laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Krupinská planina

Krupinská planina (slovaki keeles Krupinská planina, saksa keeles Karpfener Hochebene, tõlkes Krupina tasandik) on maastikuregioon Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Slovaki keskmäestikust. Üldiselt tasase regiooni kõrgeim tipp on Kopaný závoz (775 m), mis asub Lešťi polügoonil. Üle 700 meetri ulatuvad veel vaid üksikud tipud, mis asuvad piirkonna idaosas Ostrôžky piiril. Španí lazi mäel (643 m) asub teletorn; seal asub ka turistidele mõeldud matkamaja. Valdav osa regioonist on madalam kui 500 meetrit. Üldiselt tasast ala liigendavad sellesse sügavalt lõikunud jõeorud. Maastikuregioon on nime saanud seal asuva Krupina linna järgi. Teisi asulaid: Veľký Krtíš, Modrý Kameň. Sealsed veed voolavad Ipoly jõkke. Tähtsamad jõed on Krtíš, Tisovník, Krupinica ja Litava. Tähtsaim asula on Banská Štiavnica. Põhja poolt Karpaatidest varjatud piirkond on suhteliselt sooja kliimaga; seal asuvad mitmed viinamäed. Suur osa piirkonnast on põllumajanduslik maa; valdav on juurviljakasvatus. Sealsed metsad on valdavalt tammikud. Vaatamisväärsusteks on Bzovíki klooster ja Čabraďi kindluse varemed. Seal asuvad ka Dolná Strehová ja Dudince kuumaveeallikad. Krupinská planina piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega: põhjas Javoriega; läänes Štiavnica mäestikuga; lõunas Doonau küngastiku ja Lõuna-Slovakkia nõoga; idas Ostrôžkyga. Sealne valdavalt tasane ala on vulkaanilist päritolu. Maastikuregioonile on omased sügavad jõeorud. BRANDOS, Otakar. Krupinská planina. Nakladatelství SKY, Infot piirkonna kohta; fotod (tšehhi keeles)
Koplina säär

Koplina säär on neem (maasäär) Saare maakonnas Abruka saare kirdeosas. Säärel asub Abruka sadam. Sääre koordinaadid on 58° 10′ N, 22° 32′ E.
1142

◄ | 11. sajand | 12. sajand | 13. sajand | ► ◄ | 1110. aastad | 1120. aastad | 1130. aastad | 1140. aastad | 1150. aastad | 1160. aastad | 1170. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1138 | 1139 | 1140 | 1141 | 1142 | 1143 | 1144 | 1145 | 1146 | ► | ►► 1142. aasta (MCXLII) oli 12. sajandi 42. aasta. 11. oktoober – Sõlmiti Shaoxingi leping, mis lõpetas Jini–Songi sõjad, kuigi episoodiline võitlus jätkus kuni 1234. aastani. ... Pierre Abélard, prantsuse teoloog ja filosoof
Kudusäär

Kudusäär (ka Loode ots) on neem (maasäär) Harju maakonnas Rammu saare loodetipus. Sääre koordinaadid on 59° 35′ N, 25° 12′ E.
Sääreots (Harju maakond)

Sääreots (ka Vesisäär) on neem Harju maakonnas Rammu saare kagutipus. Neeme koordinaadid on 59° 34′ N, 25° 15′ E.
Cserhát

Cserhát on mäestik Kesk-Euroopas Ungaris, osa Karpaatidest, täpsemalt Põhja-Ungari keskmäestikust. Mäestik asub Pesti ja Nógrádi komitaadis. Keskosa moodustavad metsaga kaetud mäed, lõuna- ja põhjaosa aga künkad. Mäestiku põhjapiiriks on Ipoly jõe org. Kõrgus kuni 654 meetrit (Naszály). Slovakkia poolele jääv mäestiku osa kannab nime Cerová kõrgustik. Lõunas läheb mäestik üle Gödöllő küngastikuks. Kuna Cserhát asub kõrgemate Börzsöny ja Mátra mägede vahel, on sealne kliima suhteliselt kuiv. Varem katsid kogu mäestikku tammikud ja tamme-valgepöögi segametsad. Maha raiutud tammikute asemel on hakanud kasvama robiiniad ja must mänd. Mäestikus on kaks maastikukaitseala, mis alluvad Büki rahvuspargile. Seal asub ka UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluv Hollókö küla. Erinevalt kõrvalasuvatest Börzsöny ja Mátra mägedest pole see mäestik vulkaanilise tekkega – valdav osa sealsetest kivimitest on oligotseenist pärinevad settekivimid. Vulkaanilisi kivimeid leidub mäestiku idaosas ja mingil määral ka mäestiku keskosas. Mäestik asub ALCAPA mikrolaamal, mis oli triiase ajastul osa Aafrikast. Vanimad sealsed kivimid on Triiases moodustunud paas ja dolomiit, millest on moodustunud mägismaa kõrgeimad tipud. Seejärel meri taandus ja uued settekivimid hakkasid moodustuma eotseeni lõpus, kujunedes seejärel seal kuni Miotseeni alguseni. Miotseenis kujunes sealne piirkond laguuniks, kuhu kandus ümbritsevatelt kõrgematelt aladelt liiva ja milles tekkis mergel. Umbkaudu 20 miljonit aastat tagasi hakkasid seal tegutsema vulkaanid, ehkki väiksema intensiivsusega kui ümbritsevatel aladel. Suur osa sealsest loodusest mattus vulkaanilise tuha alla; osalt on see vaadeldav Ipolytarnóci fossiilikaitsealal. Valdavaks purskekivimiks on rüoliit, ent esineb ka andesiiti. Suur osa magmast maapinnale ei jõudnud, vaid moodustas lakoliite ja daike. Pliotseenis tekkis seal veidi ka basalti. Järgnevalt kujundasid sealse maastiku jõed, mille voolu kujundasid vulkaanilise aktiivsuse ajal tekkinud lõhed ja rikked. Tájvédelmi körzetek a Bükki Nemzeti Parkban 2002. november 16. Old Village of Hollókő and its Surroundings Kiss Gábor, Baráz Csaba, Katarina Gaálová, Judik Béla. A Karancs-Medves és a Cseres-hegység Tájvédelmi Körzet, Nógrád és Gömör határán, 1. átd. kiadás, Bükki Nemzeti Park Igazgatóság (Eger) (2007). ISBN 9789638728920 A Cserhát jellemzői (magyar nyelven). fsz.bme.hu, 2002. november 16. Kordos László: Ipolytarnóc, a földtörténet forgószínpada – Élet és Tudomány, 2008/40. szám. Infot piirkonna kohta; fotod (tšehhi keeles)
Pommern

Pommern (esialgse nimega Mneme) on neljamastiline purje- ja muuseumlaev, mida peetakse Ahvenamaa üheks sümboliks. Laev seisab Ahvenamaa Läänesadamas ja on avatud külastajatele oma esialgsel kujul. Laev ehitati 1903. aastal Šotimaal kaubalaevaks. Temaga veeti Lõuna-Aafrikast sisse salpeetrit, hiljem veeti Austraaliast vilja Inglismaale ja Iirimaale ning puitu Soomest ja Lõuna-Aafrikast Austraaliasse. Laevale mahtus 49 000 viljakotti. 1923. aastal ostis Kreekalt laeva kapten Gustav Erikson ja see viidi Ahvenamaale. 1939. aastal tegi Pommern viimase merereisi. Teisest maailmasõjast alates on laev seisnud Maarianhamina sadamas. 1952. aastal kinkisid Eriksoni pärijad laeva linnale, mis laeva restaureeris. Mastikõrgus: 50 m Keskmine kiirus: 5,5 sõlme 4-mastade barken Pommern, museifartyg i Mariehamn
Andreja Katič

Andreja Katič (sündinud 22. detsembril 1969 Slovenj Gradeces) on Sloveenia poliitik (Sotsiaaldemokraadid). Ta lõpetas 1996. aastal Maribori Ülikooli õigusteaduste bakalaureuse kraadiga. Seejärel töötas ta Velenje linnavalitsuses ja oli hiljem lisaks ka Sloveenia Omavalitsusjuhtide Liidu president. 2014. aastal valiti ta Sloveenia parlamenti. Alates 13. maist 2015 kuni 13. septembrini 2018 oli Andreja Katič Sloveenia kaitseminister. Alates 13. septembrist 2018 kuni 13. märtsini 2020 oli ta Sloveenia justiitsminister. Minister of Defence. Andreja Katič Republic of Slovenia. Government of the Republic of Slovenia Slovenia. Ministries, etc. rulers.org
Eesti Sõudeliit

Eesti Sõudeliit (lühend ESL) on avalikes huvides heategevuslikel eesmärkidel tegutsev mittetulundusühingute liit, kes ühendab Eestis sõudmisega tegelevaid ühinguid. Sõudmist ainuesindav organisatsioon Eestis. 8. detsembril 1989 tunnistati Eesti Sõudeliit 1938. aasta 28. juulil asutatud Eesti Sõudeliidu õigusjärglaseks. 27. juunil 1992 võeti Eesti Sõudeliit Maailma Sõudeliidu (FISA) liikmeks. Eesti Sõudeliidu president on Rein Kilk. "Eesti Sõudeliit". Vaadatud 01.05.2018. "Sõudeliidu juhatus". Originaali arhiivikoopia seisuga 8. aprill 2019. Vaadatud 7. aprillil 2019. Sõudeliidu koduleht
Mateja Vraničar Erman

Mateja Vraničar Erman (sündinud 7. novembril 1965 Ljubljanas) on Sloveenia jurist ja poliitik. Ta lõpetas Ljubljana Ülikooli õigusteaduskonna 1989. aastal, magistrikraadi õigusteaduste alal sai Harvardi Ülikoolis 1996. aastal. 1989–1993 töötas ta Sloveenia Välisministeeriumis. Alates 1993. aastast töötas ta Sloveenia Rahandusministeeriumis, 2010. aasta aprillist kuni 2012. aasta veebruarini oli ministeeriumi riigisekretär. Alates 21. september 2016 kuni 13. septembrini 2018 oli Mateja Vraničar Erman Sloveenia rahandusminister. Minister of Finance. Mateja Vraničar Erman Republic of Slovenia. Government of the Republic of Estonia Slovenia. Ministries, etc. rulers.org
1141

Sajandid: 11. sajand – 12. sajand – 13. sajand Aastakümned: 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad 1120. aastad 1130. aastad – 1140. aastad – 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad Aastad: 1136 1137 1138 1139 1140 – 1141 – 1142 1143 1144 1145 1146 1141. aasta (MCXLI) oli 12. sajandi 41. aasta. 7. aprill – Keisrinna Matildast sai Inglismaa esimene naissoost troonipärija, võttes endale tiitliks "Inglise Leedi". Malcolm IV, Šotimaa kuningas Jehuda Halevi, juudi poeet ja filosoof
Vesna Györkös Žnidar

Vesna Györkös Žnidar (sündinud 29. detsembril 1977 Ljubljanas) on Sloveenia jurist ja poliitik (Modernne Keskpartei). Ta lõpetas Maribori Ülikooli Õigusteaduskonna 2001. aastal. Magistrikraadi Euroopa Liidu õiguse alal sai ta London School of Economics and Political Science'is 2005. aastal. Ülikooli lõpetamise järel töötas ta Maribori Ülemkohtus, notaribüroos ja Rahapesu Tõkestamise Büroos. 2006– 2012 töötas ta Sloveenia Pangas. 2012–2014 oli tal oma õigusbüroo. Vesna Györkös Žnidar oli alates 18. septembrist 2014 kuni 13. septembrini 2018 Sloveenia siseminister. Vesna Györkös Žnidar. Minister Republic of Slovenia. Ministry of the Interior Slovenia. Ministries, etc. rulers.org
Kulumõõtur

Kulumõõtur on mõõteseade materjali või energia kulu mõõtmiseks. Tuntuim selline mõõteseade on elektrienergia kulu mõõtur. Laialt levinud on ka seadmed vedelike, gaaside või muude materjalide kulu mõõtmiseks. Suur osa selliseid seadmeid on olemuselt mehaanilised ja põhinevad tiiviku pöörlemise registreerimisel, mida kutsub esile materjali liikumine läbi seadme. Selline on näiteks veearvesti. Vedelike puhul on kasutusel ka elektromagnetilised ehk induktsioonkulumõõturid, milles kasutatakse ära magnetvälja sees liikuvas materjalis indutseeritud elektripinge mõõtmist.
Speedway

Filmi kohta vaata artiklit Speedway (film). USA-s Indiana osariigis asuva linna kohta vaata artiklit Speedway (Indiana). Speedway on mootorrattaspordi võistlusklass. Speedway võidusõiduratastel puuduvad pidurid ja käigukast. Speedway on põnev spordiala, millega on võimalik raha teenida ETV saade "Terevisioon" (etv.err.ee), 09.04.2012.
Metro Luminal

Metro Luminal on 1988. aastal moodustatud eesti post-punk'i / alternatiivroki ansambel. Rainer Jancis (kitarr, vokaal) (alates 1988) Kalle Nettan (basskitarr) (alates 1989) Toomas Rull (trummid) (alates 2023) Bändi moodustasid Tallinnas 1988. aasta märtsis ansambli Ükskõik liikmed Allan Vainola, Rainer Jancis ja Mait Vaik. Ansambel sai tuntuks 1990. aastail, aga teatud ringkonnis[viide?] oli ta kultusbänd[viide?] juba eelnenud kümnendi lõpupoole[viide?]. Koguneti 1986. aastal nime all Ükskõik, mis aasta pärast Metro Luminali vastu vahetus[viide?]. Muusikalise poole lõi Rainer Jancis, sõnad kirjutasid eranditult Andres Rodionov ja Mait Vaik. Tänu bändi omanäolisele kõlapildile (mida iseloomustati kui depressiivrokki)[viide?] kogusid nad kiirelt[viide?] tuntust. 1990. aastate tõeliseks kultuslooks[viide?] sai "Isa tuli koju"[viide?]. Alates 1996. aastast, kui bändist lahkus Allan Vainola, muutus Metro Luminal pigem eksperimentaalmuusika projektiks, kus peafiguuriks oli Rainer Jancis. 2004. aastal andis bänd välja albumi "Reboot", 2008. aastal ilmus plaat "Sassis". 2014. aastal ilmus Rainer Jancise sulest ansamblist rääkiv raamat "Valgus tunneli lõpus. Unenägu Metro Luminalist". "Metro Luminal" (1995) MC "Ainult rottidele" (1995) MC "Sinus" (1998) CD "Art is everywhere" (1998) singel "Ainult..." (2003) CD "Coca Cola" (2004) CD "Reboot" (2004) CD "Sassis" (2008) CD ”Üheksast Viieni” (2018) CD "Ajaja" (2019) CD Metro Luminal on mõjutanud paljusid Eesti bände. Olulise märgi on jätnud Eesti rokkmuusika ajalukku ka liikmete kõrval- ja jätkuprojektid: Vennaskond, Sõpruse Puiestee – Allan Vainola, Mait Vaik, Alumiinium, Sinu Sädelev Sõber – Allan Vainola, Modern Ethic – Rainer Jancis, Kosmikud – Andres Vana, Kristo Rajasaare. Arvustus: "Valgus tunneli lõpus. Unenägu Metro Luminalist" - Ajakiri KITARR. Vaadatud 21.12.2014. Metro Luminal andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles) Metro Luminal Eesti Ansamblite Andmebaasis Andres Aule intervjuu Allan Vainolaga "Eesti Ekspressile" Kuhu kaovad bändid Eestis – Postimees 15.07.00 Metro Luminal naaseb mürinal – Postimees 20.11.03 Kunstiliste depressiiv-romantikute tagasitulek – Postimees 12.05.04 Kogumik "Sassis" võtab Metro Luminali kokku – melu.ee 18.11.08
Väluste oja

Väluste oja on oja Sakala kõrgustiku idaosas ja Võrtsjärve madalikul, Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Oja pikkus on 10,9 km, valgla pindala 45,4 km², langus 23 m ja lang 2,11 m/km. Oja saab alguse 57 m kõrgusel Mõnnaste külas Mustla–Mõnnaste tee ligidal ja suubub 34 m kõrgusel Väluste ja Kalbuse küla piiril Võrtsjärve. Oja kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Väluste oja Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 01.05.2018) Väluste oja keskkonnaportaalis (vaadatud 01.05.2018) Väluste oja Eesti looduse infosüsteemis Väluste oja keskkonnaportaalis
Artur Siil

Artur Siil (30. jaanuar 1896 Vao vald, Väike-Maarja kihelkond, Virumaa – 31. mai 1980 Jõgeva rajoon) oli eesti õpetaja, aiandustegelane, mesinik ja sordiaretaja. Ta lõpetas 1916. aastal H. Treffneri Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1916–1918 ja 1921 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas ning aastatel 1921–1924 matemaatika- ja loodusteaduskonnas keemiat. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica liige. Võttis osa Vabadussõjast. Hiljem õpetas ta Arkna ja Vigala Põllutöökoolis (aiandust, matemaatikat jm) ning töötas Jõgeva Sordiaretusjaamas. "Vigala Põllundus- ja Aianduskool 1920-1940". Vigala 1940 (üks autoreid) Ta on maetud Viru-Jaagupi kalmistule. Haud Viru-Jaagupi kalmistul Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Korporatsioon Fraternitas Estica, coetus 1916/1917 "Jõgeva Sordiaretusjaama mesinik ja aiandusõpetaja Artur Siil". Eesti Maaelumuuseumid, EPM FP 254:6
1140

1140. aasta Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand Aastakümned: 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad 1120. aastad 1130. aastad - 1140. aastad - 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad 1190. aastad Aastad: 1135 1136 1137 1138 1139 - 1140 - 1141 1142 1143 1144 1145 Marburg sai linnaõigused. ... ...
Hiiglaneitsi

Hiiglaneitsi, ka Hiiglatütar on müütiline tegelane rahvuseeposes "Kalevipoeg". Teda on mainitud eepose kuueteistkümnendas loos ("Lennuki" ehitus ja merereisi algus. Teekond maailma otsa. Lapumaa ja Varrak, lapu tark.). Purjetanud koos kaaslastega Lennukil Sädemesaarelt edasi, jõudis Kalevipoeg sinna maale, Kus need kuked sõivad kulda, Kuked kulda, kanad karda, Haned haljasta hõbedat, Vareksed vana vaskeda, Kalevipoeg saatis oma sulased ja keeletarga, kus suudaks salasõnu seletada, saarele võõrast kohta vaatama. Need kõndisid hulka maad, aga ei kohanud ei loomi ega linde. Viimaks otsustati põõsa alla puhkama heita. Teisel päeval, enne koitu, äratas magajad hiiglasuur tüdruk, kes oli tulnud kapsaaeda lehmadele lehti kitkuma. Hiiglaneitsi pani mehed põlle sisse ja kandis koju. Isa küsima, et mida tütar kapsaste vahelt leidis. Tüdruk raputas mehed põrandale ja Hiiglatark pani mehed mõistatustega proovile: Kes see kõnnib kõrta mööda, Astub aiaääri mööda, Piirab pilliroogu mööda? Keeletark vastas, et mesilinnuke ja ei jäänud ka järgmistele mõistatustele vastamisega hätta. Hiiglatark tunnistas meeste taibukust ja saatis tütre mehed tagasi viima kohta, kust nad leiti. Mehed palusid Hiiglaneitsit neid hoopis randa viia. Tüdruk puistas mehed põllest otse laeva. Piiga lõõtsuv hingepuhin Puhus laeva lainetelle Penikoorma kauguselle. Kalevipoeg. Kuueteistkümnes lugu
Hiiglatark

Hiiglatark, ka Hiiglataat on müütiline tegelane rahvuseeposes "Kalevipoeg". Teda on mainitud eepose kuueteistkümnendas loos ("Lennuki" ehitus ja merereisi algus. Teekond maailma otsa. Lapumaa ja Varrak, lapu tark.). Purjetanud koos kaaslastega Lennukil Sädemesaarelt edasi, jõudis Kalevipoeg sinna maale, Kus need kuked sõivad kulda, Kuked kulda, kanad karda, Haned haljasta hõbedat, Vareksed vana vaskeda, Kalevipoeg saatis oma sulased ja keeletarga, kus suudaks salasõnu seletada, saarele võõrast kohta vaatama. Need kõndisid hulka maad, aga ei kohanud kedagi. Otsustati ööseks puhkama heita. Teisel päeval, enne koitu, äratas magajad hiiglasuur tüdruk, kes oli tulnud kapsaaeda lehmadele lehti kitkuma. Hiiglaneitsi pani mehed põlle sisse ja kandis koju. Isa küsima, et mida tütar kapsaste vahelt leidis. Tüdruk raputas mehed põrandale ja Hiiglatark pani mehed mõistatustega proovile: Kes see kõnnib kõrta mööda, Astub aiaääri mööda, Piirab pilliroogu mööda? Keeletark vastas, et mesilinnuke. Siis küsis Hiiglatark: Mis sealta jõesta jooneb, Katsub külakaevudesta, Kivikildude keskelta? Keeletark vastu, et vikerkaar. Hiiglatark tunnistas meeste taibukust ja saatis tütre mehed tagasi viima kohta, kus ta nad leidis. Kalevipoeg. Kuueteistkümnes lugu
Amina Okujeva

Fail:Amina Okueva.jpg Amina Okujeva (sündinud Natalia Nikiforova, hiljem Anastassija Mustafinova; 5. juuni 1983 Odessa – 30. oktoober 2017 Glevahha küla, Kiievi oblast) oli Ukraina tšetšeeni päritolu arst, sotsiaalne aktivist ja sõjaväelane. Okujeva võttis osa Ukraina revolutsioonist ja sõjast Ida-Ukrainas pataljoni Kiiev-2 koosseisus. Varem elas ta perega Moskvas ja Groznõis. Ta oli kolm korda abielus. Aastast 1999 osales teises Tšetšeenia sõjas Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi poolel. Ukrainasse naasis ta 2003. aastal pärast teist Tšetšeenia sõda ja astus Odessa meditsiiniülikooli, mille lõpetas üldkirurgia erialal. Pärast kooli lõpetamist töötas ta Odessas internina. 2013. aastal revolutsiooni puhkedes liitus ta arstina Maidani Omakaitsega. 2014. aastal osales ta Ukraina parlamendivalimistel, kuid ei osutunud valituks. Kui algas sõda Ida-Ukrainas, astus Okujeva 2014. aasta juulis pataljoni Kiiev-2, kus oli kirjas velskrina, kuid tegeles enese sõnul meditsiiniga vähe. Võitles Donbassis ja võttis osa Debaltseve kaitsmisest. Hiljem oli pataljonis Zoloti Vorota ("Золоті ворота"). Oli ka Rahvusvahelise Džohhar Dudajevi nimelise rahuvalvepataljoni pressiesindaja. Tänu oma aktiivsele sotsiaalsele tegevusele sai ta Ukraina meedias tuntuks ja talle anti hüüdnimi "Ukraina amatsoon". 2016. aastal lõpetas ta Odessa Sõjaväeakadeemia. Sõjas osalemiseks kingiti talle nimeline püstol. Tema abikaasa on Venemaa võimude poolt terroristiks kuulutatud Adam Osmajev. Teda süüdistati president Vladimir Putinile atentaadi kavandamises. Talle on tehtud mitu tapmiskatset. Ta on ka Ida-Ukrainas võitleva Rahvusvahelise Džohhar Dudajevi nimelise rahuvalvepataljoni juht. 1. juunil 2017 sai ta abikaasa haavata, kui teda tulistas kurjategija, kes oli maskeerunud Prantsuse ajalehe Le Monde korrespondendiks. Adam sai raskelt haavata. Aminal õnnestus tulistaja käest relv ära lüüa ja avada vastutuli. Tulistajaks osutus tšetšeen. Ukraina võimud kahtlustavad, et mõrvakatse taga oli Ahmad Kadõrovi Tšetšeenia või Venemaa eriteenistused. Pärast seda tapmiskatset määrati Okujevale riiklik ihukaitse. Kui selle tähtaeg täis sai, tehti talle ettepanek ihukaitsega jätkata, kuid Okujeva ja Osmajev loobusid sellest. Amina Okujeva suri 30. oktoobril 2017 Kiievi lähedal Glevahha külas, kui varitsusest avati tuli autole, kus olid tema ja ta mees. Okujeva sai tabamuse pähe ja ta mees jalast raskelt haavata. Nimeline relv Glock 43 Ukraina Siseministeeriumilt Ukraina Rahva Kangelane (13. oktoober 2015) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 24. detsember 2021. Vaadatud 1. mail 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.khodorkovsky.com/wife-terrorist-plotted-putins-assassination-murdered-outside-kiev/ http://www.delfi.ee/news/paevauudised/valismaa/video-kiievi-lahedal-tapeti-ukraina-poolel-sodinud-tsetseeni-paritolu-arst-amina-okujeva?id=80007882
Pootsareika

Pootsareika on neem Saare maakonnas Abruka saare lõunaosas. Neeme koordinaadid on 58° 8′ N, 22° 30′ E. Elmereika Männareika
1134

1134. aasta Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand Aastakümned: 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad 1120. aastad - 1130. aastad - 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad Aastad: 1129 1130 1131 1132 1133 - 1134 - 1135 1136 1137 1138 1139 ... ... Niels, Taani kuningas
Veritasu

Veritasu, vendetta, klannisõda, jõugusõda või erasõda on pikaaegne põhjendus või võitlus, sageli erinevate sotsiaalsete gruppide või perekondade ja klannide vahel. Ka lihtsalt tava tapetu eest tapmisega kätte maksta. Veritasu võis kanduda edasi põlvest põlve. Imaam Šamil soovis teha lõpu ammusele veritasu traditsioonile ja tõi selle hävitava mõju iseloomustamiseks järgmise loo: "Kolmsada aastat tagasi varastas üks Lõuna-Dagestani talunik oma naabrilt kana. See tasus vargale kätte sellega, et varastas ise temalt lamba. Teine läks naabri karja ja võttis kaks lammast ning naaber omakorda lehma. Nüüd ei leidnud naaber enam, mis oleks küllalt väärtuslik, et saadud kahju omavoliliselt heaks teha. Ta läks ja lõi naabri maha. Kuna mõrtsukas oli põgenenud, siis Kaukaasia kombe kohaselt lõid tapetu sugulased maha kaks mõrtsuka sugulast. Siit edasi arenes kahe perekonna ning varsti sugukonna vastastikkune üksteise hävitamine lumepallina. Sajad süütud inimesed langesid verise kättemaksu ohvriks. Põhjuseks oli varastatud kana." Postimees, 20. veebrus 1939. a, lk. 7.
1135

1135. aasta Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand Aastakümned: 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad 1120. aastad - 1130. aastad - 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad Aastad: 1130 1131 1132 1133 1134 - 1135 - 1136 1137 1138 1139 1140 ... Maimonides, juudi arst ja filosoof Henry I, Inglismaa kuningas
Põrgu vanaeit

Põrgu vanaeit on müütiline tegelane rahvuseeposes "Kalevipoeg". Teda on mainitud eepose kolmeteistkümnendas loos (Rännak laudadega. Teekond allmaailma. Põrgupiigad.) ja ka neljateistkümnendas loos (Allmaailma vaatlus. Esimene võitlus Sarvikuga. Lahkumine.) Kalevipoeg jõuab lauakoormaga koopa juurde, kus kolm meest keedavad katlas leent. Selgub, et nad valmistavad oma peremehele Sarvikule einet. Kalevipoeg küsib teejuhatust ja läheb Sarvikut otsima. Kalevipoeg kohtab seejärel põrgukambris esimest põrgupiigat, kes kutsub kohale ka oma õed. Põrgu vanaeit küpsetab köögis kooki ning ta pannakse luku taha. Et ei vanaeite pääse Meie pidu pillamaie!... Vanaeite köögis vangis Istus kui lõksus hiireke Piigad räägivad Kalevipojale, et aeg-ajalt on Sarvik kodus. Ta veedab vanaeide seltsis aega ning see vihtleb tema roidund liikmeid. Kalevipoeg lubab põrgupiigad päästa põrgu vanaeide vangipaelust ning Sarvik-taadi sidemetest. Kybele Kalevipoeg. Kolmeteistkümnes lugu
Chêne chapelle

Chêne chapelle ('tamm-kabel') ehk Allouville'i tamm on Prantsusmaal Normandias Seine-Maritime'i departemangus Allouville-Bellefosse'is kasvav tamm. Tamme vanuseks hinnatakse 800–1200 aastat. Tamme ümbermõõt meetri kõrgusel maapinnast on 15 m ja kõrgus 18 m. Õõnsa puu eripäraks on selles asuvad kaks pisikest ruumi, millest alumist kasutatakse 1696. aastast neitsi Maarjale pühitsetud kabelina. Tüvimiku kaitseks on ehitatud laastkatus. Tamm on 1932. aastast kultuurimälestisena (monument historique) kaitse all. Seda külastab aastas 30 000 – 40 000 palverändurit ja turisti. Enim palverändureid külastab tamm-kabelit 15. augustil pühima neitsi Maarja taevavõtmise suurpühal. The chapel oak Le chêne-chapelle Jacques Ragot: Guide de la nature en pays de Caux: flore, faune, géologie, S. 166, Editions des Falaises, November 2005, ISBN 978-2-84811-035-6 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. jaanuar 2014. Vaadatud 1. mail 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
1136

◄ | 11. sajand | 12. sajand | 13. sajand | ► ◄ | 1100. aastad | 1110. aastad | 1120. aastad | 1130. aastad | 1140. aastad | 1150. aastad | 1160. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 1132 | 1133 | 1134 | 1135 | 1136 | 1137 | 1138 | 1139 | 1140 | ► | ►► Kiievi suurvürstiriik lagunes. Novgorodi, Polotski ja Pihkva vürstiriik iseseisvusid. Amalric I, Jeruusalemma kuningas ...