laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Matheus Pereira

Matheus Fellipe Costa Pereira (sündinud 5. mail 1996 Belo Horizontes) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või äärepoolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Cruzeiro. Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis Lissaboni Sporting, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2010. aastal. Aastatel 2014–2017 mängis ta põhiliselt Sportingu reservmeeskonnas Portugali esiliigas, kuid sai hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 mänguaega ka Sportingu põhimeeskonnas Portugali kõrgliigas. Hooajal 2017–2018 mängis ta Sportingust laenul Portugali kõrgliigaklubis Chaves, kus tema arvele jäi seitse väravat. Hooajal 2018–19 oli ta laenul Saksamaa kõrgliigaklubis 1. FC Nürnberg. 2019. aasta augustis läks Pereira Sportingust laenule Inglismaa klubisse West Bromwich Albion. Hooajal 2019–20 lõi ta Inglismaa esiliigas kaheksa väravat ja aitas klubi Inglismaa kõrgliigasse jõuda. 2020. aastal valiti Pereira West Bromwich Albioni aasta parimaks mängijaks. 2020. aasta augustis sõlmis ta klubiga püsiva nelja-aastase lepingu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 19. septembril 2020 mängus Evertoni vastu. Hooajal 2020–21 lõi ta Inglismaa kõrgliigas 11 väravat, kuid West Bromwich Albion langes Inglismaa kõrgliigast välja. Pereira oli alates hooajast 2014–15 pärast Saido Berahinot esimene West Bromwich Albioni mängija, kes lõi Inglismaa kõrgliigas ühel hooajal üle kümne värava. 2021. aasta augustis siirdus ta Saudi Araabia kõrgliigaklubisse Al Hilal. 2021. aastal võitis ta klubiga AFC Meistrite Liiga ja hooajal 2021/22 Saudi Araabia liiga. 2023. aasta esimeses pooles oli ta Al Hilalist laenul Araabia Ühendemiraatide klubis Al Wahda. 2023. aasta juulis läks ta laenule Cruzeirosse. Al Hilal Saudi Professional League: 2021–22 Saudi Super Cup: 2021 AFC Meistrite Liiga: 2021 "Pereira pens permanent deal at The Hawthorns". West Bromwich Albion F.C. 17.8.2020. Vaadatud 4.3.2021 "Cruzeiro anuncia a contratação de Matheus Pereira" (portugali). Globo Esporte. 24. juuli 2023. Vaadatud 26. juulil 2023.
Ngozi Okonjo-Iweala

Ngozi Okonjo-Iweala (sündinud 13. juunil 1954 Ogwashi Ukwus Nigeerias) on Nigeeria majandusteadlane ja poliitik. Ta oli aastatel 2003–2006 ja 2011–2015 Nigeeria rahandusminister. Lisaks oli ta aastal 2006 Nigeeria välisminister. 1. märtsist 2021 on ta Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) peadirektor. Ta sündis aastal 1954 Ogwashi Ukwus Delta osariigis Nigeerias. Ta on õppinud Enugus, Püha Anne koolis Ibadanis ja Ibadani Rahvusvahelises Koolis. Seejärel lõpetas ta Harvardi ülikooli aastal 1976 cum laude majanduse alal. Aastal 1981 omandas ta Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis doktorikraadi piirkondlikus majanduses ja arengus lõputööga "Krediidipoliitika, maapiirkondade finantsturud ja Nigeeria põllumajanduse areng". Ta on 1. märtsist 2021 Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) peadirektor. Ta on abielus Nigeeriast Abia osariigist Umuahiast pärit arsti Ikemba Iwealaga, neil on neli last; poeg Uzodinma Iweala on arst ja kirjanik.
Margus Laidre

Margus Laidre (sündinud 18. septembril 1959 Tartus) on Eesti diplomaat ja ajaloolane. Margus Laidre lõpetas 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena ja kaitses 1987. aastal samas ajalooteaduste kandidaadi kraadi. 2000. aastal sai ta filosoofiadoktoriks. Margus Laidre on uurinud Eesti ajalugu 17. sajandil ja avaldanud töid diplomaatia ajaloost. Ta on 1995. aastast Rootsi Kuningliku Sõjateaduste Akadeemia välisliige. 1995 "Lõpu võidukas algus: Karl XII Eesti- ja Liivimaal 1700–1701". Tartu Ülikooli Kirjastus. 1999 "Üks Hä Tru ja Öige Sullane: Elust Rootsi sõjaväes Eesti- ja Liivimaal 1654–1700". Kirjastus Eesti Ajalooarhiiv. 2003 "Sõnumitooja või salakuulaja? Nüüdisaegse diplomaatia lätted 1454–1725". Kirjastus Varrak. 2008 "Dorpat 1558–1708: Linn väe ja vaenu vahel". Kirjastus Argo. 2015 "Domus belli: Põhjamaade Saja-aastane sõda Liivimaal 1554–1661". Kirjastus Argo. 2019 "Aja lugu ja inimese aeg. Räägitud ja rääkimata lood". Kirjastus Argo. Pärast õppejõutööd Tartu Ülikoolis sai Margus Laidrest 1991. aastal Eesti Vabariigi välisministeeriumi töötaja ja suursaadik. 1991–1996 suursaadik Rootsi kuningriigis 1996–2000 suursaadik Saksamaa Liitvabariigis 1997–2000 suursaadik Vatikanis Püha Tooli juures 2000–2005 Välisministeeriumi poliitikaosakonna peadirektor 2005–2010 suursaadik Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigis 2010–2014 Vabariigi Presidendi välisnõunik 2014–2018 suursaadik Soome Vabariigis 2018–2023 suursaadik Venemaa Föderatsioonis 1995 võeti Rootsi kuningliku sõjateaduste akadeemia liikmeks 2001 Riigivapi IV klassi teenetemärk 2008 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia ("Dorpat 1558–1708") 2012 Kolme Tähe III klassi orden 2016 Enn Soosaare esseistikapreemia (essee "Kelle sõna valitseb maailma?") 2023 Välisministeeriumi II klassi teeneterist (Eesti eduka esindamise eest suursaadikuna Moskvas pingelisel ajal) Lennart Meri määras Eesti saadikuks Margus Laidre, Eesti Päevaleht = Estniska Dagbladet, 6. november 1991 President saab uue välisnõuniku Teenetemärkide kavalerid Margus Laidre 50 Tuna, 2009, 3
Madis Kütt

Madis Kütt on mitme tuntud inimese nimi: KanadonMuhedad, eesti juutuuber (sündinud 2003) Madis Kütt, ansambli Fix basskitarrist Madis Kütt, eesti vaimulik (sündinud 1961)
Strateegilise kommunikatsiooni keskus

Strateegilise kommunikatsiooni keskus (lühend StratKomKe) kuulub Eesti kaitseväes küberväejuhatuse alluvusse. Keskus tegeleb sisuloome, teavitustöö, meediaoperatsioonide ja meediaarhiiviga. Keskus annab välja ajakirja Sõdur, ajalehte Sõdurileht ja iga-aastast Kaitseväe aastaraamatut. Ajateenijate väljaõppe kaudu reservüksuste ettevalmistamine; väljaõppe ettevalmistamine ning läbiviimine; sõjaaja ning reservüksuste täiendkoolitamine, varustamine ja formeerimise korraldamine. Meediaoperatsioonide toetamine video- ja fotomaterjalidega ning nende edastamine meediale või avaldamine kaitseväe kommunikatsioonikanalites. Teavitustöö-alaste video- ja fotomaterjalide ning trükiste ja teabegraafika tootmine. Teavitustöö raames korraldatavate otsesuhtlusprojektide toetamine. Teavitusürituste, tseremooniate jmt helindamine. Kaitseväe teavitusvaldkonna audio-, foto- ja videoarhiivi haldamine. Strateegilise kommunikatsiooni keskus (StratKomKe) alustas küberväejuhatuse alluvuses tegevust 1. augustil 2018. Keskuse ülem on olnud augustist 2018 kuni veebruarini 2019 major Viljar Kurg, alates veebruarist 2019 kuni augustini 2020 major Priit Kasemets ning alates 2020. aasta augustist major (2021. aastast kolonelleitnant) Georgi Kokošinski. StratKomKe eelkäijaks oli kaitseväe peastaabi koosseisus 2011. aastal loodud teavituskeskus, mis aastail 2012–2018 töötas staabi- ja sidepataljoni alluvuses. Teavituskeskuse ülemad olid aastail 2011 toonane leitnant Arvo Jõesalu, 2011–2015 nooremleitnant Hannes Võrno ja 2015–2018 major Marek Miil. 2014. aastast peale on olnud teavituskeskuse, 2018. aastast StratKomKe käsutuses oma hoone Tallinnas Filtri tee ääres. 2017. aastal korraldati esimene selles keskuses väljaõppe saanud reservväelaste teavitusõppus AKSON ning 2022. aastal suurõppuse Siil raames teine samalaadne õppus.
Connected Baltics

Connected Baltics on telekommunikatsiooni sektoris tegutsev ettevõte ning ainus Sigfoxi IoT (asjade Interneti) võrguoperaator Eestis. Sigfox on juhtiv IoT pakkuja maailmas. Ettevõte asutati 2016. aastal, selle peakontor asub Tallinnas. 2017. aasta mais käivitas ettevõte Sigfoxi tehnoloogial põhineva üleriigilise IoT sidevõrgu, mis hõlmas umbes 70% Eesti elanikkonnast. Võrgu käivitamisest saadik on ettevõte sõlminud partnersuhteid Telia Eesti, Levira ja Helmesega. Nendega koostöös on algatatud mitu siseriiklikku projekti, mis lõikavad kasu Sigfoxi LPWAN-tehnoloogiast. Eesti võrgu laiendamist kasutasid ära näiteks veemajandusettevõte Viimsi Vesi ja Tallinna kaubanduskeskus Sikupilli, kes vahetasid vanad veearvestid Sigfoxi tehnoloogia vastu. Mõni kuu hiljem hakkas Eesti suurim ettevõte Tallink kasutama Sigfoxi ruumide siseõhu ja vee kvaliteedi mõõtmiseks. Tänapäeval kasutatakse Sigfoxi IoT-tehnoloogiat laialdaselt kõikides sektorites üle Eesti. LPWAN "Connected Baltics launches first nation-wide IoT network in Estonia with international reach". Sigfox. Vaadatud 04.03.2021. "Connected Baltics launches nationwide IoT network". Telecompaper. 19.05.2017. Vaadatud 04.03.2021. The Baltic Course - Балтийский курс (01.01.2021). "Connected Baltics launches first nation-wide IoT network in Estonia with international reach". The Baltic Course | Baltic States news & analytics (ladina). Vaadatud 04.03.2021. "Eurobites: Facebook Fined $122M for WhatsApp Fibs". Light Reading. Vaadatud 04.03.2021. -, Tehnikauudised (29.03.2017). "Telia Eesti toob Sigfox tehnoloogiaga asjade interneti lähemale – TehnikaUudised". TehnikaUudised – Element nr. 1 tehnikamaailmas. Originaali arhiivikoopia seisuga 27.01.2021. Vaadatud 04.03.2021.{{cite web}}: CS1 hooldus: numbrilised nimed: autorite loend (link) "Telia Eesti toob Sigfox tehnoloogiaga asjade interneti lähemale". Telia. Vaadatud 05.03.2021. "Levira ja Sigfoxi koostöö kiirendab asjade interneti levikut Eestis". Levira. 14.02.2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 26.08.2021. Vaadatud 04.03.2021. "Viimsi Vesi to collect water consumption data through Sigfox with a smart metering solution provided by Levira". The Baltic Times. 03.04.2019. Vaadatud 05.03.2021. Kald, Indrek (18.10.2018). "Firma plaanib katta Eesti asjade internetiga". ITuudised. Vaadatud 04.03.2021. "Sidefirma plaanib kogu Eesti asjade internetiga katta". Äripäev. 18.10.2018. Vaadatud 04.03.2021. "Telia leidis tehnoloogia, millega Eesti asjade internetti pakkuda". Majandus. 27.03.2017. Vaadatud 04.03.2021. Kald, Indrek (02.04.2019). "Viimsi Vesi võttis kasutusse targad veearvestid". ITuudised. Vaadatud 04.03.2021. "Tallink võttis kasutusele targad andurid". Kinnisvarauudised. 20.02.2018. Vaadatud 04.03.2021. "Laiaküla elanikud said kaugloetavad veearvestid". Majandus. 04.04.2019. Vaadatud 04.03.2021. Connected Balticsi koduleht
Aron (jääkaru)

Aron (sündinud 26. novembril 2016 Tallinna loomaaias) on jääkaru. Aroni vanemad olid jääkaruisa Nord ja jääkaruema Frida. Kuni 2017 elas Aron ema Fridaga kitsastes tingimustes. 2017. aastal valmis Tallinna Loomaaia uus Polaarium, kuhu ta läks elama koos oma vanematega. Novembris 2020 saadeti Aron Tallinna loomaaiast Prantsusmaale La Flèche'i loomaaeda. La Flèche'i loomaaia uues jääkarude elupaigas on jääkarude paljundusprogrammi koordinaatori poolt Aronile valitud kaaslane – Hellabrunni loomaaiast pärit emane jääkaru Quintana.
Sam Johnstone

Samuel Luke Johnstone (sündinud 25. märtsil 1993 Prestonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa kõrgliigaklubis Crystal Palace ja Inglismaa jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Manchester Unitedis, kuid klubi põhimeeskonnas tal debüüti teha ei õnnestunud. Aastatel 2011–2018 oli ta Manchester Unitedist laenul teistes Inglismaa klubides. Hooajal 2011–12 debüteeris ta Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Scunthorpe United. Seejärel oli ta laenul Walsallis (2013), Yeovil Townis (2013), Doncaster Rovers (2014), Preston North Endis (2015) ja Aston Villas (2017–2018). 2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu West Bromwich Albioniga ning oli alates hooajast 2018–19 neli hooaega klubi esiväravavaht. 2022. aasta juunis siirdus ta Crystal Palace'i. 2010. aastal tuli Johnstone Inglismaa kuni 17-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Inglismaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 6. juunil 2021 sõprusmängus Rumeenia vastu. Ta kuulus Inglismaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel. "Sam Johnstone: Crystal Palace to sign West Bromwich Albion and England goalkeeper". BBC Sport. 21. juuni 2022. Vaadatud 21. juunil 2022.
Ben Halloran

Benjamin Halloran (sündinud 14. juunil 1992 Cairnsis) on Austraalia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või ääreründajana Austraalia kõrgliigaklubis Adelaide United. Austraalia kõrgliigas debüteeris Halloran hooajal 2010–11 Gold Coast Unitedi meeskonnas. Hooajal 2012–13 mängis ta Austraalia kõrgliigas Brisbane Roari ridades. 2013. aasta mais liitus ta Saksamaa esiliigaklubiga Düsseldorfi Fortuna. Aastatel 2015–2018 mängis ta Saksamaa esiliigas 1. FC Heidenheimi ridades. 2018. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Jaapani kõrgliigaklubiga V-Varen Nagasaki. Sama aasta augustis naasis ta Austraalia kõrgliigasse, liitudes Adelaide Unitediga. Halloran valiti Adelaide Unitedi 2021. aasta parimaks mängijaks. 2022. aasta jaanuaris sõlmis ta kaheaastase lepingu Lõuna-Korea kõrgliigaklubiga FC Seoul, kuid seal ta põhikoosseisu ei murdnud ning naasis juba sama aasta juulis taas Adelaide Unitediga. Austraalia jalgpallikoondises tegi Halloran debüüdi 26. mail 2014 sõprusmängus Lõuna-Aafrika Vabariigi vastu. Samal aastal kuulus ta maailmameistrivõistlustel osalenud Austraalia koondisse. Adelaide United FFA Cup: 2018, 2019
Ingo Valgma

Ingo Valgma (sündinud 15. septembril 1971 Imaveres) on eesti tehnikateadlane ja mäeinsener. Lõpetas Püssi Keskkooli 1989; Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskonna kihtmaardlate allmaakaevandamise eriala 1994 ; TTÜ mäeinstituudi magistrant (ehituse õppesuund) 1994–1996; Rootsi Kuningriigi Uppsala Ülikooli maateaduste instituudi külalistudeng 1996–1997. Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskonna doktorant 1996–2002. Tehnikateaduste magister (TTÜ, juhend. prof. E. Reinsalu) 1996; tehnikateaduste doktor (Geographical Information System for Oil Shale Mining – MGIS, Põlevkivi kaevandamise mäenduslik geoinfosüsteem – MGIS, TTÜ, juhend. prof. E. Reinsalu) 2002; dotsent 2002; professor 2006. , EV Eriteenistuse nooreminspektor 1992–1993; Riigi Politseiameti Julgestusteenistuse nooreminspektor 1993–1994. TTÜs 1993–…: mäeinstituudi lepinguline teadustöötaja 1993–1994, teadur 1994–1995, assistent ja lektor 1995–2002, dotsent 2002–2006; mäeinstituudi professor ja direktor ning maavarade kaevandamise õppetooli juhataja 2006 –2016. Freibergi mäeakadeemia külalisõppejõud 2004–2006. Minest OÜ (www.minest.ee) omanik. Bio- ja keskkonnateadused: keskkonnaseisundit ja keskkonnakaitset hõlmavad uuringud; Loodusteadused ja tehnika, energeetikaalased uuringud: kaevandamistehnoloogiate kasutustingimused; maateadused: mäendus, maavara varu kriteeriumite määramise metoodikad; tootmistehnika ja tootmisjuhtimine, kaevandamine/mäendus. Ingo Valgma on avaldanud üle 200 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 12 magistri- ja 4 doktoritööd. TTÜ energeetikateaduskonna nõukogu liige 1997–2016. Eesti Mäekonverentsi asutajaliige ja orgkomitee liige 1998–2011. Maailma mäekonverentsi orgkomitee liige 2000–2016. Eesti Mäeseltsi asutajaid, juhatuse esimees 2001–2002, 2009–2010, juhatuse liige 2006–2011. Maailma Mäeprofessorite Ühingu juhatuse liige, asepresident ja president 2002–2011. Eesti Geoloogia Seltsi juhatuse ja volikogu liige 2004–2010. Inseneride kutsenõukogu liige 2005–2015. Ajakirja Oil Shale toimetuse liige 2008–2016. Eesti Maavarade Komisjoni liige 2010–2012. WTC 2011 teaduskomitee liige 2011–2016. Lõhkajate kutsenõukogu ja kutsekomisjoni liige 2011–2016. EUExcerti Assotsiatsiooni juhatuse liige 2011–2016. Põlevkivi kompetentsikeskuse nõukogu liige 2011–2016. Mäeinseneride kutsenõukogu esimees 2012–2015. Eesti Inseneride Liidu juhatuse liige 2012–2015. Põlevkivi ja põlevkiviproduktide töötlemise standardikomitee liige 2015–2016. Harjumaa Turismiühingu liige 2015–… ., 1995 Rotalia fondi stipendium 1995 Vabariikliku üliõpilastööde konkursi teine auhind ( “Fosforiidi talutav kaevandamine Toolse leiukohas”) 1999 TTÜ Arengufondi stipendium , Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikool, 2008, lk. 113-114 Ingo Valgma Eesti Teadusinfosüsteemis Ingo Valgma Eesti Teadusinfosüsteemis
Vabastusorden

Vabastusorden (prantsuse keeles Ordre de la Libération) on Prantsusmaa riiklik teenetemärk, mille asutas 16. novembril 1940 Londonis Vaba Prantsusmaa juht kindral Charles de Gaulle teise maailmasõja ajal Prantsusmaa ja tema impeeriumi vabastamisel silmapaistnud üksikisikute, sõjaväeüksuste ja tsiviilelanikkonna ühenduste autasustamiseks. Vabastusorden on Auleegioni ordeni järel Prantsusmaa tähtsuselt teine teenetemärk. Vabastusorden jäänuks asutamata, olnuks eksiilis viibinud kindral de Gaulle'il õigus jagada Prantsusmaa kõrgeimat teenetemärki Auleegioni ordenit (see õigus jäi Vichy valitsusele). Erinevalt Auleegioni ordenist, on Vabastusordenil vaid üks aste. Muus osas on Vabastusordeni statuut Auleegioni omaga sarnane. Vabastusordeni kavalerid kuuluvad samanimelisse ordusse (Ordre de la Libération 'Vabastusordu') ja omavad õigust kanda tiitlit Compagnon de la Libération ('kaasvabastaja'). Kui isikut autasustatakse Vabastusordeniga, siis prantsuse keeles märgitakse tunnustuseks Compagnon de la Libération (rõhutades ordu liikmestaatuse andmist); seevastu muudes keeltes märgitakse kas Ordre de la Libération või tõlgitakse vabastusordeniks. Vabastusordu suurmeistri ametikoht loodi 1947. aastal. Kuni oma surmani oli selles ametis Charles de Gaulle (1947–1970). Pärast tema surma otsustas ordu nõukogu, et järglast ei määrata. Ühtekokku anti aastatel 1941–1946 välja Vabastusorden 1038 isikule (sealhulgas 271 postuumselt). Lisaks on ordeni saanud 18 väeüksust ja sõjalist tegevusüksust ning 5 territoriaalüksust (Nantes (1941), Grenoble (1944), Pariis (1945), Vassieux-en-Vercors (1945) ja Île-de-Sein (1946)). Esimest korda anti orden välja 29. jaanuaril 1941 Aafrikas võidelnud Vaba Prantsusmaa mereväe ülemale Georges Thierry d'Argenlieu'le. Juunis 1945 anti Vabastusorden liitlasvägede ülemjuhatajale Euroopas Dwight Eisenhowerile ja Maroko sõjaaegsele sultanile Mohammed V-le. Kokku on välisriikide kodanikele ordenit antud 73 korral. Prantslastest said teiste seas ordeni Louis Armand, Edmond Debeaumarché, Romain Gary, André Malraux, Jean-Pierre Vernant ning hilisemad nobelistid François Jacob ja René Cassin. Noorimad ordenikavalerid olid 15-aastane Mathurin Henrio (1929–1944) ja 16-aastane Henri Fertet (1926–1943) – mõlemad said ordeni postuumselt. Vabastusordeni kavaleride nimistus (kokku 1038 isikut) on vaid kuus naist, kellest omakorda neli said ordeni postuumselt. Pärast 1946. aastat on ordenit välja antud vaid erandkorras: 1958. aastal sõjaaegsele Briti peaministrile Winston Churchillile ja 1960. aastal postuumselt sõjaaegsele Suurbritannia kuningale George VI-le. Juunis 2020 teatas Suurbritannia peaminister Boris Johnson, et viimased neli elusolevat Vabastusordeni kavaleri nimetati Briti impeeriumi ordu auliikmeks. 2020. aasta 20. novembri seisuga oli elus veel ainult üks ordenikavaler – saja-aastane Hubert Germain (sündinud 1920), kes sai selle ordeni 1944. aastal.  Vabastusorden – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kinešma

Kinešma on linn Venemaal Ivanovo oblastis Volga jõe ääres kohas, kus Volgasse suubuvad Kinešjomka ja Kazohha jõgi. Linna nimi tuleb merja keelest (väljasurnud soome-ugri keelest) ja tähendab tumedat sügavat vett. 18. sajandil muutus Kinešma linatootmise keskuseks, ent lina tootmine lõppes 19. sajandi keskpaigaks täielikult. Tänapäeval on tähtsaimad tööstusharud tekstiili-, puidu- ja keemiatööstus. Kinešma linna rajamise aeg pole teada. Linna mainitakse 1429 tatarlaste poolt mahapõletatud asulana. Säilinud on tollast asulat ümbritsenud muldvalli ja kaitsekraavi jäänused. Asula taastati, sest jõesuudmed sobisid sadamapaikadeks. Linna ümbruskonna loodust peeti tollal ilusaks. 16. sajandi alguses mainitakse Kinešma küla, mille elanikud tegelesid peamiselt kalapüügiga. Kinešmast püütud tuurasid viidi Vene tsaarile. Aastal 1608 vallutasid küla kaks korda Poola väed ning selle mälestuseks on lahingu toimumise kohta ja langenute matmise paika püstitatud kellatorn. Aastal 1760 oli Kinešmas 1744 ehitatud katedraal, 4 kirikut ja ei ühtki kivimaja. Aastal 1777 sai Kinešma linnaõigused. Aastast 1708 kuulus Kinešma Arhangelski kubermangu, aastast 1719 Jaroslavli kubermangu ja aastast 1777 Kostroma kubermangu. 19. sajandil sai Kinešma tuntuks laatade poolest, mida korraldati kaks korda aastas algusega 16. juunil ja 14. septembril. Neid peeti 1920. aastateni. Kõik kolm pikka kivist letti on turuplatsil säilinud tänini. Linnas on näitekirjaniku Aleksandr Ostrovski, helilooja Aleksandr Borodini ja astronoomi Fjodor Bredihhini muuseum. Silmapaistev ehitis on 1838–1845 ehitatud uusklassitsistlik Püha Kolmainu katedraal. Q126811703
Püsimetsandus

Püsimetsandus on püsimetsa metsa valikraietega majandamise viis, kus: kasvatatakse kasvukohale omaseid puuliike; metsamaad üldjuhul ei kuivendata ega kasutata muid intensiivseid võtteid (nt väetamist või lausalist kündi); hoitakse järjepidevalt kõrgmetsa ning raiumata jäetakse säilikpuud. Saksa keeles on see mõiste Dauerwald, inglise keeles continuous cover forest. Tasub tähele panna, et nende võõrkeelsete terminite täpne definitsioon võib allikati siiski mõnevõrra varieeruda. Metsa saab edukalt majandada ka lageraiet tegemata. Kui majandada looduslähedaselt, kasvukohale omaste puuliikidega ning raiudes üksikuid puid või puudegruppe, on tegu püsimetsandusega. Püsimets sarnaneb mõneti põlismetsaga: puud on eri vanusega, leidub varjulisemaid ja päikselisemaid laike, mitmesuguseid puuliike ja säilikpuid. Metsa looduslikkust ei riku suured kuivenduskraavid ega väljaveoteed. Valikraiega saab metsast võtta just täpselt sellist puitu, nagu parajasti tarvis on. Puidust korraga saadav tulu on küll väiksem kui lageraie puhul, ent see tulu pole ühekordne, vaid pidev. Lisaks on puidutulu ainult üks metsa hüvedest. Säherduse valikulise raie tegemine nõuab aga spetsiifilisemaid teadmisi kui kõigi puude raie. Liina Remm, Liis Kuresoo, Mihkel Rünkla (2020). Teejuht püsimetsandusse. Tartu: Eestimaa Looduse Fond. Lk 11.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Remm, Liina, Kuresoo, Liis ja Rünkla, Mihkel 2020. Teejuht püsimetsandusse. Eestimaa Looduse Fond. Püsimetsandus Eestimaa Looduse Fond "Teejuht püsimetsandusse". Võrguteavik. 2020 Eestimaa Looduse Fond Videoloengud "Kestlik metsa majandamine", "Kuidas majandada püsimetsa" jt Eestimaa Looduse Fond
Osiek Jasielski

Osiek Jasielski on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Jasło maakonnas, Osiek Jasielski valla halduskeskus. Osiek Jasielski asub Jasłost umbes 13 km lõunas. Osiek Jasielski sai linnaõigused 1365. aastal, kuid kaotas need 1934. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/061813305082-0358612?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 5.10.2022. Będą walczyć o odzyskanie praw miejskich Jaslo4U.pl
Krimmler Ache

Krimmler Ache on jõgi Austria Salzburgi liidumaa Pinzgau piirkonnas, Salzachi parempoolne lisajõgi Vorderkrimmlis Wald im Pinzgaus. Selle org (saksa: Krimmler Achental) moodustab piiri Zillertali Alpide (läänes) ja Venedigeri rühma (idas) vahel, mis kuuluvad Kõrg-Tauernisse. Org algab Krimmli küla kohalt Krimmli koskede juurest ja ulatub Krimmlerkeesini Dreiherrenspitze mäel (3499 m). Krimmler Ache ise tõuseb Krimmler Törli juures u. 2500 m kõrgusel Obersulzbachtali orgu idas. Krimmler Ache oru ülemises idapoolses nurgas on alpihütt Warnsdorfer Hütte ja keskosas Krimmler Tauernhaus.
Zbyszyce

Zbyszyce on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Sączi maakonnas Gródek nad Dunajcemi vallas. Zbyszyce sai linnaõigused 1785. aastal, kuid kaotas need 1896. aastal. Robert Krzysztofik. Lokacje miejskie na obszarze Polski : dokumentacja geograficzno-historyczna, Katowice 2007, Lk. 86-87.
Wielkie Oczy

Wielkie Oczy (ukraina keeles Великі Очі) on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Lubaczówi maakonnas, Wielkie Oczy valla halduskeskus. Wielkie Oczy asub Ukraina piirist ligi 2,5 km kaugusel, Lubaczówist umbes 15 km lõunas. Wielkie Oczy sai linnaõigused 1671. aastal, kuid kaotas need 1935. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/061813409082-0613263?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 5.10.2022. Wielkie Oczy – Karta Dziedzictwa Kulturowego Shtetl Routes
Wielopole Skrzyńskie

Wielopole Skrzyńskie on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Ropczyce-Sędziszówi maakonnas, Wielopole Skrzyńskie valla halduskeskus. Wielopole Skrzyńskie asub Ropczycest ligi 12 km lõunas. Wielopole Skrzyńskie sai linnaõigused 1337. aastal, kuid kaotas need 1933. aastal. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/061813515052-0666727?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 5.10.2022. Wielopole Skrzyńskie. Historia miejscowości Wirtualny Sztetl