laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Lääne-Virginia

Lääne-Virginia on Ameerika Ühendriikide osariik. Põhjas piirneb Pennsylvania osariigiga, loodes Ohioga, edelas Kentuckyga, kirdes Marylandiga ning idas ja lõunas Virginiaga. Lääne-Virginia tekkis Ameerika kodusõja ajal Virginiast lahku löönud maakondadest. Liitus Ameerika Ühendriikidega 36. osariigina 20. juunil 1863. Suuremad linnad on Charleston ja Huntington. Osariigi majandus on olnud vägagi sõltuv valdavalt maavarade - eriti kivisöe - kaevandamisest. 2010. aastal elas Lääne-Virginias 1 852 994 inimest, 2020. aastal 1 793 716 (3.2% langus). See oli osariikidest kõige suurim rahvaarvu langus 2010. ja 2020. aasta rahvaloenduste vahel. Valgenahaliste osakaal (ligi 90%) on osariikide seas üks suurimaid. Osariigi elanike arv jõudis tippu 1950. aasta rahvaloendusel (2 005 552). Peale seda on valdavalt kivisöekaevandamistöökohtade kadumise tõttu rahvaarv olnud pidevalt langustrendis. Samas olid erandiks 1970. aastad, kui 1970. aasta (1 744 273) ja 1980. aasta (1 949 644) rahvaloenduste vahel leidis aset 11.8% kasv. 1. juulil 2023 hinnati osariigi elanike arvuks 1 770 071 inimest, madalaim peale 1970. aasta rahvaloendust. Osariigi lõunaosas asuv valdavalt ruraalne McDowelli maakond oli 1950. aasta rahvaloendusel 98 887 elanikuga rahvaarvult kolmas Kanawha (239 629) ja Cabelli (108 035) maakondade järel. 2020. aasta rahvaloenduseks oli maakonna elanike arv langenud 19 111le. Seega on maakond 70 aastaga kaotanud neli viiendikku rahvastikust. Ka suuremad linnad pole jäänud mõjutamata: Charlestoni rahvaarv jõudis tippu 1960. aastal (85 796), kuid 2020. aasta rahvaarv - 48 864 - on 100 aasta madalaim; ka Huntingtoni rahvaarv jõudis tippu 1950. aastal (86 353), kuid 2020. aastal elas linnas vaid 46 482 inimest, mis on taas 100 aasta madalaim. Samas on ülikoolilinn Morgantowni rahvaarv 2020. aastal (30 347) kõigi aegade kõrgeim. 2020 United States Census, vaadatud 20.03.2022. www.census.gov, vaadatud 29.09.2013. Lääne-Virginia koduleht
Jossif Kobzon

Jossif Kobzon (vene Иосиф Давыдович Кобзон; 11. september 1937 Ukraina NSV, Donetski oblast, Tšassiv Jar – 30. august 2018 Moskva) oli juudi päritolu populaarne Venemaa laulja, bariton. Ta oli NLKP liige 1973. aastast. Brežnevi ajal oli ta Nõukogude juhtkonna "õuelaulik", kes laulis patriootilisi ja lüürilisi laule. Kobzon laulis sisse seriaali "Seitseteist kevadist hetke" laulud. 1997. aastal lõpetas Kobzon ametlikult oma kontserditegevuse, kuid 2007. aastal tegi ta juubeliturnee, esinedes ka Eestis. Ta oli Venemaa Riigiduuma liige. Kobzon oli Putini Ukraina-vastase välispoliitika aktiivne toetaja. 2014. aasta Ukraina kriisi ajal kirjutas ta Donbassi hümni ja kavatses anda kontserdi separatistide võimu all olevas Donetskis ja Luhanskis. Juulis 2014 keelas Läti Kobzonile sissesõidu riiki. orden "Teenete eest Isamaa ees" – 3. järk (1997) ja 2. järk (2002) Mehisuse orden (2002) Nimeline püstol Tokarev "Itškeeria Tšetšeenia Vabariigi toetamise eest" (1997) NSV Liidu rahvakunstnik (1987) Vene NFSV rahvakunstnik (1980) Ukraina rahvakunstnik (1991) Vene NFSV teeneline kunstnik (1973) NSV Liidu riiklik preemia (1984) Коbzon on 28 linna aukodanik (sh Donetsk, Saratov, Biškek). 31. märtsil 2009 sai Kobzon ka Moskva linna aukodanikuks. 3. septembril 2014 võttis Dnipropetrovski linnavolikogu temalt aukodaniku nimetuse ja novembris 2014 võeti talt Poltava aukodaniku nimetus. Donetskis on Jossif Kobzoni monument. Tšassiv Jaris oli aastaid Jossif Kobzoni tänav (hiljem nimetati see ümber). Kobzoni esimene abikaasa oli laulja Veronika Kruglova, teine abikaasa näitleja Ljudmila Gurtšenko. Alates 1971. aastast oli ta abielus näitleja Ninel Kobzoniga (Ninel Drizinaga). Neil on kaks last. https://news2.ru/story/449749/ 16. oktoober 2014. Infovastupanu. Российская культурка в массы: Кобзон написал "гимн ДНР" [Vene kultuurike massidesse: Kobzon kirjutas "DRV hümni".] (vene keeles) 27. oktoober 2014. hromadske.tv. Кобзон приїхав в Донецьк співати «гімн» сепаратистів (ukraina keeles) 28. oktoober 2014. Infovastupanu. Что может быть хуже концерта Кобзона? Только его пение вместе с террористом. Fotod. Video (1:25) (vene keeles)
Bolomeeter

Bolomeeter on optilise kiirguse termiline vastuvõtja, milles kiirgust neelava osa soojenemise tulemusel muutub tema elektriline takistus. Seadme leiutas 1878. aastal astronoom ja füüsik Samuel Pierpont Langley.
B-klassi isolatsioon

B-klassi isolatsioon (ingl B-class insulation) on elektrijuhtmete selline isoleermaterjal, mis talub kuumust kuni 130 °C.
C-klassi isolatsioon

C-klassi isolatsioon (inglise keeles C-class insulation) on elektrijuhtme selline isolatsioon, mis talub kuumust kuni 180 °C. A-klassi isolatsioon B-klassi isolatsioon
Cottoni-Moutoni efekt

Cottoni-Moutoni efekt on magnetoptiline nähtus, mille puhul magnetväli tekitab optiliselt isotroopses aines magnetväljatugevusega proportsionaalse murdumistegurite erinevusega kaksikmurdumist.
Kärla Lihulinn

Kärla Lihulinn on maalinn Saaremaal. Kuressaare–Mustjala maantee 20. kilomeetril on teed juhatav viit. Kuni 2014. aastani kuulus halduslikult Kärla valda, pärast seda kuni 2017. aastani Lääne-Saare valda. Kärla Lihulinn on ehituselt kõige võimsam maalinn Saaremaal. Linnus paikneb küladest eemal metsas, liivaluidetel, mida osalt piiravad sood. Looduslikult on koht hästi kaitstud. Loodeküljelt voolab läbi väike oja, ida ja kagu pool on aga 3–4 m kõrgused liivaseljandikud. Linnuse rajamisel on viimased omavahel ühendatud, nii tekkis ovaaljas, välisnõlvalt kuni 10 m kõrgune ringvall. Maalinna väline läbimõõt on loode-kagu suunas 270 m, ristipidi 70 m. Õue pindalalt on Lihulinn Saaremaa suurim linnus – 18 000 m2. Valli sisejalamile kaevatud aukudest on leitud poolpõlenud palgiotsi ja sütt (10–60 cm paksune kiht), mis ilmselt pärinevad linnuse puukindlustustest. 1984. ja 1995. aastal viidi linnuses läbi arheoloogilised proovikaevamised ning 1992 geoarheoloogilised uuringud. ""Lihulinna maalinn"". www.karlavald.ee. Vaadatud 19.04.2011.[alaline kõdulink] Lihulinna asukoht kaardil Kärla Lihulinn kultuurimälestiste riiklikus registris
Henri II

Henri II on olnud mitme valitseja nimi: Henri II (1166–1197), Champagne'i krahv Henri II (1207–1248), Brabandi hertsog Henri II (suri 1324), Jeruusalemma ja Küprose kuningas Henri II (1503–1555) oli Navarra kuningas Henri II (1519–1559) oli Prantsusmaa kuningas Henri II (1588–1646), Condé vürst Henri II (1595–1632), Montmorency hertsog Henri II (1614–1664), Guise'i hertsog Henry II oli Inglismaa kuningas aastatel 1154–1189 Heinrich II Henri I Henri III (täpsustus)
Endosümbiont

Endosümbiont on organism, kes elab teise organismi kehas või rakus, nõnda moodustavad need kaks organismi endosümbioosi. Endosümbionti, kes elab teise organismi raku sees, nimetatakse endotsütobiondiks. Sümbioos
Piauí osariik

Piauí osariik on Brasiilia osariik, 1. järgu haldusüksus Kirdepiirkonnas. Osariigil on 66 km rannajoont. Halduslikult jaguneb 222 omavalitsusüksuseks. Suuremad linnad on Teresina, Parnaíba, Picos ja Oeiras. Osariigis asuvad Serra de Capivara ja Sete Cidadesi rahvuspark. https://www.ibge.gov.br/en/cities-and-states/pi.html ftp://ftp.ibge.gov.br/Estimativas_de_Populacao/Estimativas_2017/estimativa_TCU_2017_20180618.pdf Piauí osariigi valitsuse koduleht (portugali keeles)
Mary Tudor

Mary Tudori nime all on tuntud mitu isikut: Mary Tudor oli Henry VII tütar ja Henry VIII õde, Louis XII abikaasana Prantsusmaa kuninganna Mary I Tudor oli Henry VIII tütar, Felipe II abikaasana Hispaania kuninganna ning Inglismaa kuninganna aastatel 1553–1558. Mary Tudor oli Charles II ebaseaduslik tütar
Paraíba osariik

Paraíba osariik on Brasiilia osariik, 1. järgu haldusüksus Kirdepiirkonnas. Halduslikult jaguneb 223 omavalitsusüksuseks. Suuremad linnad on João Pessoa, Campina Grande ja Santa Rita. ftp://ftp.ibge.gov.br/Estimativas_de_Populacao/Estimativas_2017/estimativa_TCU_2017_20180618.pdf Paraíba osariigi valitsuse koduleht (portugali keeles)
2006. aasta Rahvaste Ühenduse mängud

2006. aasta Rahvaste Ühenduse mängud olid 18. mängud, mis toimusid 15.–26. märtsini Melbourne'is Austraalias. See oli suurim spordivõistlus, mis on kunagi Melbourne'is peetud, jättes varju isegi 1956. aasta olümpiamängud. Mängudel võisteldi kokku 16 spordialal, millest 12 olid individuaal- ja 4 võistkondlikud alad. Kokku jagati välja 247 komplekti medaleid. Ametlik mängude koduleht Ametlik medalite jagunemine
Endosümbioos

Endosümbioos on kooselu vorm, kus endosümbiont elab peremeesorganismi kehas või rakus. Paljud endosümbioosid on "vältimatud" – see tähendab, et ei endosümbiont ega peremeesorganism ei saa ilma teiseta elada, näiteks maotud mereussid, kes saavad eluks vajalikud toitained oma endosümbiootilistelt bakteritelt. On ka endosümbioose, mis võivad ühele osapoolele olla kahjulikud. Üldiselt on aktsepteeritud, et eukarüootse raku teatud organellid, eriti mitokondrid ja plastiidid (kloroplastid) pärinevad bakteriaalsetelt endosümbiontidelt. Seda teooriat kutsutakse endosümbiootiliseks teooriaks. Teooria varasemaid arendajaid oli Ivan Wallin; teooriat on tuliselt populariseerinud Ameerika Ühendriikide bioloog Lynn Margulis. endotsütoos
Charles IX

Charles IX [šarl üheksas] (27. juuni 1550 – 30. mai 1574) oli Prantsusmaa kuningas 1560–1574, Henri II ja Katariina di Medici poeg, François II ja Henri III vend. Charlesi isa suri 1559. Järgmisel aastal suri Charlesi 16-aastane vanem vend François II lastetuna ja 10-aastane Charles kuulutati kohe kuningaks. 15. mail 1561 krooniti ta Reimsi katedraalis kuningaks. Esialgu valitses tema eest regendina ema. Antoine de Bourbon, kes oli ise troonipärilusjärjestuses kõrgel kohal, määrati Prantsusmaa kindralleitnandiks. Bourbon langes küll 1562. aasta lõpul lahingus, kuid tema poeg päris 1589 Prantsusmaa trooni Henri IV nime all ja abiellus 1572 Charlesi õe Marguerite de Valois'ga. Iseseisva valitsemise alguses oli Charles IX admiral Gaspard de Coligny mõju all ning soosis hugenotte. 26. novembril 1570 abiellus Charles IX Austria Elisabethiga. Sellest abielust sündis Marie Elisabeth de Valois (1572–1578). Lisaks oli Charles IX-l juba enne abiellumist armuke, madalast soost Marie Touchet, kellel pärast Charlesi surma sündis 1573 poeg Charles de Valois. 1572 andis Charles nõusoleku pärtliöö veresaunaks. Kuid veresauna õudused, mis olid oodatust märksa suuremad, mõjusid nii tema tervisele kui psüühikale halvasti. Tema meeleolu kõikus alates hooplemisest veresauna julmustega kuni kisendamiseni, et tapetud hugenottide karjed kõlavad veel ikka ta kõrvus. Ta süüdistas oma ema veresauna korraldamises, mispeale ema teatas, et tema poeg on hulluks läinud. 1574. aastal hakkasid tal ilmnema tuberkuloosi tunnused, ta hakkas verd köhima. 30. mail ta suri 24-aastaselt. Prantsusmaa trooni päris tema noorem vend Henri III, kes oli aga vahepeal Poola kuningaks valitud. Henri põgenes Poolast ja asus Prantsusmaa troonile. Seni valitses Prantsusmaad regendina nende ema.
Sümbiogenees

Sümbiogenees ehk endosümbioositeooria selgitab eukarüootse raku organellide – plastiidide ja mitokondri – päritolu bakterite sümbioosi kaudu. Teooria kohaselt pärinevad need organellid varem üksikorganismina elanud prokarüootsetelt organismidelt, mis on eukarüootse raku poolt fagotsütoosi teel "alla neelatud" ja nüüd peremeesorganismi (eukarüootsesse rakku) jäänud endosümbiondina. Mitokondrid on kujunenud eukarüootse raku "alla neelatud" proteobakteritest ja kloroplastid sinivetikatest. Endosümbiootilise teooria üks nimekamaid rajajaid ja populariseerijaid oli Lynn Margulis. Endosümbioos Viiruslik eukarüogenees
Vello Lõugas

Vello Lõugas (6. aprill 1937 Suure-Jaani – 21. mai 1998) oli eesti arheoloog. Vello Lõugas lõpetas 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arheoloogia erialal. Seejärel töötas ta Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi arheoloogia sektoris. 1970. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja teemal "Eesti varane metalliaeg", kus tõestas, et põlluharimine sai eestlaste peamiseks elatusalaks juba I aastatuhande keskel eKr. Tema peamiseks uurimisteemaks kujuneski Eesti pronksiaeg. Lisaks sellele huvitas teda väga Saaremaa minevik, mida ta uuris pronksiajast kuni kaasajani välja, tema erilise tähelepanu all oli aga Kaali meteoriidikraater. Lõugase juhtimisel kaevati ja konserveeriti ka Rebala muinaspõllud ja kivikalmed. Koostas 1969. aastal ilmunud "Leedu-eesti sõnaraamatu". 1980. aastal oli Lõugas üks 40 kirjale allakirjutanutest. 1989–1990 juhtis Lõugas Konstantin Pätsi maiseid säilmeid otsivat ekspeditsiooni, mis Pätsi põrmu ka Eestisse toimetas. Vello Lõugas oli Eesti Kongressi liige aastail 1990–1992. 1995. aastal korraldas Lõugas uue ekspeditsiooni Johan Laidoneri säilmete leidmiseks. Samal aastal asutas ta ka arheoloogiaajakirja Austrvegr – Idatee. Viikingiaegne Idatee (Austrvegr) oli Skandinaaviat tänapäeva Venemaa suuri jõgesid pidi Bütsantsi ja Kesk-Aasiaga ühendanud veetee. Tema abikaasa oli Anne Untera ja poeg on tehnikaajakirjanik Hans Lõugas. Ta oli abielus ka arheoloog Marika Mägiga. Vello Lõugas, Jüri Selirand. Arheoloogiga Eestimaa teedel. 1977, 2. trükk 1989 Kaali kraatriväljal Phaethonit otsimas. 1996 Leedu-eesti sõnaraamat. 1969 Toivo Kohv, R. Kärner, Vello Lõugas. Pirita jõgi. 1982 The archaeology of terror. 1991 Vestlusi eesti ja leedu keeles. 1971 2022 Ants Kraut, Mati Mandel, Mihkel Tammet, Mehis Pever, Eva Maaring, Ene Luka, Peep Pillak, Peeter Väljas, „Vello Lõugas. Arheoloog, muinsuskaitsja, kodu-uurija” ISBN 9789949938551 ESTER, kirje b5505005 Tuna: Vello Lõugas in memoriam Lõugas, Vello (1970) Eesti varane metalliaeg (II a.-tuh. keskpaigast e.m.a. - 1. sajandini m.a.j. [Doktoritöö]
Tervetoon

Tervetoon ehk täistoon ehk toon on üldises praktilises muusikalises keelekasutuses suure sekundi sünonüümiks. Võrdtempereeritud häälestuses on ühe tervetooni suuruseks 200 tsenti. Mõiste "tervetoon" tuleneb Aristoxenose poolt kasutusele võetud mõistest "toon". Aristoxenos kasutas mõistet "tervetoon" helikõrguste intervalli mõõtühikuna, tuletades sellest mõisted pooltoon, kolmandiktoon, veerandtoon ja üldiselt 1/n-toon ning kujutas konsoneerivaid intervalle tervetooni kordsetena: kvart = 2½ tooni, kvint = 3½ tooni, oktaav = 6 tooni. Samad helisageduste vahekorrad kehtivad ka täna lääne muusikas valitsevas võrdtempereeritud kaksteisthelisüsteemis. Pythagorase traditsioonis ilmneb puhta kvindi (helisageduste suhe 3:2) ning puhta kvardi (helisageduste suhe 4:3) erinevus tervetooniga (helisageduste suhe 9:8). Juba Eukleides võttis üle aristokseenliku terminoloogia, mistõttu mõiste "tervetoon" muutus mitmetähenduslikuks. Renessansi ajal hakati puhta tertsi (5:4) kasutuselevõtu tõttu tegema vahet suurel tervetoonil (9:8) ja väiksel tervetoonil (10:9) (puhas suur terts = suur tervetoon + väike tervetoon). See vahe kehtib ainul puhta häälestuse puhul, kuna muude häälestuste puhul on tervetoonil taas uued proportsioonid. Enamasti elimineeritakse süntooniline komma (erinevus suure ja väikse tervetooni vahel), nii et tervetoon on kõigi tavaliste temperatsioonide kontekstis üheselt mõistetav intervall, mis tugineb definitsioonile "tervetoon = kvint - kvart". Antiigi helisüsteemis kerkisid peale Philolaose/Eukleidese ja Aristoxenose diatooniliste tetrakordide esile veel väga paljud erinevad diatoonilised tetrakordid, näiteks Didymose tetrakordid, mille puhul tänapäeva muusikateoreetikud räägivad suurtest ja väikestest tervetoonidest intervallide suhetega vastavalt 9:8 ja 10:9. Diatooniliste heliridade puhul kasutatakse astmetena vaid tervetoone ja pooltoone. Siit tulenevad sünonüümid tervetoon = suur sekund ning pooltoon = väike sekund. Alates 19. sajandist ja eriliselt muusikalise impressionismi puhul võimaldas tervetoonhelirida eraldada oktaavi siseselt kaks võrdtempereeritud heksakordi, milles heliklassid ei kordu. Lääne mitmehäälses muusikas kasutati kuni 20. sajandi alguseni väikseima intervallina pooltooni oma variantidega. Juba antiigi muusikateoorias tunti väiksemaid intervalle. Näiteks Aristoxenos räägib komandik-, veerand-, kuuendik-, kaheksandik- ja kaheteistkümnendiktoonidest, mida tänapäeval nimetatakse mikrointervallideks. Mikrointervalle hakkas 20. sajandil taas kasutama näiteks helilooja Alois Haba. Ida muusikas on mikrointervalle kasutatud alati.
Plekksaapad

Plekksaapad ehk PlekkSaapad on Tallinnas tegutsev eesti heavy metal bänd, mis alustas tegevust 2006. aastal. Ansambel esitab Black Sabbathi 1970. aastate alguse lugusid eestikeelses muganduses. Mart Kalvet Egert Vandel Magnus Andre Henry Hinno
Lihtheli

Lihtheli ehk puhastoon ehk toon on heli, mille lainekuju on sinusoid. Lainekuju osa, mis algab keskjoonest, läbib maksimumpunkti, miinimumpunkti ja lõppeb taas keskjoonel, nimetatakse üheks tsükliks. Tsükli ajalist kestust nimetatakse perioodiks T {\displaystyle T} . Perioodi kui ajalise suuruse ruumiline analoog on lainepikkus, mis on kahe ruumis korduvate punktide vaheline kaugus. Lihtheli lainekuju saab esitada võrrandiga x = A sin ⁡ ( ω t − φ 0 ) {\displaystyle x=A\sin(\omega t-\varphi _{0})} , kus x {\displaystyle x} on väärtus hetkel t {\displaystyle t} , A {\displaystyle A} on lainekuju amplituudiväärtus, iseloomustab helivaljust, ω {\displaystyle \omega } on lainekuju ringsagedus, φ 0 {\displaystyle \varphi _{0}} on lainekuju algfaas. Ringsagedusest ω = 2 π f {\displaystyle \omega =2\pi f} saab tuletada lihtheli sageduse (tsüklite arvu ajaühikus) f = ω / 2 π = 1 / T {\displaystyle f=\omega /2\pi =1/T} . Liitheli Osahelid
Yamuna

Yamuna (sanskriti ja hindi यमुना Yamunā) on jõgi Aasias Hindustani poolsaarel. Algab Himaalajast Yamunotri liustikust. Voolab läbi Delhi ja Āgra ning suubub Allahābādis vasakpoolse lisajõena Gangesesse. Pikkus 1376 km. Jamuna
Gaspard de Coligny

Gaspard de Coligny [gasp'aar dö kolinj'ii] (16. veebruar 1519 – 24. august 1572) oli Prantsusmaa admiral 1552. aastast, üks hugenottide juhte. Ta langes 1557 Saint-Quentini lahingus hispaanlaste kätte vangi, vabanes 1559. Vangipõlves sai temast reformatsiooni pooldaja. 1570 oli ta kaastegev ususallivust tagava Saint-Germaini rahu sõlmimisel. Kuningas Charles IX nõuandjana õhutas de Coligny alustama sõda Hispaania vastu. Ta oli pärtliöö esimesi ohvreid. Ta visati aknast välja. Tema järgi on nime saanud Lõuna-Aafrika Vabariigis asuv Coligny linn (paljudel afrikaanidel on hugenottidest esivanemad). Gaspard de Coligny vanemad olid Gaspard de Coligny-le-Vieil ja Louise de Montmorency. Gaspard de Coligny abiellus 1547. aastal Charlotte de Laval-Montfortiga. Sellest abielust sündisid: tütar Louise de Coligny (1555–1620), poeg François de Coligny (1557–1591), tütar Odette de Coligny (1560–1577) ja poeg Charles de Coligny (1564–1597). 1571. aastal abiellus ta Jacqueline de Montbeliga.  Gaspard de Coligny – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Vapp
Klipphausen (Bautzen)

Klipphausen on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Cunewalde vallas.
Charles de Gaulle (lennukikandja)

Charles de Gaulle (R 91) on Prantsusmaa lennukikandja ja prantsuse sõjalaevastiku Marine Nationale'i lipulaev. See ehitati 1989–2001 Brestis DCNSi laevatehases ja asendas eelmist lennukikandjat Clemenceau (R 98). Charles de Gaulle on kümnes ja ainuke kasutusesolev Prantsusmaa lennukikandja. See on ka Prantsusmaa esimene tuumajõul töötav pealveelaev. Laeva tekile mahub 40 lennukit ja helikopterit. Laeva kodusadam on Toulon. Lennukikandja on nime saanud president Charles de Gaulle'i järgi. Pikkus: 261,5 m Laius: 64,3 m Veeväljasurve: 38 000 t Kiirus: 27 sõlme
Jaala

Jaala ehk jaal (Hiiumaal jahla) on väike rannasõidupurjekas, mida kasutasid ka rannarootslased. Jaala on ehitatud klinkerplangutusega ning kahemastilise taglasega. Eripäraks on see, et eesmast paikneb vööri lähedal ja suurmast jaala keskel. Eesmast kannab koos pukspriidiga eespurje ja taga priitpurje, suures tahapoole kaldus mastis on kahvelpuri ning harvem lisati suurpurjele veel topsel. Peamine kasutusala oli halu- ja kivivedu ning hülgeküttimine. Jaul 10. juuli 2008, Ivar Oja, Haruldase purjetüübiga jaalad purjetavad esmakordselt ümber Eesti, postimees.ee Yal, en.wikipedia.org
Tupolev Tu-160

Tu-160 (NATO koodnimega Blackjack) oli Nõukogude Liidu ja on Venemaa ülehelikiirusega strateegiline kontinentidevahelise lennukaugusega pommituslennuk. Praegu on see suurim ülehelikiirusel lendav ja suurim lennu ajal muudetava tiivanoolsusega lennuk. Tu-160 on kõigi aegade raskeim sõjalennuk. Kontseptsioonilt on Tu-160 1974. aastal esmalennu teinud USA pommituslennuki B-1B analoog, kuid teostatud suuremas mõõtkavas. Tu-160 järelpõlemisega turboventilaatormootorid NK-321 arendavad suurimat võimsust kui ühegi seni ehitatud sõjalennuki mootorid, kuid pole kütusesäästlikkuse poolest eesrindlikud. Tu-160 loodi Tupolevi projekteerimisbüroos. Prototüübi katselend toimus 18. detsembril 1981 Moskva oblastis Ramenskoje lennuväljal. Lennuki sarjana ehitamist alustati 1984. aastal, esimene lennuk anti tellijale üle sama aasta 10. oktoobril. Relvastusse võeti Tu-160 1987. aasta aprillis. Kokku ehitati 35 lennukit Tu-160, neist 27 NSV Liidu ajal, millest 8 Tu-160 jäid katse- ja testlennukiteks, ülejäänud võeti relvastusse. Kõik oma baasis olnud 19 lennukit jäid NSV Liidu kokkuvarisemise järel Ukrainasse. Neist 8 andis Ukraina ajavahemikus 5. novembrist 1999 kuni 21. veebruarini 2000 üle Venemaale, saades vastutasuks 285 miljoni USA dollari väärtuses maagaasi. 10 Tu-160 lennukit lõigati ajavahemikus 16. novembrist 1998 kuni 2. veebruarini 2001 strateegilise relvastuse vähendamise raamides vanametalliks, kusjuures mõni neist lennukitest oli lennanud alla 100 tunni. Üks Tu-160 anti 30. märtsil 2000 üle Poltaava lennundusmuuseumile, kus see muudeti hiljem lennuvõimetuks. Nüüdseks lennukeid Tu-160 Ukrainas enam ei ole. Meeskond: 4 Pikkus: 54,1 m Kõrgus: 13,1 m Tiivaulatus: noolsus 20° juures: 55,7 m noolsus 65° juures: 35,6 m Tiivapindala: 232 m² Tiiva pinnakoormus: 743 kg/m² kuni 764 kg/m² Tühimass: 110 t Maksimaalne stardimass: 275 t Mootorid: 4 x 137,2 kN, forssaažil 250 kN, turboventilaator NK-321 Reisikiirus: 850 km/h (0,77 M) Suurim kiirus: Mach 2,05 (2 220 km/h optimaalsel kõrgusel), 1030 km/h merepinna kõrgusel Lennukaugus: 17 400 km Lennulagi: 15 600 m Tõusukiirus: 73 m/s Maandumistee pikkus u 2000 m ja õhkutõusutee pikkus u 1600 m. Relvalast kuni 40 tonni, kahes eraldi pommišahtis, milles asuvad pöörlevad 6 lendkeha riputuskohaga revolvertrummlid. Suhhoi T-4 ja Tu-160
1975. aasta Eesti meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Eesti meeste 20. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes (1975) Eesti 20. meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti 13. - 23. maini 1975 Põlvas Peakohtunik: Jaan Vehlmann