laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Hajdúnánás

Hajdúnánás on linn Ungari idaosas Hajdú-Bihari komitaadis, Hajdúnánási kreisi halduskeskus. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli linnas 17 318 elanikku. 2022. aasta alguses oli linnas 16 256 elanikku. Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024. https://www.ksh.hu/apps/hntr.telepules?p_lang=EN&p_id=22406 http://www.hajdunanas.hu/
Theo Jansen

Theo Jansen (sündinud 17. märtsil 1948 Haagis) on hollandi kunstnik, kes alates 1990. aastast loob kineetilisi skulptuure. Tema teosed on peamiselt suured loomi meenutavad ribikonstruktsioonid, mis liiguvad tuule jõul. Ta ise nimetab selliseid teoseid ühisnimetajaga strandbeest. Materjalina kasutab ta peamiselt plasttorusid. Koduleht Video
Hatvan

Hatvan on linn Ungaris Hevesi komitaadis, Hatvani kreisi halduskeskus. Asub Budapestist 60 km kirde pool. Detailed Gazetteer of Hungary, vaadatud 23.09.2024.
Togo järv

Togo järv on laguun Togo lõunarannikul umbes 20 km Lomést ida pool. Laguuni geograafilised koordinaadid on 6° 15′ N, 1° 25′ E. Selle kaldal asuvad suuremad asulad on Togoville, Badougbe ja Agbantokopé. Togo järve pindala on 64 km². Atlandi ookeanist eraldab teda kitsas rannariba. Järvest püütakse muu hulgas karpkala, merikeelt ja kammeljat. Lähedaste asulate elanikud käivad järvel veesporti harrastamas.
Romuald Klim

Romuald Klim (valgevene keeles Рамуальд Іосіфавіч Клім, vene keeles Ромуальд Иосифович Клим; 25. mai 1933 – 28. mai 2011) oli valgevene vasaraheitja, olümpiavõitja. Ta võitis vasaraheites kuldmedali Tōkyō olümpiamängudel (1964) ja hõbemedali México olümpiamängudel (1968). 1966. aastal tuli ta Euroopa meistriks ja 1969. aastal võitis Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali. Juunist oktoobrini 1969 oli Romuald Klimi nimel vasaraheite maailmarekord 74.52. Ta lõpetas 1956. aastal Minski kehakultuuriinstituudi ja töötas kehalise kasvatuse õpetajana. Pärast tippspordikarjääri lõppu 1973. aastal töötas treenerina. КЛИМ Ромуальд Иосифович
Tōgō järv

Tōgō järv (東郷池, Tōgō-ike) on riimveeline järv Jaapanis Honshū saare lõunaosas. Järv asub Tottori prefektuuris Tottori ja Kurayoshi vahel, Jaapani mere rannikust umbes 2 km kaugusel. Tema geograafilised koordinaadid on 35° 28′ 35″ N, 133° 53′ 38″ E. Tōgō järve suurim ulatus põhja-lõuna suunas on umbes 3 km ja ida-lääne suunas umbes 2,5 km.
Tuure Kilpeläinen

Tuure Eerik Kilpeläinen (sündinud 29. juunil 1970 Uusikaupunkis) on soome poplaulja ja laululooja. Ta on lõpetanud 2003. aastal Aalto ülikooli kunstikõrgkooli. Ta kirjutab oma lauludele nii viisi kui ka sõnad. Ta on teinud laule ka teistele lauljatele, sealhulgas Vesa-Matti Loirile, Kari Tapiole ja Jonna Tervomaale. Temalt on ilmunud neli albumit. Aasta meessolisti Emma auhind 2011 Tuure Kilpeläinen (2003) Just (2005) Kysymyksiä sudelle (2006) Valon pisaroita (2010) Afrikan tähti (2012) Käpälikkö (2014) Surusilmäinen kauneus (2016) Kaihon karnevaali (2017) Paluu paratiisiin (2020) "Emma Tuure Kilpeläiselle". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. jaanuar 2012. Vaadatud 22. jaanuaril 2012. Koduleht
Jamaica jalgpallikoondis

Jamaica jalgpallikoondis on Jamaica jalgpalliliidu esindusmeeskond, mis esindab Jamaicat rahvusvahelistel jalgpallivõistlustel.
Puerto Rico jalgpallikoondis

Puerto Rico jalgpallikoondis on Puerto Rico jalgpalliliidu esindusmeeskond, mis esindab Puerto Ricot rahvusvahelistel jalgpallivõistlustel.
Bahama jalgpallikoondis

Bahama jalgpallikoondis on Bahama jalgpalliliidu esindusmeeskond, mis esindab Bahamat rahvusvahelistel jalgpallivõistlustel.
EHEC

EHEC (nimetuse enterohemorraagiline Escherichia coli lühend) on soolekepikese ehk kolibakteri tõvestav tüvi, mis võib põhjustada raskekujulist eluohtlikku toidumürgistust. EHECi ohtlikkus inimesele avastati 1982. aastal USAs, kus haigestusid ühes kiirtoiduketis hamburgerit söönud inimesed. Haiguspuhangu põhjustajana tuvastati E. coli serotüübiga 0157:H7. Nüüd tuntakse mitut EHEC serotüüpi. 2011. aasta kevadel Euroopas levinud haiguspuhangu põhjustaja oli E. coli serotüübiga O104:H4. Tähises viitab O rakuseina antigeeni numbrile ning H viburi antigeeni numbrile. EHEC levib toore liha, pastöörimata piima ja määrdunud käte vahendusel. Nakatumist aitab vältida puhtus toidu käitlemisel ja toidu nõuetekohane kuumtöötlemine. Piret Pappel: "Kuidas sai kolibakterist tapjabakter?" Novaator, 10. juuni 2011 The Lancet Infectious Diseases, Early Online Publication, 23 June 2011, Martina Bielaszewska MD a, Alexander Mellmann MD a, Wenlan Zhang MD a, Robin Köck MD a, Angelika Fruth PhD b, Andreas Bauwens PhD a, Georg Peters MD c, Prof Helge Karch PhD a, Characterisation of the Escherichia coli strain associated with an outbreak of haemolytic uraemic syndrome in Germany, 2011: a microbiological study,
Raiko Mutle

Raiko Mutle (sündinud 7. juulil 1984) on mängiv jalgpallitreener ja meeskonna Viljandi JK Tulevik president. Viimane uuendus: 8. jaanuar 2013 Raiko Mutle
Henry H. Goddard

Henry Herbert Goddard (14. august 1866 – 18. juuni 1957) oli USA eugeenik ja psühholoog. Ta tõlkis IQ testi inglise keelde. Tuntud on ka tema teaduslik töö alaarenenud "Kallikakide" perekonna genealoogia kohta. The Kallikak Family: A Study in the Heredity of Feeble-Mindedness
Olaus Kellmann

Olaus Kellmann (ka Olaus Kellman; 3. jaanuar 1724 Rootsi – 28. detsember 1807/9. jaanuar 1808 Muhu) oli Eesti vaimulik. Kellmann lõpetas Lundi Ülikooli, kaitses seal ka magistriväitekirja. Ordineeriti 15. oktoobril/26. oktoobril 1758 õpetajaks. Ta oli aastatel 1758–1808 Muhu Katariina koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1767–1784 Saaremaa konsistooriumi assessor ja aastatel 1784–1807 Saaremaa superintendent. Aastal 1758 abiellus ta endise Muhu Katariina koguduse õpetaja Gottfried Gerlachi lese Sara Wendelaga. Nende väimees (tütre Friederike Luise mees) Christian Jacob Glanström oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, teine väimees (tütre Auguste Gertrudi mees) Karl Fromhold Glöckner oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. Nende tütrepoeg Theodor Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, teine tütrepoeg Paul August Ferdinand Glanström oli Ambla Maarja koguduse õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977 Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Émile Gaboriau

Émile Gaboriau (9. november 1832 – 28. september 1873) oli prantsuse ajakirjanik ja kirjanik, moodsa kriminaalkirjanduse rajajaid. Tema kirjandusliku loomingu tuntuma tegelaskuju, noore politseiniku monsieur Lecoqi prototüübiks on Eugène-François Vidocq, endine kriminaal, kelle eestvõttel rajati prantsuse salapolitsei Sûreté Nationale. Émile Gaboriau sündis 1832. aastal Edela-Prantsusmaa väikelinnas Saujonis Charles-Gabriel Gaboriau ja Marguerite-Stéphanie Gaboriau (neiupõlvenimega Magistrel) pojana. 1833. aastal kolis perekond Saint-Pierre-d'Oléroni ja neli aastat hiljem La Rochelle'i, kus sündis ka Émile'i õde Amélie. Pärast õpinguid Saumuri linnakoolis astus Gaboriau 1851. aastal sõjaväeteenistusse. Kolme aasta jooksul tegutses tema jalaväerügement Aafrikas. Kuigi Émile'i vanemad soovisid pojale notariametit, huvitus ta rohkem kirjutamisest. Ta tegutses nii kirjanik Paul Févali sekretärina kui ka ajalehtedes kolumnisti ja toimetajana. Eriti köitsid teda kriminaalteemad ning ta kogus lugude jaoks materjali kohtutest, surnukuurist ja vanglatest. Suurem tunnustus saabus kirjanikule kriminaalromaaniga "Lerouge'i mõrvajuhtum" (1866). Järgmiste aastate jooksul kirjutas ta tosinkond kriminaalromaani, mis tõlgiti inglise, saksa, itaalia ja isegi jaapani keelde. Pärast Prantsuse-Preisi sõda abiellus ta Amélie Rogelet'ga ning nende kooselu kestis üksteist aastat. Émile Gaboriau suri 40-aastaselt. Varajase surma põhjuseks oli hemorraagilised infarktid kopsudes. "L'Ancien Figaro – Études satiriques tirées du journal Le Figaro" (1861) "Les Cotillons célèbres" (1861) "Le treizième Hussards" (1861) "Mariages d'aventure" (1862) "Les Gens de Bureau" (1862) "L'Affaire Lerouge" (1866; eesti keeles "Lerouge'i mõrvajuhtum" ajalehes Postimees joonealusena 1991, Kuldsulg 1998) "Le Crime d'Orcival" (1867) "Le Dossier n° 113" (1867; eesti keeles "Akt Nº 113 ehk suur saladusline pangavargus" T. Kõlli rmtkpl. 1900–1901) "Les Esclaves de Paris" (1868) "Monsieur Lecoq" (1869; eesti keeles "Salapolitseinik Lecoq" J. Mesikäpp 1908) "La Vie infernale" (1870) "La Clique dorée" (1871) "La Dégringolade" (1872) "La Corde au cou" (1873) "L'Argent des autres" (1874) "Le Petit Vieux des Batignolles" (1876) "Une Disparition" (1876) "Maudite maison" (1876) "Casta vixit" (1876) "Le Capitaine Coutanceau" (1878) "Amours d'une empoisonneuse" (1881) Mini-Biographie. Gaboriau Emile. Romanpopulaire Emile Gaboriau: free web books. The University of Adelaide Monsieur Lecoq. Cool French Comics Rick Lai. The Monsiuer Lecoq Chronology. The Official Philip José Farmer Home Page Émile Gaboriau (1832-1873). Kirjasto.sci.fi Emile Gaboriau: free web books. The University of Adelaide Р. Куллэ. ГАБОРИО Эмиль (Gaboriau, 1835—1873). Литературной энциклопедии 1929–1939. Фундаментальная электронная библиотека "Русская литература и фольклор"
Gottfried Gerlach

Gottfried Gerlach (? Königsberg – 4. september/15. september 1758) oli Eesti vaimulik. Gerlach õppis (immatrikuleeriti 15. aprillil 1730) Königsbergi Ülikoolis. Aastal 1745 viibis ta Otepääl. Aastatel 1749–1750 oli ta vikaarõpetaja, 1750–1756 õpetaja Kuressaare Laurentiuse koguduses ja 1756–1758 õpetaja Muhu Katariina koguduses. Gerlach abiellus aastal 1750 Kuressaare bürgermeistri Friedrich von Lingeni (1688–1756) tütre Sara Wendela von Lingeniga (1735–1775). Pärast Gottfried Gerlachi surma abiellus Sara Wendela uue Muhu Katariina koguduse õpetaja Olaus Kellmanniga. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Venemaa okupatsioon Eestis

Venemaa okupatsioon Eestis oli Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude üksuste viibimine Eesti Vabariigi territooriumil ilma Eesti valitsuse loata rahvusvahelisi lepinguid rikkudes aastail 1991–1995. 1991. aastal pärast Nõukogude Liidu lagunemist Eestisse jäänud okupatsiooniväed allutati Venemaa Föderatsioonile. Pärast juulilepete sõlmimist 1994. aastal lahkusid Eestist 144. kaardiväe motolaskurdiviis, 254. kaardiväe Aleksandr Matrossovi nimeline laskurpolk, 482. motolaskurpolk, 488. laskurpolk, 450. liikursuurtükipolk, 1082. seniitraketipolk, 228. tankipolk, 686. üksik sidepataljon, 148. üksik luurepataljon, 1281. üksik tankitõrjedivisjon, 771. tuletõrje- ja päästekomando ning 319. õppekeskus. Viimased Vene sõdurid lahkusid Paldiskist 1995. aastal. Okupatsiooniks on peetud ka siiani kestvat Venemaa kontrolli osa Setumaast ja Viru Ingeri üle, kuid see ei ole Eesti valitsuse ametlik seisukoht. Henn Põlluaas. Eesti–Vene piirileping: ära andmine või äraandmine? Tallinn 2010.
Karl Fromhold Glöckner

Karl Fromhold Glöckner (26. juuli/6. august 1768 Haapsalu – 13. märts/25. märts 1822 Muhu) oli Eesti vaimulik. Glöckner õppis (immatrikuleeriti 20. augustil 1786) Jena Ülikoolis. Ta oli aastatel 1804–1807 adjunktõpetaja ning aastatel 1807–1822 õpetaja Muhu Katariina koguduses. Tema isa Samuel Benjamin Glöckner oli Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja. Tema äi Olaus Kellmann oli Muhu Katariina koguduse õpetaja ja Saaremaa superintendent. Tema kälimees oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja Christian Jacob Glanström. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Vanemleitnant

Vanemleitnant on sõjaväeline auaste. Mõnedes riikides vastab vanemleitnandile ülemleitnandi auaste. Vanemleitnant on Eesti kaitseväes kõige kõrgem mereväe nooremohvitseri auaste. See asub kaptenmajori auastmest madalamal. Maa- ja õhuväes vastab sellele kapteni auaste. Vanemleitnandist ühe astme võrra madalam on leitnandi auaste. Ukraina vanemleitnandi õlak
Samuel Benjamin Glöckner

Samuel Benjamin Glöckner (1730 Chemnitz – 20. august/31. august 1773 Haapsalu) oli Eesti vaimulik. Glöckner on õppinud Leipzigi Ülikoolis. Aastatel 1764–1765 oli ta Haapsalu kooli rektor ja Haapsalu Püha Johannese koguduse abiõpetaja. Aastatel 1765–1773 oli ta Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja. Tema poeg Karl Fromhold Glöckner oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885 Tallinn 2007 Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Kriminaalkirjanike loend

Siin on loetletud kriminaalkirjanike. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Boriss Akunin - Margery Allingham - Karin Alvtegen - Andres Anvelt Albert Cornelis Baantjer - Horst Bosetzky John Dickson Carr - John le Carré - Raymond Chandler - Marion Chesney - Gilbert Keith Chesterton - Agatha Christie - Wilkie Collins - Natasha Cooper - Anthony Berkeley Cox - Freeman Wills Crofts Arthur Conan Doyle Åke Edwardson - Kerstin Ekman - Sven Elvestad R. Austin Freeman - Friedrich Dürrenmatt Émile Gaboriau - Erle Stanley Gardner - Jason Goodwin - Sue Grafton - Caroline Graham - Ann Granger - Graham Greene - John Grisham - Jan Guillou Dashiell Hammett - Indrek Hargla - Peter Høeg Richard Janno - Matti Yrjänä Joensuu Kaarel Kivi - Andris Kolbergs - Arvi Kork Lynda La Plante - Stieg Larsson - Maurice Leblanc - Dennis Lehane - Leena Lehtolainen - Gaston Leroux Philip MacDonald - Henning Mankell - Dominique Manotti - Aleksandra Marinina - Liza Marklund - Ngaio Marsh - Seichō Matsumoto - Anders de la Motte - Reijo Mäki Jo Nesbø - Håkan Nesser Frank Packard - Juhan Paju - Edith Pargeter – James Patterson - Andrzej Piwowarczyk - Tatjana Poljakova Ellery Queen Sulev Raudsepp - Ilkka Remes - Ruth Rendell - Karl Ristikivi Dorothy L. Sayers - Julian Semjonov - Tiit Sepa - Yrsa Sigurðardóttir - Georges Simenon - Virgo Sirvi - Maj Sjöwall - Fredrik Skagen - Rex Stout - Leonie Swann - Patrick Süskind Josephine Tey - Ross Thomas - Scott Turow Georgi Vainer - Elmar Valmre - S. S. Van Dine - Fred Vargas Per Wahlöö - Edgar Wallace - Mika Waltari
T18 Boarhound

T18 Boarhound oli Ameerika Ühendriikide raske soomusauto, mida teise maailmasõja ajal toodeti väikeses koguses Briti armee jaoks. Lisanimi Boarhound on saadud brittidelt. Ameerika Ühendriikide Armee Varustuskorpus (inglise keeles US Army Ordnance Corps) tegi 1941. aasta juulis teatavaks nõuded raske soomusauto arendamiseks (koos keskmisele soomusautole T17 esitatavate nõuetega). Soomusauto oli mõeldud Briti armee relvastamiseks. Prototüübi ehitas Yellow Coach Company 1942. aastal. Tegemist oli suure 8x8 veoskeemiga masinaga, mille neli esimest ratast olid juhitavad. Paksu soomuse tõttu kaalus masin 26 tonni, mis oli tolleaegse keskmise tanki kaal. Algselt koosnes relvastus tornis paiknevast 37 mm kahurist M6, sellega koaksiaalselt paiknevast .30 tollisest kuulipildujast ja soomusauto ninas paiknevast .30 tollisest kuulipildujast. Aga prototüübi valmimise ajaks oli selge, et 37 mm kahuri tankitõrje võimekus oli ebapiisav ja tootmisversioon T18E2 relvastati 57 mm kahuriga M1, mis oli USA versioon Briti QF 6-naelasest kahurist. Britid andsid soomusautole hüüdnime Boarhound. USA armee selle soomusauto vastu huvi ei tundnud. Briti armee tellis esialgu 2500 masinat, kuid katkestas pärast esimese 30 masina kättesaamist tellimuse. Põhjuseks kõrged tootmiskulud ja vilets maastikuläbivus. Lahingutegevuses soomusautosid T18 ei kasutatud. Ainuke säilinud eksemplar asub Bovingtoni Tankimuuseumis Inglismaal. T18 – algne versioon 37 mm kahuriga. T18E1 – kuuerattaline versioon. Arendamine katkestati. T18E2 – tootmisversioon 57 mm kahuriga. SNL G133 George Forty – World War Two Armoured Fighting Vehicles and Self-Propelled Artillery, Osprey Automotive. T18E2 Boarhound 8x8 Armored Car Warwheels.net
Andris Bērziņš

See artikkel räägib Läti presidendist. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge Andris Bērziņš (täpsustus). Andris Bērziņš (sündinud 10. detsembril 1944 Nītaures) on Läti poliitik. Ta oli Läti president 8. juuli 2011 – 8. juuli 2015. Bērziņš lõpetas 1971. aastal Riia Polütehnilise Instituudi raadioinsenerina ja hiljem ka Läti Ülikooli majandusteaduskonna tööstuse planeerimise erialal. Bērziņšil töötas varem ettevõttes Elektrons, kus ta alustas inseneritööd 1970. aastal. Hiljem sai ta firma direktoriks. 1988 nimetati Bērziņš avalike teenuste aseministriks. 1990. aastal valiti ta Rahvarinde ridadest Läti Ülemnõukogusse. Ta on üks ülemnõukogu liikmetest, kes hääletas 1990. aasta mais Läti vabariigi iseseisvuse taastamise deklaratsiooni poolt. Aastatel 1993–2004 oli Bērziņš Latvijas Unibanka president. 2006. aasta detsembrist 2009. aasta aprillini tegutses ta Latvenergo nõukogu ajutise esimehena. Bērziņš üritas poliitikasse naasta 2005. aastal, kui ta osales Riia linnavolikogu valimistel Roheliste ja Talurahva Liidu nimekirja eesotsas, olgugi et ta valimisliidu liige ei olnud. 2010. aasta Läti parlamendivalimistel valiti ta Roheliste ja Talurahva Liidu ridades seimi liikmeks. Läti meedia teatel on Bērziņš miljonär ja Läti suurimat pensioni saav inimene. Maksuameti avaliku andmebaasi kohaselt kuulus 2006. aastal Bērziņšile 30 kinnistut mitmel pool Lätis. 2007. aastal müüs ta enam kui 4,5 miljoni lati eest maha oma aktsiapaki firmas Lode. Ta valiti 2011. aastal Läti presidendiks. Esimene voor toimus 2. juunil ning Bērziņš kogus 50 häält ja tema vastaskandidaat, ametis olev president Valdis Zatlers 43 häält. Kokku oli valijamehi 99. Samal päeval peeti teine voor, milles Bērziņš sai 53 häält, võites valimised. Ta andis ametivande 8. juulil. 2012 Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk Bērziņšil on esimesest abielust täiskasvanud poeg ja tütar. Ta on 2011. aastast abielus arstiharidusega Dace Seisumaga (sündinud 1973), kellega ta enne seda pikka aega koos elanud. Nad abiellusid varsti pärast seda, kui Bērziņš sai Läti presidendiks. Neil on ka poeg. Prezidents Andris Bērziņš apprecējies Delfi Izklaide, 4. juuli 2011 Andris Bērziņš Läti Seimi kodulehel
Theodor Friedrich Glanström

Theodor Friedrich Glanström (13. jaanuar/24. jaanuar 1784 Järva-Jaani – 22. oktoober/3. november 1850 Mihkli) oli Eesti vaimulik. Glanström õppis Tallinna toomkoolis. Edasi õppis ta (immatrikuleerus 26. septembril 1804, kuigi õppis juba aastast 1801) Jena Ülikoolis. Aastal 1806 õppis ta Tartu Ülikoolis. Ordineeriti 24. märtsil/5. aprillil 1807 õpetajaks. Oli aastatel 1807–1819 Mihkli Miikaeli koguduse adjunktõpetaja (oli oma onu Johann Friedrich Glanströmi adjunktiks); aastatel 1819–1850 oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Eestimaa konsistooriumi assessoriks oli ta 28. juunist/9. juulist 1822 aastani 1833. Maa-Lääne praostkonna abipraostiks oli ta aastatel 1843–1844, sama praostkonna praostiks sai ta 27. juunil/9. juulil 1844 ja oli praostiks surmani. Ta oli 9. septembrist/21. septembrist 1842 Eestimaa Kirjanduse Ühingu liige. Tema isa Christian Jacob Glanström oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vanaisa Jonas Glanström oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja, teine vanaisa Olaus Kellmann oli Muhu Katariina koguduse õpetaja ja Saaremaa superintendent. Tema onu Johann Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, teine onu David Gottlieb Glanström oli Paide ja Anna koguduse õpetaja, vend Paul August Ferdinand Glanström oli Ambla Maarja koguduse õpetaja. Tema tädimees Karl Fromhold Glöckner oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. Tema abikaasa Sophie Juliane Emilie (ta nais aastal 1830 oma venna Paul August Ferdinandi lese) isa Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila Pauluse koguduse õpetaja, abikaasa teine vanaisa Anton Friedrich Bornwasser oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Jelena Muhhina

Jelena Muhhina on olnud mitme tuntud inimese nimi: Jelena Muhhina, NSV Liidu riistvõimleja (1960–2006) Jelena Muhhina, Eesti iluuisutaja (1988–)
Paul August Ferdinand Glanström

Paul August Ferdinand Glanström (11. september / 22. september 1788 Järva-Jaani – 26. november / 8. detsember 1829 Ambla) oli Eesti vaimulik. Glanström õppis Tallinna toomkoolis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1804–1807; 21. oktoobril 1808 Heidelbergi Ülikooli. Ordineeriti 1. veebruaril / 13. veebruaril 1814 õpetajaks. Oli aastatel 1814–1829 Ambla Maarja koguduse õpetaja. Ta asutas Amblas kihelkonnakooli, mis paiknes köstri elamus ja tegutses veel aastal 1837. Tema isa Christian Jacob Glanström oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vanaisa Jonas Glanström oli Reigi Jeesuse koguduse õpetaja, teine vanaisa Olaus Kellmann oli Muhu Katariina koguduse õpetaja ja Saaremaa superintendent. Tema onu Johann Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja, teine onu David Gottlieb Glanström oli Paide ja Anna koguduse õpetaja, vend Theodor Friedrich Glanström oli Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja. Tema tädimees Karl Fromhold Glöckner oli Muhu Katariina koguduse õpetaja. Glanström oli kolm korda abielus. Tema teise naise isa Jakob Heinrich Schlepegrell oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja. Tema kolmanda naise Sophie Juliane Emilie isa Samuel Christian Kettler oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Kaspar Anton Kettler oli Karuse ja Hanila Pauluse koguduse õpetaja, abikaasa teine vanaisa Anton Friedrich Bornwasser oli Rõuge Maarja koguduse õpetaja. Liivi Aarma Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525-1885 Tallinn 2007
Philosophical Transactions of the Royal Society

Philosophical Transactions of the Royal Society (Kuningliku Seltsi Filosoofilised Toimetised; Phil. Trans.) on teadusajakiri, mida annab välja Londoni Kuninglik Selts. See rajati 1665. aastal ning on seega maailma vanim puhtalt teadust käsitlev ajakiri. Sestsaadik on Philosophical Transactions pidevalt ilmunud, nii et see on ka maailma kõige kauem ilmunud teadusajakiri. Veidi varasemat ajakirja "Journal des sçavans" võib samuti pidada maailma esimeseks teadusajakirjaks, ehkki see sisaldas teadusliku kõrval ka mitmesugust mitteteaduslikku materjali. Sõna "filosoofiline" (philosophical) pealkirjas viitab natuurfilosoofiale, mis oli tolleaegne vaste tänapäeva loodusteadusele. Ajakirja Philosophical Transactions esimene toimetaja ja kirjastaja oli Bremenist pärit õpetlane Henry Oldenburg, üks Kuningliku Seltsi kahest esimesest sekretärist. Vastu Oldenburgi lootusi ei saavutanud ajakiri algul ärilist edu ning hiljem võttis selts kirjastamise enda kanda. Ajakirja toimetades algatas Oldenburg tänapäevase teadusliku retsenseerimise traditsiooni, kus teadusartiklid saadetakse enne avaldamist eksperdile arvamuse avaldamiseks. Philosophical Transactions (1665–1886) Royal Society Publishing, Londoni Kuningliku Seltsi kirjastus
Andris Bērziņš (sündinud 1951)

Andris Bērziņš (sündinud 4. augustil 1951 Riias) on Läti poliitik, peaminister aastatel 2000–2002. Ta oli 1993. aastal üks partei Läti Tee rajajatest. 1997–2000 oli ta Riia linnapea. 2006. aasta Läti parlamendivalimistel valiti ta seimi liikmeks. 2010. aasta Läti parlamendivalimistel valiti ta taas seimi liikmeks valimisliidu Parema Läti Eest kandidaadina. Andris Bērziņš Läti Seimi kodulehel