Iisraeli peaministrite loend

Siin loetletakse Iisraeli riigi peaministreid, kes on ametis olnud pärast Iisraeli iseseisvumist aastal 1948. Peaministri ametit on kokku pidanud 12 inimest, kellest viis on olnud ametis mitmel mittejärjestikusel korral. Üks inimene, Yig'al Allon, on olnud ametis ainult peaministri kohusetäitjana. Teised kaks, kes on olnud peaministri kohusetäitjad, on hiljem saanud peaministriteks. ^1 1965. aasta valimisteks ühines Mapai partei Ahdut HaAvodaga ning moodustus HaMa'arakh (heebrea keeles "ühendus"). Esimene HaMa'arakh leidis oma lõpu, kui Mapai, Ahdut HaAvoda ja Rafi 23. jaanuaril 1968 liitusid ning moodustasid Tööpartei. 28. jaanuaril 1969 moodustati teine HaMa'arakh; sellesse kuulusid Tööpartei ja Mapam. ^2 Eshkol suri ametis olles. Yig'al Allon oli lühikest aega kuni Me'iri ametisse nimetamiseni peaministri kohusetäitja. ^3 Rabin astus detsembris 1976 tagasi ning kuulutas välja erakorralised valimised. Ta küll valiti uuesti HaMa'arakhi juhiks, kuid ta keeldus järgmistel valimistel partei esinumber olemast; sellest hoolimata jäi ta juriidiliselt peaministriks kuni Begini esimese valitsuse moodustamiseni. Tegelikult juhtis 22. aprillist kuni 21. juunini 1977 valitsust Shimon Peres. ^4 Pärast 1984. aasta valimisi kirjutasid Likud ja Ahdut HaAvoda koalitsioonileppesse, et peaminister vahetub, kui valitsusel täitub pool ametiajast. Esimesed kaks aastat oli peaminister Shimon Peres, pärast teda Yitzhak Shamir. Pärast 1988. aasta valimisi polnud Likudil enam Ahdut HaAvoda abi vaja ning Yitzhak Shamirist sai uuesti peaminister. ^5 Rabin mõrvati ametis olles. Shimon Peres oli kuni 22. novembrini 1995 peaministri kohusetäitja. ^6 21. novembril 2005 lahkusid peaminister Sharon ning mitmed teised ministrid ja parlamendiliikmed Likudist erimeelsuste pärast Gaza tsooni ja Jordani Läänekalda teemadel. Sharon, kes jätkas peaministrina, rajas uue partei, Kadima, mis osales järgmistel valimistel märtsis 2006. ^7 Ariel Sharon sai 4. jaanuaril 2006 raske insuldi ning Ehud Olmert täitis tema peaministrikohuseid ülejäänud 30. valitsuse ajal, Olmert sai päriselt peaministriks 31. valitsuse moodustamisega. ^8 Olmert astus ametlikult tagasi 21. septembril 2008. Sellega sai temast tehniliselt ajutine peaminister, kes juhtis ajutist valitsust kuni uue koalitsiooni ametisse nimetamiseni. ^9 Need parteid olid valitsuses ainult osaliselt valitsuse ametiajast: 9. – Progress ja Areng ning Koostöö ja Vendlus, kaks uut parteid, kuulusid üheksandasse valitsusse, mis muus osas oli koosseisult identne kaheksandale ja seitsmendale. 13. – Gahal ja Rafi liitusid 5. juunil 1967. Rafi liitus Tööparteiga 23. jaanuaril 1968. 15. – Gahal lahkus 6. augustil 1970. 17. – Rahvuslik Usklik Partei liitus 30. Oktoobril 1970; Ratz lahkus 6. novembril 1970. 18. – Demokraatlik Liikumine Muutustele liitus oktoobris 1977. 19. – Tehiya liitus 26. augustil 1981; Liikumine Sotsialistliku Sionismi Uudendamisele moodustati 6. juunil 1983 pärast Telemi lagunemist. 22. – Morashat polnud 22. valitsuses, mis muus osas oli 21. valitsusega identne. 25. – Shas lahkus 14. septembril 1993; Yiud liitus 9. jaanuaril 1995. 28. – Ühendatud Toora-judaism lahkus septembris 1999. 29. – Shas lahkus 23. mail 2002, taasliitus 3. juunil; Tööpartei-Meimad lahkus 2. novembril 2002. 30. – Rahvuslik Usklik Partei liitus 3. märtsil 2003, lahkus 11. novembril 2004; Rahvuslik Liit lahkus 6. juunil 2004; Shinui lahkus 4. detsembril 2004; Tööpartei-Meimad liitus 10. jaanuaril 2005; Agudat Yisrael liitus 30. märtsil 2005; Kadima lõi Likudist lahku ja Tööpartei-Meimad lahkus 23. novembril 2005, jättes ametisse valitsuse, mis koosnes Kadimast, Likudist ja Agudat Yisraelist; Likud lahkus 15. jaanuaril 2006. 31. – Yisra'el Betenu liitus novembris 2006; lahkus 16. jaanuaril 2008. 32. – Ühendatud Toora-judaism liitus 1. aprillil 2009; Iseseisvus lõi Tööparteist 17. jaanuaril 2011 lahku; Iseseisvus jäi valitsusse ja Tööpartei lahkus. Siin on Iisraeli peaministrite eluteljed, kus ministrid on loetletud ametiaja alguse järgi. Iisraeli riigipeade loend Iisraeli peaminister