laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Mari-Liis Küla

Mari-Liis Küla (aastatel 1946–1951 Mari-Liis Ojalo, 1974–1984 Mari-Liis Panso, aastast 1984 Mari-Liis Reinsalu; 24. juuni 1924 Tallinn – 1. veebruar 2022) oli eesti teatrikunstnik. Ta lõpetas aastal 1943 Tallinna Prantsuse Lütseumi, õppis aastatel 1944–1945 Tallinna Polütehnilises Instituudis arhitektuuri ja aastast 1948 Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, lõpetas 1952. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi professor Voldemar Haasi õpilasena. Mari-Liis Küla alustas tööd 1950. aastatel Rakvere teatris. Aastatel 1965–1970 oli ta Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri peakunstnik ja aastatel 1970–1976 koos Voldemar Pansoga Eesti Draamateatri peakunstnik. Tema kujundatud lavastuste hulgas olid "Kevade" (1969), "Hamlet" (1966), "Inimene ja revolutsioon" (1970) Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris, "Inimene ja inimene" (1972), "Tants aurukatla ümber" (1973), "Meie nooruse linnud" (1973) jt Eesti Draamateatris. Ta tegi kujundusi ka teistele teatritele: "Joanna tentata" Estonias (1971), "Inimese tragöödia" Vanemuises (1971) jm. Mari-Liis Küla on olnud paljude Eesti teatrikunstnike õpetajaks Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis. 2007. aastal valiti ta Eesti Kunstiakadeemia emeriitdotsendiks. 1952–1955 Rakvere teatri peakunstnik 1955–1958 Eesti Draamateatri peakunstnik 1958–1962 ajakirja Siluett kujundaja 1962–1965 Vanemuise kunstnik 1965–1970 Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri peakunstnik 1970–1976 Eesti Draamateatri peakunstnik 1968–1982 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi stsenograafia dotsent ja kateedrijuhataja 1982–1985 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi maalikateedri teatri eriala professor Alates 2007. aastast oli ta Eesti Kunstiakadeemia emeriitdotsent. 1968 Eesti NSV teeneline kunstnik 2005 Eesti Kultuurkapitali näitekunsti aastapreemia (koos Liina Pihlaku, Aime Undi, Liina Undi, Mari Tuulingu, Andres Taliga (Eesti teatrikunstnike erinevate põlvkondade loomingu talletamise ja väärtustamise eest kaheköitelises "Kunstnikuraamatus") 2019 Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapitali elutööpreemia (hindamatu panuse eest XX sajandi teise poole Eesti teatri lavakujundusse ning stsenograafide järjepideva professionaalse koolituse rajamisse) Natalie Mei nimeline auhind Mari-Liis Küla esimene abikaasa oli Ilmar Ojalo, teine abikaasa oli Voldemar Panso. Eesti Kunstiakadeemia emeriitprofessorid ja emeriitdotsendid Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996 "Imet tabamas - Mari-Liis Küla" ETV 1984 "Värvikate karakterite kohtumine" Sirp, 14.08.2014
Pavel Filip

Pavel Filip (sündinud 10. aprillil 1966 Pănășeștis) on Moldova poliitik, Moldova Demokraatliku Partei liige. Ta oli 20. jaanuarist 2016 kuni 8. juunini 2019 Moldova peaminister. Ta sündis aastal 1966 Pănășeștis, praeguse haldusjaotuse järgi Strășeni rajoonis. Ta lõpetas aastal 1990 Kišinjovi Polütehnilise Instituudi. Aastatel 2011–2016 oli ta IT- ja kommunikatsiooniminister.  Pavel Filip – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Nevski prospekt

Nevski prospekt (vene keeles Невский проспект) on Peterburi peatänav Venemaal. 4,5 kilomeetri pikkune tänav algab Neeva kaldapealsel asuva Admiraliteedi juurest ja lõppeb samuti Neeva kaldapealsel asuva Aleksander Nevski kloostri juures. Nevski prospekt ületab Moika (Roheline sild), Gribojedovi kanali (Kaasani sild) ja Fontanka (Anitškovi sild). Tänava suurim laius on 60 meetrit (Gostinnõi Dvori juures) ja väikseim 25 meetrit (Moika juures). Nevski prospektile avanevad 240 ehitise esiküljed. Tänava parempoolset osa (paaritud majanumbrid) kutsutakse "varjuliseks" («теневая») ja vastaspoolt "päikeseliseks" («солнечная»); umbes tänava keskel asuva Moskva vaksali juurest Aleksander Nevski kloostrini kulgevat lõiku kutsutakse ka "Staro-Nevski" prospektiks («Старо-Невский проспект»). 20. aprillil 1738 andis valitsejanna Anna Leopoldovna Romanova käsu luua ühendustee Admiraliteedi ja Aleksander Nevski kloostri vahele. 1781. aastal sai tänav kloostri järgi oma tänapäevase nime. 1863. aastal avati tänaval linna esimene trammiliin. Nõukogude Venemaa algusaastatel (1918–1944) oli tänava nimi alul "Proletkuldi tänav" («улица Пролеткульта») ja hiljem "25. oktoobri prospekt" («проспект 25-го Октября»). Alates 13. jaanuarist 1944 nimetatakse tänavat taas Nevski prospektiks. Maja nr 28, «Dom knigi» («Дом книги», «Raamatu maja») Maja nr 25, Kaasani katedraal Maja nr 56, vendade Jelissejevite kaubamaja Nevski prospekti ja Väikese Sadovaja nurgal Lynn Mally, Culture of the Future: The Proletkult Movement in Revolutionary Russia. Berkeley, CA: University of California Press, 1990; pg. 44.  Nevski prospekt – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Morfiin

Morfiin on opiaatide hulka kuuluv valuvaigisti. Morfiini kasutatakse valuaistingu vähendamiseks, see mõjub otse kesknärvisüsteemile. Töötab, blokeerides valusignaalide liikumist mööda kesknärvisüsteemi. Seda võidakse kasutada nii lühiajalise (keskmise kuni ägeda tugevusega) kui ka pikaajalise kroonilise valu korral. Seda võidakse manustada suu kaudu või süstides lihasesse, naha alla, veeni, seljaaju ümbrusse, või päraku kaudu. Suu kaudu manustatavad ravimid esinevad kas lahusena, tabletina või kapslina. Mõju sõltub annusest. Annustamine sõltub manustamise meetodist, spetsiifilisest ravimist ja ka valu tüübist. Raskemad kõrvaltoimed on hingamise pärssimine, madal vererõhk, rinnavalu, südamelöökide kiirenemine/aeglustumine, palavik. Levinud kõrvaltoimed on uimasus, oksendamine, kõhukinnisus, higistamine, väsimus, pearinglus, meeleolumuutused. On oht liigkasutamiseks ja sõltuvuse tekkeks. Vale manustamine või üledoos võib olla eluohtlik. Pärast pikaajalist kasutamist annuse vähendamisel võib esineda võõrutusnähte. Morfiini toimet võivad mõjutada ka teised ravimid. Ettevaatlik tuleb olla samal ajal teiste opiaatide, unerohtude, rahustite ja valuvaigistite võtmisega. 1926. aastal oli Saksamaa morfiini tootvate riikide esireas. Aastatel 1925–1930 toodeti seal 91 tonni morfiini, see moodustas 40% maailma kogutoodangust. Sinha, Sanjai (12. juuli 2021). "Morphine". drugs.com. Vaadatud 18. detsember 2022. "Morphine". MedlinePlus. Vaadatud 18. detsember 2022. "Morphine (Oral)". drugs.com. 22. oktoober 2022. Vaadatud 18. detsember 2022. Norman Ohler: "Patsient A. Uimastid Kolmandas Reichis" ehk ("Totale Rausch. Drogen im Dritten Reich."), Helios kirjastus, 2017, ISBN-10: 9949554977
Derry

Derry (ametlikult Londonderry) on Põhja-Iirimaa suuruselt teine linn ja Iirimaa saare suuruselt neljas linn. Nimi Derry on inglise variant iirikeelsest nimest Daire või Doire, mis tähendab tammesalu. 1613. aastal lisati nime ette "London", et viidata Londoni gildidele kui linna asutajatele. Kuigi argielus kasutatakse enamasti nime Derry, on Londonderry endiselt ametlik nimi ja sellisena ka kasutusel.
Lars Simonsen

Lars Simonsen (sündinud 19. septembril 1963 Odenses) on taani näitleja. Ta on näidelnud teatrilavastustes, telesarjades ja filmides. Lars Simonsen andmekogus IMDb (inglise)
Soome Teaduste Akadeemia

Mitte segi ajada Soome Akadeemiaga Soome Teaduste Akadeemia (rootsi Finska Vetenskapsakademien, soome Suomalainen Tiedeakatemia, ladina Academia Scientiarum Fennica) on 1908 asutatud Soome teadusselts, mis valib endale ise uusi liikmeid (teaduste akadeemia). Akadeemia asub Helsingis. Akadeemiat juhib 2018. aastast Risto Nieminen (akadeemia esimehi valitakse kaheaastaseks ametiajaks). Varasemaid esimehi: Eino Jutikkala (1968–1970), Erkki Kivinen (1970–1971), Tauno Tirkkonen (1971–1972), Paavo Suomalainen (1972–1973), Kustaa Vilkuna (1973–1974), Esko Suomalainen (1974–1975), Mikko Juva (1975–1976), Erkki Laurila (1976–1977), Erkki Itkonen (1977–1978), Thure G. Sahama (1978–1979), Aimo Halila (1979–1980), Osmo Järvi (1980–1981), Aimo T. Nikolainen (1981–1982), Väinö Hovi (1982), Osmo Ikola (1982–1984), Pentti Laasonen (1984–1985), Yrjö Blomstedt (1985–1986), Olavi Granö (1994–1995), Risto Näätänen (2000–2002), Jorma Sipilä (2012–2014), Kirsi Tirri (2016–2017) Suomalaisen Tiedeakatemian esimiehet. acadsci.fi Akadeemia koduleht
Ungari Teaduste Akadeemia

Ungari Teaduste Akadeemia (ungari Magyar Tudományos Akadémia) on 1825. aastal asutatud Ungari riiklik teadusasutus (teaduste akadeemia). Akadeemia asub Budapestis. Akadeemia president on aastast 2014 László Lovász. Aastast 1994 on akadeemias 11 sektsiooni. Akadeemia koduleht
Bill Johnson

Bill Johnson; kodanikunimi William Dean Johnson (30. märts 1960 Los Angeles – 21. jaanuar 2016 Gresham, Multnomah' maakond, Oregoni osariik) oli USA mäesuusataja, olümpiavõitja kiirlaskumises (1984). Maailma karikasarjas võitis ta kolm etappi.
Aimar Juuse

Aimar Juuse (sündinud 10. märts 1968) on Eesti karikaturist. Õppinud Jõhvi 1 Keskkoolis ja lõpetanud Kohtla-Järve Lastekunstikooli 1984. aastal. Hariduselt mööblitehnoloog (II kat) Töötanud kunstnikuna Oru Turbakombinaadis ja multiplikaatorina filmistuudiotes Stuudio B ja A Film Eesti. Ta on töötanud mänedžerina karikatuuriagentuuris Van Der. Tema joonistusi on avaldatud alates 1989. aastast Rahva Hääles koomiksisarjana "Siil Ruudi", mis ilmus kuni Pühapäevalehe lõpuni (kokku 105 korda). Veel ilmusid tema koomiksiribad Eesti Päevalehes "Magasin" ja Pühapäevalehes. Alates 1995 töötas Äripäevas ametliku karikaturistina. 1995 – Beringeni (Belgia) rahvusvaheline ehitustemaatiline karikatuurivõistlus, II koht 2001 – Eesti poliitiline karikatuur 2000 - rahva lemmik. Lisaks rahva lemmiku tiitlile pälvis Aimar Juuse veel kaks eripreemiat: haldusreformiteemalise pildi eripreemia ja erastamisteemalise pildi eripreemia. 2004 – Edmund Valtmani nimeline karikatuurivõistlus, eripreemia 2009 – võitis Jõhvis korraldatud huumorikonkursil Aivar Simsoni pronkssea Oskar 2016 – Edmund Valtmani nimeline karikatuurivõistlus, ergutuspreemia 2004. aastal viie karikaturisti (Hugo Hiibus, Hillar Mets, Urmas Nemvalts, Aimar Juuse ja Eduard Tüür) näitus "Raha paneb naerma" Riias toimunud ESTO päevadel. Sama näitus oli üleval ka Eesti Panga Muuseumis – karikatuurid aastaist 1992–2003. "Toimetus arvab ...", Mainor Bonnier Kirjastus, (29 lk, 1995) "Savisaare mütoloogia, mütoloogiline Savisaar" – karikatuurid Edgar Savisaarest, (64 lk, 1999), kirjastus: Keskerakond, Kujundajad: Artur Borissenko ja Andrus Peegel, Karikatuurid: Hugo Hiibus, Aimar Juuse, Jüri Kerem, Rein Lauks, Hillar Mets, Urmas Nemvalts, Rein Pakk, Andrus Peegel, Alfred Saldre, Rainer Sarnet, Marek Strandberg ja Indrek Tegelmann. Eessõna on kirjutanud Linnar Priimägi. Kataloog "Raha ajab naerma" – Hugo Hiibuse, Aimar Juuse, Hillar Metsa, Urmas Nemvaltsi ja Eduard Tüüri karikatuuride näitus Eesti Panga muuseumis, aprill 2003 "Suhtlemine – keskastmejuhi proovikivi" – Erik Samel; (160 lk, 2005) (Tallinna Raamatutrükikoda), toimetaja: Violetta Riidas; illustratsioonid Aimar Juuse; kaane kujundaja Estel Eli ISBN 998595761X "40 ärinippi" – koostanud Väinu Rozental; toimetaja: Mari-Epp Tirkkonen; karikatuurid: Aimar Juuse; kujundaja: Maire Pukk; fotograaf Meeli Küttim (2011) ISBN 9789949464494 "Jõhvi Põhikool, 1986 vilistlased". Raha paneb naerma. Tallinn: Eesti Pank. 2003. Lk 16. Sakala, nr. 66, 7 aprill 2009
Taara sõjaväelinnak

Taara sõjaväelinnak on Eesti kaitseväe linnak Võrus. Seal paiknevad Kuperjanovi jalaväepataljon ja Kaitseväe Akadeemia Lahingukool. Esimesed Taara linnaku sõjaväehooned ehitati vahemikus 1926 kuni 1928.
Taara (täpsustus)

Taara on mitmetähenduslik sõna. Taara on pseudomütoloogiline eestlaste jumal Taarapita (Tharapita, Tarapita, Taara) oli saarlaste muinasaegne jumal Taara oli Eesti suurtükipaat Peipsi Laevastiku Divisjonis. Taara oli Eesti suurtükiväeplatvorm.[küsitav] Taara oli Jurjevi jalgrattasõitjate selts. Taara on rahvantsurühm. Taara on perekonnanimi. Taara on pakendid (kogumina). Tarapita Tarapita (täpsustus)
Hasartmängud Eestis

Eestis reguleerivad hasartmänge loteriiseadus ja hasartmänguseadus. Nõukogude ajal olid kasiinod keelatud, kuid sellest hoolimata töötas paar kasiinot. Aastal 1995 võeti vastu hasartmänguseadus, 2008. aastal uus hasartmänguseadus. Kõige rohkem kasiinosid asub Tallinnas. Septembri 2010 seisuga oli Tallinnas 33 kasiinot. Võrreldes 2008. aastaga oli kasiinode arv vähenenud ligi kolm korda. Ekspertide sõnul põhjustas selle majandussurutis ja uue hasartmänguseaduse vastuvõtmine 2008. aastal. Seaduse järgi võib kasiinodes mängida alates 21. eluaastast. Eestis võib loteriisid korraldada ainult heategevuslikel eesmärkidel. Lotto, keno, bingo ja kriimukaartide loteriid Eestis pakub peamiselt riigile kuuluv Eesti Loto. Ettevõte asutati 1991. aastal ja on sellest ajast alates jäänud peamiseks loteriiteenuse pakkujaks. Enne 2010. aastat omastas Eesti Loto 90% turuosa. 2010. aastal lõppes enamiku teiste loteriiteenuse pakkujate litsents ja uue hasartmänguseaduse kohaselt kehtestati uue litsentsi saamiseks üsna ranged reeglid, mis muutsid Eesti Loto monopoliks. 2009. aastal soovitas Eesti peaminister Andrus Ansip ettevõtte erastamist, et aidata kaasa Eesti eelarvele, kuid seisuga 2011. aastal jäi see riigi omandisse. Eesti Loto käive oli 2009. aastal 33 miljonit eurot, millest 47% maksti välja auhindadena. Kasum jaotati järgmiselt: 32% teaduse ja hariduse, 22% Olümpiakomitee, 10% muud spordiprojektid, 32% heategevusprojektid, 4% kultuuriprojektid. Suvel 2011 alustas Eesti Tarbijakaitseamet võitlust Eesti Loto vastu. Nende tegevuse põhjuseks oli asjaolu, et Eesti Loto avaldas nädalas jackpot'i hinnangud kahe populaarseima loteriimängu puhul. Tarbijakaitseamet väitis, et seda võib pidada hasartmängude reklaamimiseks, mis on keelatud 2008. aasta reklaamiseadusega. Pärast kohtusse pöördumist anti Eesti Lotole õigus jätkata oodatavate jackpot'i summade avaldamist. Eestis on loteriimängude mängimiseks seaduslik vanusepiir 16 aastat. LETA/Postimees: The number of casinos in Estonia’s capital Tallinn has fallen by three times in two years Hasartmänguseadus "Charity Lotteries in the EU Member States" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 25. aprill 2012. Vaadatud 10. juulil 2023. AS Eesti Loto "Eesti Loto võiks olla erastatud". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 10. juulil 2023. "Heategevusloteriid Euroopa Liidu liikmesriikides" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 25. aprill 2012. Vaadatud 10. juulil 2023. Kohus toetab nõuet, et Eesti Loto peaks lõpetama loteriivõitude suuruse prognooside avaldamise "Reklaamiseadus - Eesti". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. jaanuar 2020. Vaadatud 17. novembril 2011. "Kohus lubab Eesti Lotol jätkata oodatavate võitude summade avaldamist". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. oktoober 2011. Vaadatud 17. novembril 2011. Kaughasartmängude korraldamine
Tom Clancy's Splinter Cell: Blacklist

"Tom Clancy's Splinter Cell: Blacklist" (eesti keeles "Tom Clancy killurakk: Must nimekiri") on Ubisoft Toronto toodetud ja Ubisofti müüdav action-seiklus-videomäng. See mäng on Tom Clancy killuraku sarja kuues osa ning mängu "Killurakk: Süüdimõistmine" järg. Mäng avaldati 2013. aastal ülemaailmselt järgmistel platvormidel: Microsoft Windows, PlayStation 3, Wii U ja Xbox 360. Mängijad aitavad neljandale ešeloni heaks töötaval edukal spioonil Sam Fisheril peatada terroristide gruppi Insenerid, kes üritavad sundida kõiki välisriikides asuvaid USA sõdureid naasma kodumaale. "Must nimekiri" sarnaneb oma eelkäijaga, kus mängijate ülesandeks on ülesannete täitmine ja vaenlase kahjutuks tegemine. Mängus on eelkäija tunnuseid, sealhulgas "Süüdimõistmise" loo jätkamine ja salajane tegutsemisviis. Mängus "Must nimekiri" on taas kasutatud asümmeetrilist võrgumängurežiimi spioonid vs. Mercs, mis oli esmakordselt kasutusel mängus "Homne Pandora". "Must nimekiri" on 2009. aastal Ubisofti loodud mängustuudio Ubisoft Toronto esimene mängu pealkiri. Mängu tegemist juhtis Maxime Béland, kes oli varem töötanud ka "Süüdimõistmine" kallal.
Eesti-Saksamaa suhted

Eesti-Saksamaa suhted on Eesti Vabariigi ja Saksamaa Liitvabariigi omavahelised välissuhted. Saksamaa tunnustas Eestit esmakordselt 1921. aasta 9. juulil. Mõlemad riigid taastasid diplomaatilised suhted 1991. aasta 28. augustil. Berliinis on Eesti suursaatkond ja lisaks on Saksamaal viis Eesti aukonsulaati (Düsseldorfis, Hamburgis, Kielis, Ludwigsburgis ja Münchenis). Saksamaal on Tallinnas suursaatkond. Mõlemad riigid on NATO ja Euroopa Liidu liikmesriigid. Eestlased Saksamaal Eesti välispoliitika Saksamaa välispoliitika
Michel Tournier

Michel Tournier (19. detsember 1924 Pariis – 18. jaanuar 2016 Choisel) oli prantsuse kirjanik. 1970 – Goncourti auhind romaani "Haldjakuningas" eest 1993 – Malaparte auhind "Reede ehk Lootusesaar Vaikses ookeanis" (romaan). Prantsuse keelest tõlkinud Merike Riives. Eesti Raamat, Tallinn 1989 "Kaspar, Melhior ja Baltasar: targad hommikumaalt" (romaan). Prantsuse keelest tõlkinud Merike Riives. Eesti Raamat, Tallinn 1994 "Haldjakuningas" (romaan). Prantsuse keelest tõlkinud Laine Hone. Eesti Raamat, Tallinn 2002 Suri Michel Tournier, ERR, 19. jaanuar 2016
Harju-Risti kirikumõis

Harju-Risti kirikumõis (saksa keeles Pastorat Kreutz) oli kirikumõis Risti kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Lääne-Harju valda. http://www.mois.ee/pikknimr.shtml (vaadatud 22.01.2016)
Harju-Madise kirikumõis

Harju-Madise kirikumõis (saksa keeles Pastorat Matthias) oli kirikumõis Harju-Madise kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Lääne-Harju valda Harju-Madise külla. Harju-Madise kirikumõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris http://www.mois.ee/pikknimh.shtml (vaadatud 22.01.2016) Harju-Madise krkms, www.eki.ee Harju-Madise kirikumõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Juuru kirikumõis

Juuru kirikumõis (saksa keeles Pastorat Jörden) oli kirikumõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas. Juuru kirikumõisa mainitakse esimest korda 1732. aastal kui ehitati üles osa pastoraadi peahoonest, mis oli ilmselt Põhjasõjas kannatada saanud. 19. sajandil tehti peahoonele juurdeehitused. 1919. aasta maareformiga mõisa maad riigistati, ent mõned aastad hiljem tagastati pool maast pastorile ja köstrile ametimaaks. 1940. aastal maad ja hooned natsionaliseeriti ning said uue otstarbe. Peahoonesse paigutati 1949. aastal sidejaoskond ja paigaldati Juuru 200-numbriline automaattelefonikeskjaam ning said korterid side ja keskjaama töötajad. Leerimajja said ruumid Juuru kooli algklassid, hiljem õpetajad korterid. Hobusetall anti Juuru keskkooli valdusse, kes selle kohandas kooli õppetöökojaks. Riigistatud põllumaale ehitati järgnevatel aastatel kortermajad ja individuaalelamud. Eesti taasiseseisvumise järel tagastati kõik hooned kogudusele. Peahoone on kasutusel talvekirikuna ja muude koguduse koosviibimiste puhul. Sidejaoskond koliti endisesse lasteaeda. Leerimaja ja tallihoone on müüdi eraomandusse. Suviti, kalmistupüha päeval juulikuu 2. pühapäeval toimub juba aastaid kirikumõisa aias Juuru kihelkonnalaat. Juuru kirikumõisas on sündinud Arnold Friedrich Johann Knüpffer, hilisem Kadrina koguduse pastor ja Eestimaa kindralsuperintendent ning üks esimesi eesti keele ja rahvaluule kogujaid-uurijaid. 30 aastat elas kirikumõisas Juuru koguduse pastor Johann Georg Berg, kes on laiemalt tuntud seoses Mahtra sõja sündmustega. Kohalikud talupojad käisid kirikumõisas pastorilt selgitust ja nõu küsimas seoses uue seadusega. Pärast viimase baltisakslasest pastori Christfried Brasche lahkumist Saksamaale, elas kirikumõisas kirikuõpetaja Lembit Tedder oma perekonnaga. Kirikuõpetaja abikaasa, Juurust pärit Hella Tedder oli tuntud organist, vaimulik kirikumuusik ja helilooja. Eesti mõisate loend Juuru kirik Juuru Mihkli kogudus http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 22.01.2016) Juuru pastoraadi peahoone Kultuurimälestiste riiklikus registris
Kaarma kirikumõis

Kaarma kirikumõis (saksa keeles Pastorat Karmel) oli kirikumõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Saaremaa valda. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 22.01.2016)
Nissi kirikumõis

Nissi kirikumõis (saksa keeles Pastorat Nissi) oli kirikumõis Nissi kihelkonnas Harjumaal. http://www.mois.ee/pikknimn.shtml (vaadatud 23.03.2016) Nissi kirikumõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Palamuse kirikumõis

Palamuse kirikumõis (saksa keeles Pastorat Bartholomäi) oli kirikumõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal. http://www.mois.ee/pikknimp.shtml (vaadatud 22.01.2016)
Maarja-Magdaleena kirikumõis

Maarja-Magdaleena kirikumõis (saksa keeles Pastorat St. Marien-Magdalenen) oli kirikumõis Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 22.01.2016). Maarja-Magdaleena pastoraadi peahoone kultuurimälestiste riiklikus registris
Paide kirikumõis

Paide kirikumõis (saksa keeles Pastorat Weißenstein) oli kirikumõis Paide kihelkonnas Järvamaal. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 22.01.2016)
Türi kirikumõis

Türi kirikumõis (saksa keeles Pastorat Turgel) oli kirikumõis Türi kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb mõis Järva maakonda Türi valda. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 22.01.2016)
Ridala kirikumõis

Ridala kirikumõis (saksa keeles Pastorat Roethel) oli kirikumõis Ridala kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Haapsalu linna. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 22.01.2016) http://www.mois.ee/vallad/laane.shtml (vaadatud 31.01.2016)
Viljandi kirikumõis

Viljandi kirikumõis (saksa keeles Pastorat Fellin-Land) oli kirikumõis Viljandi kihelkonnas Viljandimaal. Mõisat valdas kuni 1860 Viljandi Jaani kirik ja edaspidi Viljandi Pauluse kirik. Nüüdisajal jääb mõis maakonda Viljandi linna territooriumile. http://www.mois.ee/pikknimy.shtml (vaadatud 22.01.2016)
Kursi mõis

Kursi mõis (saksa keeles Kurs) oli kõrvalmõis Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal. 1477. aastal on allikais mainitud Einmanni mõisale kuulunud Kursi (Kurss) külaaset. 1782. aastal on seda nimetatud koos Einmanni peamõisaga. 1848. aastal oli see Einmanni karjamõis (Hoflage). Kursi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris (vaadatud 25.03.2016) Briefl. I, 320. Wistinghausen, Henning von. Quellen zur Geschichte der Rittergüter Estlands in 18. und 19. Jahrhundert (1772 - 1889). – Beiträge zur Baltischen Geschichte. Band 3. Hannover-Döhren: Verlag Hanno von Hirscheydt, 1975. Kursi mõis Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Kaarma mõis

Kaarma mõis oli mitme Eesti mõisa nimi: Kaarma kirikumõis (Pastorat Karmel), kirikumõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal Kaarma mõis (Kaarma) (Karmelhof), rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal Kaarma mõis (Väike-Maarja) (Kaarmann), rüütlimõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal Uue-Kaarma mõis
Teet Kuusmaa

Teet Kuusmaa (2. mai 1931 Tallinn – 9. juuli 2004 Tallinn) oli eesti kunstnik, karikaturist ja projekteerija. Kuusmaa lõpetas 1949. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Töötas RPI Eesti Maaparandusprojektis hüdrotehnikaosakonnas projekteerijana. Ta on projekteerinud arvukalt eriilmelisi vesiehitisi (paisjärvi, tiike, veehoidlaid). Tema projekteeritud on ka näiteks Palmse mõisa tiigikompleks ja Vihula paisjärve ennistamine. 1973. aastast ilmus lastelehes Säde tema koomiks “Pontu ja Priidu”. 1991. aastast avaldas tema loomingut Meie Meel ning 1994. aastast ajakiri Hea Laps, kus hakati avaldama koomiksit “Part Lobakael”. Hulgaliselt on tema karikatuure avaldatud ajakirjas Pikker. 1976 – karikatuurinäitus "Meist ja meie linnast" "Karikatuure sõnadeta" – Koostanud: Edgar Spriit, Kujundaja: Heinz Valk (46 lk, 1967), Karikatuure karikaturistidelt: Hugo Hiibus, Olimar Kallas, Kalju Kurepõld, Teet Kuusmaa, Stanislav Malahhov, Roman Ohlau, Evald Piho, Aarend Sepp, Heinz Valk, Edgar Valter "Pontu ja Priidu" – Teet Kuusmaa, (29 lk, 1977), Eesti Raamat "Pontu ja Priidu" – Teet Kuusmaa, (32 lk, 1979), Eesti Raamat "Priidu ja tema sõber Pontu" – Teet Kuusmaa, (29 lk, 1983), Eesti Raamat "Kes armastab ei hammusta" – Teet Kuusmaa, (18 lk, 1987), Eesti Raamat "Aiatark 94" – (112 lk, 1994), Eesti Aiandusliit, Kaanekujundus ja illustratsioonid: Teet Kuusmaa 1976 – karikatuurivõistluse "Meist ja meie linnast" Tallinna Linna TSN Täitevkomitee kultuuriosakonna eripreemia Fotode Infosüsteem - foto Teet Kuusmaast "Mis on valmis, teoksil, kavas?". Sirp ja Vasar, nr. 22. 30. mai 1986. Vaadatud 14.06.2018.