laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Teine Hiina-Jaapani sõda

Teine Hiina-Jaapani sõda (nõukogude ajalookirjutuses Hiina rahvavabastussõda) toimus aastatel 1937–1945 Hiina ja Jaapani vahel. Alates 1939. aastast loetakse seda osaks Teisest maailmasõjast. Sõda lõppes Jaapani alistumisega 1945. aastal. Hiina–Jaapani sõja peamiseks põhjuseks võib pidada 20. sajandil Jaapani ühiskonnas toimunud kiiret arengut. Ühiskondliku struktuuri muutumine, majanduse elavnemine ja tööstuse kiire kasv, rahvastiku enneolematu juurdekasv ning poliitiliste struktuuride jäikus ja neis lokkav korruptsioon pakkusid soodsa pinna armee mõjuvõimu tugevnemisele ja soodustasid ekspansionistlike meeleolude levikut ohvitserkonna hulgas. Oluline oli ka hirm Nõukogude Liidu mõjuvõimu tugevnemise ees piirkonnas, mis tõi kaasa ideed puhvertsooni loomisest Kirde-Hiinasse. Selle teostamiseks korraldasid Jaapani keiserliku armee noored ohvitserid oma algatusel juba 1931 niinimetatud Mukdeni vahejuhtumi ja seda ettekäändeks tuues korraldasid 1932. aastal Mandžuuria okupeerimise, moodustades seal Mandžukuo marionettriigi. Hiina-suunalise ekspansiooni idee populaarsust suurendas Hiina Vabariigi enda sisemine nõrkus. Alates vabariigi väljakuulutamisest 1912. aastal oli Hiina olnud pidevate kodusõdade ja sisetülide tandriks. 1930. aastateks olid paljud Hiina piirkonnad mitte keskvalitsuse, vaid kohalike sõjapealike kontrolli all. Keskvalitsus ise oli sisuliselt sõjas Hiina Kommunistliku Parteiga. Veel ühe sõja puhkemiseks vajaliku eeltingimuse lõi 26. veebruari riigipöördekatse läbikukkumine Jaapanis 1936. aastal, mis vähendas keiserlikus armees ainult Kirde-Hiina alade säilitamisele keskendunud Kōdōha fraktsiooni mõjujõudu. Sõjaväes muutus nüüd domineerivaks Toseiha fraktsioon, mis pidas oluliseks Jaapani mõjuvõimu laiendamist ka väljapoole juba Jaapanile kuuluvaid alasid, st Koread ja Mandžuuriat. Sõja ametlikuks alguseks peab enamus ajaloolasi 7. juulil 1937 aset leidnud vahejuhtumit Marco Polo sillal, kus info puudulikust liikumisest tekkinud eksituse tõttu puhkes tulevahetus Hiina 29. armee ja Jaapani Hiina garnisoni armee vahel. Kuigi vahejuhtum lõppes 9. juulil sõlmitud vaherahuga, jäi ebakindlus ja pinged kahe vaenupoole vahel püsima. Need lahvatasid täiemahuliseks konfliktiks sama aasta 25. juulil Hebei provintsis Langfangi linna juures puhkenud lahingus, kus vastamisi olid samad kaks armeed. 27. juulil 1937 sanktsioneeris Jaapani peaminister Fumimaro Konoe parlamendi heakskiidul sõjalise jõu kasutamise Hiina vastu. 28. juuliks 1937 tõrjus Jaapani Hiina garnisoni armee hiinlaste üksused Yungdingi jõe taha, saavutades kontrolli sõja esimese kokkupõrke keskmes olnud Wanpingi linna ja Marco Polo silla üle. Samal päeval alustati rünnakut Pekingile ja pommitati lisaks veel Nanyuani ja Beiyuani linnu. 30. juulil vallutasid jaapanlased Tianjini ja 8. augustil langes Peking. Kokku tuntakse neid juuli lõpust augusti alguseni kestnud jaapanlaste jaoks võidukaid lahinguid Pekingi-Tianjini lahinguna. Hiina-Jaapani sõjast worldwar2database.com leheküljel
M Klubi

"M Klubi" on Eesti telesari, mille keskmes on isemoodi härrasmeeste seltskond, kelle kirg on teha kõike koos ja väga hästi, kuniks selgub, et kõik tulebki väga hästi välja. See omakorda tähendab, et meestel endil hakkab võimatult igav ... seega – on neil siis aeg teha väga hästi midagi muud! Ühiste hästitegemiste kõrval ei unusta mehed ka klubi sügavamat tähendust – olla eeskujuks meestele ja suhteliselt kättesaamatuks ihaldusobjektiks naistele. Sarjas mängivad näitlejad: Marko Matvere (Maahärra), Tõnu Kark (Monsenjöör), Jüri Krjukov (Milord), Ain Lutsepp (Majesteet), Raivo Rüütel (Markii), Jaan Rekkor (Marssal), Jaanus Rohumaa (Magister), Aarne Üksküla (Meister), Anu Lamp (Liisi) jt. "M Klubi" stsenarist on Toomas Kall, lavastaja Roman Baskin. 1. hooaeg oli TV3-s ja seal oli 24 osa. Alates 2. hooajast näitas saadet ETV. "M klubi" tehti 4 hooaega aastail 1995–1998, kokku 100 osa.
Helen Erastus

Helen Erastus (sündinud 24. augustil 1966) on eesti koorijuht, muusikapedagoog ja kultuurikorraldaja. Lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia muusikapedagoogika erialal. Töötanud Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi muusikaosakonna solfedžo- ja muusikateooriaõpetajana. Erastus on Pärnu linnaorkestri direktor (aastast 2018), MTÜ Pärnu Kontserdibüroo juhatuse liige ja endine Pärnu Filharmoonia produtsent. Laulnud Tartu Ülikooli Akadeemilises Naiskooris (dirigent Vaike Uibopuu), Tallinna Kammerkooris (dirigendid Kuno Areng, Toomas Kapten), kammerkooris "Mainor" (dirigent Olari Elts), Kooriühingu Kammerkooris, Eesti Raadio segakooris (dirigent Toomas Kapten), kammerkooris "Ave Canto" (dirigendid Toomas Voll, Eva Taul, Ave Sopp) ja Pärnu Kammerkooris (dirigent Ave Sopp). Osalenud koorilauljana vokaalsümfooniliste suurvormide, nagu näiteks Wolfgang Amadeus Mozarti Missa c-moll ja Reekviemi, Johann Sebastian Bachi Missa h-moll, Georg Friedrich Händeli oratooriumide "Messias", "Iisrael Egiptuses", Johannes Brahmsi Saksa reekviemi, Johann Valentin Mederi Reekviemi, Ferenc Liszti oratooriumi "Via crucis" ettekandmisel Toomas Siitani, Andres Mustoneni, Arvo Volmeri, Leo Krämeri ja Olari Eltsi juhatamisel.
Tõiv Tiits

Tõiv Tiits (sündinud 3. detsembril 1968) on eesti koorijuht ja kultuurikorraldaja. Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogilise Instituudi koorijuhina bakalaureusekraadiga kultuurhariduse erialal. Ta on töötanud Pärnu Linnaorkestri direktorina. Ta tegutseb Sindi seltsimaja koori, Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi segakoori, Sindi linna slaavi kultuuriühingu Slavjanotška segakoori ning Pärnu Segakoori Kungla dirigendina. Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] Tõiv Tiitsu koduleht Rahvakultuuri keskuse lehel
Emmaste kirik

Emmaste Immanueli kirik asub Emmastes Hiiumaa vallas. Kirikut kasutab EELK Emmaste Immanueli kogudus. Kirik valmis 1867. aastal. Kiriku eelkäija oli Sõru kabel, mis Emmaste kirikukihelkonna tekkimise ajaks 1866 oli tarvitamiskõlbmatuks muutunud. Emmaste mõisa omanik krahvinna Maria Brevern De la Gardie eraldas uue kiriku ehitamiseks oma maadest Nõmme männiku, kuhu uus kirik rajatigi. Kirik on arvatud kultuurimälestiseks. Emmaste kiriku altarimaali "Kristuse ülestõusmine" (1900) autor on maalikunstnik Tõnis Grenzstein, kellele see oli viimane suurem töö Eestis. Emmaste kirik kultuurimälestiste riiklikus registris EKABL lk 86 3135 Maal "Ülestõusmine", T.Grenzstein, 1900 (õli, lõuend) kultuurimälestiste riiklikus registris Emmaste kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
Türgi Eurovisiooni lauluvõistlusel

Türgi osales esimest korda Eurovisiooni lauluvõistlusel 1975. aastal. Türgit esindas toona Semiha Yankı, kes lauluga "Senile Bir Dakika" kogus vaid kolm punkti ning jäi sellega viimasele, 19. kohale. Ebaõnnestumise tagajärjeks oli kaheaastane eemaldumine lauluvõistlusest. Türgi naasis 1978. aastal, kuid ka sel Pariisis toimunud lauluvõistlusel sai Türgi vaid kaks punkti ja jäi eelviimaseks. Taas jättis Türgi aasta vahele ja naasis 1980. aastal. 1980. aastatel ei saatnud Türgit Eurovisioonil edu. 1983. ja 1980. aastal, jäi riik viimasele kohale, saamata ühtki punkti. Türgi parimaks tulemuseks sel kümnendil jäi 1986. aastal saavutatud 9. koht. Selle tõi Türgile Klips ve Onlar lauluga "Halley". 1990. aastate alguses iseseisvusid paljud Ida-Euroopa riigid ning enamik neist liitus ka EBU-ga ja soovis osaleda Eurovisiooni lauluvõistlusel. Nii kehtestati 1994. aastal reegel, et viis eelmise aasta halvima tulemusega riiki peavad jätma lauluvõistlusel aasta vahele. Seetõttu tuli Türgil jätta vahele 1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus. Riigi parimaks tulemuseks 1990. aastatel oli kolmas koht, mis saavutati 1997. aastal Dublinis. Şebnem Pakeri esitatud "Dinle" jäi Türgi parimaks tulemuseks kuni 2003. aastani. Alates telehääletuse rakendamisest lauluvõistlusel hakkasid Türgi tulemused paranema. Türgi edule aitas kaasa ka inglise keeles laulma hakkamine. 2003. aastal esindas Türgit Sertab Erener, kes laulis riigi esimese täispikkuses ingliskeelse laulu "Everyway That I Can", millega Türgi ka napilt lauluvõistluse võitis. Türgi edestas Belgiat vaid kahe punktiga, kolmandaks jäi suurim favoriit Venemaa, kes sai võitjast kolm punkti vähem. 2004. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus toimus Türgis İstanbulis. Türgil oli ka au korraldada esimene poolfinaal ning võõrustada seni suurimat arvu osalejaid – 36 riiki. Türgit esindas grupp Athena, kes esitas väga euroopaliku laulu "For Real". Athena tõi Türgile 4. koha. 2007. aastal Helsingis toimunud lauluvõistlusel esindas Türgit väga tuntud kohalik poplaulja Kenan Doğulu, kes laulis riigi ingliskeelse lauluga "Shake It Up Şekerim" poolfinaalis kolmandale ja finaalis neljandale kohale. Türgi on andnud kõige rohkem punkte järgmistele riikidele: Türgi on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt: OGAE Turkey – Türgi Eurovisiooni fänniklubi Eurovisioon.ee – Türgi
November (täpsustus)

November on aasta 11. kuu. "November" (originaalpealkirjaga "Listopad") on Poola-Prantsuse õudusfilm aastast 1992 (režissöör Lukasz Karwowski). "November" (originaalpealkirjaga "Noviembre") on Tšiili lühifilm aastast 1999 (režissöör Paulina Aguilar). "November" (originaalpealkirjaga "Noviembre") on Hispaania tragikomöödia aastast 2003 (režissöör Achero Mañas). "November" (origiaalpealkirjaga "November") on USA põnevusdraama aastast 2004 (režissöör Greg Harrison). "November" (originaalpealkirjaga "Noviembre") on Tšiili lühifilm aastast 2007 (režissöör Dominga Sotomayor Castillo). "November" on Eesti mängufilm aastast 2017 (režissöör Rainer Sarnet).
Narõni jõgi

Narõni jõeks nimetatakse mitut jõge. Narõni jõgi, üks Sõrdarja lähtejõgedest Narõni jõgi, Ile jõe suudmeharu Narõni jõgi, Irtõši lisajõgi Ida-Kasahstanis; vene keeles Нарым
Sannikovi väin

Sannikovi väin (vene пролив Санникова) ühendab Laptevite ja Ida-Siberi merd ning eraldab Ljahhovi ja Anjou (Anžu) saari. Laius 55 km, pikkus 238 km, sügavus kuni 20 m. Väin on nime saanud vene töösturi ja maadeuurija Jakov Sannikovi järgi. Sannikovi maa
Varangeri poolsaar

Varangeri poolsaar ehk Várnjárga on poolsaar Põhja-Euroopas Norra kirdeosas. Selle rannikut ümbritseb läänest Tanafjorden, põhjast ja idast Barentsi meri ning lõunast Varangeri fjord. Varangeri poolsaar kuulub Finnmargi maakonna koosseisu. Poolsaare rannikul asuvad Berlevåg, Båtsfjord ja Vadsø. Vardø valla samanimeline keskus asub väikesel saarel, mis jääb poolsaarest üks kilomeeter ida poole. Poolsaare pinnamood on mägine ja kliima lähisarktiline, kuigi lõunarannikul siiski jätkub puude kasvamiseks soojust. Varangeri poolsaarel paikneb Varangerhalvøya rahvuspark.
Teaduspargi tänav

Teaduspargi tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka asumis. Teaduspargi tänav algab Akadeemia teelt, kulgeb kaarekujuliselt ja lõpeb Vinkli tänaval. Tänava pikkus on umbes 640 meetrit. Tänava nimi võeti kasutusele 2008. aastal, kui kehtestati Akadeemia kvartalis Tallinna Tehnoloogiapargi detailplaneering. Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed Tänavanime määramine Mustamäe linnaosas. Tallinna Linnavalitsus, juuni 2008. Akadeemia tee ja Mäealuse tänava katastriüksuste aadresside muutmine ja sihtotstarvete määramine Mustamäe linnaosas.Tallinna Linnavalitsus, 24. september 2008 Teaduspargi tänav. Delfi kaart
Vinkli tänav

Vinkli tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka asumis. Vinkli tänav algab Akadeemia teelt trollibusside ümberpööramistee äärest, ristub Teaduspargi tänavaga ja lõpeb Akadeemia kvartalis tupiktänavana. Tänava pikkus on umbes 480 meetrit. Tänava nimi võeti kasutusele 2008. aastal. Tallinna nimekomisjon leidis, et E. Vilde tee jätkumine üle Akadeemia tee ei ole põhjendatud. Et Akadeemia tee äärne trollibusside ümberpööramistee moodustab tänavale kolmnurkse alguse, leidis komisjon, et selle omapärase kuju järgi võikski uus tänav nime saada. Tänava alguses on trollide lõpp-peatus Mustamäe. Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed Tänavanime määramine Mustamäe linnaosas. Tallinna Linnavalitsus, aprill 2008. Tallinn saab juurde Vinkli ja Väike-Männiku tänava. // Ehitusinfo, aprill 2008 Vinkli tänav. Delfi kaart
Töölaud (infotehnoloogia)

Töölaud on metafoor, mida kasutatakse kirjeldamaks graafilise kasutajaliidesega kasutajale pakutud võimalusi. Arvuti töölauda võrreldakse tegeliku töölauaga, kus kasutaja saab liigutada reaalseid dokumente ja kaustu. Kasutaja saab faile akendena avada, nagu ta asetaks tegeliku dokumendi töölauale. Lisaks on selle jaoks tehtud väikseid programme, mis esindavad reaalselt laual esineda võivaid asju: kalkulaator, kalender, märkmepaber jne. Arvutis on "töölaua" mõistet kõvasti laiendatud, kuna arvutite puhul on esmatähtis kasutusmugavus, mitte puhta metafoori säilitamine. Seetõttu leiame töölaualt ka prügikasti, kettad, failihalduri, menüüd ja muud asjad, millel füüsilisel töölaual vaste puudub. Töölaua/kontori metafoori kasutasid selles kontekstis esimestena Tim Mott ja Larry Tesler 1970. aastatel Xeroxi PARC-st. Esimene personaalarvuti, mis sellist lähenemist kasutas oli Xerox Star. Üks esimesi töölauasarnast liidest pakkuvaid programme turul oli Magic Desk I Commodore 64 kassetil 1983. aastal. See algeline graafiline kasutajaliides oli üsna jämedakoeline töölaua imitatsioon. Kasutaja liigutas kursorit johtkangiga ja tegi valikuid tulistamisnuppu vajutades. Magic Desk sisaldas ka kirjutusmasinat, mida emuleeriti graafiliselt koos heliefektidega. Töölaud sisaldas ka kalkulaatorit ja märkmikku. Faile sai paigutada töölaua sahtlitesse ja neis asuvatesse kaustadesse. Ka prügikast oli olemas. Esimene arvuti, mis tegi töölaua populaarsemaks kui varasema tekstipõhise kasutajaliidese, oli Apple Macintosh 1984. aastal. Töölaud on üldlevinud moodsates operatsioonisüsteemides, näiteks nii Linux, Microsoft Windows, Mac OS X kui ka teised UNIX-ilaadsed operatsioonisüsteemid kasutavad seda. Töölaua virtualiseerimine Graafiline kasutajaliides Operatsioonisüsteem
Thérèse Raquin

"Thérèse Raquin" on Émile Zola teos, mis 1867. aastal avaldati romaanina ja 1873. aastal etendus näidendina. Zola ise on öelnud teose kohta, et tema eesmärk oli "uurida temperamenti ja mitte tegelasi" ja ta võrdleb novelli teadusliku uurimistööga. Selle teadusliku lähenemise tõttu loetakse "Thérèse Raquini" naturalistlikuks teoseks. Romaani eestikeelne esmatrükk Marta Sillaotsa tõlkes kandis pealkirja "Sa ei pea mitte abielu rikkuma". "Thérèse Raquin" räägib loo noorest naisest, kelle isa on Prantsuse kapten ja ema alžeerlane. Pärast ema surma viib ta isa ta tädi, madame (pr k. proua) Raquin'i, ja tema haige poja, Camille'i, juurde elama. Kuna ta poeg on nii haige, poputatakse teda nii, et ta on isekas ja ärahellitatud. Camille ja Thérèse kasvavad üles koos. Kui Thérèse on 21-aastane, sunnib tädi teda oma nõo Camille'iga abielluma. Natuke pärast seda otsustab Camille, et perekond peaks kolima Pariisi, kus ta saaks karjääri alustada. Thérèse aga alustab afääri tema parima sõbra Laurentiga. Kui Camille, Thérèse ja Laurent kolmekesi paadiga sõitma lähevad, tapavad Laurent ja Thérèse Camille'i, et nad pärast tema surma abielluda saaks. Siis aga hakkab neid vaevama süütunne: igal ööl varitseb nende magamistoas surnud mees; selle tagajärjel ei suuda nad enam üksteist puudutada ja lähevad hulluks. Laurent, ametilt kunstnik, ei suuda teostada ühtegi maali, ilma et see miskil moel meenutaks surnud meest. Nad põetavad ka proua Raquin'i, kelle tervist kahjustas insult. Peale teist insulti jääb kogu tema keha halvatuks, v.a silmad. Ühe tüli käigus, mille juures viibib ka proua Raquin, ütlevad Laurent ja Thérèse kogemata välja, et nemad mõrvasid Camille'i. Et varjata tuttavate eest oma hullust, korraldatakse doominoõhtu. Suure pingutuse ja vaevaga õnnestub proua Raquin'il doominokividest moodustada sõnad: "Thérèse et Laurent ont t...", lõpetatuna pidi see olema: "Thérèse et Laurent ont tué Camille" (Thérèse ja Laurent tapsid Camille'i). Lause lõpetamiseks ei jätku tal jõudu ja nii tõlgendatakse seda kui "Thérèse ja Laurent hoolitsevad minu eest hästi". Lõpuks muutub paari kooselu täiesti võimatuks ja nad plaanivad teineteise mõrva. Romaani tipphetkel saavad nad üksteise plaanidest aru. Mõlemad kurvastavad viimast korda oma ebaõnnestunud elu üle. Pärast viimast embust sooritavad mõlemad enesetapu, võttes mürki. Seda kõike vaatab pealt proua Raquin.
Videvik

Videvik ehk eha on õhtune hämarik, ööpäeva vähese valgusega osa. Seda nime kannavad mitmed väljaanded ja teosed: Videvik, eesti ajaleht Videvik, muinsuskaitseklubi Tõlet ajakiri "Videvik" ("Twilight"), Stephenie Meyeri vampiiriromaan "Videvik" ("Twilight"), Stephenie Meyeri romaanisari "Videvik", Hando Runneli valikkogu Videvik (koor), Tallinnas tegutsev segakoor Videvik, kirjastus Tallinnas "Videvik" ("Twilight") 1998. aasta põnevusfilm, režissöör Robert Benton, peaosades Paul Newman, Susan Sarandon ja Gene Hackman. "Videvik" ("Twilight") 2008. aasta romantiline põnevusfilm, režissöör Catherine Hardwicke, peaosades Kristen Stewart ja Robert Pattinson. "Videviku" saaga, romaanisarja põhjal on aastail 2008–2012 tehtud 5 filmi: "Videvik", "Videviku saaga: Noorkuu", "Videviku saaga: Päikesevarjutus", "Videviku saaga: Koidukuma, osa I" ja "Videviku saaga: Koidukuma, osa II" "Videvik", originaalpealkirjaga "Twilight Time", on ansambli Rock Hotel repertuaari kuulunud laul.
Kuriste kirik

Kuriste Jumalasünnitaja Sündimise kirik on õigeusu kirik Taterma külas Hiiumaa vallas Hiiumaal. Kuriste kirikut ehitati aastatel 1884–1890. Kiriku ehitajad olid saarlased. Kollased tellised toodi kohale hobuste ja härgadega Riiast. Kirik pühitseti 27. juulil 1890. Pühitsemisel osales ka tollane Eestimaa kuberner Sergei Šahhovskoi, kes kinkis kogudusele raha kroonlühtri ostmiseks. Kuriste maakivist kirikuhoone kõrvale rajati surnuaed ja ehitati Kuriste koolimaja ning elamu preestrile. Kuriste kirik on praegu ainus tegutsev õigeusu kirik Hiiumaal. Kirikut kasutab Hiiumaa Jumalasünnitaja Sündimise kogudus. Tänapäeval tegutseb vanas õigeusu koolimajas Kuriste Haridusselts. Vaade edelast Vaade lõunast Kuriste kirikukompleks Kuriste kalmistu Kuriste õigeusu kiriku koolimaja "Saarlane.ee". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. detsember 2015. Vaadatud 25. detsembril 2008. Kuriste kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
Iisrael Eurovisiooni lauluvõistlusel

Iisrael osales esimest korda Eurovisiooni lauluvõistlusel 1973. aastal. Iisrael on võitnud Eurovisiooni lauluvõistluse neljal korral. 1978. aastal võitis Iisrael esimest korda lauluvõistluse. Riiki esindas Yiz'har Cohen & The Alphabeta, kelle esituses kõlas "A-Ba-Ni-Bi" (א-ב-ני-בי), mis on siiani üks tuntumaid eurolaule. Tänu sellele võidule toimus 1979. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus Iisraelis. 1979. aastal esindas Iisraeli Gali Atari & Milk and Honey, kelle esituses kõlas "Hallelujah" (הללויה), mis tõi Iisraelile teise võidu. Kuid Iisrael keeldus korraldamast 1980. aasta Eurovisiooni lauluvõistlust ning seega anti lauluvõistluse korraldamise õigus üle Hollandile. Iisraeli kolmas võit tuli 20 aastat pärast esimest võitu. 1998. aastal Birminghamis toimunud lauluvõistlusel esindas Iisraeli Dana International lauluga "Diva" (דיווה). Võit viis Eurovisiooni taas Jeruusalemma ning 1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus toimuski Iisraelis. 2018. aastal Lissanbonis toimunud lauluvõistlusel esindas Iisraeli Netta kelle esituses kõlas "Toy", mis tõi Iisraelile neljanda võidu. Iisrael on andnud kõige rohkem punkte järgmistele riikidele: Iisrael on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt: David D’or Istanbulis (2004) Teapacks Helsingis (2007) Boaz Mauda Belgradis (2008) Harel Skaat Oslos (2010) Dana International Düsseldorfis (2011) Moran Mazor Malmös (2013) Mei Finegold Kopenhaagenis (2014) Nadav Guedj Viinis (2015) Hovi Star Stockholmis (2016) IMRI Kiievis (2017) Netta Lissanbonis (2018) Kobi Marimi Tel Avivis (2019) Eurovisioon.ee – Iisrael Laulus on ridu heebrea, araabia ja ka väljamõeldud keeles. Laulus korrutatakse rida heebrea keeles. Laul sisaldab sõnu heebrea keeles.
Prangli kirik

Prangli Laurentsiuse kirik on puukirik, mis asub Harju maakonnas Viimsi vallas Prangli saarel Lääneotsa külas. Kirikus tegutseb EELK Prangli Laurentsiuse Kogudus. Kirikut ümbritseb Prangli kirikuaed. Prangli Laurentsiuse kirikut ehitati vahemikus 8. juuni 1848 kuni 10. august 1848. 10. augustil 1848 peeti Rooma märtrile Laurentsiusele pühitsetud vastvalminud kabelis ka esimene jumalateenistus. Kabelit renoveeriti põhjalikult 1860. aastal, mil paigaldati ka orel. Kirik 2006. aastal Kiriku kantsel Altar koos altariaiaga Kroonlühter 34 tulega Tornikell Tornikiivri sisemus Eesti kirikute loend Prangli Laurentsiuse kogudus Prangli kirikust saare kodulehel Prangli Laurentsiuse koguduse ajaloost Prangli Laurentsiuse kirik kultuurimälestiste riiklikus registris
Kejsi Tola

Kejsi Tola (sündinud 5. veebruaril 1992 Tiranas) on Albaania laulja ja saate "Albanian Idol 2007" võitja. Ta esindas Albaaniat 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Moskvas looga "Carry Me in Your Dreams" (albaaniakeelne versioon "Më merr në ëndërr"), mis tuli finaalis 48 punktiga 17. kohale.
Aiandi tänav

Aiandi tänav on tänavanimi mitmes Eesti asulas: Aiandi tänav Abja-Paluojal Aiandi tänav Edise külas Aiandi tänav Elvas Aiandi tänav Häädemeeste alevikus Aiandi tänav Kehtna alevikus Aiandi tänav Kehras Aiandi tänav Keilas Aiandi tänav Kohila alevis Aiandi tänav Kudjape alevikus Aiandi tänav Lavassaare alevis Aiandi tänav Lehtmetsa külas Anija vallas Aiandi tänav Lähte alevikus Aiandi tänav Narvas Aiandi tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka asumis Aiandi tänav Saku alevikus Aiandi tänav Sooru külas Valga vallas Aiandi tänav Uuemõisa alevikus Aiandi tänav Võiste alevikus
Veronika Portsmuth

Veronika Portsmuth (sündinud 27. novembril 1980 Tallinnas) on eesti dirigent ja laulja. 1987–1995 Tallinna 21. Keskkool 1995–1998 Tallinna Muusikakeskkool (kooridirigeerimine – Evi Eespere) 1998–2004 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia, MA (kooridirigeerimine – emeriitprofessor Kuno Areng) 1999–2002 Georg Otsa nimeline Tallinna Muusikakool (laulmine – Mare Jõgeva) 2002–2004 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia (laulmine – professor Nadia Kurem) 2007–2014 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia, doktoriõpe (Tõnu Kaljuste, doktoritöö "Harmoonia analüüsi rollist võimalike intonatsiooniprobleemide lahendamisel kaasaegses koorimuusikas" ja saanud filosoofiadoktori kraadi kooridirigeerimises.) Veronika Portsmuth on täiendanud end aastatel 2008–2009 Rootsi Kuninglikus Muusikaakadeemias (professor Anders Eby) ning orkestridirigeerimises Jüri Alperteni ja Michael Bartoschi klassis. Ta on osalenud muu hulgas ka Eri Klasi ja Filippo Maria Bressani meistrikursustel. 1998–2004 segakoori Helitron juhataja 2000–2002 Tallinna Tehnikaülikooli Kammerkoor (koormeister) 2002–2004 Tallinna kammerkoor 2002–2004 Eesti Filharmoonia Kammerkoor (laulja) 2004–... Nargen Opera koor 2004–... Eesti Kaitseväe Segakoor 2005 Eesti Teaduste Akadeemia Naiskoor 2006–2007 Tallinna Muusikakeskkooli kammerkoor 2006–2007 Tallinna Muusikakeskkooli poistekoor 2008– ... Noorte naiste koor MIINA 2009– ... Euroopa Kultuuripealinna Segakoor 2009– ... Eesti Advokatuuri Segakoor 2010– ... Eesti Kontsertkoor (projektipõhine koormeister) 2010– ... Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia kooridirigeerimise osakonna õppejõud Veronika Portsmuthi tegevus on suunatud Põhjamaade kultuurile ja muusikale ning selle tutvustamisele Eestis. 2008. aasta septembris tõi ta Eesti publiku ette esimese Fääri saarte ooperi, helilooja Sunleif Rasmusseni "Hullu mehe aias" (2006). Juulis 2007 juhatas ta segakoore 10. Eesti Noorte Laulupeol "Ilmapuu" (Olav Ehala "Ma tahan olla öö") ja 2009 suvel laulupeol "Üheshingamine" (Piret Rips "Mehed ja naised"). 2007. aastast kuulub Veronika Portsmuth Eesti Segakooride Liidu juhatusse, 2009. aastast alates oli ESL-i aseesimees, 2013. aastast on ESL-i esimees. Veronika Portsmuth oli 2011. aasta suvel toimunud noortelaulupeo "Maa ja ilm" kunstiline juht. Veronika Portsmuthi CD-plaat "Kõikide järvede kuu" ilmus 2011. 2012. aasta aprillist 2013. aasta juunini oli Veronika Portsmuth Eesti Kooriühingu esimees. 2011 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Raul Talmariga, XI noorte laulu- ja tantsupeo maa ja ilm eest) Mart Niineste. Veronika Portsmuth sai doktorikraadi kooridirigeerimises. Eesti Päevaleht, 20. juuni 2014 http://www.nordart.ee Veronika Portsmuth alustab oma esimest kontserttuuri, Elu24, 16. juuli 2012