laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Uddalaka Aruni

Uddalaka Aruni (Sanskrit: उद्दालक आरुणि Uddālaka Āruṇi m. Ka Uddalaka, Aruni, Uddalaka Aruni Gautama või Uddalaka Varuni) oli kirjaliku ajaloo esimene filosoof; tegutses u 8. sj e.m.a ja pärines Põhja-Indiast, Gangese oru loodeosast (Kuru, Panchala). Uddalaka Arunit on mainitud paljudes veedade ajastu sanskritikeelsetes tekstides. Tema mõttekunst (filosoofilised õpetused) on kirjas Šatapatha-braahmanas, Bṛhadāraṇyaka (jaotistes 3.7 ja 6.2), Chāndogya (CU 6.1-16 ja 5.3) ja Kaushitaki upaniṣadides (salmis 1.1). Chāndogya-upaniṣadis esitab Uddalaka Aruni küsimusi oma pojale Švetaketule tõeluse (või olemise) ja tõe kohta ning küsib, kas on midagi igavest ja muutumatut. Järgnevates vestlustes piiritleb Aruni aatmani (ehk isiku) õpetuse. Chāndogyas saabub Švetaketu koju pärast 24-aastast veedade õpinguid, uhke saadud teadmiste üle ja "peab end teadjaks". Isa aga kummutab tema enesega rahulolu, küsides temalt, kas ta sai juhiseid, "tänu millele muutub ennekuulmatu kuuldavaks, märkamatu märgatuks, tundmatu õpituks" (CU 6.3). Uddalaka Aruni õpetab seejärel poega: Alguses oli olemine (sat), mis tekitas kuumuse/soojuse, kuumus tekitas vee ja vesi toidu. Kõik olendid on valmistatud soojusest, veest ja toidust. Uddalaka Aruni kuulsaim õpilane oli Yajnavalkya.
Oleg Verhodanov

Oleg Vassiljevitš Verhodanov (vene keeles Олег Васильевич Верходанов; 17. märts 1965 Novgorod – 5. aprill 2020) oli vene astrofüüsik ja teaduse populariseerija. Tema peamised uurimisvaldkonnad olid raadioastronoomia, kosmoloogia ja kaugete raadiolainete allikate uurimine. 2002. aastast tegeles ta reliktkiirguse andmete analüüsiga. Oleg Verhodanov lõpetas 1987. aastal Ždanovi-nimelise Leningradi Riikliku Ülikooli matemaatika-mehaanikateaduskonna. Suure osa oma elust elas ta Karatšai-Tšerkessia Zelentšukskaja rajoonis asuvas Nižni-Arhõzi asulas, kus töötas Venemaa Teaduste Akadeemia Astrofüüsika Eriobservatooriumis (viimati juhtivteadurina). 1993. aastal kaitses Verhodanov väitekirja, mis käsitles raadiolainete allikate uurimismeetodeid 600-meetrisel raadioteleskoobil RATAN-600 (juhendaja akadeemik Juri Pariiski). Sai kandidaadikraadi. 2005. aastal kaitses ta Moskvas vaatlusliku raadioastronoomia alase väitekirja ja sai füüsika-matemaatikadoktori kraadi. Verhodanov töötas külalisteadurina 2004. aastal Aarhusi Ülikooli teoreetilise astrofüüsika keskuses ja Niels Bohri Instituudis ning 2005. aastal Imperial College Londonis. Ta osales paljudes teaduse populariseerimise projektides, kus rääkis Universumi tekkimisest ja selle ehitusest, Peterburi planetaariumis pidas laiale publikule kosmoloogia teemal avalikke loenguid. Oleg Verhodanov suri aprillis 2020 55-aastaselt müokardi infarkti tagajärjel.
Põlliku

Põlliku on küla Rapla maakonnas Rapla vallas. Aastatel 1993–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Kaiu vallas. Külas elas 2006. aasta 1. jaanuari seisuga 29 inimest. Kuni mõisate võõrandamiseni 1919. aasta maaseaduse alusel kuulus Põlliku (sks k Pollik) küla Maidla mõisale Juuru kihelkonnas. Seega kutsuti küla ka Maidla Põlliku külaks. Seejärel arvati küla Kaiu valla koosseisu. Põlliku külast kirdesse jääb Suurekivi küla, mille koosseisu arvati 1977. aastal ajalooliselt Kuimetsa mõisale ja 1950. aastani Kuimetsa valda kuulunud Taga-Põlliku küla. Küla jäi Kuimetsa, Vahastu ja Ojasoo mõisa piirile. Rapla vallas asuva Kadja järve kaldal ühel Kaigassilla soosaarel asus väike, kolmest talust koosnenud Ees-Põlliku küla. See samuti ajalooliselt Kuimetsa mõisale kuulunud külake jäi tühjaks 1950. aastatel ehk kolhoosikorra alguses. Tänapäeval kuulub Kuimetsa küla koosseisu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 26.01.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
Rotonda di San Tomè

Rotonda di San Tomè on 12. sajandi teisel poolel ehitatud romaani ümarkirik, mis asub Ülem-Itaalias Bergamo provintsis, Almenno San Bartolomeo väikelinnast umbes kilomeeter kagus. Kirik on harvaesineva ümara põhiplaaniga kivihoone, mille idaküljes on kandiline kooriruum ja selle otsas omakorda veidi kitsam poolringikujulise põhiplaaniga apsiid. Ehitatud Lombardia romaanika vormides, on see ümarehitis vertikaalselt jaotatud kolmeks erineva läbimõõduga osaks, mis annab kirikule kolmeastmelise kuju. Hoonel on ümarkaarsete astmikportaalidega sissepääsud läänes ja lõunas, lisaks pisike külgportaal kooriruumi lõunaseinas. Seinapind on liigendatud saledate turpadega, mida kroonivad väikesed kapiteelid, katuse servas on kaarfriis, muu horisontaalne liigendus puudub. Keskosa (valgmikuosa) välisseina liigendavad liseenid ning selles on kaks ristikujulist ning kaks ümarat akent, samuti piirab selle ülaserva ümarkaarfriis. Kõrgeima osa (laterna) seintes on neli saleda kesksambaga paarisakent. Ümarkiriku idaseinas on nelinurkne kooriruum ja poolümar apsiid, mis on kaunistatud rikkalikumalt. Erinevalt lihtsatest hoone põhikehandi akendest (erandiks portaali kohal asuv lääneaken) on kolm kitsast apsiidiakent servistatud astmelise palestikuga. Kooriruumi ja apsiidi seinte ülaosas kulgeb mitte kaarfriis, vaid ristkaarfriis, mis kordub dekoorielemendina ka ümarkaares külgportaali sillusel. Ristkaarfriisi kohal on kaheastmeline konsoolidega karniis, mis veidi meenutab antiikset hammaslõiget. Ümarkiriku siseruumi ümbritsevad kaheksa võimsat monoliitset sammast, millele toetub ümarkaarne arkaad. Sammaste kõrguses ja materjalis võib märgata kergeid erinevusi, mida on kompenseeritud lisadetailidega. Ka sammaste kapiteelid on erineva kõrgusega ja erinevad teostuse kvaliteedilt. Kaks kitsast trepikäiku viivad empoorkorrusele, mille arkaadi kaheksa sammast on saledamad kui põhikorruse oma, kuid väikesi erinevusi leidub ka nende välimuses. Sissepoole kaarduvatest müüridest empoori arkaadi kohal moodustub liigendamata kuppellagi, mille keskele avaneb katuselatern. Vaade põhikorruse keskelt apsiidi suunas Empoorid, kuppel ja latern Vaade ruumi keskelt kuplilaternasse Lõunaportaal Külgportaal Peaportaali palestiku kapiteelid Kapiteel siseruumis Fresko apsiidis Almenno San Bartolomeo. - in Lombardia
Kairėnai

Kairėnai (poola keeles Kojrany) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Kairėnai piirneb lõunas Galgiaiga, edelas Dvarčionysiga, loodes Baniškėsega ja põhjas Šilėnaiga. Linnaossa jääb Vilniuse Ülikooli Botaanikaaed. Seal asub ka Kairėnai kalmistu (üks esimesi eraomandis kalmistuid Leedus). Linnaosa asub Kaira oja kaldal, lääneosa jääb Aukštagirise parkmetsa. Kairėnai nime on esmamainitud XVI sajandil. Nimekuju järgi otsustades on tegemist leedu päritolu nimega ja tõenäoliselt isikunimest Kairi tuletatud kohanimega. Arheoloogiliste andmete põhjal oli sealse linnamäe ala asustatud IV–VI sajandini. Linnaosa on kujunenud Kairėnai mõisa ümbruskonda. 1931. aastal oli mõisas 71 elanikku. 1933. aastal hakkas mõisa ruumides tegutsema psühhoneuroloogiahaigla. 1945. aastal rajati Kairėnaisse katoliku kabel. 1974. aastal leidis haigla uued ruumid, mõisakompleks läks aga Vilniuse Ülikooli valdusse ning sinna rajati botaanikaaed. Sealne kabel hävis 1982. aastal. Linnaosa on laienenud 1996. aastal Vilniusega liidetud Galgiai küla põhjapoolse osa ja Ližiškėse küla läänepoolse osa võrra. Muinsuskaitse all on Kairėnai linnamägi, Kairėnai tumulused ja Kairėnai mõisakompleks. https://www.geoportal.lt/map/ Jurkštas, Jonas. Vilniaus vietovardžiai. – Vilnius, 1985, lk. 11, 38. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938. Vilnijos vartai "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 31. augustil 2021.
Šilėnai

Šilėnai (poola keeles Borowo) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Šilėnai piirneb edelas Kairėnaiga, läänes Gvazdikaiga, loodes Žemoji Veržuvaga, põhjas Vaguvaga ja kirdes Aukštoji Veržuvaga. Linnaosa jääb Kairėnai metsa. Šilėnai on säilitanud oma külalise ilme. Aastal 1905 oli tegemist Mickūnai valda jääva asulaga, mis kuulus Tyszkiewiczitele. Šilėnais oli toona 10 elanikku. Tsaariajal kandis piirkond vene keeles nimekujusid Боровка ja Борово. Aastaks 1931 olid asulas 26 elanikku; kujunenud oli ka sellenimeline küla, kus oli 22 elanikku. https://www.geoportal.lt/map/ Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938.
Kristi Lehto

Kristi Lehto (sündinud 12. juulil 1978) on eesti statistik, ta on Statistikaameti juhtivmetoodik. Kristi Lehto on August Kitzbergi nimelise gümnaasiumi vilistlane. Ta kaitses 2003. aastal Tartu Ülikoolis magistritöö "Retrospektiivsetele korduvmõõtmistele tuginevad laste ja noorukite kasvumudelid". Ta on samas ülikoolis doktorant. Ta on Statistikaameti juhtivmetoodik, eelnevalt töötas sama asutuse teistel positsioonidel. 1996 – Hõbemedaliga lõpetaja August Kitzbergi nimelises gümnaasiumis Osaleb Kuma loogika- ja sudokuvõistlustel, 2021. aastal tuli loogikavõistlustel kolmandaks. Mulgi uisumaratonil tuli 2016. aastal 92. kohale. "Andmete analüüs ja privaatsuse kaitse". Arvamusfestival. Originaali arhiivikoopia seisuga 31.08.2021. Vaadatud 31.08.2021. "Retrospektiivsetele korduvmõõtmistele tuginevad laste ja noorukite kasvumudelid". Tartu ülikool. 2003. Vaadatud 31.08.2021. "Medalistid". August Kitzbergi nimeline Gümnaasium. Vaadatud 31.08.2021. "Ene-Margit Tiit CV". ETIS. Vaadatud 31.08.2021. "Ülevaade Meremäe, Mikitamäe, Misso, Orava, Vastseliina ja Värska valla 2005. aasta uuringu küsimustiku osadest L ja D" (PDF). Ülevaade Meremäe, Mikitamäe, Misso, Orava, Vastseliina ja Värskavalla 2005. aasta uuringu küsimustiku osadest L ja D. 2005. Vaadatud 31.08.2021. "Kuma otsing". Kuma. Vaadatud 31.08.2021. "VI Mulgi Uisumaraton 2016". Mulgi Uisumaraton. Vaadatud 31.08.2021.
Ave Laas

Ave Laas (sündinud 24. märts 1982) on kodanikuaktivist ja teaduse populariseerija. Ave Laas on olnud noorte robootikavõistluse Robotex tegevjuht, Eesti Vähihaigete Laste Vanemate Liidu projektijuht, heategevusliku võistluse Pardiralli projektijuht ja sihtasutuse Kelmiküla lapsed juhatuse liige. Ta on osalenud noorte ettevõtluskonkursi "Ajujaht" korraldamisel. Ta on ka kaugtööd propageeriva Targa Töö Ühingu juht. "Juhtkond". Kelmiküla lapsed. Vaadatud 31.08.2021. "Millest me kaugel oleme, kui teeme kaugtööd?". Arvamusfestival. Originaali arhiivikoopia seisuga 31.08.2021. Vaadatud 31.08.2021. "NÄDALA KAMPAANIA: PARDIRALLI KOLIB KOROONA TÕTTU TELEEKRAANILE". Baltic ID. Vaadatud 31.08.2021. "Eesti Vähihaigete Laste Vanemate Liidu projektijuht Ave Laas: „Pardiralli paneb uskuma inimeste headusesse"". Turundajate liit. Vaadatud 31.08.2021. "Kontakt". Robotex. Originaali arhiivikoopia seisuga 31.08.2021. Vaadatud 31.08.2021. Kaire Reiljan (25. september 2012). "Ajujaht otsis uusi äriideid Haapsalust". Lääne Elu. Vaadatud 31.08.2021. Ave Laas. "Ave Laas: pandeemia toob esile e-identiteedi tähtsuse". Ärataja. "Kaugtöö märgid". Vilk, Urve (01.12.2021). "Suur persoonilugu | Ave Laas tunneb rõõmu kaleidoskoop-karjäärist". personaliuudised.ee. Vaadatud 7.11.2022. Laas, Ave (20.10.2022). "Kaugtööst on saanud uue aja norm". Postimees. Vaadatud 7.11.2022.
Uhlířské Janovice

Uhlířské Janovice (saksa keeles Kohljanowitz) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Kutná Hora ringkonnas. Uhlířské Janovice asub Výrovka jõe ääres, Kutná Horast umbes 16 km lääneedelas ja Praha kesklinnast ligikaudu 51 km kagus. Uhlířské Janovice asub merepinnast 427 meetri kõrgusel. Uhlířské Janovicet on esmamainitud 1352. aastal. Oletatakse, et asula on rajatud 13. sajandi keskpaiku. Alevi staatuse sai Uhlířské Janovice 1540. aastal ja linnaõigused 1739. aastal. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Uhlířské Janovice Místopisný průvodce po České Republice Z historie města Město Uhlířské Janovice Uhlířské Janovice (Česko) Středočeská vědecká knihovna v Kladně. Vaadatud 14. aprillil 2023
Eva-Maria Kangro

Eva-Maria Kangro (sündinud 27. mail 1980) on eesti psühholoog. Ta lõpetas Tallinna Prantsuse Lütseumi 1998. aastal, alustas Tallinna Ülikoolis samal aastal psühholoogiaõpinguid ning kaitses 2011. aastal doktoritöö "Situatsioonitingimuste ja enesereflektsioonitaseme roll impulsiivsuse avaldumisel". Alates 2008. aastast on Eva-Mariga Kangro Psience OÜ juhatuse liige, uuringuvaldkonna juht, aastatel 2011–2014 oli ta Tallinna Ülikooli psühholoogia instituudi teadur. Ta on muutuste juhtimise nõustaja ettevõttes Miltton, üks Eesti Motiveerivate Intervjueerimise Treenerite Assotsiatsiooni asutajatest, Eesti Mentorite Koja liige. Kangrol on kolm tütart. "Eva-Maria Kangro CV". ETIS. Vaadatud 31.08.2021. "Tiim". Miltton. Vaadatud 31.08.2021. Kristiina Heinmets (27.11.2020). "KUULA | Psühholoog Eva-Maria Kangro: endale lubamine on suurema jõuga kui keelamine". Delfi. Vaadatud 31.08.2021.
Aletschhorn

Aletschhorn on mägi Šveitsi Alpides, Jungfrau-Aletschi piirkonnas, mis on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse. Mäe jalamil on Aletschi liustik. Aletschhorn, Berni Alpide teiseks kõrgeim mägi Finsteraarhorni järel, on ainus kõrgematest tippudest, mis asub täielikult Valais' kantonis. See on aheliku kulminatsioonipunkt, mis kulgeb paralleelselt eraldava seljakuga ja mis ületab seda oma peamiste tippude kõrgusel. Seistes seega Berni Alpide peamise mäestiku ja Penniini Alpide vahel, jagab see Bietschhorni eelist, et ta asub enda ümber asuvate kõrgete tippude suhtes kesksel positsioonil. Sageli arvatakse, et Aletschhornil Alpide tippude panoraamvaadetest kõige ilusam. Põhjatiival asub Aletschfirn, mis on Aletschi liustiku osa. Edelas asub Oberaletschi liustik ja kagus asub Mittelaletschi liustik. Mõlemad on Massa jõe valgalas, mis saab alguse Aletschi liustikult ja jõuab Rhône'i jõkke. Selle kauge asukoht liustike keskel tähendab, et Aletschhorn on vaatamata oma kõrgusele harvemini külastatav ja vähem tuntud kui Jungfrau ja Eigeri tipud, mis asuvad umbes 10 km põhja pool. Aletschhornile roniti esmakordselt peaaegu 50 aastat pärast Jungfrau esmatõusu. Esmakordselt Jungfraule ronimisel kasutasid ronijad Aletschfirni baaslaagreid Aletschhorni jalamil. Aletschhornile ronisid esmakordselt 1859. aastal Francis Fox Tuckett, J. J. Bennen, V. Tairraz ja Peter Bohren. Seltskond veetis öö mõnes kaljulõhes Mittel Aletschi liustiku kohal (mäe idaküljel) ning järgmisel hommikul, 18. juunil, alustas tõusu ja jõudis lumisele seljakule, mis ühendab Dreieckhorni peamise tipuga. Läbipääs piki seda seljakut nii varajasel aastaajal, enne kui lumi on hästi konsolideerunud, hõlmas teatavat riski ja 50° nurga all firninõlva, mis nõudis hoolt ja head sammulõikust. Kuid tippu jõuti ilma suuremate raskusteta. Nagu paljud teised mägironijad, võttis Tuckett kaasa baromeetri ja tegi teaduslikke tähelepanekuid. Ta märkis jäist temperatuuri ja väga tugevat tuult, mis tuiskas lund ja ähvardas ronijaid ümber lükata. Pärast tippu jõudmist eraldus Tuckett Bennenist ja laskus koos Bohreni ja Tairraziga põhjakülje kaudu. Ta tahtis laskuda otse Lötschentali, kuid varsti pärast nende laskumise algust algas laviin otse mägironijate jalge all. Nad läksid ettevaatlikult tagasi ja laskusid Mittelaletschile.
Marika Saar (proviisor)

Marika Saar (sündinud 23. jaanuaril 1971) on eesti kliiniline proviisor. Marika saar kaitses 2001. aastal magistritöö Tartu Ülikooli farmaatsia instituudis, kliinilise farmaatsia magistrikraadi 2012. aastal Strathclyde'i ülikoolis. Alates 2015. aastast on ta Tartu Ülikooli meditsiinivaldkonnas doktorantuuris. Saar on töötanud Saare Apteegi proviisorina, Pärnu haigla apteegi juhatajana ja Tartu ülikooli kliinikumi proviisorina. Alates 2012. aastast on ta TÜ kliinikumi kliiniline proviisor, alates 2021. aastast Tartu Ülikoolis kliinilise farmaatsia nooremlektor. Jana Lass, Marika Saar (22.03.2021). "Proviisorid: toimival ravimil ongi kõrvaltoime. Suvi meid koroonaviirusest ei päästa, vaktsiin päästab". Maaleht. Vaadatud 31.08.2021. "Marika Saar CV". Vaadatud 31.08.2021.
Strahlhorn

Strahlhorn on mägi Šveitsi Penniini Alpides, paiknedes Valais' kantonis Saas-Feest lõunas ja Zermattist idas. See asub mäestikus, mis eraldab Mattertali ja Saastali ning asub umbes poolel teel Rimpfischhorni ja Schwarzberghorni vahel. Šveitsis on kolm vähemtuntud sama nimega tippu (3027 m, 3194 m, 3200 m).
Smėlynė

Smėlynė (ka Gelvadiškis, poola keeles Śmielinka või Szmelinka) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Smėlynė piirneb edelas Turniškėsega, lõunas Aukštagirisega, kagus Gvazdikaiga, idas Žemoji Veržuvaga, põhjas Veržuvaga ja läänes üle Nerise Staviškėsega. Linnaosa asub Kaira oja kaldal Aukštagirise parkmetsa ja Kairėnai metsa vahel. Kirdesse jääb Veržuva hüdrograafiline kaitseala. Linnaosa on männimetsa rajatud aianduskooperatiivide piirkond. Nerise jõel on Kaira suudmes Gelvėdiškise ja Trivartė kärestik. Varem oli Smėlynė kohal kaks asulat, Smėlynė ja Gelvadiškis. Smėlynė kohal asus XIX sajandi teisel poolel kõrts, kus 1866. aastal oli 18 elanikku (8 katoliiklast ja 10 juuti). Kõrts oli ka Gelvadiškise kohal. Tsaariajal kandis piirkond vene keeles nimekujusid Смѣлина ja Смелинки. Aastal 1905 oli Smėlynė kohal Mickūnai valda jäävad asulad, neist Gelvadiškises oli 24 elanikku, kolmes Smėlynė asulas oli aga kokku 51 elanikku. 1931. aastal oli Gelvadiškises 40 elanikku, kõik Smėlynėd olid aga liidetud ühiseks Smėlynė asulaks, kus oli 32 elanikku. https://www.geoportal.lt/map/ Vykintas Vaitkevičius. Neris. 2007 metų ekspedicija. Antra knyga. Vilnius: Mintis, 2012. Smielinka (5). Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, Kd. X (Rukszenice — Sochaczew). Warszawa, 1889, 875 lk. Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938.
Veržuva

Veržuva on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kirdeosas Antakalnise valla territooriumil. Veržuva piirneb lõunas Smėlynėga, idas Žemoji Veržuvaga ja Vinciūniškėsega, kirdes Žemieji Karačiūnaiga, läänes üle Nerise Staviškėsega ja põhjas samal moel Ožkiniaiga. Linnaosa asub samanimelise oja kaldal, Antaviliai metsa ja Kairėnai metsa vahel. Kagupoolsem osa jääb Veržuva hüdrograafilisele kaitsealale. Linnaossa jääb kaks aianduskooperatiivi. XVIII sajandi teisel poolel rajati Veržuva alamjooksule suur majand. Aastal 1905 oli tegemist Mickūnai valda jäävad Tyszkiewiczitele kuuluva asulaga, kus oli 17 elanikku. https://www.geoportal.lt/map/ Vykintas Vaitkevičius. Neris. 2007 metų ekspedicija. Antra knyga. Vilnius: Mintis, 2012. Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905.
Marian Hooper Adams

Marian Hooper Adams või Clover Hooper Adams (13. september 1843 Boston – 6. detsember 1885 Washington) oli Ameerika Ühendriikide sotsialiit, aktiivne ühiskondlik võõrustaja, arbiiter Washingtonis ja vilunud amatöörfotograaf. Naine oli inspiratsiooniks mitmele kirjandusteosele. Tema abikaasa oli kirjanik Henry Adams.  Marian Hooper Adams – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
September 2021

September 2021, kroonika. 2021. aasta september algas kolmapäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast neljapäeval. Kuupäevad:   1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 Veneetsias algas 2021. aasta Veneetsia filmifestival. ... ... ... ... Guineas toimus riigipööre, millega kukutati president Alpha Condé. Joanikije II Mićović pühitseti Cetinje kloostris Serbia Õigeusu Kiriku Montnegro ja rannikuala metropoliidiks. Montenegro rahvuslastest protestijate eest kaitsesid teda ja ta kaaskonda politseinikud ning ta oli sunnitud pärast tseremooniat lahkuma Cetinjest koos patriarh Porfirijega helikopteril. Valgevene opositsioonijuht Maryja Kaliesnikava mõisteti 11 aastaks vangi ja tema advokaat Maksim Znak mõisteti 10 aastaks vangi riiklikku julgeolekut ohustavale tegevusele õhutamises ja tegevuses võimu haaramiseks. Mehhiko ülemkohus otsustas dekriminaliseerida abordi, sest see oli vastuolus põhiseadusega. Mehhikot tabanud tugevates vihmasadudes tõusis Tula jõgi üle kallaste ja uputas 2000 majapidamist. Haiglas suri uputuse põhjustatud elektrikatkestuse tõttu 17 inimest. Mehhikos toimus Acapulco linna lähistel seitsme magnituudiline maavärin. ... Islandil käivitati maailma suurim õhust süsinikku eemaldav masin. Norras toimusid parlamendivalimised, mille võitis Norra Töölispartei. Austraalia, Ameerika Ühendriigid ja Suurbritannia sõlmisid julgeolekupakti AUKUS, et piirata Hiina mõju. Lepingu alusel saab Austraalia merevägi tuumaallveelaevad. Kennedy Kosmosekeskusest startis kolmepäevasele kosmoselennule SpaceXi missioon Inspiration4, mille pardal viibis esimene amatöörastronautidest koosnev meeskond. Venemaal algasid parlamendivalimised. Kanaaridel La Palma saarel hakkas purskama Cumbre Vieja vulkaan. Saarel registreeriti ka maavärin magnituudiga 3,8. Venemaal lõppenud parlamendivalimistel sai Ühtne Venemaa 49,82% häältest ning säilitas absoluutse enamuse Riigiduumas. Koolitulistamine Permi Ülikoolis, kus hukkus 6 ja sai haavata 43 inimest. Saksamaal toimusid parlamendivalimised. Valimised võitis Saksamaa Sotsiaaldemokraatlik Partei, mis sai 25,75 % valijate toetuse ja 206 kohta Liidupäevas. Teiseks tuli Saksamaa Kristlik-Demokraatlik Liit, mis koos Baieri sõsarpartei Kristlik-Sotsiaalse Liiduga sai 24,1 % häältest (151 kohta). Kolmanda koha said Rohelised (Bündnis 90/Die Grünen) 14,8 %-ga (118 kohta). "Mexico: Flooding kills 17 hospital patients - most of whom were being treated for COVID-19" Sky News, 8. september 2021 "Mexico: Powerful earthquake hits Acapulco" BBC, 8. september 2021 "World’s biggest machine capturing carbon from air turned on in Iceland" The Guardian, 9. september 2021
Bothrops jararacussu

Bothrops jararacussu on Lõuna-Ameerikas elutsev mürkmadu. Madu võib kasvada kuni 2,2 meetri pikkuseks. "Bothrops jararacussu LACERDA, 1884" (inglise). Reptile DB. Vaadatud 1. septembril 2021. "COVID-19: Snake venom may become tool in fight against coronavirus, Brazilian study suggests". Sky News (inglise). 1. september 2021. Vaadatud 1. septembril 2021. Milani Júnior, R; Jorge, MT; de Campos, FP; Martins, FP; Bousso, A; Cardoso, JL; Ribeiro, LA; Fan, HW; França, FO; Sano-Martins, IS; Cardoso, D; Ide Fernandez, C; Fernandes, JC; Aldred, VL; Sandoval, MP; Puorto, G; Theakston, RD & Warrell, DA (mai 1997). "Snake bites by the jararacuçu (Bothrops jararacussu): clinicopathological studies of 29 proven cases in São Paulo State, Brazil". QJM: An International Journal of Medicine. 90 (5): 323–334. DOI:10.1093/qjmed/90.5.323. PMID 9205667. Lacerda, J.P. 1884. Leçons sur le venin des serpents du Brésil et sur la méthode de traitement des morsures venimeuses par le permanganate de potasse. Lombaerts & C. Rio de Janeiro. 194 pp. (Bothrops jararacussu, p. 8.) Ludwig Trutnau: Giftschlangen. Verlag Eugen Ulmer, Stuttgart 1998. ISBN 3-8001-7371-9. Monzel, Markus 2008. Bissunfälle durch Lanzenottern — Gifte, Epidemiologie und Schlangenbiss-Management. Draco 8 (33): рр. 57-65 Kwet, ; A. 2011. «Nitro-Salbe» gegen Giftschlangenbisse. Reptilia (Münster) 16 (90): рр. 3-7  Bothrops jararacussu – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Bothrops jararacussu. Google images Leonardo Benassatto. Brazilian viper venom may become tool in fight against COVID, study shows. Reuters, 1. september 2021 Sebastian Kettley. Covid breakthrough as deadly Brazilian snake venom 75% effective in stopping virus. Daily Express, 1. september 2021