laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tropidolaemus

Tropidolaemus on maoperekond. Teadlased loevad neid mürkmadudeks, kuna nende hammustus on loomadele eluohtlik ja võib surmavaks saada. Perekonda Tropidolaemus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Tropidolaemus huttoni (Smith, 1949) Tropidolaemus laticinctus (Kuch, Gumprecht & Melaun, 2007) Tropidolaemus philippensis (Gray, 1842) Tropidolaemus subannulatus (Gray, 1842) Tropidolaemus wagleri (Boie, 1827). Peter Uetz & Jakob Hallermann, Tropidolaemus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 10.11.2013) (inglise keeles) Sissekanne AWD-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne NCBI-s Peter Uetz & Jakob Hallermann, Tropidolaemus Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 10.11.2013) (inglise keeles) Sissekanne saidil Wikispecies
Reaktsionäär

Reaktsionäär (pr.) on tagurlane, reaktsioonilise poliitika pooldaja. Sõna "reaktsionäär" kasutatakse mõnikord ka "konservatiivi" sünonüümina. Reaktsionääri vastandiks on revolutsionäär. Konservatism Reaktsioon
Kääbuslõgismadu

Kääbuslõgismadu (Sistrurus) on madudeperekond. Kääbuslõgismao perekonda klassifitseeritakse Roomajate andmebaasis järgmised liigid: Sistrurus catenatus (Rafinesque, Schmalz 1818) – ahel-kääbuslõgismadu Sistrurus miliarius (Linnaeus, 1766) – hirsi-kääbuslõgismadu Uuemas maoliste klassifikatsioonis ("Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species", 2015) on perekonda liigitatud ka maoliik Sistrurus messasaugus Kirtland, 1838. Paljude kääbuslõgismadude saba tippu jäävad pärast kestamist tagumised soomused saba külge alles, moodustades lõgisti. Lõgisti nahkrõngaste arv (mitte üle 12 lüli) oleneb mao vanusest. Saba väristamisel tekitavad need nahkrõngad lõgisevat heli. Teadlaste arvates toimib lõgisti kaitse- või hoiatusvahendina. Loomade elu 5:334. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Trimeresurus Roomajate andmebaas Van Wallach, Kenneth L. Williams, Jeff Boundy, " Snakes of the World: A Catalogue of Living and Extinct Species", 22. aprill 2014, lk 46, CRC Press, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 17.11.2015) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne Roomajate andmebaasis Laurence Monroe Klauber, Rattlesnakes: Their Habits, Life Histories, and Influence on Mankind, 1. köide, 2. väljaanne, 1972, University of California Press
Sikorsky UH-60 Black Hawk

Sikorsky UH-60 Black Hawk ('must pistrik') on USA Sikorsky Aircrafti valmistatav neljalabalise komposiitrootoriga, kahe turbiinmootoriga keskmise kaaluklassi kopter. Helikopteri peamised modifikatsioonid: Sikorsky SH-60 Seahawk, Sikorsky HH-60 Pave Hawk, Sikorsky HH-60 Jayhawk jt. Ühe kopteri hind oli 2012. rahandusaastal 21,3 miljonit USD. Kopteri peamised kasutajad on Ameerika Ühendriikide armee, Lõuna-Korea armee, Colombia relvajõud ja Türgi relvajõud. 2023. aasta seisuga kasutas modifikatsiooni UH-60A Ukraina sõjaväeluure HUR MO. "Sikorsky finally gets its own Blackhawk." ctpost.com. Retrieved: 10. november 2013. "United States Department of Defense Fiscal Year 2012 Budget Request: Program Acquisition Costs by Weapon System", p. 1-13." Office of the Under Secretary of Defense (Comptroller)/CFO. February 2011. ГУР МО використовує гелікоптери UH-60A Blackhawk (vaadatud: 21.02.2023) Bishop, Chris. Sikorsky UH-60 Black Hawk. Oxford, UK: Osprey, 2008. ISBN 978-1-84176-852-6. Leoni, Ray D. Black Hawk, The Story of a World Class Helicopter. Reston, Virginia: American Institute of Aeronautics and Astronautics, 2007. ISBN 978-1-56347-918-2. Tomajczyk, Stephen F. Black Hawk. St. Paul, Minnesota: MBI, 2003. ISBN 0-7603-1591-4. Kopteri joonis Black Hawk U.S Army fact file Sikorsky Aircraft's BLACK HAWK page YUH-60A skeem UTTAS program, origin of the Black Hawk on helis.com UH-60A, H-60, AH-60L and Sikorsky S-70 GlobalSecurity.org S-70A-42 Black Hawk of the Austrian Army Military.com with data on range extending devices UH-60 Black Hawk on kamov.net
Jüri-Rajur Liivak

Jüri-Rajur Liivak (kuni 1935 Julius-Rudolf Liivak; 25. märts (vkj)/ 7. aprill 1912 Miku talu, Rae vald, Jüri kihelkond, Harjumaa – 6. juuli 2000) oli eesti põllumees. Alates 1936. aastast oli ta Miku talu peremees. Ta kandideeris I Riigivolikogu valimistel 1938. aastal 18. valimisringkonnas. Jüri-Rajur Liivak seati samas ringkonnas vastaskandidaadina üles ka II Riigivolikogu valimistel 1940. aastal, kuid arreteeriti ja sunniti üles tunnistama talle inkrimineeritud vekslivõltsimist, mille järel ta vabanes pärast kahenädalast vangistust. 6. jaanuaril 1941 arreteeriti ta uuesti Soome põgenemise katsel, talle mõisteti sama aasta juunis 15 aastat sunnitööd ja 5 aastat pagendust. 1955. aastal ta vabanes ja rehabiliteeriti. Jüri-Rajur Liivak oli taarausuline. 1996 Riigivapi IV klassi teenetemärk "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2016. Vaadatud 7. detsembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.president.ee/et/vabariik/teenetemargid/kavalerid.php?id=883 J. R. Liivak. Riigivolikogu 18. valimisringkonna kandidaat. Tallinn 1938 Küllo Arjakas. "Jüri-Rajur Liivak – ägeda loomuga põllumees, kes tembeldati rahvavaenlaseks". Maaleht nr 14, 5. aprill 2012. Lk 45–46 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Haud Jüri kalmistul dokumentaalfilm "Valimised" (Tallinnfilm)
Dzintari (Daugavpils)

Dzintari (vene keeles Дзинтари) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Daugava jõe põhjapoolsel kaldal. Dzintari on individuaalelamute piirkond Riiga viiva tee ääres, Daugava jõe ja Daugavpilsi kindluse maade vahel.
Taimer

Taimer (inglise keeles timer) on ajavahemiku mõõtmiseks või ajahetke määramiseks kasutatav seade, mis annab etteseatud ajal väljundsignaali. Taimerid võivad mehaanilised või elektrilised. Elektrilised taimerid jagunevad tööpõhimõtte järgi analoogtaimeriteks ja digitaaltaimeriteks. Analoogtaimerites kasutatakse ajalise viite tekitamiseks analooglülitusi (nt kondensaatori laadimisel põhinevad taimerid). Digitaaltaimerid põhinevad valdavalt taktimpulsside loendamisel digitaalsete loenduritega. Täpse sagedusega taktimpulsid saadakse kvartsiga võnkeringilt ehk kvartsresonaatorilt. Odavamates elektrivõrguga seotud taimerites kasutatakse vahel taktsagedusena ka elektrivõrgu vahelduvpinge sagedust. Programmeeritav digitaaltaimer – arvutiprogrammi abil seadistatav digitaalne taimer. Programmeeritavad taimerid on paljudesse mikrokontrolleritesse sisse ehitatud. Tarkvaraline taimer – mobiiltelefonides on taimeriks või kellaks programm. Aja lugemise järgi eristatakse tagasilugevaid ja reaalajataimereid. Tagasilugev taimer hakkab käivitamisel sekundeid etteantud ajavahemikust tagasi lugema. Suurimaks ajavahemikuks on enamasti 60 minutit. Nulli jõudmisel annab taimer helisignaali. Seda tüüpi on köögitaimer ehk munakell, mis on kas mehaaniline (vedruajamiga) või elektrooniline (numbrilise näidikuga). Tagasilugev taimer võib olla kokku ehitatud ka toitelülitiga, mis katkestab etteantud aja pärast tarvitile antava võrgutoite. Peatamisfunktsiooniga edasilugevaid taimereid nimetatakse stopperiteks. Reaalaja taimer on tuntud lülituskellana. See on kella ja vahel ka kalendrifunktsiooniga programmeeritav elektrooniline taimer, mis lülitab elektritarviti toite sisse ja välja etteantud kellaajal ööpäeva jooksul, nädalase tsükliga seadme korral ka kindlatel nädalapäevadel. Niisugune taimer võib olla valmistatud eraldi seadmena või elektritarvitisse (kodumasinasse, kütte-, valgustus-, valve- või raadioseadmesse) sisse ehitatud. Teleril, raadiovastuvõtjal ja muusikakeskusel on sageli sisselülitamistaimer (aparaadi soovitud kellaajal sisselülitamiseks), salvestustaimer (saadete salvestamiseks) ja unetaimer (etteantud minutite pärast väljalülitamiseks). Eraldi seadmena valmistatud programmeeritavaid lülituskellasid nimetatakse programmkelladeks. Mehaaniline köögitaimer Digitaalne köögitaimer Tagasilugev võrgutoitega taimer Elektrooniline lülituskell Digitaalne malekell Kell Liivakell
Mežciems (Daugavpils)

Mežciems, ka Poguļanka (latgali keeles Paguļāni, vene keeles Межциемс või Погулянка), on Läti linna Daugavpilsi läänepoolseim osa. Asub Dzintarist ja Vizbuļist läänes Daugava jõe põhjapoolsel kaldal. Linnaosa piirab Līksna vald, jõe teisel kaldal asub Svente vald. Mežciems tekkis suvituskohana ja kuurordina Līksna valla maadele. Esimene sanatoorium rajati aastal 1883. Aastast 1937 kannab paik Mežciemsi nime, aastast 1947 liideti Daugavpilsi linnaga. Mežciemsi raudteejaam
Vizbuļi

Vizbuļi (vene keeles Визбули) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Mežciemsist idas, Viduspoguļankast läänes ja Cietoksnisest põhjas. Vizbuļi on eramajade ja suvilate piirkond Daugavpilsi kindluse ja Riia–Daugavpilsi raudtee vahel. Seal asub Daugavpilsi kindluse garnisoni kabeliks ehitatud ja aastal 1897 valminud õigeusu kirik. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. november 2016. Vaadatud 13. juulil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Viduspoguļanka

Viduspoguļanka (latgali keeles Vydsguļāni, vene keeles Средняя Погулянка) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Vizbuļist idas, piirneb ka Līksna vallaga. Viduspoguļanka on Mežciemsi raudteejaama lähedusse tekkinud eramajade ja suvilate piirkond.
Ezermala

See artikkel räägib Daugavpilsi linnaosast. Alūksne piirkonna asula kohta vaata artiklit Ezermala (Alūksne piirkond). Ezermala (vene keeles Эзермала) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Šunezersi järve ja Daugavpilsi kindluse vahel. Ezermala on üks Daugavpilsi uuemaid linnaosasid. Kuigi järve kaldal asus juba 18. sajandil juudi kalmistu, jäid need maad tühjaks. Linnaosa rajamise eel uuriti maa arheoloogide poolt läbi ja avastati, et kalmistuna on kasutusel olnud suurem maa-ala kui algul arvati, seetõttu jäeti uute hoonete ja kalmistu vahele planeeritust laiem vahe.
Vecā Forštate

Vecā Forštate (vene keeles Старый Форштадт) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Šunezersi järve põhjapoolsel kaldal. Vecā Forštatet mainitakse esimest korda aastal 1784, kuid linnaosa on tunduvalt vanem. Algul asus seal Taupoli (Тауполь), hiljem Raipoli (Райполь) eeslinn, mida esimest korda märgitakse mingi kindla aastaarvuga seotult just 1784. aastal kui Daugavpilsi jesuiitide kloostri omandit. Aastal 1810, mil hakati ehitama Daugavpilsi kindlust, kasvas linnaosa tunduvalt, kuna kindluse alla jäävate maade elanikud olid sunnitud ümber asuma. Üheks peamiseks sihiks oligi neile Vecā Forštate. Linnaosas on põhiliselt ühekorruselised puidust eramajad. Linnaosas asuvad kultuurimaja ja raamatukogu. Seal asuvad kolm kirikut - aastal 2006 avatud katoliku kirik, õigeusu Peetri ja Pauli kirik (valminud 1934) ning vanausuliste Nikolai-Pokrovski palvemaja (valmimisaeg aastate 1890 ja 1930 vahel). Katoliku kirik http://sobory.ru/article/?object=10267
Jaunā Forštate

Jaunā Forštate (vene keeles Новый Форштадт) on Läti linna Daugavpilsi osa. Jaunā Forštate nime kandis vanasti hoopis praegune Centrsi linnaosa. Praegune linnaosa hakkas kujunema 1980. aastatel. Algselt kandis see 1. Mai või Pervomaiski nime ja 1992. aastal sai Jaunā Forštate nime. Venekeelne elanikkond kutsub piirkonda siiani Первомайка. Hoonete seas on valdavalt seitsme- ja üheksakorruselised kooperatiivelamud. Linnaosas asub kool.
Ķīmija

Ķīmija (vene keeles Химия, ka Химпосёлок) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Jaunbūvest põhjas ja Jaunie Stropist lõunas. Ķīmija linnaosa hakkas kujunema 1960. aastatel, mil sinna rajati suur keemiatehas. Tehase lähedale ehitati tehasetööliste elamud. Enne seda asus linnaosa maadel tühi liivaväli, mida hüüti Daugavpilsi kõrbeks. Linnaosa tänavad nimetati tuntud keemikute järgi, erandiks oli Tsiolkovski tänav. 1962. aastal rajati sinna trammide lõpp-peatus. Ehitati kool, kultuurimaja ja katlamaja ning soojuselektrijaam tehase elektriga varustamiseks. Seoses Nõukogude Liidu lagunemisega oli tehas sunnitud tootmismahtusid kärpima. Tehase territooriumile rajati tehnopark, paljud hooned võeti kasutusele väiksemate ettevõtete poolt. Linnaosas asub Riia Tehnikaülikooli Daugavpilsi filiaal.
Dzelzceļnieks

Dzelzceļnieks (vene keeles Железнодорожник) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub kolme raudtee vahel Centrsist põhja pool. Dzelzceļnieks tekkis Teise maailmasõja järel raudteelaste asumina Riia–Viciebski ja Peterburi–Vilniuse raudteeliinide ning neid ühendava raudtee vahele, algul domineerisid kahekorruselised kaheksa korteriga elamud. Linnaosa territooriumil asub põhiosa Daugavpilsi raudteesõlmest.
Esplanāde

Esplanāde (vene keeles Эспланада) on Läti linna Daugavpilsi osa. Asub Daugava jõe põhjapoolsel kaldal, Centrsist läänes, Dzelzceļnieksist lõunas ja Cietoksnisest idas. Cietoksnisest eraldab linnaosa Peterburi–Vilniuse raudtee, Dzelzceļnieksist Riia–Viciebski raudtee. Esplanāde tekkis linnaosana Daugavpilsi kindluse rajamisel aastal 1810, mil Daugavpilsi linna ajalooline keskus lammutati. Kindluse ja Centrsi linnaosa vahele rajati suur lage väli ehk esplanaad. Aastal 1949 rajati läbi selle piirkonna kindluse juurde viiv trammiliin. Ala hakati hoonestama alles 1950. aastate teisel poolel, rajati keskkool, elumajad. Vahepeal kutsuti piirkonda analoogse arhitektuuriga Moskva piirkonna järgi Tšerjomuškiks. Tänapäeval on Esplanāde põhiliselt äripiirkond. Linnaosa territooriumil asub ka Latgale zoopark ehk Daugavpilsi loomaaed.
Juhtnahk

Juhtnahk on tugev ja paks pargitud nahk, mis on kasetökatiga immutatud. Naha toormena eelistatakse hobusenahka. Juhtnahka on kasutatud nt sadulate, rakmete, sõdurijalatsite valmistamiseks. Kunstileksikon. 2001. Eesti Klassikakirjastus, Tallinn. Lk 177
Juveliirikunst

Juveliirikunst on kullassepakunsti haru (mõne allika järgi sama mis kullassepakunst), mis tegeleb vääriskividest ja väärismetallidest valmistatud esemete kunstilise töötlemisega. Juveliirikunstiga tegelejat (ühtlasi ka nende toodetega kauplejat) nimetatakse juveliiriks. Eestis tekkis juveliiri eriala 17. sajandil ja esimesed teated vastavate tööde kohta on Tallinnas tegutsenud Wilhelm Christian Hillebrandtist. metallehistöö "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. november 2013. Vaadatud 11. novembril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Kunstileksikon. 2001. Eesti Klassikakirjastus, Tallinn. Lk 178 "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 11.11.2013)
Stende mõis

Stende mõis (läti keeles Stendes muiža, ka Dižstendes muiža) on mõis Lätis Talsi piirkonnas Lībagi vallas Dižstendes. Saksa keeles Gut-Stenden, ka Groß-Stenden. Stende mõisa on esmamainitud 1288. 15. sajandist on teada omanik Marquard Stekemes, aga aastast 1556 Philipp von der Brügen. Pärast võõrandamist hakkas aastast 1922 mõisas tööle sordiaretusjaam. Peahoonesse rajati aastal 1925 korterid; korterelamuna on see olnud pidevalt kasutuses, seetõttu on hoone ka hästi säilinud. Mõisa vanim hoone on 16. sajandil rajatud põhiliselt üllataval kombel veel romaani stiilis vana peahoone. Klassitsistlik uus häärber rajati aastail 1820–1848, aastail 1848–1858 lisati hoonele veel teine korrus. Klassitsistlikud on ka tõllakuur ja kaks talli. Park rajati juba XVI sajandil. Paljud teed olid rajatud tiike eraldavatele tammidele. Park ise on 18,7 hektari suurune. 19. sajandil uuendati tiike, laiendati parki ja rajati pärnaallee. Pargis on 57 võõrliiki, seal kasvab 36 meetri kõrgune ja 5 meetrit jäme hiidtamm. Pargi servas paikneb graniidist hauaplaatidega von der Brügenite suguvõsa rahula. Stende vasallilinnus Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Dižstende

Dižstende on asula Lätis, Talsi piirkonnas Lībagi vallas. Küla asub Stendejõe ülemjooksul maantee A10 ääres. Dižstende jääb valla keskusest Mundigciemsist 5,6, piirkonna keskusest Talsist 7,5 ja Riiast 112 kilomeetri kaugusele. Esimest korda mainiti asulat aastal 1288, mil see anti Talsi Tiidemannile lääniks ja rajati Stende mõis (Gut-Stenden). Stende mõisa hoonetekompleks (sealhulgas häärber, tallid, vana loss, tõllakuur ja park) ning Stende mõisa rahula on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Aastal 1922 rajati mõisa maadele 120 ha suurune sordiaretusjaam. Kuni aastani 1937 kandis küla Stendesmuiža või Stends muiža nime. Nõukogude perioodil kandis küla nime Selekcija. Dižstendet ühendab Bungciemsis asuva Bungi kalmistuga looduskaitsealune kaseallee. Külas tegutsevad raamatukogu, algkool ja kultuurimaja. Seal on luteri kirik. Aastal 2015 oli Dižstendes 410 elanikku. Aastal 2017 oli elanikke 400, aastal 2020 aga 394. Vana lauluväljak Raamatukogu Mõisahooned Vaade Stende mõisa veskipaisult https://kulturasdati.lv/lv/bibliotekas/publiska-biblioteka/pasvaldibu http://vietvardi.lgia.gov.lv/vv/to_www_obj.objekts?p_id=3099 Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Tsüklopentadieen

Tsüklopentadieen on orgaaniline ühend molekulivalemiga C5H6. See on värvitu ebameeldiva lõhnaga vedelik. Toatemperatuuril see dieen dimeriseerub mõne tunni jooksul andes ditsüklopentadieeni, mis soojendamisel annab tagasi monomeerse tsüklopentadieeni. Tsüklopentadieeni kasutatakse tsüklopenteeni saamiseks. Tihti kasutatakse seda organometalliliste ühendite tsüklopentadienüül komplekside valmistamisel. Dieenid Konjugeeritud sidemed
Skrunda mõis

Skrunda mõis (läti keeles Skrundas muiža, saksa keeles Schrunden) oli riigimõis Lätis Skrunda piirkonnas Skrundas peahoone aadressiga Pils iela 2. Skrunda mõisa ajaloo alguseks võib pidada 1253. aastat, mil Venta jõe kaldale rajati ordulinnus, mis allus Kuldīga komtuurile. Gotthard Kettler omandas selle aastal 1576. XVII sajandil rajati lossi ümber neli bastioni. Skrunda mõisa praegune peahoone rajati 1819. aastal, selle projekteeris arhitekt Johann Georg Adam Berlitz. Peahoone on Mežotne mõisa peahoone väiksem koopia. Klassitsistlik häärber rajati 1818. ja renoveeriti 1849. aastal, mil mõisa rentnikuks oli A. Henning. Tänapäeval asub vana ordulinnuse kohal vabaõhulava. Peahoone omandas firma Anderson Baltic, seal asuvad hotell ja konverentsikeskus. Sissekanne Läti mõisate veebisaidil; fotod (läti keeles)
Haavakliinik

Haavakliinik ehk kirurgiakliinik oli endisaegne ülikooli juures tegutsev raviasutus, kus eelkõige koolitati tulevasi arste (sh kirurge ehk haavaarste) haavade ravimise, lõikuse, lahasesse panemise jms alal. Eestis tegutses nt Tartu ülikooli haavakliinik. Eesti Entsüklopeedia. 3. köide: Ferda–Jaanus. Tartu: Loodus, 1934, lk 605.
Hagu

Hagu on kütuseks vm otstarbeks maharaiutud peened puud (diameeter alla 7 cm), ladvad ja laasitud oksad. Hagu moodustavatest sirgetest osadest on tehtud fašiine. Hagusid on kasutatud ka veookstena (saohaod): nendega veeti heinasaadusid. Eesti Entsüklopeedia. 3. köide: Ferda–Jaanus. Tartu: Loodus, 1934, lk 622. "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 11.11.2013) Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 17
Hambapüha

Hambapüha on Eesti rahvakultuuris Nõo kihelkonnas tähistatud püha, mis peeti pärast lapse ristimist, ja mille puhul lapsele anti hambaraha. Eesti Entsüklopeedia. 3. köide: Ferda–Jaanus. Tartu: Loodus, 1934, lk 663.
Hans (mehenimi)

Hans on saksa mehenimi. See nimi on lühend nimest Hannes, mis omakorda lühend nimest Johannes. Nime "Hans" eestistatud kuju on Ants. Eesti Entsüklopeedia. 3. köide: Ferda–Jaanus. Tartu: Loodus, 1934, lk 695.
Silmalaug

Silmalaug ehk laug (palpebra, mitm palpebrae) on paljude imetajate, lindude ja roomajate silma lisaelund. Laugude servale kinnituvad ripsmed. Liigutatav naha- ja lihasekurd tõenäiliselt kaitseb ja niisutab silmamuna eestpoolt. Osal loomadest on ka nn kolmas silmalaug (palpebra tertia). Silmalaud on mõlemal silmal ning need liigitatakse järgmiselt: alalauks palpebra inferior; ülalauks palpebra superior. Kaladel silmalaud puuduvad. Madude silmi ei kata liikuvad silmalaud, vaid kokkukasvanud laugudest moodustunud läbipaistev nahk – nahkkile, mis katab sarvkesta ja uueneb üheskoos kestamisega. Laugude välimine pind on kaetud õhukese nahaga. Sisepinda katab aga lau-sidekest. 1972. klassifitseeriti lauhaigustena järgmised haiguslikud seisundid: blefariit, blefaroptoos, entroopium, ektroopium, lagoftalm,odraiva, rahetera. Nüüdisajal on lauhaigused klassifitseeritud Eestis kehtiva RHK-10 alampeatükis H00-H06 – Silmalau, pisaraelundite ja silmakoopa haigusseisundid, mida vajadusel täpsustatakse vastavates alamjaotistes. Ilukirurgia Oftalmoloogia "Meditsiinisõnastik" 700:2004. E.Ernits, E.Nahkur, Koduloomade anatoomia, lk 395-396, Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8. Meeli Roosalu. Inimese anatoomia. Kirjastus Koolibri, lk 233, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9. Eesti nõukogude entsüklopeedia. Kirjastus Valgus, 4. köide (KIRV-MAAO),lk 368, Tallinn, 1972.
Robert Ressler

Robert Kenneth Ressler (15. veebruar 1937 Chicago – 5. mai 2013) oli Ameerika Ühendriikide kriminoloog, kes töötas Föderaalse Juurdlusbüroo eriagendina. Ressleri kitsam eriala oli vägivaldsete kurjategijate psühholoogiline profileerimine ja teda peetakse mõiste "sarimõrvar" ('serial killer') juurutajaks inglise keeleruumis. Ta tegeles 1970.–1980. aastatel mitmete Ameerika Ühendriike vapustanud sarimõrvade uurimisega ja aitas luua nende toimepanijate psühholoogilisi profiile. Tuntumatest juhtumitest oli Ressler seotud näiteks sarimõrvarite Jeffrey Dahmeri, John Jouberti ja Richard Chase'i tabamisega. 1988. aastast alates avaldas ta mitu autobiograafilist raamatut, milles kirjeldas oma tööd ja kokkupuuteid sarimõrvaritega. Föderaalsest Juurdlusbüroost läks ta 1990. aastal erru.
Kurna mõisa park

Kurna mõisa park on endise Kurna mõisa park Kurna külas. See kuulus ajaloolise haldusjaotuse alusel Jüri kihelkonda. Park on looduskaitse all. Kaitsealuse pargi pindala on 11,0 ha. Pargis kasvas 1998. aastal Eesti jämedaim sanglepp, ümbermõõduga 430 cm. Park on arvel maatulundusmaana. Kurna mõisa park keskkonnaportaalis Maa-ameti andmed XGIS kaardirakendusel Kurna mõisa pargi hoolduskava, 2011
Sajandi armastus

"Sajandi armastus" (türgi keeles "Muhteşem Yüzyıl") on Türgi telesari (seebiooper), mis põhineb osaliselt ajaloolistel faktidel. See räägib sultan Suleiman I ja tema ukraina päritolu lemmiknaise Haseki Hürrem Sultani armastusloost. Sari on populaarne kogu maailmas. Eestis näitas "Sajandi armastust" Kanal 2, nüüd, aastatel 2023-2024, näitab TV3.
Maakoodeks

Maakoodeks (vene земельный кодекс) on Venemaa maaseadusandluse normide süstematiseeritud kogu[viide?]. Maakoodeks oli käibel ka NSV Liidu ajal.  Pikemalt artiklis Eesti NSV maakoodeks Eesti NSV maakoodeksi võttis ENSV Ülemnõukogu vastu 1970. aastal ja see jõustus 1971. aastal. Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 78
Maaomand

Maaomand on riigile, kohalikule omavalitsusele, juriidilisele või füüsilisele isikule kuuluv maa-ala. Ürgkogukonnas kuulus kogu maa kogukonnale ja maakasutus ning ümberjaotamine korraldati ühiselt. Eestis tekkis feodaalne maaomand 13. sajandil maade läänistamise ja mõisade rajamise käigus. Maa kuulus maaisandale, kes jagas selle läänideks peamiselt sõjaväeteenistuse eest. Harilikult jagunes lään mõisamaaks ja talumaaks. 1680. aastail toimus mõisate reduktsioon ehk osa mõisu riigistati, aga pärast seda, kui Eesti läks Põhjasõja tulemusena Rootsi koosseisust Venemaa koosseisu, anti redutseeritud mõisad üldjuhul endistele omanikele tagasi. Aastal 1783 muudeti eravalduses olevad aadlimõisad alloodideks. Eesti talupoegadel tekkis maaomand talude päriseksostmise ajal. Lõplikult kaotas mõisate suurmaaomanduse maareform, millele pani aluse 10. oktoobril 1919 vastu võetud maaseadus. Võõrandati 23 100 km² maad (peamiselt mõisnikelt) ja rajati 56 239 uut majapidamist. Sellega muutus Eesti väiketalude maaks, näiteks 1939. aastal oli Eestis 139 984 talu. Nõukogude võimu ajal, 1940. aastal Eesti maaomand riigistati. Võõrandatud maale rajati 22 486 uusmaasaajatalu. Saksa okupatsiooni ajal need maad enamasti tagastati endistele omanikele, kuid pärast maailmasõja lõppu taastati nõukogude maareform. 1989 seadustas taluseadus üksiktalude rajamise. Maa anti omanikele tagasi 1991. aastal maareformi seaduse jõustumisel. Tänapäeval on Eestis kolm maaomandiliiki: eramaa, munitsipaalmaa ja riigimaa. maaomandiõigus Eesti maaelu entsüklopeedia (L–Ü), 2009. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 79 Eesti entsüklopeedia, 12. kd., lk. 318. 11.11.2013 Eesti entsüklopeedia veebiversioonis