laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kurg (perekonnanimi)

Kurg on eesti perekonnanimi. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kurg 651 inimesel: 307 mehel ja 344 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kurg meeste puhul 144. ja naiste puhul 137. kohal. Levinuim oli see Põlva maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 21,3. Ants Kurg, eesti biokeemik (1962–) Friedrich Kurg, Eesti sõjaväelane (1898–1945) Henn-Ants Kurg, Eesti sõjaväelane (1898–1943) Ilmar Kurg, soomepoiss ja eesti baptisti vaimulik (1922–2003) Ingmar Kurg, eesti teoloog, vaimulik ja kirjastaja (1955–) Kalev Kurg, eesti ärimees (1961–2005) Kalle Kurg, eesti kirjanik, kriitik, tõlkija ja toimetaja (1942–) Kustav Kurg, Eesti advokaat ja poliitik (1902–1992) Rain Kurg, eesti ragbimängija ja sporditegelane (1980–) Regina-Nino Kurg, eesti kunstnik (1979–) Õnne Kurg, eesti suusataja (1973–) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. oktoober 2019. Vaadatud 17. oktoobril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Erich Erilt

Erich Erilt (4. oktoober 1927 Mõdriku, Rägavere vald, Viru-Jaagupi kihelkond – 6. august 1993 Rakvere) oli eesti põllumajandustegelane, majandijuht ja Eesti NSV rahvasaadik. Ta lõpetas 1949. aastal Jäneda Põllumajandustehnikumi. 1972. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia eriala. 1949. aastast töötas ta Viru-Jaagupi agrojaoskonna vanemaagronoomina. Aastatel 1951–1956 oli ta Küti masina-traktorijaamas algul vanemagronoom, hiljem direktor. 1956. aastal töötas lühemat aega Viru-Jaagupi sovhoosi osakonnajuhatajana. Aastatel 1956–1957 oli ta kolhoosi Tee Kommunismile esimees, 1958–1969 Iisaku sovhoosi direktor. Aastatel 1969–1985 oli ta Rakvere rajooni Eduard Vilde nimeline kolhoosi esimees. Ta algatas muuhulgas Rägavere mõisa taastamise. Aastatel 1975–1980 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseisu saadik. Ta on maetud Viru-Jaagupi kalmistule. Eesti Maaülikooli vilistlaste nimekirjad, 1972. a. lõpetajad Erich Jüri p. Erilt, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 28 Eesti Entsüklopeedia, 14. köide. Tallinn, 2000 Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Erilt, Erich – Eesti NSV Ülemnõukogu saadikukandidaat (1975)
Kodiak

Kodiak (alutiigi keeles Sun'aq, vene keeles Кадьяк) on Ameerika Ühendriikide linn Alaska osariigis, mis asub Kodiaki saarel. 2010. aastal rahvaloenduse järgi elas linnas 6130 inimest. Praeguse asula alal elasid põlisameeriklaste alutiigide esivanemad umbes 7000 aastat tagasi. Venemaa kolonistid rajasid asula 18. sajandil, mil see kandis nime Pavlovskaja Gavan (vene keeles Павловская Гавань), ning oli Vene-Ameerika halduskeskus. Pärast Alaska müügitehingut kujunes asulast tähtis kalastuskeskus.
Kaja Koovit

Kaja Koovit (sündinud 26. augustil 1968) on eesti majandusajakirjanik. Kaja Koovit alustas oma ajakirjanikukarjääri ajalehes Äripäev, olles 1997. aastal koos Väinu Rozentaliga Äripäeva/Bonnieri ja Eesti Ajalehtede Liidu ajakirjandusauhinna laureaat. Aastatel 2002-2008 juhatas Bonnier gruppi kuulunud ingliskeelse Balti majandusuudiste võrguväljaannet Baltic Business News. Aastal 2009 sai temast Postimehe majandusportaali E24.ee esimene peatoimetaja. Koovit on olnud ka Eesti Päevalehe ja Postimehe majandustoimetuse juhataja. 1997 Bonnieri preemia (Äripäeva artikli "Farmaatsiatehas Moskvas ei tooda" eest koos Väinu Rozentaliga) Postimees. Õnnitlused. 27.08.2018. Keian, Allan (7. jaanuar 2002). "Äripäev käivitas inglisekeelse Balti majandusuudiste võrguväljaande". Postimees. Koovit, Kaja (7. aprill 2009). "E24 - Põhjamaade suurim ja mõjukaim majandusuudiste portaal – nüüd Eestis". E24, Postimees. "Ajakirjanikud said kätte pressipreemiad". 13. veebruar 1998. "Kuidas Äripäeva ajakirjanikud paljastasid börsifirma vale". 22. oktoober 2019.
Harland Sanders

Harland David Sanders (9. september 1890 Henryville – 16. detsember 1980 Louisville) oli ettevõtte Kentucky Fried Chicken asutaja.
Olümpiadeviis

Olümpiadeviis ehk moto on üleskutse, millega Rahvusvaheline Olümpiakomitee (ROK) pöördub kõigi olümpialiikumises osalejate poole. Olümpiadeviisi idee pärineb Prantsuse preestrilt Henri-Martin Didonilt. Moto võttis kasutusele kaasaegsete olümpiamängude isa, parun Pierre de Coubertin aastal 1894. Olümpiadeviisiga "Citius, Altius, Fortius" kutsub ROK liikumises osalejaid mängudel silma paistma kooskõlas olümpiavaimuga. Ladinakeelne Citius, altius, fortius tähendab eesti keeles 'kiiremini, kõrgemale, tugevamini'. Tihti on eesti keeles kasutatud ka deviisi "Kiiremini, kõrgemale, kaugemale", kuid selle deviisi ladinakeelne vaste on Citius, altius, longius. Olümpiamängudel on lisaks antiiksele deviisile kasutusel ka iga korraldajamaa oma deviis. Pekingis 2008. aastal toimunud XXIX suveolümpiamängude ametlik deviis oli "Üks maailm, üks unistus". Hiinal kulus maailma olulisima spordiürituse deviisi leidmiseks pool aastat. Konkurss deviisi leidmiseks kuulutati välja mullu detsembris ning inimestel paluti leida tabav fraas, mida oleks lihtne meeles pidada nii inglise kui ka hiina keeles. Võidukas lause valiti välja enam kui 210 000 üle maailma saadetud deviisi seast. Antiikolümpiamängud Nüüdisaegsed olümpiamängud Eesti Olümpiakomitee koduleht
Kuusalu valla vapp

Kuusalu valla vapp on Harju maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kuusalu valla vapp. Praegune vapp võeti kasutusel Kuusalu ja Loksa valla ühinemise järel. Vapp on kinnitatud 21. juunil 2006. Vapi kavandi autor on Vadim Fomitšev. Valla vapiks on hõbedasel kilbil punane lauritsarest. Vapi punane värvus on rahvusvahelise Pantone värvitabeli järgi 186C. Värvid triaadi värvides (CMYK): punane – C0%;M100%;Y81%;K4%. Valla sümbolina kasutatakse Kuusalu kiriku sümboolikas kasutatavat tuleresti, millel põletati Püha Laurentsius ehk Laurits. Valla vapil ongi punane lauritsarest. Ajalooliselt oli Kuusalu kihelkonna keskus Kuusalu koos seal paikneva Laurentsiusele pühitsetud kirikuga. Kuusalus asub ka Lauritsakivi, millele on raiutud rest ja tuletangid. Selle sama kivi juures olevat põletatud püha Laurentsius, Kuusalu kiriku ehitaja. Ajaloost on teada, et Rooma piiskopi laekahoidja Laurentsius, kellele usaldati kiriku vara, otsustas selle pärast kolmepäevast mõtlemisaega jagada vaestele. Keisri küsimusele, kus on vara, vastas Laurentsius, et inimesed ongi see vara. Sellega tuletab tuleriidal põletatud pühak meelde – elus ei ole oluline niivõrd kuld, kuivõrd inimeste sisemine suurus. Vapp oli kinnitatud 3. augustil 1998 ning oli kasutusel kuni 2005. aasta oktoobrini, mil ühineti Loksa vallaga. Hõbedasel kilbil roheline ristikheinaleht ja sinine lainelõikeline vapitüvi, mille ülaosas kolm võrdse laiuse ja vahedega lainelõikelist hõbedast varrast. Kuusalu valla lipp Kuusalu valla sümboolika valla kodulehel Kuusalu valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Georg Anton von Schäffer

Georg Anton von Schäffer (vene keeles Егор Николаевич Шеффер, portugali keeles Jorge Antônio Schaeffer; 27. jaanuar 1779 Münnerstadt – 1836 Jacarandá) oli baieri päritolu kirurg, kes astus Vene-Ameerika Kompanii teenistusse aastal 1813. Tema ülesandeks oli Hawaii saarte vallutamine Venemaa Keisririigi koosseisu. Selleks jõuti Kauaʻi saarele rajada kolm forti, enne kui keisririik oma Vene-Ameerika koloniaalvaldused Vaikses ookeanis ja Põhja-Ameerikas hülgas. 1818. aastal naasis ta Euroopasse, kus ta püüdis veenda Aleksander I osutama vastupanu ja tõrjuma ameeriklasi Vaiksel ookeanil, kuid langes ebasoosingusse. Olukorda teati kui Schäfferi afääri. 1820. aastatel sai keskealisest mehest Brasiilia Keisririigi esindaja, kes värbas Brasiiliasse tööle tuhandeid saksa ümberasujaid. Neile määrati valdused Bahias, kus nad rajasid asula nimega Frankenthal (tänane Ilhéus), mis oli esimeseks sakslaste asunduseks Lõuna-Ameerikas. Viimaste seas oli palju praeguse brasiiliasaksa kogukonna liikmete esivanemad.
Effelder

Effelder on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Großbartloff

Großbartloff on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Küllstedt

Küllstedt on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Wachstedt

Wachstedt on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.
Riigisekretär

Riigisekretär võib tähendada erinevaid riigiameteid: Eestis on riigisekretär Riigikantselei juht; Suurbritannias on riigisekretär portfelliga minister; Inglismaa riigisekretär; USA-s on riigisekretär välisministri nimetus; kardinal-riigisekretär riigiminister
Albarello

Albarello (itaalia keelest, rõhutus albar´ello) on madala jala ja lühikese kaelaga, tavaliselt ilma käepideme või sangadeta fajanssanum, mille silindriline keha on keskel aheneva kujuga. Albarello oli kasutusel apteeginõuna salvide ja pulbrite säilitamiseks 15.–18. sajandini. Nõutüüp on pärit Lähis-Idast, alates 15.–16. sajandist oli kasutusel apteeginõuna Euroopas. Albarellosid tehti Itaalias alates 15. sajandist kuni 18. sajandini, tavaliselt majoolikas või tinaglasuuriga savikeraamikana. Silindriline keskelt ahenev kuju on mugav käes hoidmiseks, lai suuava hõlbustas nõu sisu kättesaamist. Kõik albarellod on umbes 18 cm kõrged. Üksikutel on kitsas sang, kuid et nõu polnud tehtud vedelike hoidmiseks, puudus neil tila, nokk või igasugune väljapoole kumerduv vorm. Purk kaeti paberi- või pärgamenditükiga, mis seoti suuava peale. Ravimipurgid Pärsiast, Süüriast ja Egiptusest muutusid Itaalias tavaliseks mõnevõrra enne 15. sajandit ning lüsterglasuuriga keraamika mauride Hispaaniast jõudis Itaaliasse arvatavasti Sitsiilia kaudu. Hispaania ja Lähis-Ida keraamika mõju avaldub 15. sajandi algul toodetud keraamika kaunistustes ja värvides, tihti olid need sinistes ja valgetes toonides. Tavaline oli tammelehti ja erinevaid taimi kujutav kujundus, millele lisati rullisornamendiga ümbritsetud heraldilised kilbid ja tekst nendel, mis tavaliselt oli lühend purgi sisu nimetusest. Tavalised olid ka geomeetrilised ornamendid. 16. sajandist pärinevad keerukad albarellode kujundused, renessansimeistrid lõid polükroomseid detailirohkeid albarellosid, milles varasem lihtsus dekooris asendus klassikaliste groteskidega ja figuraalstseenidega, nagu portreed, ajalooteemalised kompositsioonid, allegooriad, loomad ja muud. 18. sajandi lõpul kadusid albarellod tasapisi käibelt ja nende asemele tulid kasutusele teised apteeginõud. 13. sajandi albarello Süüriast Raqqast, lüster- ja sinise glasuuriga frittkeraamika Albarello Süüriast, 15. sajand Silindriline sini-valge albarello kufa kirja matkiva kaunistusega. Toscana, 15. sajandi teine pool Taimdekooriga majoolika-albarello 16. sajandist Albarello elavhõbedasublimaadi (süüfilise ravim) jaoks, Itaalia, 1501 Türklase pead kujutav albarello Faenzast, 1555 17. sajandi lõpu albarello Palermost 18. sajandi albarello Ave Maria monogrammiga https://www.eki.ee/dict/vsl/index.cgi?Q=albarello&F=M&C06=et Kunstileksikon. Tallinn, 2001 https://www.britannica.com/art/albarello
Harald Ilves

Harald Ilves (21. november 1920 Tapa – 4. veebruar 1998 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane. Ta lõpetas NLKP Keskkomitee juures asuva Kõrgema Parteikooli. 1938. aastast oli ta Tapa raudtee materjalide lao tööline. 1941. aastal mobiliseeriti Punaarmeesse, teenis 8. Eesti laskurkorpuse 925. laskurpolgus. 1945. aastast ÜK(b)P (NLKP) liige. Pärast sõda töötas EK(b)P Harjumaa Anija Vallakomitee sekretärina. 1951. aastast oli ta EKP Harju Rajoonikomitee sekretär, hiljem teine sekretär, 1954–1959 esimene sekretär. 1962. aastast töötas Harju Kolhoosi- ja Sovhoositootmise Valitsuses EKP Keskkomitee parteiorganisaatorina, 1963. aastast oli ta EKP Harju Kolhoosi- ja Sovhoositootmise Valitsuse Komitee sekretär, 1964. aastast EKP Harju Rajoonikomitee esimene sekretär, 1973. aastast Põllumajandustöötajate Ametiühingu Eesti Vabariikliku Komitee esimees. Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu V, VI, VII, VIII, IX ja X koosseisu saadik. Aastatel 1959–1963 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu juhataja, 1975–1985 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi liige. Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 1958 Sotsialistliku töö kangelane Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1981 Harald Jaagu p. Ilves, Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseis = Верховный Совет ЭССР IX созыв: biograafiline lühiteatmik. EESTI RAAMAT TALLINN 1976, lk 38 Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Ilves, Harald – EKP Harju Rajoonikomitee sekretär (1958) Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Ilves, Harald Jakovi poeg – EKP Harju Rajoonikomitee sekretär, Eesti NSV Ülemnõukogu saadikukandidaat (1963) Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Ilves, Harald – Eesti NSV Ülemnõukogu kaheksanda koosseisu saadik, EKP Harju Rajoonikomitee esimene sekretär (1971) Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Põllumajandustöötajate Ametiühingu Vabariikliku Komitee esimees, sotsialistliku töö kangelane Harald Ilves (1984)
Luke Perry

Coy Luther Perry III (tuntud kui Luke Perry; 11. oktoober 1966 – 4. märts 2019) oli Ameerika Ühendriikide näitleja. Ta sai tuntuks, mängides aastatel 1990–1995 ja 1998–2000 telesarjas "Beverly Hills, 90210" Dylan McKayd. Ta on paljudele teada ka kui Fred Andrews CW sarjast "Riverdale".
Tundrajukagiiri keel

Tundrajukagiiri keel ehk põhjajukagiiri keel on üks kahest jukagiiri keelest, mida kõnelevad Venemaal Sahhas Indigirka alamjooksu ja Kolõma vahelises tundras elavad jukagiirid. Tundrajukagiiri keel on väljasurev keel. Seda rääkis 2010. aastal 63 inimest, neist enamik üle 60 aasta vanused. http://www.siberianlanguages.surrey.ac.uk/summary/tundra-yukaghir/ http://www.siberianlanguages.surrey.ac.uk/summary/tundra-yukaghir/ https://glottolog.org/resource/languoid/id/nort2745
Eesti riigisekretär

Riigisekretär on kõrgem riigiametnik, kes juhib Riigikantseleid. Enamik tema pädevustest on loetletud "Vabariigi Valitsuse seaduses." [1] Alates 10. detsembrist 2018 on riigisekretäriks Taimar Peterkop. Riigisekretäri institutsioon tuleneb põhiseaduse §-st 95, mille kohaselt on Vabariigi Valitsuse juures "riigikantselei, mida juhib riigisekretär. Riigisekretäri nimetab ametisse ja vabastab ametist peaminister. Riigisekretär võtab sõnaõigusega osa valitsuse istungitest. Riigisekretäril on riigikantselei juhina samad õigused, mis on seadusega antud ministrile ministeeriumi juhtimiseks." Vabariigi Valitsuse asjade valitseja http://www.ra.ee/dgs/_purl.php?shc=ERA.31.2.6:688 http://www.ra.ee/dgs/_purl.php?shc=ERA.4969.1.3:8 http://www.ra.ee/dgs/_purl.php?shc=ERA.4969.1.3:14 http://www.ra.ee/dgs/_purl.php?shc=ERA.4969.1.3:21 http://www.ra.ee/dgs/_purl.php?shc=ERA.4969.1.3:46 http://www.ra.ee/dgs/_purl.php?shc=ERA.4969.1.3:92
Lubokk

Lubokk (vene keeles лубок, лубочная картинка; venekeelsest sõnast луб 'niin', лубок tähendab puukooretükki) on selgitavate tekstidega varustatud detailirohke trükipilt vene rahvakunstis, teostatud enamasti puulõikena, harvem vasegravüüri- või litograafiatehnikas ja käsitsi koloreeritud. Luboki kujundid olid lihtsad ja kergestimõistetavad, teemad olid pärit kirjandusest, piibliloost või rahvajuttudest, kuid pilt võis kajastada ka päevakajalisi, sealhulgas poliitilisi sündmusi. Lubokk rahvaliku kunstivormina tekkis 18. sajandi teisel poolel slaavi aladel. Kunstilise käsitöötoote valmistajad – talupoegadest poolkunstnikud või ka linnakäsitöölised – tegid neid humoorikaid "ilupilte" mõisnikele, oma küla elanikele ja käsitöölaatadel müümiseks. Ei sisult ega vormilt sarnanenud lubokk Peterburi akadeemias õppinud kutseliste kunstnike töödega. Ehtne rahvalik lubokk sai alguse linnakeskkonnas, sealsetes käsitöökodades, kuid tema juured on siiski talupoeglikud ja pärit maalt, talurahva käsitöötraditsioonidest, kus talupoeglikku majapidamist kaunistati maalitud piltidega. Tihti olid maalitud ka lihtsad tarbeesemed, näiteks vokk "pildi asemel" seinal. Et linnakäsitöölised olid reeglina maalt linna rännanud pärisorjad, tekkis seal "uus" pildimaalimismeetod. Professionaalselt kunstilt võeti üle süžeed, motiivid ja teemad, mis sulandati oma keskkonda ja kohandati rahvapäraste talupoeglike arusaamade ja ideedega. Selliseid lubokipilte tellisid mõisnikud, kellel olid tihti oma pärisorjadest "hoovikunstnikud", kes tegid pilte nii mõisnikule kui ka kohalikele külaelanikele. Käsitöölistest pildimeistrid ei muutunud diletantideks ja lihtsalt jäljendajateks, sest nad säilitasid kohalikule folkloorile omase kujundliku mõtlemise, jäädes enamasti seotuks rahvakunsti sfääriga. Samuti tuleb vene "iseõppijate" kunstis ära märkida pikaajalisi ikoonimaalitraditsioone, mis kandusid osaliselt lubokki üle. Pildid väljendasid tolle ajajärgu vene rahvalikku maitset, linnakultuuris kandsid lubokimaalid edasi talupoeglikku alamkeskklassi kultuuri. 19. sajandi II poolel (mida mõjutas ka pärisorjuse kaotamine 1861. aastal, mil talupojakultuur hakkas jäljendama aristokraatlikku kultuuri ja sellega segunema), hakkasid talupojamaalid kaduma, asemele tulid trükitud pildid. Trükipressi kasutuselevõtuga tekkis masstoodang, kadus varasem ilmekus ja lubokk muutus tsenseeritud, massidele mõeldud pildiks. Sodiaak lubokil, 17.-18. sajandi vahetus "Narr ja tema naine", 18. sajandi adaptatsioon saksa eeskujust "Kaasani kass", 18. sajandi lubokk Vaal Valges meres. 1760. aasta Raskolniku habeme pügamine. 1770. aastad Jumalakartlike ja jumalakartmatute söömaaeg. 18. sajand Ilja Muromets ja Röövel-Ööbik Kits ja karu pilli mängimas. Vaselõige, 19. sajandi algus https://termin.nlib.ee/view/3761 Kunstileksikon. Tallinn, 2001 S. Saarep. Kolmas rahvakunst. - Mäetagused 29. 2005 S. Saarep. Kolmas rahvakunst. - Mäetagused 29. 2005 Lubokid Venemaa Rahvusraamatukogus Русский лубок. - Artgalery.ru (vene keeles) Русский рисованный лубок конца 18 начала 20 века (raamatututvustus, vene keeles)
Ye Jiangchuan

Ye Jiangchuan (hiina keeles 葉江川, pinyin'is Yè Jiāngchuān; sündinud 20. novembril 1960 Wuxis) on hiina maletaja, maletreener ja maletegelane, rahvusvaheline suurmeister (1993), FIDE vanemtreener (2005), rahvusvaheline organisaator (2011). Ye on Hiina malekoondise peatreener. 2018. aastast on ta ühtlasi Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) viitsepresident. Maletajana sai Ye 1983. aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 33-aastaselt 1993. aastal (teise hiina maletajana) Ta on seitsmekordne Hiina malemeister (1981, 1984, 1986, 1987, 1989, 1994, 1996). 1993. aastal sai ta FIDE maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril Bielis (74 osavõtjat) 34. koha. 2001. aastal FIDE maailmameistrivõistluste turniiril Moskvas (128 osavõtjat, nokautsüsteem) sai ta turniiritabelis 20. asetuse. Ye võitis teises ringis Lev Psakhise, kolmandas ringis Loek van Welyt, kuid kaotas kaheksandikfinaalis Vassõl Ivantšukile. 2004. aastal FIDE MM-i turniiril Tripolis sai ta turniiritabelis 12. asetuse. Ye jõudis 3. ringi, kus kaotas Zoltán Almásile. Hiina võistkonna koosseisus on Ye mänginud 12 maleolümpial (1982–2004) ja võitnud Aasia võistkondlikel meistrivõistlustel neli kuldmedalit (1983, 1987, 1989, 2003). Ye Jiangchuan FIDE andmebaasis
Brasiilia Keisririik

Brasiilia Keisririik (portugali keeles Império do Brasil) oli ajavahemikul 1822–1889 Lõuna-Ameerikas paiknenud riik, mille territoorium hõlmas tänapäeva Brasiiliat ja kuni 1828. aastani Uruguayd. Riik oli parlamentaarne põhiseaduslik monarhia, mida valitsesid Pedro I ja alates 1831. aastast tema poeg Pedro II. 15. novembril 1889 kukutati keiser juhtivate sõjaväelaste korraldatud riigipöördega, mille eesmärgiks oli luua diktaatori juhitud Esimene Brasiilia Vabariik. Brasiilia keiser  Brasiilia Keisririik – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Julio Granda

Julio Ernesto Granda Zúñiga (sündinud 25. veebruaril 1967 Camanás) on Peruu maletaja ja malefunktsionäär, rahvusvaheline suurmeister (1986). Granda on 2018. aastast Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) viitsepresident. Ta tuli 1984. aastal Limas Panameerika juunioride meistriks. Suurmeistriks sai ta 19-aastaselt 1986. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on viiekordne Peruu (1994–1997, 2002) ja neljakordne Ameerika maailmajao (2007, 2012–2014) malemeister. Granda kvalifitseerus 2007. aastal Hantõ-Mansiiskis toimunud maailma karikaturniirile (128 osavõtjat), kus kaotas avaringis Arkadij Naiditschile ja edasi ei pääsenud. 2013. aastal maailma karikal Tromsøs võitis ta teises ringis Peter Lekot ja kolmandas ringis Anish Girit, kuid kaotas kaheksandikfinaalis Fabiano Caruanale. Maailma karikaturniiril 2015. aastal Bakuus kaotas Granda kolmandas ringis Radosław Wojtaszekile. Granda tuli 2017. aastal Acqui Termes seenioride maailmameistriks U50+ vanuseastmes. Ta on mänginud Peruu võistkonna koosseisus 11 maleolümpial (1986–1996, 2002–2006, 2010, 2014).  Julio Granda – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Julio Granda FIDE andmebaasis
Meelva

Meelva nime kannab mitu kohta Eestis: Meelva, küla Lääneranna vallas Pärnu maakonnas Meelva, küla Räpina vallas Põlva maakonnas Meelva maastikukaitseala Meelva järv Meelva raba
Geórgios Makrópoulos

Geórgios Makrópoulos (kreeka keeles Γεώργιος Μακρόπουλος; sündinud 29. septembril 1953) on kreeka malefunktsionäär ja maletaja, rahvusvaheline meister (1979), rahvusvaheline organisaator (2012). Makrópoulos on 1982. aastast Kreeka Maleföderatsiooni president. 2016. aastal valiti ta 11. korda jätkama presidendiametis (ametiaeg neli aastat). Aastatel 1986–1990 oli ta ühtlasi FIDE viitsepresident, 1990–1996 FIDE peasekretär ja seejärel kuni 2018. aastani FIDE asepresident. 2018. aastal esitas ta oma kandidatuuri FIDE presidendi ametikohale, kuid kaotas valimised Arkadi Dvorkovitšile. Makrópoulos on seitsmekordne Kreeka malemeister ( 1971, 1973, 1975, 1977, 1978, 1980, 1985). Kreeka võistkonna koosseisus on ta mänginud kolmel maleolümpial (1972, 1974, 1980). Ta tegutseb ka maletreenerina. FIDE-lt on ta saanud FIDE treeneri nimetuse.  Geórgios Makrópoulos – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Geórgios Makrópoulos FIDE andmebaasis Georgios Makropoulos re-elected President of Greek Chess Federation. chessdom.com, 23. detsember 2016
Plüüs

Plüüs (saksa Plüsch vahendusel prantsuskeelest sõnast peluche [pəlyʃ]) on karustusega kangaste hulka kuuluv, sametit meenutav villane või puuvillane, või ka sünteetilisest kiust riie, mille karustuse kõrgus on 2-4 mm, teistel andmetel kuni 8 mm. Kasutatakse dekoratiivriidena, ka mänguasjade valmistamiseks. Must kunstsiidplüüsist hommikumantel, 1910 Plüüsvaip Plüüsist mündikott, 1967 Inimene plüüsist loomakostüümis Samet Veluur Šenill Frotee A. Tervonen. Kangad. Argo, 2016 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. oktoober 2019. Vaadatud 18. oktoobril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Georg Lurichi monument (Tallinn)

Georg Lurichi monument on 1996. aastal Georg Lurichi mälestusmärk Tallinnas aadressil Pirita tee 13. Lurichi kuju seisab sümboolsel graniitplaadist maadlusmatil. Monumendi lõunaküljel on tekst "A. ADAMSON" ja "LURICH" ning lääneküljel olümpiarõngad ning aastaarvud 1896 ja 1996. Mälestusmärgi avamisega 1996. aastal tähistati ühtlasi Eesti Spordiseltsi Kalev 95. ja kaasaegse olümpialiikumise 100. aastapäeva. Lurichi kuju aluseks on Amandus Adamsoni 1903. aastal valminud skulptuur "Tšempion". Paarikümne sentimeetri pikkuse Lurichi pronkskuju valmistas skulptor Tõnu Maarand. Georg Lurichi kuju on püütud varastada üle kümne korra, mis teeb sellest kõige enam varastada üritatud mälestusmärgi Tallinnas. Esimest korda püüti pronksist Lurichit varastada juba siis, kui see oli vaid neli päeva püsti olnud. Varguste ja vandaalitsemiste tõttu plaanitakse 22. aprilliks 2020, Lurichi sünnipäevaks, monument teisaldada Pirita spordikeskusse, kus ta oleks tugevama valve all. Monumendi teisaldamist on arutatud ka 2016. aastal. Digiteeritud Eesti ajalehed (dea.digar.ee). Post: rahva tõeline hääl, 11. juuli 1996. "Linnaosavalitsus viiks Lurichi kuju Pirita tee äärest ära" postimees.ee, 3. oktoober 2016. "Lurichi monument viiakse kevadel teise kohta" postimees.ee, 15. oktoober 2019.
Georg Lurichi monument

Georg Lurichi monument asub mitmes Eesti paigas: Georg Lurichi monument asub Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarjas. Georg Lurichi monument asub Tallinnas aadressil Pirita tee 13.