tuttav mitmete selle aja suurkujudega, teiste hulgas Petrarca ja Nicole Oresmega. Muusikaajaloos on ta kõige tuntum traktaadi "Ars nova" autorina. Kirjutatud 1322. aasta paiku, andis see nime uuele ajastule muusikas. Viimasel ajal[millal?] on pandud kahtluse alla, kas Vitry oli selle teose autor ning kas see traktaat üldse eksisteeris. Siiski on säilinud väike hulk tema muusikateoseid, mis on tähelepanuväärsed notatsiooniuuenduste tõttu, eriti mis puudutab muusika rütmi üleskirjutamist. Vitry kirjutas šansoone ja motette, kuid neist säilinud on vaid mõned motetid. Iga motett on silmatorkavalt eripärane. Anne Walters Robertson, "Which Vitry? The Witness of the Trinity Motet from the Roman de Fauvel" in Hearing the Motet: Essays on the Motet of the Middle Ages and Renaissance, ed. Dolores Pesce (New York and Oxford: Oxford University Press, 1997): 52-81.
John Dunstable

John Dunstable (või Dunstaple; u 1390 – 24. detsember 1453) oli inglise vararenessansi helilooja. Ta sündis arvatavasti Dunstable'is Bedfordshire'is. Tema sünniaeg pole teada; oletatud on aega 1390. aasta paiku tema varaseimate säilinud teoste dateeringute järgi (1410–1420). Paljud tema elu detailid on oletuslikud. Tema muusikalisest taustast ega haridusest ei ole midagi teada. Ta oli kõrgelt haritud, aga pole teada tema seotust ühegi kõrgkooliga. Ta omas valdusi Cambridgeshire'is, aga ka Normandias. Erinevalt paljudest selle aja heliloojatest ei olnud ta arvatavasti vaimulik. Ta oli üks 15. sajandi alguse tuntumaid ja mõjukamaid heliloojaid. Ta tegutses peamiselt mandril ning tema looming oli Madalmaade stiili otsene eelkäija. Ta pööras oma muusikas erilist tähelepanu häälte kooskõla korrastamisele ning eelistas heakõlalisi intervalle.
Ahelväljasuremine

Ahelväljasuremine ehk ahelhävimine ehk väljasuremiskaskaad (inglise extinction cascade) on olukord, kus ühe liigi väljasuremine põhjustab kooslustes troofiliste seoste ja teiste liikidevaheliste suhete muutumise, mis ahelreaktsioonina kutsub esile ka teiste liikide väljasuremise. massiline väljasuremine väljasuremiskeeris väljasuremisvõlg Primack, R. P., Kuresoo, R. & M. Sammul, 2008. Sissejuhatus looduskaitsebioloogiasse. Tartu: Eesti Loodusfoto, lk 365
Kaitsealade võrgustik

Kaitsealade võrgustik (inglise conservation network) on kaitsealade süsteem, milles üksikkaitsealad täiendavad üksteist ning moodustavad ühendusteede abil tervikliku võrgustiku, mis kaitseb elurikkust võimalikult täielikult ja suurel alal. biosfäärikaitseala roheline koridor Primack, R. P., Kuresoo, R. & M. Sammul, 2008. Sissejuhatus looduskaitsebioloogiasse. Tartu: Eesti Loodusfoto, lk 367
Kaudne kasutamisväärtus

Kaudne kasutamisväärtus ehk kaudne kasutusväärtus (inglise keeles indirect use value) on väärtused ja hüved, mida saab kasutada, ilma et ressurssi füüsiliselt tarvitataks või hävitataks. Nende hulka kuuluvad näiteks vee kvaliteet ja objekti väärtus turismiobjektina. Iseväärtus Olemisväärtus Potentsiaalne tarbimisväärtus Tarbimisväärtus Primack, R. P., Kuresoo, R. & M. Sammul, 2008. Sissejuhatus looduskaitsebioloogiasse. Tartu: Eesti Loodusfoto, lk 368
Looduskaitsebioloogia

Looduskaitsebioloogia (inglise conservation biology) on teadusharu, mis uurib elurikkust ja seda ohustavaid tegureid ning on aluseks praktilisele looduskaitsetööle. Eestis on looduskaitsebioloogiat õpetanud ja sellealast teadustööd teinud Viktor Masing, Asko Lõhmus, Tiiu Kull, Marek Sammul jt. keskkonnakaitse looduskaitse Primack, R. P., Kuresoo, R. & M. Sammul, 2008. Sissejuhatus looduskaitsebioloogiasse. Tartu: Eesti Loodusfoto, lk 369 Primack, Richard P.; Kuresoo, Rein; Sammul, Marek 2008. Sissejuhatus looduskaitsebioloogiasse. Tartu: Eesti Loodusfoto, 416 lk.
Gleistunud muld

Gleistunud muld on muld, milles toimub gleistumine. See protsess algab ajutise liigniiskusega tingimustes. Gleistunud mulla tunnuseks on rooste täpid ja laigud. Gleistunud karbonaatsed mullad Kg Gleistunud paepealsed mullad Khg Gleistunud rähksed mullad Kg Gleistuud leostunud mullad K0g Gleistunud leostunud mullad K0g Gleistunud leetjad mullad KIg Gleistunud leetunud mullad Gleistunud näivleetunud mullad LPg Gleistunud leetunud mullad LkIg Gleistunud leedemullad Lg Gleistunud tüüpilised leedemullad Lg Gleistunud huumuslikud leedemullad L(k)g Gleistunud sekundaarsed leedemullad Gleimuld Uugo Roostalu. Mullateaduse loengute konspekt
Minimaalne elujõuline populatsioon

Minimaalne elujõuline populatsioon ehk väikseim elujõuline populatsioon (inglise minimum viable population) on isoleeritud populatsiooni väikseim suurus, mis vaatamata ettenähtavas ulatuses toimivale geneetilisele, demograafilisele ja keskkonna stohhastilisusele ning looduskatastroofidele, teatud aja jooksul suure tõenäosusega säilib. Populatsiooni elujõulisuse analüüs Väljasuremiskünnis Primack, R. P., Kuresoo, R. & M. Sammul, 2008. Sissejuhatus looduskaitsebioloogiasse. Tartu: Eesti Loodusfoto, lk 369
Väino Karo

Väino Karo (sündinud 5. augustil 1947 Tartumaal Luunja valla Viira küla Vastse-Luksepa talus) on eesti laulja (tenor) ning teatri-, kultuuri- ja kirjandustegelane. Ta lõpetas 1967. aastal Tartu 1. õhtukooli ning hiljem Tallinna ja Moskva konservatooriumi. Karo on töötanud teatris Vanemuine. 1987 laulis ta Ülo osa viimases Eestimaal toimunud "Vikerlaste" lavastuses . Eesti Demokraatliku Partei liikmena kandideeris Väino Karo 2003. aastal üksikkandidaadina Riigikokku. Töötab Tartu krematooriumis ilmaliku matjana. Väino Karo kirjutas raamatud "Põlevik" (1993), "Kurjuse küüned" (1997), "Lülihaaval" (2000), "Tiidu trillerdusi ja muid vagantlikke vääratusi" (2007) ning "Head ei harju" (2008). Luunjalane loeb: Väino Karo[alaline kõdulink], Delfi, 26.10.2010 Tartu Täiskasvanute gümnaasiumi koduleht Riigikokku kandideerib kaks üksikkandidaati, Eesti Päevaleht, 13.12.2002 "ARNE MIKK. 70 AASTAT EVALD AAVA OOPERI "VIKERLASED" SÜNNIST". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. september 2015. Vaadatud 5. augustil 2011.
The Exploited

The Exploited on 1979. aastal loodud šoti punkansambel, mis on pärit Suurbritannia teisest punklainest. Nad alustasid street punk ansamblina, enne kui muutusid kiiremaks hardcore punk ansambliks, ainult tugeva poliitilise mõjutusega. Oma 1987. aasta albumiga "Death Before Dishonour" muutusid nad crossover thrash ansambliks. "Punk's Not Dead" - 1981 "Troops of Tomorrow" - 1982 "Let's Start a War (Said Maggie One Day)" - 1983 "Horror Epics" - 1985 "Death Before Dishonour" - 1987 "The Massacre" - 1990 "Beat the Bastards" - 1996 "Fuck the System" - 2003 "Army Life" - 1980 (EP) "Exploited Barmy Army" - 1980 (EP) "Dogs of War" - 1981 "Dead Cities" - 1981 (EP) "Attack/Alternative" - 1982 "Computers Don't Blunder" - 1982 "Troops of Tomorrow" - 1982 "Rival Leaders" - 1983 (EP) "On Stage" - 1981 "Apocalypse Tour (Limited Edition)" - 1981 "Live At The Whitehouse" - 1985 "Live And Loud" - 1987 "Live Lewd Lust" - 1989 "Don't Forget The Chaos" - 1992 "Live In Japan" - 1994 "Live at the White House" - 1996 "25 Years of Anarchy and Chaos" - 2005
Erkki Toivanen

Erkki Matti Toivanen (18. mai 1938 Kuopio – 21. juuli 2011 London) oli eesti päritolu Soome ajakirjanik ja publitsist. Toivanen oli kauaaegne Yleisradio korrespondent Pariisis ja Londonis. Ta elas Londonis üle 40 aasta. Toivase lapsepõlve keel oli eesti keel. Tema ema Adele, neiupõlvenimega Konga, sündis Narva-Jõesuus, kuhu ta ka maeti. 1968 sai Toivanen tele- ja raadiodiktoriks. 1968 hakkas ta Yle korrespondendiks ja saatejuhiks ning kuni 1972 töötas ta välisuudiste toimetajana. Elu jooksul kommenteeris ta nelja Eurovisiooni lauluvõistlust (1977, 1978, 1982 ja 1987) ning juhtis 8 järjestikuste suveolümpiamängude (1972–2000) kajastamist Soome televisioonis. 1987–94 töötas ta Yle TV1 uudistereporterina ja 1995–2000 erikorrespondendina. Tema elukaaslane oli Lääne-India päritolu mänedžer Lennox Walker. Varasemast abielust sündis Toivasel tütar. Eesti keeles on ilmunud tema teosed "Õhtusel jalutuskäigul Euroopas" (Varrak 2004) ja "Kahel pool kanalit" (Varrak 2006). Jaak Urmet: Erkki Toivanen otsis Euroopat juba lapsena, Eesti Päevaleht 28.01.2005
Carol I

Carol I (sünninimi Karl Eitel Friedrich Zephyrinus Ludwig, Hohenzollern-Sigmaringeni prints; 20. aprill 1839 – 10. oktoober 1914) oli 1866–1881 Rumeenia vürst ning 1881–1914 Rumeenia esimene kuningas. Carol oli tuntud oma kohusetundliku ja militaarse mõtteviisi poolest, mis ei võimaldanud tal pühenduda millelegi peale oma ametikohuste täitmise ja ta nõudis samasugust kohusetunnet ka teistelt. Saksamaa pooldajana suri ta just õigel ajal, I maailmasõja alguses, et Rumeenia saaks astuda sõtta liitlaste poolel. Anhalti Albrecht Karu ordeni suurrist (1865) Carol oli abielus Wiedi printsessi Elisabethiga (kirjanikupseudonüüm Carmen Sylva). Kuna seda abielu ei õnnistatud pojaga, järgnes Carolile Rumeenia troonil tema vennapoeg Ferdinand.
Eero Heinäluoma

Eero Olavi Heinäluoma (sündinud 4. juulil 1955 Kokkolas) on Soome poliitik, 2019. aastast Euroopa Parlamendi liige. Ta oli 23. juunist 2011 kuni 2015. aastani Eduskunna esimees. Heinäluoma kuulub Soome Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Aastatel 2005–2008 oli ta erakonna esimees. Eero Heinäluoma jättis gümnaasiumi pooleli ja lõpetas selle 25-aastaselt õhtuses õppes. Ta alustas politoloogiaõpinguid ülikoolis, kuid need jäid pooleli. Aastatel 1983–2002 töötas ta Soome ametiühingute keskliidus. Eelkõige ametiühingute toel valiti ta 2002 SDP peasekretäriks ja kolm aastat hiljem esimeheks. Ta on Eduskunna liige alates 2003. aastast. 2003. aasta parlamendivalimistel sai ta 7003 häält, 2007. aastal 10 948 häält ja 2011. aastal 9501 häält. 23. septembrist 2005 kuni 19. aprillini 2007 oli ta Matti Vanhase esimeses valitsuses rahandusminister ja peaministri asetäitja. 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta 128 234 häälega Euroopa Parlamendi liikmeks. 2014 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk https://vaalikone.yle.fi/eurovaalit2019/14/ehdokkaat/150?lang=fi-FI Koduleht Tutvustus Eduskunna lehel
Yingluck Shinawatra

Yingluck Shinawatra (tai keeles ยิ่งลักษณ์ ชินวัตร; sündinud 21. juunil 1967) on Tai ettevõtja ja poliitik, partei Pheu Thai liider. 5. augustist 2011 kuni 7. maini 2014 oli ta Tai peaminister. Ta oli Tai esimene naispeaminister. Endine peaminister Thaksin Shinawatra on Yingluck Shinawatra vend. 7. mail 2014 tagandas Tai konstitutsioonikohus ta ametist, süüdistades teda põhiseaduse rikkumises.