laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Roberta Flack

Roberta Cleopatra Flack (sündinud 10. veebruaril 1939 Black Mountainis Põhja-Carolinas) on Grammy auhinna pälvinud USA džäss-, souli- ja folklaulja. Flack sündis Põhja-Carolina osariigis Black Mountaini linnas muusikute perekonnas. Tema lapsepõlv möödus Virginia osariigis Arlingtonis. Klaverimängu hakkas ta õppima üheksa-aastaselt. Ta lõpetas 19-aastaselt Washingtonis Howardi Ülikooli. Washingtoni džässiklubides klaverit mänginud ja laulnud Flacki ande avastas Les McCann, kes aitas tal sõlmida plaadilepingu Atlantic Recordsiga. Tema esimene album "First Take" ilmus 1969. aastal, kuid tuntuse saavutas ta 1972. aastal, kui tema esituses kõlanud Ewan MacColli kirjutatud ballaad "The First Time Ever I Saw Your Face" oli Clint Eastwoodi filmi "Mängi mulle mahedalt" ("Play Misty for Me") filmimuusikas. Laul tõusis USA singlite edetabelis Billboard Hot 100 esikohale ja jäi sinna kuueks nädalaks. Laul oli pärit tema debüütalbumilt, mis tõusis 1972. aastal USA plaadimüügiedetabelis esikohale ja mida müüdi USA-s üle miljoni eksemplari. 1973. aastal pälvis "The First Time Ever I Saw Your Face" Grammy auhinna kategoorias "Record of the Year". 1972. aastast hakkas ta regulaarselt laulma koos Donny Hathawayga, kellega koos salvestas ka Grammy auhinna pälvinud laulu "Where Is the Love" (1972) ja hiljem "The Closer I Get to You" (1978) – mõlemad laulud said kuldsingliks. 1973. aastal salvestas Flack oma teise esikohahiti, milleks oli "Killing Me Softly with His Song". 1974. aastal pälvis laul Grammy auhinna parima naisvokaalesituse eest popmuusikas ja auhinna kategoorias "Record of the Year". Laul ilmus tema albumil "Killing Me Softly". Laulu on hiljem kaverdanud paljud teised artistid, teiste seas Fugees. Flack oli esimene ja on seni ainus sooloartist, kes on võitnud kategoorias "Record of the Year" Grammy kahel aastal järjest. 1974. aastal avaldas Flack laulu "Feel Like Makin' Love, millest sai tema kolmas ja viimane esikohahitt. 1982. aastal salvestas ta laulu "Making Love", mille üks autoreid oli Burt Bacharach. Laul oli samanimelise filmi tunnuslaul ja jõudis USA singlite edetabelis 13. kohale. 1983. aastal ilmus album tema duettidest koos Peabo Brysoniga. Flacki viimane esikümne singel oli duett Maxi Priestiga "Set the Night to Music", mis jõudis kuuendale kohale. "First Take" (1969) "Chapter Two (1970) "Quiet Fire" (1971) "Roberta Flack & Donny Hathaway" (1972) "Killing Me Softly" (1973) "Feel Like Makin' Love" (1975) "Blue Lights in the Basement" (1977) "Roberta Flack" (1978) "Roberta Flack Featuring Donny Hathaway" (1979) "I'm the One" (1982) "Born to Love" (1983) "Oasis" (1988) "Set the Night to Music" (1991) "Roberta" (1994) "The Christmas Album" (1997) "Holiday" (2003) 2020 – Grammy elutööauhind Larkin, Colin (2011). The Encyclopedia of Popular Music. Omnibus Press. ISBN 0-857125-95-8. Ametlik koduleht
Glenn Frey

Glenn Lewis Frey (6. november 1948 Detroit, Michigan – 18. jaanuar 2016 New York) oli USA laulja, laulukirjutaja ja näitleja. Ta oli ansambli Eagles üks asutajaliikmetest aastal 1971. Ta oli ansambli Eagles kitarrist, lisaks oli ta Don Henley kõrval ansambli üks peamistest lauljatest ja laulukirjutatest. Ta esitatud on näiteks Eaglesi laulud "Take It Easy", "Peaceful Easy Feeling", "Tequila Sunrise", "Already Gone", "Lyin' Eyes", "New Kid in Town" ja "Heartache Tonight". Pärast ansambli lahku minemist 1980. aastal alustas Frey edukat soolokarjääri. Aastal 1982. aastal avaldas ta debüütalbumi "No Fun Aloud", millel ilmunud kümnest laulust kaheksa jõudsid edetabelites esineljakümnesse. Lisaks saavutas ta edu kahe filmimuusika lauluga: 1984. aastal jõudis "The Heat Is On" filmist "Beverly Hillsi võmm" ja 1985. aastal "You Belong to the City" telesarjast "Miami Vice" Billboard Hot 100 edetabelis mõlemad teisele kohale. 1987. aastal pidi Frey lindistama ka "Shakedowni" "Beverly Hillsi võmm 2" jaoks, kuid talle ei meeldinud laulu sõnad ning vahetult enne lindistamist haigestus ta larüngiiti, mispeale lindistas laulu hoopis tema sõber Bob Seger, kes oli samuti pärit Detroitist. 1. augustil 1987 jõudis laul Billboard Hot 100 edetabelis esikohale, mispeale Frey helistas Segerile, et teda õnnitleda ja märkis seejuures: "Vähemalt jäi raha Michigani!" ("At least we kept the money in Michigan!") Näitlejana mängis ta mitmes telesarjas. Frey suri 2016. aasta 18. jaanuaril 67-aastaselt mitmest haigusest tulenenud tüsistustesse. "No Fun Aloud" (1982) "The Allnighter" (1984) "Soul Searchin'" (1988) "Strange Weather" (1992) "After Hours" (2012) "Suri Eagles’i kitarrist Glenn Frey". Postimees. 19. jaanuar 2016
Ventspilsi olümpiakeskuse staadion

Ventspilsi olümpiakeskuse staadion (läti keeles Olimpiskais centrs "Ventspils") on Lätis Ventspilsis asuv mitmeotstarbeline staadion. Staadioni kasutatakse peamiselt jalgpalliväljakuna, mille tribüünidel on ligikaudu 3200 istekohta. See on FK Ventspilsi kodustaadion. Olümpiakeskuses on lisaks staadionile ka korvpallihall, kus mängib BK Ventspils; see mahutab ligikaudu 3000 pealtvaatajat.
Edgar Mitchell

Edgar Dean Mitchell (17. september 1930 Hereford, Texas – 4. veebruar 2016 Lake Worth, Florida) oli USA mereväe ohvitser ja astronaut. 1952. aastal sai Carnegie Tehnoloogiaülikoolis bakalaureusekraadi. Mereväekoolis Naval Postgraduate School sai ta 1961. aastal insenerikraadi ning 1964. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis lennunduse ja kosmonautika alal doktorikraadi. Ta osales 1971. aasta jaanuarist kuni veebruarini Apollo 14 meeskonnas, mis sooritas kolmanda mehitatud lennu Kuule. Mitchell viibis Kuu pinnal paikneva Fra Mauro kõrgustiku lähedal kokku ligi viis tundi. Ta oli kuues inimene Kuu pinnal. Pärast mereväekarjääri lõpetamist tegeles ta parapsühholoogiaga. Aastal 1972 asutas ta Californias Palo Altos instituudi Institute of Noetic Sciences. Külastas septembris 1988 Tallinna ning S. Kirovi nimelist näidiskalurikolhoosi Viimsis. Käis muuhulgas ka Kirovi lasteaias ja andis intervjuu Eesti raadiole. Edgar D. Mitchell. Encyclopædia Britannica
Aleph (lühijuttude kogumik)

"Aleph" (hispaania keeles "El Aleph") on Argentina kirjaniku Jorge Luis Borgese 1949. aastal Buenos Aireses ilmunud novellikogumik. Eesti keeles ilmus see esmakordselt 1987. aastal Ott Ojamaa tõlkes Loomingu raamatukogus ja seejärel kirjastuse Varrak väljaandel 2000. aastal ühiste kaante vahel koos Borgese novellikogumikuga "Fiktsioonid". Jorge Luis Borges. Fiktsioonid. Aleph. Hispaania keelest tõlkinud Ott Ojamaa. Tallinn: Varrak, 2000. 286 lk. ISBN 9985304306 (köites)
Vesi elevantidele

"Vesi elevantidele" (inglise keeles "Water for Elephants") on Sara Grueni ajalooline romaan, mis ilmus inglise keeles 2006. aastal ja eesti keeles 2011. aastal. Lugu räägitakse 93-aastase vanadekodus elava Jacob Jankowski mälestustena. Jacobile öeldakse ette, mida süüa ja mida teha. Mälestuste alates on Jacob 23-aastane Poola päritolu ameeriklasest veterinaariatudeng, kes valmistub parasjagu lõpueksamiteks Cornelli ülikoolis, kui temani jõuab kohutav uudis tema vanemate sattumisest autoõnnetusse. Jacobi isa oli veterinaar ning Jacob oli kavatsenud tema praksisega liituda. Autori koduleht Raamatu ametlik veebileht
Alūksne kõrgustik

Alūksne kõrgustik (varem ka Ida-Vidzeme kõrgustik) on kõrgustik Kirde-Lätis; Haanja kõrgustiku Läti alale jääv osa. Kõrgustik on Koiva ja Daugava jõe valglate veelahe. Läänes külgneb kõrgustik Tālava madalikuga ja idas Ida-Läti madalikuga. Kõrgustiku kõrgeim punkt on Dēliņkalns (271 m üle merepinna). Kõrgustikul asub Alūksne linn.
Ilmar Palli

Ilmar Palli (26. veebruar 1948 Tallinn – 7. jaanuar 2019) oli eesti ajakirjanik. 1971–1980 Fr. R. Kreutzwaldi nim. Eesti NSV Riiklikus Raamatukogus 1980–1989 ajakirjas Horisont 1989–1994 ajalehes Pilk 1994–1995 ajalehes Eesti Maa 1995–2000 ajakirjas Luup 2001–2005 ajalehes Tegelikkuse KesKus 2005–2015 ajalehes Maaleht Ilmar Palli oli kaks korda abielus. Esimesest abielust on tal neli last, teisest abielust kunstnik Epp Margustega kaks last. Ilmar Palli ja Virkko Lepassalu, "Wabariigi viimased sõdurid" (lugusid ja mälestusi metsavendadest). Eessõna: Mart Laar. Maalehe Raamat, Tallinn 2012, 230 lk; ISBN 9789985644348 "Kodukohalood. Rännakud Eesti kultuuriinimeste lapsepõlve" (varem Maalehes, ajakirjades Elukiri ja Kodukolle ilmunud kirjutised), Maalehe Raamat, Tallinn 2013, 344 lk; ISBN 9789949489787; ilmunud ka helisalvestisena: Eesti Pimedate Raamatukogu, Tallinn 2014 (1 CD, 11 tundi 39 minutit, esitab Urve Koni); sisaldab 36 kultuuriinimese lapsepõlvemeenutusi: Mati Unt, Kersti Kreismann, Enn Vetemaa, Priit Pärn, Ervin Õunapuu, Juku-Kalle Raid, Viivi Luik, Kaljo Kiisk, Ants Üleoja,Vello Salo, Arne Mikk, Evald Okas,Mari Saat, Matti Päts, Joel Sang, Jaan Rannap, Jaan Einasto, Mari Vallisoo, August Englas, Arvo Valton, Peep Ilmet, Rein Põder, August ja Lembit Eelmäe, Mati Hint, Paul-Eerik Rummo, Väino Puura, Teet Kallas, Toomas Leius, Jaanus Orgulas, Helmi Puur, Sven Kivisildnik, Nikolai Baturin, Toomas Raudam, Andres Langemets, Lembit Saarsalu Maaleht. 17. jaanuar 2019. lk. 29
Hamilton (muusikal)

"Hamilton: Ameerika muusikal" (inglise keeles "Hamilton: An American Musical") on muusikal Ameerika Ühendriikide ühe rajaja Alexander Hamiltoni elust. Muusikali muusika, libreto ja raamatu on koostanud Lin-Manuel Miranda. Lavastus on inspireeritud 2004. aastal avaldatud ajaloolase Ron Chernow' elulooraamatust "Alexander Hamilton". Muusikali esiettekanne, mis müüdi välja, toimus 2015. aasta veebruaris The Public Theatre'is, mitte Broadwayl. Hamilton viidi üle Broadway lavale 2015. aasta augustis Richard Rodgers Theatre'isse, kus see sai kriitikutelt heakskiidu ja ennenägematu varajase piletimüügiedu. 2016. aastal sai "Hamilton" rekordilise 16 Tony auhinna nominatsiooni, võites 11, sealhulgas parima muusikali kategoorias. Seda auhinnati ka 2016. aasta Grammy auhinnaga parima muusikateatri albumi eest ja Pulitzeri preemiaga draama kategoorias. Selleaegne Broadway-väline "Hamilton" võitis 2015. aasta Drama Deski auhinna parima muusikali kategoorias lisaks seitsmele võidetud auhinnale 14 võimalikust nominatsioonikategooriast. Muusikali produktsioon algas eeletendustega 2016. aasta septembris. http://www.linmanuel.com/ "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. detsember 2016. Vaadatud 3. detsembril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Muusikali koduleht
Patty Duke

Patty Duke (sünninimi Anna Marie Duke; 14. detsember 1946 New York – 29. märts 2016 Coeur d'Alene, Idaho) oli Oscariga auhinnatud USA teatri-, filmi- ja seriaalinäitleja. Juba 16-aastaselt võitis ta Helen Kelleri rolli eest filmis "Imetegija" ("The Miracle Worker"; 1962) parima naiskõrvalosatäitja Oscari. Sama rolli oli ta varem esitanud Broadway teatris. 1963. aastal sai ta oma telesaate "The Patty Duke Show", kus ta mängis paljusid tegelaskujusid. Järgmisena keskendus ta küpsematele rollidele, sh filmis "Nukkude oru taga" ("Valley of the Dolls"; 1970). Ta võitis karjääri jooksul kolm Emmy auhinda ja kaks Kuldgloobust. Aastatel 1985–1988 oli ta Näitlejate Gildi (Screen Actors Guild) president. 2004. aastal sai ta Hollywoodi kuulsuste alleele omanimelise tähe. 1982. aastal diagnoositi tal bipolaarne häire, misjärel hakkas ta tegelema vaimse tervisega seotud probleemide tutvustamisega avalikkusele. Üks tema kolmest lapsest on näitleja Sean Astin. "Patty Duke: The original survivor of dysfunctional child stardom". The Washington Post. 29. märts 2016. Vaadatud 3.12.2016 Ametlik koduleht IMDb link puudub Patty Duke andmekogus IMDb (inglise)
Daugava staadion

Daugava-nimeline staadion on mitmes Läti linnas, millest voolab läbi Daugava jõgi: Daugava staadion Riias Daugava staadion Daugavpilsis Daugava staadion Jelgavas Daugava staadion Liepājas
Alan Young

Alan Young (sünninimi Angus Young; 19. november 1919 North Shields, Northumberland, Inglismaa – 19. mai 2016 Los Angeles, California, USA) oli Briti päritolu Kanada dublaažinäitleja, koomik ning raadio- ja telesaatejuht. Ta oli tuntud Wilbur Posti rolliga telekomöödiasarjast "Mister Ed". Ta luges Walt Disney Television Animationi animasarja "Onu Roberti seiklused" ("DuckTales") tegelase Onu Roberti dublaažiteksti. 1940. ja 1950. aastatel juhtis ta raadios ja televisioonis endanimelist meelelahutussaadet "The Alan Young Show". Ta mängis ka mitmes mängufilmis, sealhulgas filmis "Ajamasin" ("The Time Machine"; 1960). 1950. aastal pälvis ta Emmy auhinna. "Alan Young, ‘Mister Ed’ Star, Dies at 96". Variety. 20. mai 2016. Vaadatud 3.12.2016 Alan Young andmekogus IMDb (inglise)
Gordie Howe

Gordon Howe (31. märts 1928 Floral, Saskatchewan, Kanada – 10. juuni 2016 Sylvania, Ohio, USA) oli Kanada jäähokimängija. Ta mängis NHL-is aastatel 1946–1980 kokku 26 hooajal ja kuuel hooajal World Hockey Associationis (WHA). Esimesed 25 hooaega mängis ta Detroit Red Wingsis. Howe sündis Kanada Saskatchewani provintsis Floralis. Tal oli kaheksa õde-venda. Varsti pärast tema sündi kolis pere Saskatooni. Howe hakkas jäähokit mängima üheksa-aastaselt. Tal oli koolis probleeme, näiteks jäi ta kolmandat klassi kordama. Red Wingsiga liitus ta 1946. aastal. Ta oli aastatel 1950–1954 ja 1957–1963 NHL-i suurim väravakütt. 1953. aastal püstitas ta liigas ühel hooajal kogutud punktide rekordi (95). Ta võitis Red Wingsiga neli Stanley karikat, kuus korda sai ta liiga kõige väärtuslikuma mängija auhinna Hart Memorial Trophy ja samuti kuus korda liiga resultatiivseima mängija auhinna Art Ross Trophy. Ta valiti 23 korral NHL-i tähtede mängule. Howe lõpetas mängimise 1971. aastal ja valiti järgmisel aastal jäähoki kuulsuste halli liikmeks. Ta naasis aga kaks aastat hiljem koos oma poegade Marki ja Martyga mängima WHA meeskonda Houston Aeros. Pärast WHA tegevuse lõppu mängis Howe veel ühe hooaja (1979–1980) NHL-is meeskonna Hartford Whalersi ridades. Ta lõpetas sportlaskarjääri 52-aastaselt. Howe pidas NHL-is 1767 põhihooaja kohtumist. Ta lõi põhihooaegadel 801 ja play-off '​ides 68 väravat ning andis vastavalt 1049 ja 92 väravasöötu. Ta lõi 22 hooajal järjest vähemalt 20 väravat (1949–1971). NHL-i põhiturniiril lõi ta 801 väravat – selles on temast edukam olnud ainult Wayne Gretzky. NHL-i edetabelis on Howe 1850 punktiga kolmandal kohal. Ta on kõige vanem hokimängija, kes NHL-is jääl olnud. 1980. aastal seda tehes oli tema vanus 52 aastat ja 11 päeva. Lisaks on ta ainus mängija NHL-is, kes on mänginud viiel kümnendil (1940.–1980. aastad). Tema hüüdnimi oli "Mr. Hockey". Teda peetakse üheks kõige aegade parimaks jäähokimängijaks. 2008. aastal pälvis ta esimesena NHL-i elutöö auhinna. 2014. aastal elas ta üle kaks infarkti. Ta suri 2016. aasta 10. juunil 88-aastaselt. "He just kept going and going and ...". espn.go.com Gordie Howe. The Internet Hockey Database. Vaadatud 3.12.2016 "Kanada jäähokilegend lahkus taevastele väljakutele". Postimees Sport. 10. juuni 2016 "Players: Gordie Howe Biography". Hockey Hall of Fame. Vaadatud 3.12.2016 "Gordie Howe dies at 88". CBC Sports. 10. juuni 2016. Vaadatud 3.12.2016 Gordie Howe'i karjääri statistika
Nate Thurmond

Nathaniel Thurmond (25. juuli 1941 Akron, Ohio – 16. juuli 2016 San Francisco, California) oli USA korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 14 hooaega. Thurmond mängis suurema osa oma 14-aastasest NBA karjäärist Warriorsis, kokku 11 hooaega (1963–1974). Sel ajal valiti ta seitsmel korral NBA tähtede mängule ja viiel korral NBA parimate kaitsjate sekka. Thurmondi statistiliselt üks parimaid hooaegu oli 1967/68, mil ta tõi keskmiselt 20,5 punkti, 22 lauapalli ja 4,2 resultatiivset söötu mängus. 1965. aastal hankis Thurmond ühes mängus 42 lauapalli, mida on hiljem suutnud NBA-s ületada vaid Wilt Chamberlain ja Bill Russell. Karjääri jooksul hankis ta kokku 14 464 lauapalli, millega on NBA kõigi aegade edetabelis 10. kohal. Karjääri lõpus mängis Thurmond veel ka Chicago Bullsis (1974–1975) ja Cleveland Cavaliersis (1975–1977). 18. oktoobril 1974 Bullsis debüüdi teinud Thurmond kogus esimese mängijana NBA ajaloos nelikduubli, kui sai lisaajale läinud 120 : 115 võidumängus Atlanta Hawksi vastu kirja 22 punkti, 14 lauapalli, 13 tulemuslikku söötu ja 12 viskeblokeeringut (enne 1974/74. hooaega blokeeritud viskeid ametlikult ei arvestatud). 7 korda valitud NBA tähtede mängule (1965–1968, 1970, 1973, 1974) 2 korda valitud NBA sümboolsesse 1. kaitseviisikusse (1969, 1971) 3 korda valitud NBA sümboolsesse 2. kaitseviisikusse (1972–1974) NBA uustulnukate esiviisik (1964) Thurmond valiti 1985. aastal Naismith Memoriali korvpalli kuulsuste halli liikmeks ja 1996. aastal sajandi 50 parima mängija hulka. Warriors ja Cavaliers on igavikustanud Thurmondi särgi numbriga 42. Thurmond suri 74-aastaselt leukeemiasse. "NBA & ABA Career Leaders and Records for Total Rebounds". Basketball-Reference.com. Vaadatud 13.02.2021. Nate Thurmond Bio. NBA.com. Vaadatud 3.12.2016. "In era of great centers, Nate Thurmond was among the best". ESPN. 16. juuli 2016. Vaadatud 3.12.2016. Nate Thurmond – NBA.com Nate Thurmond – Basketball-Reference.com
Kandava ordulinnus

Kandava ordulinnus (saksa keeles Ordensburg Candau) oli Liivi ordu linnus (ordulinnus), mis asus Kandavas. 13.–16. sajandil oli linnus Kandava foogtkonna halduskeskus ja hiljem oli linnus Kuramaa hertsogiriigi Kandava linnuseülema (läti keeles Kandavas pilskungs) residents. Tänapäeval on linnus varemetes, ent säilinud on püssirohutorn.
Jiří Hájek

Jiří Hájek (6. juuni 1913 Krhanice Benešovi lähedal – 22. oktoober 1993 Praha) oli Tšehhoslovakkia riigitegelane ja diplomaat. Jiří Hájek lõpetas Karli Ülikooli juristina. Aastatel 1937–1939 töötas ta rahanduse alal. Pärast Tšehhia okupeerimist Saksamaa poolt osales ta vastupanuliikumises ja vahistati. 1939. aasta novembris mõisteti talle 12-aastane vabadusekaotus. Teise maailmasõja lõpuni oli Hájek Saksamaal vangis. 1945. aastal pöördus ta Tšehhoslovakkiasse tagasi ja töötas lühikest aega Tšehhoslovakkia Ametiühingute Keskliiidu sekretärina. 1946–1948 oli ta Töölisakadeemia peasekretär. Alates 1948. aastast oli ta Tšehhoslovakkia Rahvakogu liige. 1948. aasta juunis sai ta Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee liikmeks. Alates 1948. aasta veebruarist töötas ta Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee aparaadis. 1950. aastal sai ta Poliitiliste ja Majandusteaduste Kõrgkooli prorektoriks. 1954. aastal sai Hájek Karli Ülikooli Rahvusvaheliste Suhete Teaduskonna dekaaniks. 1954. aasta oktoobris asus ta tööle välisministeeriumis. 1955–1958 oli ta Tšehhoslovakkia saadik Londonis. 1957. aasta detsembrist kuni 1962. aasta veebruarini oli Jiří Hájek Tšehhoslovakkia välisministri asetäitja. 1962–1965 oli ta Tšehhoslovakkia alaline esindaja Ühinenud Rahvaste Organisatsioonis. 1965–1968 oli Hájek Tšehhoslovakkia hariduse- ja kultuuriminister. 1968. aasta 9. aprillist kuni 19. septembrini oli Jiří Hájek Tšehhoslovakkia välisminister. 1968–1972 oli ta Tšehholovakkia Teaduste Akadeemia teadur. 1970. aastal heideti ta Tšehhoslovakkia Kommunistlikust Parteist välja. Alates 1972. aastal oli pensionil. 1977. aastal kirjutas ta alla Harta 77 manifestile. Ministři a ministerstvo v historii. Jiří Hájek Czechoslovakia. Ministries, etc. rulers.org http://www.totalita.cz/vysvetlivky/o_hajekj.php
Trump Building

Trump Building on pilvelõhkuja New Yorgi kesklinnas Lower Manhattanil tänavate Nassau Street ja William Street vahel aadressil Wall Street 40. Varem oli selle ametlik nimi Bank of Manhattan Trust Building, ka Manhattan Company Building. 1995. aastal ostis hoone ärimees Donald Trump, kes andis kõrgehitisele oma nime. 1998. aastast on tegu New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjoni poolt kaitsealuseks mälestusmärgiks (New York City Landmark) kuulutatud ehitisega. 16. juunil 2000 kanti see samuti Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse (National Register of Historic Places). 71-korruselise ja 282,5 meetri kõrguse kõrghoone arhitektid olid Harold Craig Severance ja Yasuo Matsui ning konsulteeriv arhitektuuribüroo Shreve & Lamb. Kõrghoone 11 kuud kestnud ehitus lõppes 1930. aasta aprillis. Seejärel jõudis see umbes poolteist kuud olla maailma kõrgeim ehitis, enne kui New Yorgi kesklinnas valmis niisamuti art déco arhitektuuristiilis uue kõrgeima hoonena Chrysler Building (319 m). Viimasele ootamatult lisatud tornitipp koos 38 lisameetriga tuli halva üllatusena, kuna Bank of Manhattan Trust Building koos oma uusgooti stiilis tornitipuga oli ise teadlikult pürginud maailma kõrgeimaks ehitiseks. 1946. aasta 20. mai õhtul rammis hoone põhjakülge United States Army Air Forcesi kerglennuk Beechcraft Model 18, mis oli Louisianast teel Newarki lennujaama poole. See tabas hoone 58. korrust, tekitades seina 3×6 meetri suuruse augu. Õnnetuses hukkusid kõik viis pardal viibinut. Õnnetuse peapõhjuseteks loeti udu ja halba nähtavust. 40 Wall Street 20. sajandil Trump Buildingu jalam Trump Buildingu tornilatern Trump Buildingu torn Trump Buildingu hoone kirjeldus ja pildid veebilehel www.nyc-architecture.com
Ærø

Ærø on saar Läänemeres, mis kuulub Taanile. See asub Väike-Beldi lõunaotsas, Fynist lõunas, ja kuulub Fyni maakonda. Saare pindala 88 km². Saarel elab 6863 inimest (1. jaanuari 2006 seisuga). Saarel on kolm linnalist asulat: Marstal, Ærøskøbing ja Søby, ning 14 küla. Ærø on 30 km pikk ja 6 km lai. Maastik on künklik. Saare peamine sadam ja majanduskeskus on Marstal, kus viimase rahvaloenduse andmeil elas 2120 inimest. Ærøs on suur päikeseenergiajaam, mille paneelide pindala on 33 360 m², mis suudab katta 50% Marstali ja Ommeli soojusvarustusest. Arheoloogilistel kaevamistel on leitud tõendeid asustusest saarel enne 8000 eKr. Saarel leidub palju muinaskalmeid ja dolmeneid. Halduslikult oli saar sajandeid jagatud mitmesse ossa, mille omanikud ja kogu haldusjaotus muutus tihti. Sel põhjusel tekkis sellele mitte kuigi suurele saarele kaks linna. Samuti õhutas see saareelanike seas salakaubavedamist. 1629 põles Ærøskøbing maha ega saavutanud enam kunagi endist suurust. Alates 1750 on kogu saar üks omavalitsusüksus. Ærø turismiportaal
Dmitri Sokolov

Dmitri Sokolov on mitme tuntud inimese nimi: Dmitri Sokolov, Eesti NSV miilitsa juht Dmitri Sokolov, NSV Liidu laskesuusataja
Wendell Anderson

Wendell Richard Anderson (1. veebruar 1933 Saint Paul, Minnesota – 17. juuli 2016 St. Paul) oli USA poliitik ja jäähokimängija. Ta oli demokraat. Ta lõpetas 1954. aastal Minnesota Ülikooli (1960. aastal õigusteaduste kooli) ja teenis aastatel 1956–1957 sõjaväes. Ta oli aastatel 1959-1963 Minnesota esindajatekoja ja seejärel kuni 1971. aastani senati liige. Aastatel 1971–1976 oli ta Minnesota kuberner. 30. detsember 1976 sai ta Walter Mondale'i asemel USA Senatisse. Ta oli sellel ametikohal kuni 1978. aastani. Anderson mängis ka jäähokit. 1956. aasta taliolümpiamängudel Cortina d'Ampezzos võitis ta USA meeskonnaga hõbemedali. ANDERSON, Wendell Richard, (1933 - 2016). Biographical Directory of the United States Congress Wendell Anderson Bio, Stats, and Results. Olympics at Sports-Reference.com
Hugh O'Brian

Hugh O'Brian (sünninimi Hugh Charles Krampe; 19. aprill 1925 Rochester, New Yorgi osariik – 5. september 2016 Beverly Hills, California) oli USA näitleja. Ta teenis Teises maailmasõjas USA merejalaväes. Ta oli eelkõige tuntud nimirolliga ABC vesternisarjas "The Life and Legend of Wyatt Earp" (1955–1961). Hiljem mängis ta peaosa teadusulmesarjas "Search". O'Brianil oli väike roll John Wayne'i viimases filmis "Laskur" ("The Shootist"; 1976). O'Brian oli selles filmis viimane mees, kelle Wayne tappis. 1992. aastal sai ta töö eest televisioonis Hollywoodi kuulsuste alleele omanimelise tähe. O'Brian suri 91-aastaselt 5. septembril 2016 oma kodus Beverly Hillsis. "Hugh O'Brian, actor who played Wyatt Earp, dies at 91". Los Angeles Times. 5. september 2016. Vaadatud 3.12.2016 Hugh O'Brian andmekogus IMDb (inglise)