laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Knud Suur

Knut Suur ehk Knud II, ka Knud Suur (taani keeles Knud den Store, inglise Canute the Great, eesti keeles mõnikord ka Kanut; umbes 995 – 12. november 1035) oli Inglise kuningas alates 1016, Taani kuningas alates 1018 ja Norra kuningas alates 1028 kuni surmani. Knud Suure isa oli Taani (985–1014), Norra (985–995, 1000–1014) ja Inglise kuningas (1013–1014) Svend Harkhabe. 1013. aastal Svend Harkhabeme ja Knudi invasiooni järel Inglismaale pages Ethelred, Normandiasse ning Taani ja Norra kuningas Svend Harkhabe kuulutati Inglismaa kuningaks (1013–1014). Kuid viimane suri juba järgmise aasta alguses ning tema nooruke poeg Knud ei suutnud Inglismaad oma kontrolli all hoida. Nii sai Ethelred trooni tagasi, kuid juba 1015. aastal tungis Knud uuesti, venna Taani kuninga Harald II antud vägedega Inglismaale ning järgmisel aastal, kui Ethelred suri, oli suur osa Inglismaast juba tema kontrolli all. Inglastepoolset võitlust, Lõuna-Inglismaal jätkas veel Ethelredi poeg Edmund II. Edmund II sai sõjas taanlastelt mitu korda lüüa, ta suutis end siiski kindlustada Wessexis ning Londoni piiramisrõngast vabastada. Ent 18. oktoobril kaotas Edmund otsustavalt Assanduni lahingus. Seejärel sõlmisid Knud ja Edmund rahu, millega Edmundile jäi Wessex, Taani ja Norra kuningas Knud Suurele aga kõik alad Thamesi jõest põhja pool. Samuti lepiti kokku, et ühe valitseja surma korral pärib teine kõik tema valdused. Edmund II suri juba poolteist kuud hiljem, 30. novembril 1016. Knud Suur, kes oli pärast venna Harald II surma ka Taani (1018–1035) ja Norra kuningas (1028–1035) abiellus Ethelred II lese ja Normandia hertsogi õe Emmaga ning oli aastatel 1016–1035 Inglismaa kuningas. Emma ja kuningas Knud Suure abielust sündinud Knud III, Inglismaa kuningas (1040–1042) nimetas oma poolvenna (kuningas Ethelred II ja Emma poja) Edward Usutunnistaja enda troonipärijaks Inglismaal. Knud oli küll kristlane ja isegi edendas Inglismaa kirikuelu, kuid näiteks Norras lubas ta jätkuda ka vanadel muinasskandinaavia uskumustel (eelmine Norra kuningas, Olaf Püha, oli just sellepärast kukutatud, et ta püüdis norralastele vägivaldselt ristiusku peale suruda). Knudi peetakse ka viimaseks suureks viikingiaegseks Skandinaavia kuningaks. Knudi valitsemisajal Inglismaal, püüdsid Norra kuningas Olaf II ja Rootsi kuningas Anund Jakob, tema äraolekul suurendada oma mõjuvõimu Taani aladel ning ründasid korduvalt Taanit. Knud aga alistas nad 1026. aastal Skåne lahingus ning oli varakeskaegseis Põhja-Euroopas võimsaim valitseja, võrreldav Saksa-Rooma keisri Konrad II-ga. 1025. aastal loovutas Saksa-Rooma keiser Konrad II Schleswigi margi Taani kuningale Knud Suurele. Põhjamere impeeriumi valitseja Knud Suure huvid ulatusid ka Läänemere idakaldale ning tal olid kontaktid ka Kiievi suurvürsti (1016–1018, 1019–1054) Jaroslav Targaga.  Pikemalt artiklis Põhjamere impeerium
Hendrik Pihl

Hendrik Pihl (Hindrik; 16. märts 1915 Pankjavitsa vald, Petserimaa – 12. märts 1975 Tallinn) oli eesti arstiteadlane ja epidemioloog. Hendrik Pihl oli talupidaja poeg. Ta lõpetas 1933 Petseri Gümnaasiumi, 1940 Tartu Ülikooli usuteaduskonna ja 1950 arstiteaduskonna, oli meditsiinikandidaat (1963, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekirjaga "Salmonellooside etioloogiline struktuur ja epidemioloogiline iseloomustus Eesti NSV-s" ning meditsiinidoktor (1975, Kiievi Riiklik Arstide Täiendusinstituut) väitekirjaga "Эпидемиология и профилактика салмонеллозов в Эстонской ССР". Aastatel 1941–1943 teenis Punaarmees, seejärel töötas 1944 Eesti NSV Tervishoiu Rahvakomissariaadi Epideemiatõrje Valitsuse vaneminspektorina, 1945–1950 Tartu Sanitaar-Epidemioloogia Jaamas epidemioloogina ja hiljem Vabariikliku Malaariajaama juhatajana. Aastatel 1950–1957 oli Viljandi kiirabi juhataja, 1957–1975 Tallinna Epidemioloogia epidemioloogiaosakonna juhataja. Uurimisvaldkond: ägedad soolenakkused, peamiselt salmonellooside levik ja profülaktika. Ta on avaldanud üle 40 teadustrükise. Platsentavere kogumisest gammaglobuliini tootmiseks ja selle rakendamisest praktikas. // NET (1958) 1 Salmonelloosidest ja coli-enteriitidest. // NET (1959) 2 Soolteinfektsioonide uurimisest Eesti NSV-s. // NET (1960) 3 Salmonelloosse etioloogiaga osteomüeliidijuhud lastel (kaasautor I. Freiberg). // NET (1963) 6 О возможности совершенствованя сбора и передачи эпидемиологической информации (kaasautor). // Сов. здавоохр. (1972) 8 Nakkusliku hepatiidi haigestumise ja selle dünaamika prognoos Eesti NSV-s aastail 1972–1980 (kaasautor). // NET (1973) 3 Sanitaaria Eesti NSV-s (kaasautor). Tallinn, 1974 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 200–201 EE 14, 370 Hendrik Pihl 50-aastane. NET (1965) 2, 145 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997., 900–901. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Toomas Pihl

Toomas Pihl (23. august 1954 Kuressaare – 6. aprill 2023) oli eesti tehnikateadlane. Toomas Pihl oli autojuhi poeg. Lõpetas 1969 Kahtla kooli, 1972 Orissaare Keskkooli, 1984 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikainsenerina, tehnikamagister (1994, TTÜ), väitekiri "Pulberpinnete tehnoloogia ja omadused", tehnikadoktor (2003, TTÜ), väitekiri "Powder coatings for abrasive wear" (Tallinn, 2002). Täiendas end Rootsis (2000, 2001), Inglismaal (2002) ja Austrias (2005). Oli 1974–78 TPI peenmehaanika kateedri laborant, 1978–84 pulbermetallurgia labori tööline, 1984–89 nooremteadur, 1989–93 TTÜ metallide tehnoloogia kateedri insener, 1993–1994 Kahtla Põhikooli õpetaja, 1994–98 TTÜ aparaadiehituse instituudi direktor-i abi, 1998–2003 mehhatroonikainstituudi teadur, 2003–05 vanemteadur, 2003– Tallinna Tehnikakõrgkooli mehaanikateaduskonna professor, tehnomaterjalide ja tehnoloogia õppetooli juhataja. Juhtis Tallinna Tehnikakõrgkoolis pinnete ja materjalide rakendusuuringute rühma. Pidas loenguid Tampere Ametikõrgkoolis (2005) ja Jyväskylä Ametikõrgkoolis (2007). Uurimisvaldkonnad: tehno- ja biomaterjalid, pinded ja pindamistehnoloogia, pinnete triboloogia, keevitustehnoloogia. Eesti volitatud insener. Eesti Inseneride Liidu ja Eesti Keevitusühingu liige. Üle 20 teadustrükise. Selection criteria for wear resistant powder coatings under extreme erosive wear conditions (kaasautor P. Kulu). // J. Thermal Spray Technology 11 (2002) 4 Formation of microstructure of spray-fused powder coatings (kaasautor). // Proc. Est. Acad. Sci. Eng. 8 (2002) 1 Applications of recycled hardmetal powder (kaasautor). // Proc. Est. Acad. Sci. Eng. 9 (2003) 4 Termopihustatud barjääripinded. // Tallinna Tehnikakõrgkooli Toim 6 (2005) Residual stresses in different brush-plated coatings (kaasautor). // Industrial Engineering – Adding Innovation Capacity of Labor Force and Enterpreneurs. Tallinn, 2006. https://ws.lib.ttu.ee/digibase/et/ISIK/Item/9e871b0e-b36b-4b9f-96a9-6b5e3e69b93e Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Kahtla Põhikooli vilistlased 1969". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 26. veebruaril 2014. Uurimistööde rühmad Tallinna Tehnikakõrgkool Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Toomas Pihl Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Viljar Pihl

Viljar Pihl (sündinud 5. veebruaril 1938 Loona vallas Saaremaal) on eesti keemik. Viljar Pihl on talupidaja poeg ja Aino-Koidula Pihli abikaasa. Lõpetas 1956. aastal Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa Keskkooli ja 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna. Ph.D. (keemia, 2001, TÜ), väitekiri "The study of the substituent and solvent effects on the acidity of OH and CH acids". Oli aastatel 1961–1978 Tartu Riikliku Ülikooli keemilise kineetika ja katalüüsi labori vanemlaborant ja vaneminsener, 1978–1992 juhataja kohusetäitja, juhtivinsener, vanem- ja nooremteadur, 1993– keemilise füüsika instituudi teadur. Uurimisvaldkond: orgaaniliste ühendite reaktsioonivõime, gaasikromatograafia. Üle 60 teadustrükise. 2003 Tartu Ülikooli medal 2008 Tartu Ülikooli aumärk 2020 teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis" Hapnikhapete happelisuse uurimine. Tartu, 1997 Comparison on Brönsted acidities of neutral CH acids in gas phase and dimethyl sulfoxide (kaasautor). // Perkin transactions 2 (2000) 6 Estimation of uncertainty in routine pH measurement (kaasautor). // Accreditation and Quality Assurance 7 (2002). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022. "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 8.12.2022. "Teenetemärgi "100 semestrit Tartu Ülikoolis" kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 130. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Ants Pihlak

Ants Pihlak (19. jaanuar 1942, Jõgeva – 17. veebruar 2023) oli eesti keeleteadlane. Ants Pihlak oli talupidaja poeg. Lõpetas 1960 Põltsamaa Keskkooli, 1963 Tallinna Merekooli laevamehaanika osakonna, 1972 Gorki Võõrkeelte Instituudi inglise ja prantsuse keele tõlk-referendina, filoloogiakandidaat (1981, NSVL TA L osakond), väitekiri "Принципы составления русско-эстонских словарей активной направленности (на примере конструктивных глаголов)". Oli 1979–91 Eesti Teaduste Akadeemia võõrkeelte kateedri juhataja, 1991–92 Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi (KKI) grammatikasektori vanemteadur, 1992–94 Riigikaitse Akadeemia keelekeskuse juhataja, 1994–98 tõlkebüroo TEA toimetaja, 1998–2001 ajakirja Baltic Revue toimetaja, 2001. aastast oli Euroülikooli dotsent. Uurimisvaldkonnad: eesti keele tegumoeliste ja aspektiliste tähenduste väljendamise võimaluste kontrastiivsus võrreldes vene ja soome keelega; eestikeelne erialaterminoloogia (konverentsi- ja ärikeel); keele seos mõtlemisega. Olnud 18 inglise-eesti ja eesti-inglise lühi- jm sõnaraamatu toimetaja; tõlkinud inglise keelde ja vastupidi 16 trükist, sh ettekanne Euroopa Nõukogule Eesti kultuuripoliitikast aastail 1988–1995 (1995), kokkuvõte Eesti TA Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituudi uurimusest integratsiooniprotsessidest Eesti ühiskonnas (2000), Eesti Teaduste Akadeemia aastaaruanded (aastast 1996), raamat "Eesti mõisad" (2004), majandusteadlase Ernst Friedrich Schumacheri "Hämmeldunu teejuht", mitmesugused juriidilised dokumendid jm. Umbes 40 teadustrükist, sh 2 monograafiat, sõnaraamatud. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Деловая корреспонденция на английском языке (kaasautor S. Dubinko). Минск, 1989 Eesti analüütilised versus vene sünteetilised verbid (sõnaraamat) Tallinn, 1991 Finnish-Estonian-English Conference Manual (kaasautorid L. Lofman, J. Lehtonen). Tallinn, 1991 U-verbid ja enesekohasus eesti keeles. Tallinn, 1992 A Comparative Study of Voice in Estonian. // SKA Toim 1 (1993) More than Language: A comparison of Estonian and Russian Psyches (kaasautor M. Beckelhimer). // Kulttuurien kohtaaminen. Jyväskylä, 1993 English-Russian Business Dictionary. M, 1994 English-Estonian: Estonian-English Business Glossary (kaasautor L. Krikk). Tallinn, 1999 Handbook for Translators. Tallinn, 2000. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Arno-Toomas Pihlak

Arno-Toomas Pihlak (16. detsember 1926 – 20. märts 2013 Tallinn) oli eesti mäeinsener ja tehnikateadlane. Arno-Toomas Pihlak oli raudteeinseneri ja tehnikateadlase Artur Aleksander Pihlaku poeg. Ta lõpetas 1949. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1966. aastal Norilski Õhtuse Industriaalinstituudi mäeteaduskonna, tehnikakandidaat (1974, Aleksandr Skotšinski nimeline Mäendusinstituut Ljubertsõs; väitekiri: "Исследование процессов окисления сульфидных медно-никелевых руд Талнахского рудного узла"). Oli aastatel 1966–1975 Norilski Mäemetallurgia Kombinaadi spetsialist, 1975–1976 ja 1977–1979 Eesti NSV Geoloogia Valitsuse vanemgeoloog, 1976–1977 Tallinna Polütehnilise Instituudi vanemõpetaja, 1979–1982 töötas Teemanditööstuse Instituudis Mirnõis Jakuutias, aastast 1982 Eesti NSV TA Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi teadur. Küüditati õpilasena NKVD poolt 14. juunil 1941 Kirovi oblastisse. 1947 tuli tagasi Eestisse, arreteeriti taas 1950 Jessentukis, viibis Norillagi vangilaagris Kaierkanis, vabastati laagrist 1956, seejärel asumisel Norilskis, vabastati asumiselt 1958. Tahtis põgeneda Läände. Enne vangistamist oli Moskva Üleliidulise Kinoinstituudi üliõpilane. Vabanemise järel ei lubatud elama kodupaika, 1967 püüti takistada Tallinna elama asumist. Uurimusi maavarade rikastamise, kaevandusgaaside tõrje, sulfiidimaakide, kivisöe, põlevkivi ja diktüoneemaargilliidi isesüttimise ning põhja- ja pinnavee hüdrokeemia, samuti keskkonnaprobleemide kohta. Üle 180 teadustrükise, publitsistlikke ja aimeartikleid. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 "О склонности диктонемовых сланцев из месторождений Эстонской ССР к самовозгоранию". // Гор. сл. (1984) 3 "Maardu fosforiidikarjääri puistangute saastav mõju veele" (kaasautor). // Eesti TA Toim. Biol 33 (1984) "A study of a á-radioactivity of oil shale (kukersite) fly ash" (kaasautor). // Oil Shale 9 (1992) 1 "Maagaasi ilmingutest Eestis" (kaasautor V. Kattai). // Eesti Geoloogiakeskuse Toim (1993) 3/1 "Water composition (226 Ra, 222 Rn, 210 Po) of the Cambrian-Vend waterbearing complex and accompaning spontaneous gases of Northern Estonia" (kaasautor). // J. Ecol. Chem. (1993) 2/3 "Loode-Eesti diktüoneemaargilliitide isesüttivusest". // IV Välis-Eesti kongress. Tallinn, 1999 "Tähtsaima loodusvara hulk väheneb". // EL (2002) 10 "Isesüttimisest". // Keskkonnatehnika (2003) 1 "Pakri tuulepargi ökoloogilisest toimest". // Keskkonnatehnika (2005) 2. Eesti geoloogia: biograafiline teatmik. Tallinn, 1995, 88 Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Arno-Toomas Pihlak Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Uku Pihlak

Uku Pihlak (sündinud 19. oktoobril 1946 Tallinnas) on eesti keemik. Lõpetas 1965 Tallinna 21. Keskkooli, 1970 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemiateaduskonna, keemiakandidaat (1979, NSVL Teaduste Akadeemia Naftakeemia Sünteesi Instituut, Moskva), väitekiri "Исследование плазмохимических реакций в условиях турбулентного перемешивания". Oli 1965 TPI laborant, 1970–1971 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi (TEFI) insener, 1971–1979 nooremteadur, ühtlasi 1975–1979 mittestatsionaarne aspirant, 1979–1986 vanemteadur, 1986–1995 Eesti NSV TA Energeetika Instituudi (EI) juhtivteadur, 1995–1998 ajakirja Energia Teataja peatoimetaja, 1999–2001 EI ja 2001–2002 TTÜ EI teaduse- ja teabekorralduse juht, 2003–2004 infotehnoloogia spetsialist, 2004 – matemaatika-loodusteaduskonna mitmefaasiliste keskkondade füüsika teaduslabori infotehnoloogia spetsialist. Uurimisvaldkonnad: plasmakeemia protsessid, madalatemperatuurse plasma diagnostika, plasmatronide konstrueerimine, peenikeste osakeste (klaas, kvarts) sfäroidiseerimine plasmajoas, eksperimendi automatiseerimine, vedeliku ejektsiooni analüüs. Projekti "Vedeliku ejektsiooni mehhanismi analüüs, lähtudes optimaalsuskontseptsiooni kriteeriumidest", täitjaid. Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri (IAEA) diplom (2002). 36 teadustrükist. Infolehe Mesinik toimetaja. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide High temperature superconductor thick films produced by plasma sputtering technique. // International Symp. on Theoretical and Applied Aspects of Plasma Chemistry. Riga, 1991 Measurement of plasma jet parameters (kaasautor E. Krieger). // Prace Institutu Elektrotehniki, zeszyt 179 (1994) Nonisothermal pool boiling on porous plasma sprayed surface (kaasautorid U. Tehver, V. Temkina). // Conf. Trans. 4th UK National Conf. on Heat Transfer. London, 1995 Plasmatron construction (kaasautor E. Krieger). // Proc. Est. Acad. Sci. Eng. 4 (1998) 1 Spheroidization of quartz powder in a low temperature plasma jet (kaasautor). Proc. 2nd International Conf. Tallinn, 2000 Gas-solid particle mixture in vertical duct by RANS approach (kaasautor). // Chemical and Process Eng. (2005) 3. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Uku Pihlak Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Ülo Pihlak

Ülo Pihlak (20. august 1940 Türi – 14. august 2013) oli eesti majandusgeograaf. Ta lõpetas 1958 Tallinna 2. Keskkooli, 1963 Tartu Riikliku Ülikooli geograafiaosakonna. Töötas aastast 1963 Riiklikus Projekteerimise Instituudis (RPI) "Eesti Projekt", oli 1967–1972 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonnas vanemõpetajaks, 1972–1978 Eesti NSV TA Majanduse Instituudi nooremteadur, 1978–1981 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riiklikus Plaanikomitees perspektiivplaneerimise osakonnas peaspetsialistiks, 1981–1991 RPI "Eesti Projekt" teadussektori juhataja, aastast 1992 Tallinna Linnavalitsuse linnaarengu osakonna juhataja, 1997–2002 Statistikaameti rahvaloenduse teenistuse metodoloogia sektori peaspetsialistiks. Ülo Pihlak suri 14. augustil 2013 ja ta maeti 24. augustil 2013 Metsakalmistule. Ta oli Oskar Pihlaku ja Irma Truupõllu poeg ning Ilmar Pihlaku vend. Uurimisvaldkond: Eesti linnade arenguprobleemid. Osalenud linnade üld- ja detailplaanide koostamisel, k.a "Tallinna arengukava aastateks 1994–1997". ENE ja EE kaasautor. Eesti Geograafia Seltsi liige. Mõnikümmend teadustrükist, arvukalt aimeartikleid; ilukirjanduslik-mälestuslik "Valitud teosed" (Tallinn, 2000). Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Postimees 19. august 2013 lk. 18 (surmakuulutused) http://www.kalmistud.ee/haudi?filter_maetud_eesnimi=%C3%9Clo&filter_maetud_perenimi=Pihlak&action=maetud&popup=0&yldotsing=1&filter_maetud_kalmistu=[alaline kõdulink] О проблемах развития города Кохтла-Ярве (kaasautor S. Nõmmik). // TÜ Toim 227 (1969) Tööstus ja linn (kaasautor R. Ehrlich). // Tallinna arengu probleeme. Tallinn, 1978 Korteriprobleemi lahendamise võimalustest ja ehitatavate korterite struktuurist (kaasautor). // Ehitus ja arhitektuur (1987) 2 Tallinna kasvaa miten asuntorakentaminen reagoi ajan muutoksiin. // Kunnalistekniikka (1991) 2 Asuntotuotanto Eestissa. // Kunnalistekniikka (1993) 1. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Maie Pihlamägi

Maie Pihlamägi (sündinud 13. märtsil 1950 Tallinnas) on eesti ajaloolane. Maie Pihlamägi on töölise tütar. Lõpetas 1968 Tallinna 42. Keskkooli ja 1975 Tartu Riiklik Ülikool ajalooteaduskonna. Ajalookandidaat (1986, Eesti NSV TA Ajaloo Instituut (AI), väitekiri "Eesti tööstustööliste sotsiaal-majanduslik olukord 20. sajandil algul (1900 – veebr 1917)". Oli 1975–1978 Tallinna Keskarhiivi osakonnajuhataja, 1978–1981 Ajaloo Instituudi laborant, 1981–1988 nooremteadur, 1988–1990 teadur, 1991 vanemteadur, 1991–1992 Eesti moodsa ajaloo osakonna juhataja, vanemteadur, 1992–2005 teadussekretär, vanemteadur, 2005– Tallinna Ülikooli Eesti TA Ajaloo Instituudi (TLÜ AI) teadussekretär, vanemteadur. Uurimisvaldkond: Eesti 19. ja 20. sajandi majandus- ja sotsiaalajalugu. Eesti entsüklopeedia ja "XX sajandi kroonika I" kaasautor. Acta Historica Tallinnensia toimetuskolleegiumi esimees (1997–2005), peatoimetaja (2006–). Üle 30 teadustrükise. Tööstuspoliitika omariikluse algaastail Eestis (1918–1919). // Eesti TA Toim. Ühiskonnat (1991) 1 Eesti Vabariigi tööstuspoliitika 1930. aastatel. // Eesti TA Toim. Hum ja sotsiaalt 41 (1992) 80 aastat Eesti Vabariigi Justiitsministeeriumi (kaasautor P. Järvelaid). Tallinn 1999 Eesti industrialiseerimine 1870–1940. Tallinn 1999 Integration of Estonia into the European economic system in the 1920s and 1990s. // Transformation and Integration on the Baltic Sea Area. Umeå 2000 Eesti ja Läti majanduslik koostöö aastail 1920–1940. // Acta Historica Tallinnensia 6 (2002) Väikeriik maailmaturul: Eesti väliskaubandus 1918–1940. Tallinn 2004 Igapäevaelu Narva Kreenholmis 1857–1940. // Vana Tallinn XVI (XX). Tallinn 2005 Tööpuudusest Eesti Vabariigis aastail 1918–1940. // Acta Historica Tallinnensia 10 (2006) 1996 – Eesti ajalookirjanduse aastapreemia 2020 – Tallinna Ülikooli teenetemärk Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Maie Pihlamägi Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Jaak Pihlau

Jaak Pihlau (20. detsember 1937 Tallinn – 31. detsember 2014) oli eesti tehnikateadlane. Jaak Pihlau oli õpetajate poeg. Ta lõpetas 1956. aastal Haapsalu 1. Keskkooli, 1961. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna automaatika ja telemehaanika erialal, tehnikakandidaat (1970, Moskva Elektronjuhtimismasinate Instituut), väitekiri "Тонкие магнитные пленки как элементы ассоциативного запоминающего устройства". Ta oli aastatel 1962–1969 Küberneetika Instituudi arvutuskeskuse nooremteadur, 1969–1983 vanemteadur, 1983–1987 Raadioelektroonika Konstrueerimisbüroo arvutustehnika sektori juhataja, 1987–1989 TPI ülijuhtivuse labori peateadur, 1989–1991 AS-i Mainor-Novexi arvutustehnika sektori juhataja, 1991–1997 AS-i Ardeko teadusdirektor, 1998. aastast füüsilisest isikust ettevõtja. Uurimisvaldkonnad: elektronarvutite assotsiatiivsed mäluseadmed, digitaalelektroonika, infotehnoloogia, arvutivõrgud, internet. Avaldanud mitu erialast käsiraamatut. Uurinud ka Eesti ajalugu Nõukogude okupatsiooni perioodil. Umbes 40 teaduspublikatsiooni, sh 12 raamatut; 7 autoritunnistust. Digitaalse mikroelektroonika käsiraamat. I. Transistor-transistorloogika elemendid. Tallinn, 1981 Digitaalelektroonika käsiraamat. Integraalsed loogikaelemendid. Tallinn, 1985 Digitaalelektroonika käsiraamat. Mäluseadmed ja mikroprotsessorkomplektid. Tallinn, 1995 Infotehnoloogia käsiraamat koolidele ja iseõppijatele. 1. Tallinn, 1997 Sama. 2. Tallinn, 1998 Väitlus: Rahvuskomitee ja Tiefi valitsus. KGB arhiividokumendid Eesti Vabariigi taastamiskatsest 1944. a. // Akad (1999) 7 Internet 2000. Tallinn, 2000 Interneti teatmik. Tallinn, 2001 Eesti sõjaväe häving aastal 1941. Tartu, 2003 Escapes from occupied Estonia. // The Soviet occupation regime in the Baltic states 1944–1959. Riga, 2003. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Priit Pihlik

Priit Pihlik (sündinud 13. oktoobril 1972 Tartus) on eesti mesindusteadlane. Priit Pihlik on teenistuja poeg. Lõpetas 1990 Tartu 1. Keskkooli, 2001 Eesti Põllumajandusülikooli loomakasvatuse erialal, põllumajandusmagister (2004, EPMÜ), väitekiri "Mesilasemade kasvatamisest" Oli 2002–2004 EPMÜ loomakasvatuseinstituudi aretusosakonna vanemlaborant, 2004– EPMÜ/EMÜ veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi doktorant. Uurimisvaldkond: mesindus. Töid mesilasemade aretamisest, mesilasrassidest, mesilaste ja mesilate hooldamisest. Tartu Aianduse ja Mesinduse Seltsi ja Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi liige. 10 teadustrükist. Mesilasema kui tulukuse tõstja. // Tõuloomakasvatus 5 (2002) 4 Tervete mesilastega mesila. // Maamajandus (2003) 6 External features of bees and the use of them inselection for reproduction of queens. // Animal breeding in the Baltics. Tartu, 2004 Mesilasrassidest ja nende ristanditest (kaasautor I. Nõmmisto). // Maamajandus (2005) 6. Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide EPMÜ teatmik (2004) 46. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 3. köide: N–Sap TTEÜ, avaldatud elektrooniliselt 2013 Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.