laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Modjadjiskloof

Modjadjiskloof (kuni 2004. aastani Duiwelskloof) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Mopani ringkonnas. Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Modjadjiskloofi elanikest valgeid 47,93%, mustanahalisi aafriklasi 47,38%, India või Aasia päritolu inimesi 2,75%, värvilisi 0,50% ja teisi 0,50%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 43,72% inimesi, pedi keelt 23,26%, inglise keelt 12,27%, tsonga keelt 9,71% ja sotho keelt 2,73%. https://census2011.adrianfrith.com/place/961111
Salutaguse Pärmitehas

Salutaguse Pärmitehas AS on ainus Eestis pärmi tootev toiduainetetööstuse ettevõte, mis paikneb Salutaguse külas Kohila vallas Raplamaal. Ettevõte oli rajatud 1860. aastatel (teistel andmetel 1. veebruarist 1930). Tol ajal hakkas tegutsema Salutaguse mõisas viinavabrik, mille tootmise kõrvalsaadus oli pärm. XX sajandi esimesel poolel rajas parun Busch endise viinaköögi asemele pärmi tootmisega tegutsevat ettevõtte. 1927. aastast sai ettevõtte omanikuks Aleks Korjus ja seal hakati linnaste baasil tootma pagaripärmi, mida kasutati pagaritoodete tootmiseks Tallinnas. 1940. aastal oli tehas natsionaliseeritud. Aastast 1994. kuulub pärmitehas Kanada kontsernile Lallemand (selle peakorter asub Montréalis, kontserni tehased on 43 riigis), mille omanikud ostsid tehase 1 krooni eest. Toodetakse vedelpärmi pagari- ja kondiitritööstustele, inaktiivset kuivpärmi inimtoiduks ja loomasöödaks, inaktiivse kuivpärmi segusid õlle-, piirituse- ja veinitööstusele, toidulisandite ja ravimite tootmiseks vajalikku kuivpärmi ning looduslikke taimekaitsevahendeid metsandusele, põllumajandusele ja haljastusele. Tootmise käigus tekkinud jääke kasutatakse põldudel väetamiseks ja vinassi põllumuldade parendamiseks. 2018. aastal oli ettevõtte käive 36 miljonit eurot, tehases töötab 140 töötajat. Suurem osa toodangust läheb välismaale – Kanadas asuvatesse müügikeskustesse ning edasi tarbijatele kogu maailmas. Osaliselt läheb toodang otse Eestist Aasiasse, Lõuna-Ameerikasse, Euroopasse ja Aafrikasse. Aasta toodang on 4300 tonni inaktiivset pärmi, 2500 tonni muid pärmiekstrakti baasil tehtavaid segusid, 1700 tonni lisandeid veinitööstustele ja 300 tonni vedelpärmi. Завод, который работает уже 160 лет, Деловые ведомости, 24.06.2019 SALUTAGUSE PÄRMITEHAS AS, e-krediidiinfo.ee Salutaguse pärmitehas töötab täistuuridel, Postimees, 24.01.2019 Ettevõte Raplamaa ettevõtjate e-kataloogis
Orienteerumispäevak

Orienteerumispäevak (ka o-päevak või päevak) on harrastajatele suunatud ilma eelregistreerimiseta orienteerumisüritus. Orienteerumispäevakud toimuvad enamasti argipäeva õhtutel, kuid vahel ka nädalavahetustel. Eesti esimene orienteerumispäevak – Tallinna orienteerumisneljapäevak – toimus 11. juunil 1964 Kloostrimetsas. Päevakute idee autor oli Rain Lahtmets ja esimese neljapäevaku korraldaja Toomas Kerem. Erinevates Eesti piirkondades korraldatakse orienteerumispäevakuid kevadest sügiseni erinevatel nädalapäevadel tööpäevade õhtutel: Tallinnas esmaspäevadel, teisipäevadel, kolmapäevadel ja neljapäevadel, Põlvamaal teisipäevadel, Läänemaal, Lääne-Virumaal, Valgamaal ja Võrumaal kolmapäevadel, Tartumaal, Pärnumaal ja Saaremaal neljapäevadel. Sügis-talvisel hooajal toimuvad Tallinnas linnaorienteerumise päevakud pühapäeviti. Päevakutel on erineva pikkuse ja raskusastmega orienteerumisrajad erinevatele vanuseklassidele. 2017. aastast kuuluvad üle Eesti toimuvad orienteerumispäevakud ühise katuse alla, moodustades RMK Eestimaa orienteerumispäevakute sarja. 2017. aastal kuulus sellesse 18 erinevat sarja, 2018. aastal 20 sarja. Eesti Orienteerumisliit (aprill 2017). "RMK Eestimaa orienteerumispäevakud alustasid". Ajakiri Orienteeruja. "RMK Eestimaa orienteerumispäevakud". Mait Tõnisson. RMK Eestimaa Orienteerumispäevakud
Valtu tellisetehas

Valtu tellisetehas, ka Telliskivivabrik "Waldau" oli telliskive tootev ettevõte Harju maakonnas Valtu külas. Ettevõte rajati 1899., parun Alexis Häntschel Oliver Girard de Soucantoni (1857-1915) poolt Tollal jäi ettevõte Valtu mõisa alale. Valtu tellisevabriku ostis 1917. aastal paruni pärijatelt Toomas Pihlak ja Pihlakud arendasid seda kuni 1940. aastani, kuni vabriku natsionaliseerimiseni. Ettevõte lõpetas tegevuse 1963. Ettevõttes toodetud telliskive on palju kasutatud Rapla ehitistes. http://www.eestigiid.ee/?CatID=88 (vaadatud 14.11.2018) Igavene jürna värk selle Jürna tänavaga, Raplamaa Sõnumid, nr. 17, 22 aprill 2020 http://www.mois.ee/harju/valtu.shtml (vaadatud 14.11.2018) Sepaõpilasest töösturiks
Semmeni Olli

Semmeni Olli (sündinud Olga Semjonovna Matvejeva; 1932) on siberi seto suurlaulik Haida külast Krasnojarski krais. Ta oli oma lauluoskuse poolest külarahva hulgas tuntud juba vähemalt 1980. aastatel. Teda on peetud oma küla silmapaistvaimaks laulikuks, samuti on hinnatud tema teadmisi vanast setu pärimusest ja lauludest. Olli esineb koos teiste Siberi setu laulikutega folkloristide Andreas Kalkuni ja Anu Korbi koostatud antoloogias "Siberi setode laulud", mis salvestati 1987., 1998., 2007. ja 2008. aastal Eesti Rahvaluule Arhiivi välitöödel. Olli pärineb Väiko-Haida huutarist (talust) ja tema esivanemad pärinevat Meremäe külast Setumaalt. Ta lapselapsed Maša ja Vanja Zemurbeis kuuluvad Haida laste folklooriansambli Kullõrkukk koosseisu. Haida küla Maarja Pähnapuu Hilana Taarka Lauri Sommer (16. märts 2012). "Helid diasporaa ajamasinast". Sirp. Vaadatud 14. november 2018. Korb, Anu (2008). "Välitööd rahvuskaaslaste juures Krasnojarski krais" (PDF). Mäetagused (40): 83–98. DOI:10.7592/MT2008.40.korb. ISSN 1406-992X. "Folklooriansamblid ja laulikud | Siberi setode laulud". Eesti Kirjandusmuuseum. Vaadatud 14. november 2018. "Saateks | Siberi setode laulud". Eesti Kirjandusmuuseum. Vaadatud 14. november 2018. Valik erinevaid vanu seto laule Semmeni Olli esituses. Eesti Kirjandusmuuseum "Kaŕalaul" (Karjaselaul) Semmeni Olli (vasakul pearätiga) esituses Eesti Kirjandusmuuseum Itkulaul "Vanaimäkene" Semmeni Olli (vasakul pearätiga) eeslaulmisel Eesti Kirjandusmuuseum Naljalaul "Küll olĺ kolõ ütsündä" Semmeni Olli (vasakul pearätiga) eeslaulmisel Eesti Kirjandusmuuseum Raimu Hanson (18. veebruar 2011). "Eestlasi jääb Siberis järjest vähemaks". Postimees. Anu Korb & Andreas Kalkun (19. oktoober 2007). "Setod Siberimaal". Sirp.
Raasiku Elekter

Raasiku Elekter on Harju maakonnas Raasiku vallas Raasiku alevikus elektrotehnika tootmisalal tegutsev aktsiaselts, mis komplekteerib elektrikilpe või -jaotlaid ja valmistab tellimustööna lehtmetallist tooteid, sealhulgas kilpide korpusi pulbervärvitud pinnatöötlusega. Ettevõte asutati 1958. aastal nimega Raasiku Tootmisbaas. Eesti NSV ajal kandis ettevõte nimesid Raasiku Elektromehaanikatehas ja Raasiku Katseremonditehas.[viide?] Raasikul arenes tootmisettevõtte ümber infrastruktuur Tehase tee ja selle ümbrusse rajatud tootmis- ja korterelamute ning eramute hoonestusega. 2021. aastal töötas ettevõttes keskmiselt 16 töötajat, aastal 2020 oli see arv 20 ja aastal 2018 anti tööd umbes 30 inimesele. https://web.archive.org/web/20181104103524/http://rer.ee/meist/ (vaadatud 14.11.2018) https://ariregister.rik.ee/est/company/10038162/aktsiaselts-Raasiku-Elekter Koduleht
Piccadilly Circus

Piccadilly Circus on ristmik ja avalik ruum Westminsteris Londonis Suurbritannias. "Circus" tähendab selles kontekstis ringikujulist avaliku ruumi ala ristmiku kõrval. Piccadilly Circus on populaarne kohtumispaik ja vaatamisväärsus. Piccadilly Circuse all on metroojaam, mis on osa Londoni metroovõrgustikust. Oxford Street  Piccadilly Circus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kildare'i krahvkond

Kildare’i krahvkond (inglise keeles: County Kildare ja iiri keeles: Contae Chill Dara) on krahvkond Leinsteri provintsis Iirimaal. Krahvkonnas elab 2011. aasta seisuga rohkem kui 209 000 inimest. Krahvkond asub Dublinist edelas.  Kildare'i krahvkond – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Giverny

Giverny on küla Prantsusmaal Normandia piirkonnas Eure'i departemangus. Külas elas 2008. aasta seisuga 502 inimest. Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Payerne

Payerne on vald Šveitsis Vaud' kantonis. Vallas elas 2016. aasta detsembri seisuga 9486 inimest. Ständige Wohnbevölkerung nach Staatsangehörigkeitskategorie Geschlecht und Gemeinde; Provisorische Jahresergebnisse; 2018, vaadatud 11.04.2019.
Airdrie

Airdrie on linn Suurbritannias Šotimaal North Lanarkshire'is. Airdries elab umbes 37 000 inimest.
Ann Widdecombe

Ann Noreen Widdecombe (sündinud 4. oktoobril 1947 Bathis Somersetis Inglismaal) on Briti endine poliitik. Ta oli Konservatiivse Partei liige ning Suurbritannia parlamendi liige aastatel 1987–2010.
Amtrak

Amtrak (täisnimega National Railroad Passenger Corporation) on reisirongiliiklust korraldav ettevõte, mis kuulub Ameerika Ühendriikide valitsusele. Amtrak teostab reisijate vedusid rongidega üle kogu USA.
Miami Gardens

Miami Gardens on linn Ameerika Ühendriikides Florida osariigis Miami-Dade'i maakonnas. Miami Gardensis elas 2010. aasta seisuga üle 110 000 inimese. Ballotpedia, vaadatud 6.03.2022. QuickFacts: Miami Gardens city, Florida, vaadatud 6.03.2022.
Wildberg

Wildberg on omavalitsus Šveitsis Pfäffikoni piirkonnas Zürichi kantonis. Omavalitsuse pindala on 10,56 km². Wildbergis elas 2016. aasta detsembri seisuga 985 inimest. http://www.wildberg.ch/de/
M6

M6 on Suurbritannia pikim maantee. Maantee on 373,7 kilomeetrit pikk. Maantee lõunapoolne ots on Catthorpe'i küla juures Leicestershire'is ja põhjapoolne ots Gretnas Dumfries and Galloway tervikomavalitsuses Šotimaal.
Thionville

Thionville on linn Kagu-Prantsusmaal Moselle'i departemangus. Ta asub Luksemburgi ja Saksamaa piiri lähedal. 2014. aasta seisuga elas seal umbes 41 000 inimest. https://www.insee.fr/fr/statistiques/2521169, vaadatud 10.10.2021. Populations légales 2021
Microsoft TechNet

Microsoft TechNet oli Microsofti hallatava veebilehekülg, mis edastas teavet infotehnoloogia eriala ekspertidele. Lehekülg käivitati 1998 ja lõpetas tegevuse 2013. Hilisemalt suunab see ümber lehele Microsoft Docs. 2005. aastal loodi lehekülje juurde kord kuus ilmuv TechNet Magazine. Lehekülg veebiarhiivis
Vernon (Florida)

Vernon on linn Ameerika Ühendriikides Florida osariigis Washingtoni maakonnas. Vernonis elab 2010. aasta seisuga 687 inimest. 2016 U.S. Gazetteer Files 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022.
Kevin Brady

Kevin Patrick Brady (sündinud 11. aprillil 1955 Vermillionis) on Ameerika Ühendriikide poliitik, kes kuulub ka Vabariikliku Partei ridadesse. Kevin Brady on sündinud USA Lõuna-Dakota osariigis Vermillionis.
House of Commons

House of Commons (ametlikult the Honourable the Commons of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland in Parliament assembled) on Suurbritannia parlamendi alamkoda. House of Commons peab istungeid Westminsteri palees nagu ka ülemkoda, House of Lords. Briti parlament on kõige vanem tänini töötav valitsusorgan. Kutsuti esimest korda kokku 1265. Kuningriigi alamate (aadlikud ja linnade esindajad) esinduskoguna Inglismaa kuninga juures. Algselt kutsuti Parlament kokku, kui alamad ei olnud seadustega rahul või kui kuningas tahtis kehtestada uusi makse. Koosnes (alates 14. sajandist) kahest kojast: Lordide koda ja alamkoda (linnade esindajad). House of Commonsis on 650 liiget. Praegune koalitsioon koosneb Konservatiivsest Parteist (alguses 316 kohta) ja Demokraatlikust Unionistlikust Parteist (10 kohta) ning opositsiooni kuuluvad Leiboristlik Partei (257 kohta), Šoti Rahvuspartei (35 kohta), Liberaaldemokraadid (12 kohta), Sinn Féin (7 kohta), Plaid Cymru (4 kohta), Inglismaa ja Walesi Roheline Partei (1 koht) ning fraktsioonitud (5 kohta). 2009–2019 oli House of Commonsi spiiker John Bercow.
Wendy's

Wendy’s on rahvusvaheline kiirtoidukett, mille asutas Dave Thomas 15. novembril 1969 USA Ohio osariigis Columbuses. Wendy’si menüü koosneb peamiselt burgeritest, kanavõileibadest, friikartulitest ja jookidest.
Aedermannsdorf

Aedermannsdorf on vald Šveitsis Solothurni kantonis. Aedermannsdorfis elas 2016. aasta detsembri seisuga 556 inimest, 2022. aasta lõpus 578 inimest. Ständige Wohnbevölkerung nach Staatsangehörigkeitskategorie Geschlecht und Gemeinde; Provisorische Jahresergebnisse; 2018, vaadatud 11.04.2019. https://www.aedermannsdorf.ch/
Aino Lehis

Aino Lehis (aastani 1956 Aino Rosenup; 29. august 1928 Tallinn – 14. juuli 2024) oli eesti nahakunstnik. Ta õppis aastatel 1936–1942 Hiiu algkoolis ja 1942–1947 Tallinna 10. Keskkoolis. Aastal 1947 asus õppima Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, mille lõpetas aastal 1953 ERKI nahkehistöö erialal. 1953–1959 oli ta Nõmme Pioneeride Maja kunstiringi juht ning 1961–1993 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi õppejõud ja 1968. aastast alates dotsent. Ta esimene isiknäitus toimus 1978. aastal koos Ellinor Piipuuga. l. Näitustel osales alates 1953. aastast nii Eestis kui ka välismaal (USA, Jaapan, Brasiilia, Soome, Suurbritannia, Läti, Rootsi, Venemaa). Ta on kujundanud toodangut Kunstitoodete Kombinaadile ARS. 1956. aastast alates oli ta Eesti Kunstnike Liidu liige ja 2009. aastast alates Eesti Nahakunstnike Liidu auliige. 2019. aastal määras Nahakunstnike Liit talle Frölich Preisi nimelise auhinna 70-aastase rikkaliku loometöö ja tähelepanuväärse panuse eest Eesti nahakunsti edendamise[1] Abikaasa Enno Lehis (1912–2011) oli eesti maalikunstnik, akvarellist. Tema tütar on akvarellist Pille Lehis ja lapselaps laulja Tui Hirv. Tema köidete ja külalisraamatute nahavoolijoon on tundlik ja mitmekesine, vaba vähimastki robustsusest, meenutades otsivat pliiatsijoonistust ja olles üldmuljelt ennekõike küpse-tooniline, maaliline ja akvarellilikult läbipaistev. Aga Aino Lehis polnud kinni vaid kaanekujundustes. Niisama vabalt lenneldes sündisid ka suured ja mõjusad segatehnikas dekoratiivsed nahast kotid ja väiksemad, üllatava kujundikeelega pildid, kus näiteks saarte rahvariiete valgest voldiktanust on välja kasvanud hoopis poiss punase kuu taustal. Aino Lehis ütles kord, et naha juures on teda kõige rohkem huvitanud võimaluste proovimine. Nahatöid komponeerides ja hiljem materjalis teostades olnud tal sageli tunne „nagu keegi lükkaks kõrvalt“. Isikunäitused: 1978 – Tallinna Kunstihoone galerii (koos Ellinor Piipuuga) 1989 – Eesti Tarbekunstimuuseum 1990 – Kuressaare linnuse keldrisaal 1998 – Eesti Rahvusraamatukogu peanäitusesaal 2008 – Kristjan Raua Majamuuseum 2010 – Tallinna Keskraamatukogu Valik muid näitusi: 1960 – Eesti tarbekunst Helsingis, Soome 1967 – Kultuuriministeeriumi tellimus Londoni messile, Inglismaa 1968, 1978 – grupinäitus, Tallinna Kunstihoone galerii 1974 – Erfurdi tarbekunstikvadriennaal, Saksamaa 1979, 1983, 1985 – Baltimaade tarbekunstitriennaal 1982 – Leipzigi raamatumess, Saksamaa 1982 – Riia Väliskunsti Muuseum, Läti 1990 – Angelholm, Rootsi 2008–2010 – nahakunstinäitus “Paikkond”, Tallinn, Kohila, Viljandi, Rakvere, Võru 2009 – 10. rahvusvaheline köitekunsti biennaal, St Rémy-lès-Chevreuse, Prantsusmaa 1957 – Moskva ülemaailmse noorsoofestivali diplom 1987 – köitekunstinäituse 3. koht, Tallinn 1995 – Soome Instituudi eripreemia rahvusvahelisel köite­kunstinäitusel “Scripta manent”, Tallinn 2005 – ergutusauhind rahvusvahelisel köitekunstinäitusel “Scripta manent”, Tallinn https://www.eaa.ee/memoriam-aino-lehis http://www.nahakunst.ee/lehis.html
Kaido Kask

Kaido Kask (sündinud 4. juulil 1959 Tartus) on eesti keraamik. Ta sündis 1959. aastal Tartus. Ta lõpetas aastal 1977 Tartu 1. Keskkooli. Õppis keraamikat 1980–1985 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis. 1990. aastal läks ta Saksamaale Kasseli Kunstikõrgkooli. Seal tutvus esimest korda sellise keraamika tehnikaga nagu raku. Kaido oli Tartu Kunstitoodete Kombinaadi Ars (alates 1992 AS „Artes”) autoritööde kunstnik (1985–1996). Alates 1996. aastast sai temast vabakutseline kunstnik ning 1991. aastal Eesti Kunstnike Liidu liige. 1985. aastast on esinenud paljudel näitustel Eestis ja välismaal. Kaido Kask on eesti keraamikutest üks vähestest, kelle loomingust enamuse moodustavad rakutehnikas teostatud esemed. Omanäoliste rakusavist tööde teostamiseks lisab kunstniku madalkuumusglasuuridele hõbenitraati. See muudab glasuuri pinna ainulaadselt läikivaks. "Imetlusväärse täpsusega kannab ta hõbeda sisaldusega glasuuri eseme pinnale, töövahendiks joonsuled, sirklid, teibid ja pulverisaator. Kaido tööd on perfektselt läbi mõeldud ja teostatud." (Ingrid Allik "Rakukujunemine ja kogemus" 2010 Eesti Kunstiakadeemia lk. 43) "Kaido Kase seinataldrikute ja -plaatide kompositsioonis on kasutatud suurejoonelist geomeetrilist dekoori, mida ilmestab rakule omane krakleevõrgustik." (Leo Rohlin "Keraamika käsiraamat" Teine trükk 2012 Eesti Kunstiakadeemia lk. 125) 1987, 1990 eesti tarbekunsti ülevaatenäitused. Tallinn 1990 Keraamika ja muud materjalid. Tallinna Kunstisalong 1989 Tartu Kunstnike Maja (K. Kask, E. Pedak, K. Raidma, T. Viirelaid, U. Vool) 1992 Eesti tarbekunsti näitus. Karlsruhe, Saksamaa 1993 Galerii “Handwerkskammer”. Kassel, Saksamaa (E. Järv, K. Kask, R. Kelpman, K. Mälk, T. Reinsalu) 1993 Galerii „Rüütli”. Tartu (K. Kask, M. Mikkel, P. Veski) 1993-1994 From Dreams to Reality. Tallinn; Vilnius; Riia; Göteborg; Helsingi 1994 Ars Baltica. Keraamikafestival. Ahvenamaa, Soome 1994 Eesti Keraamikute Liidu aastanäitus. Tallinn 1995 „ON” grupi näitus. Tallinna Kunstihoone 1991 Tartu Kunstimuuseum (K. Kask, M. Mikkel) 1991 Tallinna Kunstihoone Galerii (M. Karmin, K. Kask) 1992 Galerii „G”, Tallinn 1992 Kuressaare loss 1993 Tartu Ülikooli Raamatukogu 1994 Vanha Kirjastotalo, Tampere 1991 Noore kunstniku aastapreemia 1994 Eesti Riiklik kultuuristipendium Tarbekunstimuuseum; Tallinna Kunstihoone; Tartu Kunstimuuseum http://www.kunstistuudio.ee/kunstigalerii/kunstnikud/kaido-kask Kaido Kase pilte "Üks teine" (1991) "Op III" (2008) Ingrid Allik "Raku kujunemine ja kogemus" Eesti Kunstiakadeemia 2010 Leo Rohlin "Keraamika käsiraamat" Teine trükk. Eesti Kunstiakadeemia 2012 http://www.kunstistuudio.ee/kunstigalerii/kunstnikud/kaido-kask https://arhiiv.err.ee/vaata/olen-uks-teine-keraamikud-kaido-kask-ja-piret-veski Ingrid Allik "Raku kujunemine ja kogemus" Eesti Kunstiakadeemia 2010 https://tartu.postimees.ee/1890617/kaido-kask-triivib-savi-ja-spinningu-vahel http://keraamikatehas.ee/et/mis-keraamika-ja-selle-liigid https://sakala.postimees.ee/2388951/ajalugu-tasakaal-ja-ilu
Schultzen

Schultzen (varem Schultz) oli Riiast pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa. Suguvõsaliin algab Michael Schultziga (Schulte) (1497−1563), kes valiti 1543. aastal Riia raehärraks. Tema kahest pojast hargnesid kaks liini. Vanemast pojast Riia kodanik Michael Schultzist (1539−1601) alguse saanud haru kustus meesliinis XVII sajandi lõpul. Noorem liini rajaja Riia raehärra Johann Schultzi (1545−1617) poeg Eberhard Schultz (1587−1658) tõsteti 1651. aasta 30. oktoobril (vkj) Rootsi aadliseisusse ja sai perekonnanimeks von Schultzen; Rootsi rüütelkonda teda siiski ei introdutseeritud. Tema järeltulijate hulgast võrsus neli Riia raehärrat. Matriklite koostamise ajal võeti suguvõsa 1747. aasta 29. juunil (vkj) Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Schultzenid surid meesliinis välja 1767. aastal. Michael Schultz (1497−1563), Riia raehärra Johann Schultz (1545−1617), Riia raehärra Eberhard von Schultzen (1587−1658), Riia raehärra Eberhard von Schultzen (1624−1680), Riia raehärra Michael von Schultzen (1628−1698), Riia raehärra, mõisaomanik Eberhard von Schultzen (1659−1710), Riia raehärra, mõisaomanik Johann von Schultzen (1676−1746), Riia raehärra ja bürgermeister, Liivimaa rüütelkonna sekretär, mõisaomanik Liivimaa läti distrikt: Kleistiņi (Kleistenhof) (1662−?, pandivaldus), Menkuļu (Memmküll) (1682−1767), Nolpessala (Nolpenholm) (1570−1686, vaheajaga), Skulte (Adjamünde) (enne 1646−1767), Zase (Sassenhof) (enne 1646−1767), Vīberta (Wiebersholm) (1704−1722) Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 428-429. Etwas über die livländische Familie von Schultzen. – Das Inland. Nr 31. 30. Juli 1856. Veerg 489-498 [1].
Estonia-3M

Estonia-3M oli elektronlampidel töötav radioola, mis töötati välja Tallinna Raadio-Elektroonika Konstrueerimisbüroos (TREKB) ning mida toodeti Tallinnas tehases Punane RET. Valjuhääldid olid paigutatud kummalegi kasti küljele nagu stereofoonilise heli edastamise jaoks, kuid tegelikult oli radioola monofooniline. Selline valjuhääldite paigutus andis aga teatava pseudostereofoonilise efekti ka monofoonilise heli korral. Võrreldes eelneva mudeliga Estonia-3 oli aga madalamate helisageduste taasesitus tunduvalt halvem kasti väiksema mahu tõttu. Juba eelnenud mudel Estonia-3 oli stereofoonilise raadiovastuvõtu suunas orienteeritud, ja talle sai külge ühendada stereodekooderi koos kahekanalilise lisavõimendiga (ehk omaaegses venekeelses keelepruugis "stereopristavka"). Mudelil Estonia-3M oli samuti välise stereodekooderi külgeühendamise võimalus. Järgmise mudeli Estonia-4 kohta vastav info puudub. Stereofooniline oli aga radioola Estonia järgmine mudel Estonia Stereo, ja kõik järgnevad mudelid, mis hakkasid kandma NSV Liidus selleks ajaks kehtima hakanud standardiseeritud tüübinumbreid 005 (Estonia 005) kuni 010 (Estonia 010). Ajakiri "Радио", 1965, nr 6. Moskva. Lk 27.
Eero Jürgenson

Eero Jürgenson (sündinud 7. septembril 1960) on eesti sisearhitekt ja disainer. 1985. aastal lõpetas Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituudi sisearhitektuuri erialal. 1988–1999 töötas Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri osakonnas õppejõuna. Osales Eesti Sisearhitektide Liidu asutamiskoosolekul 20. novembril 1990, on selle liige ja hariduskomisjoni esimees. Kahel korral valiti ta ESL esimeheks, 1994–1996 ja 2000–2002. Vahemikus 1984–2001 on ta töötanud Kunstikombinaadis ARS, EKE Projekt ja OY Martela. 2001. aastast alates on ta OÜ Ars Projekt sisearhitekt, osanik ja juhatuse liige. Mööbel Tool "Mefisto", Eero Jürgenson, 1987. Sisearhitektuur Kuku Klubi, Tallinn. Sisekujundus, 1989. Eramaja Veskimöldres, Tallinn. OÜ ARSPROJEKT, 2006–2008. Lutheri kvartal, Tallinn. OÜ ARSPROJEKT, 2003–2010. Noblessner creative hub, Tallinn, OÜ ARSPROJEKT, 2011–2013. Villa Luganos, Šveita. OÜ ARSPROJEKT sisekujundus, 2012–2013. Eesti Suursaatkond Washingtonis, USA. OÜ ARSPROJEKT sisekujundus, 2018. Eesti Suursaatkond Roomas, Itaalia. OÜ ARSPROJEKT sisekujundus, 2018. Näitusekujundused Eesti tarbekunsti- ja disaininäitus ACTA (koos Toivo Raidmetsaga), Tallinna Kunstihoone, 1987 Noorte kunstnike näitus „Ma pole kunagi käinud New Yorgis” (koos Toivo Raidmetsaga), Tallinna Laululava, 1988 Festivalikujundus Fiesta Internationale lava ja linnaruumi kujundus aastatel 1987–1992 koos Toivo Raidmetsaga https://www.teatmik.ee/et/personprivate/42313-Eero-J%C3%BCrgenson "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. november 2018. Vaadatud 15. novembril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://thulema.ee/en/designer/eero-jurgenson/[alaline kõdulink] https://www.digar.ee/viewer/et/nlib-digar:357078/309389/page/221 https://register.muinas.ee/public.php?menuID=monument&action=view&id=3093 https://www.ars.ee/projects/# http://www.sirp.ee/s3-pressiteated/uus-vaev-eesti-noor-disain-1980-aastatel/
Estonia-55

Estonia-55 oli Tallinna raadioelektroonika tehases Punane Ret välja töötatud radioola, millel oli FM vastuvõtu võimalus ultralühilainealas. Kõrge helikvaliteedi saamiseks oli radioolal kaks originaalse konstruktsiooniga laia töösagedusalaga (50 – 15 000 Hz) valjuhääldit, mis olid paigaldatud esipaneelile; madala oomilisuse tõttu olid need ühendatud järjestikku. Kahe samasuguse valjuhääldi kasutamine ühtlustas (tasandas) helisagedusosa sageduskarakteristikut ja nihutas taasesitatava sagedusala alumist piiri allapoole. Kogu tehnilise lahenduse osas erines Estonia-55 oluliselt eelmistest sõjajärgsete raadiote mudelitest (nt Tallinn jt). Kõige suurem uuendus oli siiski FM-vastuvõtu võimalus ultralühilaine alas. Estonia-55