laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Tauno Vahter (muusik)

Tauno Vahter (2. oktoober 1946 Tallinn – 24. detsember 2018 Tallinn) oli eesti muusik ja muusikapedagoog. Tauno Vahter on õppinud Tallinna 27. algkoolis. Selle kõrvalt õppis ta Nõmme Muusikakoolis klaverimängu. Seejärel õppis ta Tallinna 39. Keskkoolis, kus muusikaõpetaja Koit Kirber tema muusikaandele kohe rakendust leidis. Ansamblis hakkas Vahter mängima trumme. Koit Kirberi lavastatud ooperis „Tsaar Saltaan“ sai Tauno Vahter koos Raivo Trassiga peaosa. Tauno Vahter oli peaosas ka siis, kui seda ooperit etendati Estonia teatris. 1969. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi muusikapedagoogika erialal. Pärast Pedagoogilise Instituudi lõpetamist suunati Tauno Vahter Järvakandi Keskkooli muusikaõpetajaks. Seal hakkas ta juhendama ansamblit Welled, millest sai tuule tiibadesse mitu muusikut, näiteks Ardo Juhkov ja Riho Sibul. 1970. aastast oli ta poolteist aastat sõjaväes, kus muusikaline tegevus jätkus orkestris mängides. Koos saatusekaaslaste Ivo Linna ja Gunnar Grapsiga lauldi ka paljudel tantsupidudel ja kontsertidel. Aastatel 1973–1991 laulis Tauno Vahter RAM-is (II tenorit) ja kvartetis RAM-4 baritoni. Samal ajal huvitus Tauno üha enam poksimisest, millega oli algust teinud juba keskkooli ajal. Poksis sai ta I järgu, tegutses ka poksitreenerina. 1970. aastatel laulis ta ansamblis Collage (baritoni). Selle ansambli plaat "Käokiri" tunnistati üheks paremaks Eestis välja antud heliplaadiks. 1980. aastatel laulis trios koos Uno Loobi ja Ülle Tomingaga. Veel laulis ta Ants Söödi juhitavas Tallinna Üliõpilassegakooris, ansamblites ja solistina. Laulis ja mängis ka trumme mitmes Tallinna restoranis. Aastatel 1992–1993 oli ta Kõmsi kooli direktor. 1990. aastatel töötas ka Päästeametis päästjana. Tema isa oli muusikateadlane, dirigent ja muusikapedagoog Artur Vahter, vend Kuulo Vahter on kunstnik. Tema poeg on Reivo Vahter (1975). Postimees. 29. detsember 2018. Lk. 24 (surmakuulutused) https://komsikool.laaneranna.ee/ajalugu/ Eesti muusika biograafiline leksikon. 2. köide: N–Y. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2008, lk. 486–487.
Elmar Vrager

Elmar Vrager (31. mai 1916 Haapsalu – 22. oktoober 1998 Eskilstuna) oli eesti luuletaja, ajakirjanik ja pedagoog. Ta sündis aastal 1916 Haapsalus meremehe pojana, ta kasvas üles Kärdlas. Ta õppis aastatel 1924–1931 Kärdla algkoolis, aastatel 1931–1932 Haapsalus Läänemaa Ühisgümnaasiumis, aastatel 1934–1937 Eesti Haridussõprade Seltsi kodukeskkoolis, lõpetas aastal 1938 Kärdla reaalkooli. Pedagoogilise ettevalmistuse sai ta aastatel 1942–1943 suvekursustel Haapsalus. Ta töötas aastatel 1938–1940 ajakirjanikuna Kärdlas, aastatel 1940–1942 töötas ta Kärdla haigla kantseleis ja arveametnikuna Kärdla kalevivabrikus. Aastal 1943 töötas ta õpetajana Kõrgesaare valla Puski algkoolis, aastatel 1943–1944 töötas ta õpetajana Kullamaa vallas Leevu[küsitav] algkoolis. Aastal 1944 põgenes ta Rootsi, kus oli aastal 1945 õpetajaks Gränna laagrikoolis ja aastatel 1949–1951 Höganäsi eesti täienduskoolis. Vahepealsetel aegadel ja aastatel 1951–1966 töötas ta vabrikutes ja muinsuskaitse alal. Aastatel 1966–1981 töötas ta Eskilstuna kunstimuuseumis arhiivitöölise ja konoristina. Ta elas Eskilstunas, kus ta ka suri. Ta alustas värsikatsetustega algkoolis, trükidebüüt oli aastal 1934. Talt on ilmunud kolm luulekogu. Murdeluule loomisele innustas teda Gustav Suitsu "Kerkokell". "Valged rannad" Tallinn: Olion, 1938 "Tõusvad rannad" Toronto: Orto, 1956 "Hiiu kannel" Kärdla: EELK Kärdla Kogudus, 1997 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=689
Pärnu Leht

Pärnu Leht oli ajaleht, mis ilmus Pärnus 1. oktoobrist 1994 kuni 1995. aasta lõpuni. Ajalehte andis välja AS SULA, kuhu kuulusid Jüri Lebedev, Vello Järvesalu jt. Ajalehe sisulise poole käivitasid nõustajatena Hommikulehe ajakirjanikud Indrek Lindsalu ja Peeter Raidla. Lindsalust, kes töötas enne Hommikulehes, sai Pärnu Lehe esimene peatoimetaja. Neljaleheküljeline ajaleht ilmus 5 korda nädalas, avaldades päevakajalisi lugusid, lühiuudiseid ja intervjuusid. Aeg-ajalt ilmus lehe vahel ka lisasid, näiteks teatripäeva ja võidupüha puhul. Suvel 1995 vahetus suurem osa toimetuse liikmetest. Uus peatoimetaja Kalle Müller muutis uudiselehe kõmuliseks. Lisaks hakkas Pärnu Lehe omanik välja andma nädalalehte. Pärnu Leht ilmus kuni 1995. aasta lõpuni. Varsti pärast seda lõpetati ka nädalalehe väljaandmine. 1994–1995 Indrek Lindsalu 1995 Maie Toome suvest 1995 ilmumise lõpuni Kalle Müller Pärnu Lehe toimetusse on kuulnud ajakirjanikud Urmas Kaldmaa, Eno-Gerrit Link, Piret Salum, Merike Uus, Gitta Veber, Ilona Veike jt. suvetoimetajatena tegid praktikat Raivo Suni, Sigrid Kaasik, Elo Põlendik jt. kolumnistid Matti Vaga ja Madis Salum fotograaf Tiiu Kimber keeletoimetajad Veste Roosaar ja Ilona Must küljendajad Ulvi Kuldkepp ja Hanna Kangur reklaamiosakond Helgi Menšikov ja Andres Raidla
Puusaehe

Puusaehe, ka nabedrennik (vene keeles набедренник) on ristkülikukujuline preestri liturgilise riietuse ese õigeusu vene traditsioonis. Kantakse ainult liturgial. Puusaehe on püstise ristküliku kujuline jäik voodriga riidetükk, mille keskel on ristikujuline tikand (leidub ka nabedrennikuid, millel on figuraalne tikand, näiteks Jumalaema kujutis), alumine serv võib olla kaunistatud narmastega. Ülemiste nurkade külge on kinnitatud lint üle õla riputamiseks. Tavapäraselt kantakse seda üle vasaku õla paremal puusal, aga kui preestril on ka palitsa kandmise õigus, siis üle parema õla vasakul puusal. Võrreldes palitsaga on ta mõõtudelt ja pindalalt suurem. Venemaal võeti puusaehe kasutusele 16. sajandil võib-olla palitsa ühe erikujuna, teistes õigeusu kirikutes ja traditsioonides seda ei tunta (erandiks on Venemaa õigeusu kirikust välja kasvanud kirikud, teiste seas ka Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik). Mõne autori arvates pärineb selle vorm õlakotist. Selle kandmise õigust ei ole igal preestril, vaid seda antakse ustava või silmapaistva kirikliku teenistuse eest esimese autasuna. Tavaliselt eeldab see vähemalt kolmeaastast teenistust preestriametis, aga erandjuhtudel võidakse see anda vaimuliku seminari haridusega preestritele ka nende ametisse pühitsemisel. Nabedrenniku sätestas kirikliku autasuna Moskva ülempiiskop Platon (Malinovski) 18. sajandi keskpaigas. Puusaehe sümboliseerib "vaimumõõka", mida apostel Paulus mainib oma kirjas efeslastele (6:17). See tähendab, et preester on vastavalt apostli juhistele varustatud Jumala Sõnaga; puusaehte nelinurkne kuju viitab omakorda neljale evangeeliumile, mille kujul on Jumala Sõna inimestele antud. Puusaehe 19. sajandist, Kirillo-Belozerski kloostri muuseum Tikitud Jumalaema kujutisega puusaehe 17. sajandist, Kirillo-Belozersk Lääne-Euroopa raskerelvastuses rüütli varustuse kontekstis tähendab venekeelne sõna набедренник reieturvist. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. oktoober 2018. Vaadatud 26. oktoobril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) S. Säär. Õigeusu kirikutekstiilid. Metropoolia 34, 2007 https://azbyka.ru/nabedrennik https://drevo-info.ru/articles/1072.html "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 21. oktoober 2018. Vaadatud 26. oktoobril 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://www.piibel.net/#q=Ef%206 https://dic.academic.ru/dic.nsf/ruwiki/159133
Rendsburg

Rendsburg on linn Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaal Lõuna-Schleswigis. Asub Kieli kanali mõlemal kaldal. Rendsburg asutati 1150. aastal. Linnaõigused sai 1339. aastal. Rendsburgi linna koduleht (saksa keeles)
Kaitseliidu peastaap

Kaitseliidu peastaap on Kaitseliidu ülema tööorgan. Eesti esimesel iseseisvusperioodil tegutses Kaitseliidu Staap. Peastaabil on järgmised osakonnad: Üldosakond Kantselei Avalike suhete osakond Personaliosakond Info- ja julgeolekuosakond Operatiiv- ja planeerimisosakond Tagalakeskus Side- ja infotehnoloogia osakond Väljaõppeosakond Rahandusosakond. kolonel Jakob Vende 1925−1926 kolonel Jaan Maide, Kaitseliidu staabiülema kohustetäitja 1926, ülem 1927–1940 kolonel August Balder, 1940 major Neeme Väli, 1993–1996 kapten Benno Leesik, 1998 – 8. juuni 1999 staabiülema kohusetäitja Kaitseliidu peainspektor kapten Mati Sülluste, 1999–2000 Riho Terras, jaanuar 2000 – 2007 kolonel Kajari Klettenberg, 2007–2013 kolonel Ilmar Tamm, 2013–2018 kolonel Jaak Mee, 2018. aastast Kaitseliidu peastaabi kontaktid (vaadatud 03.08.2016) Kaitseliidu eraldusmärgid. Vabariigi Valitsuse 15. augusti 2000. a määrus nr 270, RTI, 14.09.2000, 73, 455 Kaitseliidu peastaabi põhimäärus
Kazimir Reichel

Kazimir Jakovlevitš Reichel (vene Казимир Яковлевич Рейхель; 20. oktoober (vkj 8. oktoober) 1797 Varssavi – 8. detsember (vkj 26. november) 1870 Novgorodi kubermang) oli saksa päritolu Venemaa insener ja sillaehitaja. Kindralmajor (1842). Reicheli esivanemad olid Saksimaalt pärit, kes 18. sajandi alguses asusid elama Poolasse. Kazimiri isa Jan Reichel oli Varssavi mündikoja asutaja ja graveerija. Sajandivahetusel kolis pere Peterburi. Seal lõpetas Kazimir 1819. aastal Teedeinseneride korpuse instituudi. Reichel valdas nelja keelt: vene, prantsuse, saksa ja poola. Aastatel 1821–1838 juhtis Reichel Peterburi–Moskva maanteel sildade ehitamist, seejuures suuremate sildade projekteerimist ja rajamist juhtis vahetult ise. Tema tehtud sildadest olid tuntumad 1830. aastal valminud kivisammastele rajatud puidust kaarkanduritega Volhovi sild Novgorodis (üldpikkus 250 m) ja aastatel 1837–1942 ehitatud 242 meetri pikkune viieavaline katusega sild Peterburi–Moskva maanteel üle Msta jõe Bronnitsa küla juures. Bronnitsa silda on kutsutud ka Reicheli sillaks. Mõlema silla sildeehitised asendati sajandivahetuse paiku metallsõrestikfermidega. Enne kui Bronnitsa silla projekt kinnitati, kaaluti erinevaid lahendusi, sealhulgas tunneli rajamist Msta jõesängi alt läbi (1828. aastal Reicheli projekt) ja hiljem kettsilla varianti (ka Reicheli projekt). Ныне совершенно забыты!?. korenev.org Казимир Яковлевич Рейхель. sr.rodovid.org Годы 1829 – 1835. Город мостов и храмов[alaline kõdulink]. gazetanovgorod.ru Казимир Рейхель задумал построить тоннель под Мстой, а построил Бронницкий мост. bronnitsa-msta.ru Reicheli sillad fotodel: Volhovi sild Novgorodis (pilt nr 3) ja Bronnitsa sild (foto nr 4)
Lembitu kasarmud

Lembitu kasarmud on sõjaväekasarmud Pärnus, aadressil A. H. Tammsaare puiestee 70. Kasarmud ehitati 1906. aastal ja neid hakkas kasutama 24. jalaväediviisi Pärnu garnisoni kuulunud 95. Krasnojarski jalaväepolgu rood. Polgu nimetuse tõttu nimetati kasarmuid Krasnojarski kasarmuteks. Pärast Vabadussõda kasutas 1921. aastast kasarmuid Eesti kaitseväe 6. Üksik Jalaväepataljon. Nõukogude okupatsiooni ajal oli hoonete viimane valdaja aastal 1992 oli Nõukogude armee 6. keemiakaitsebrigaad. Tänapäeval on kasarmud Kaitseministeeriumi valduses. Muinsuskaitseamet uurib kasarmulinnaku kasarmute ja söökla kaitse alla võtmise võimalusi. Lembitu kasarmud Tartus, Puiestee tänav 112 Krasnojarski ehk Lembitu kasarmute lugu (vaadatud 03.08.2016) "Militaarpärandi nimekiri täieneb" Muinsuskaitseamet, 4. jaanuar 2019 Lembitu kasarmud Trt1937k_EE, KNAB: kohanimeandmebaasi avaleht - Eesti Keele Instituut Pärnu Krasnojarski polgu kasarmulinnaku kasarm nr 1, „Eesti sõjaajaloolise arhitektuuripärandi kaardistamine ja kasutusvõimaluste analüüs. 19. ja 20. sajand“. Koostaja: Ain Tähiste, Mart Mõniste, Detsember 2017 Krasnojarski ehk Lembitu kasarmute lugu, Pärnu Postimees, 14.09.2004 Muinsuskaitseamet soovib Pärnu Krasnojarski polgu kasarmud kultuurimälestiseks tunnistada, Pärnu Postimees, 4. jaanuar 2019
Wilhelm Steinberg

Wilhelm Steinberg (5. aprill/17. aprill 1866 - 16. aprill 1933) oli eesti pagaritööstur. Ta oli kolme kondiitri- ja pagariäri omanik Tallinnas (Lai 36, Tatari 13 ja Kreutzvaldi 2). Tallinna Pagari- ja Kondiitritööstuse Meistrite Ühingu asutaja ja auliige.
Malõnkõ

Malõnkõ (ukraina keeles Малинки) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pogrebõštše rajoonis. Elanike arv on 350. Pindala on 1,62 km².
Helga Merits

Helga Merits (sündinud 1963 Hollandis) on stsenarist, režissöör ja vabakutseline ajakirjanik. Ta on õppinud Amsterdami ülikoolis filosoofiat ja teinud ulatusliku uurimistöö Eesti põgenike Teise maailmasõja aegsest ja järgsest saatusest ning uurinud oma dokumentaalfilmi jaoks Balti ülikooli ajalugu. Helga Meritsa ema on hollandlanna Elisabeth Merits-Kolk ja isa eestlane Paul Merits. Tal on kolm vanemat õde. "Kallis Paul" (2006) "Sam Freiman – memories of lost world" (2010) "Klassikaaslased 1943. aastast. Unustatud mälestused" (2012) "The Story of the Baltic University" ehk "Balti Ülikooli lugu" (2015) "Coming Home Soon" ehk "Tuleme varsti koju" (2018) Riina Luik. Kadunud aja otsingul. Postimees, 2. aprill 2016
Beyond Beyond

Beyond Beyond on Eesti poistebänd, mis alustas avalikkuse ees tegevust 2016. aastal Tallinnas. Beyond Beyond on kolmest Eesti noormehest koosnev bänd. Bändi liikmed on Gevin Niglas, Karl Killing ja Frank Pintsaar. 15. novembril 2017. aastal teatas Frederik Küüts, et lahkub bändi ridadest. "So Alive" (2016) "I Don't Wanna Wait" (2016) "Get Used To Me" (2017) "A Little Love" (2017) "Video! Eesti muusikamaastikule lisandus uus bänd - neljast kutist koosnev Beyond Beyond". elu24.ee. 26.4.2016. "KUULA: Selle suve kindel hitt! Eesti poistebänd Beyond Beyond üllitas esiksingli". Delfi. 4.5.2016. "Beyond Beyond kontsert". folk.ee. 21.12.2016.[alaline kõdulink] "Poistebänd Beyond Beyond andis välja oma teise singli". melu.goodnews.ee. 4.11.2016. "KUULA: Eesti kõige popim poistebänd Beyond Beyond rõõmustab fänne uue singliga". Delfi. 1.2.2017.
Merirahu tänav

Merirahu tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas. Tänav sai nime 19. aprillil 2000. Aadressil Merirahu tänav 55 asub Merirahu sadam. Tänava Rocca al Mare klindiastangul olevad eriilmelised majad moodustavad Merirahu elamurajooni. Elamurajoonis on 75 elamukrunti suurusega 1130–3324 m². http://www.eki.ee/knab/tallinn3.htm (vaadatud 05.08.2016) Kohanimeandmebaas (vaadatud 05.08.2016) http://www.merirahu.ee/ (vaadatud 03.08.2016)  Merirahu tänav – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Merirahu elamurajooni koduleht
Vibulaskmine 2016. aasta suveolümpiamängudel

Vibulaskmine 2016. aasta suveolümpiamängudel toimus Rio de Janeiros 6.–12. augustini. Meeste ja naiste individuaalvõistluse eelring toimus võistluste eel 5. augustil. Vibulaskmise võistlustel osales 128 sportlast 56 riigist. Välja jagati neli komplekti medaleid. Võistluste programm koosnes nii meeste kui ka naiste individuaalvõistlusest ning võistkondlikust võistlusest, kus osalesid kolmeliikmelised võistkonnad. Eesti sportlastest võistles naiste individuaalvõistlusel Laura Nurmsalu. Võistlused toimusid Sambadrome Marquês de Sapucaíl. Kulladuellis alistas lõunakorealane Ku Bon-chan prantslase Jean-Charles Valladont' 7:3 (30:28, 28:26, 29:29, 28:29, 27:26). Pronksiduellis võitis ameeriklane Brady Ellison hollandlast Sjef van den Bergi 6:2 (27:26, 226:27, 30:28, 28:25). Finaal: 12. august Osavõtjaid: 64 Olümpiavõitja 2012: Oh Jin-Hyek, Lõuna-Korea Ametlikud tulemused Finaal: 6. august Osavõtjaid: 12 võistkonda Olümpiavõitja 2012: Itaalia (Michele Frangilli, Marco Galiazzo, Mauro Nespoli) Ametlikud tulemused: Laura Nurmsalu sai eelvõistlusel 35. koha (625 silma), mis viis ta 1. ringis kokku eelvõistlustel 30. koha saanud ukrainlanna Veronika Martšenkoga (630). Nurmsalu kaotas Martšenkole 0:6 (22:27, 23:25, 21:26) ja langes konkurentsist välja. Kulladuellis alistas lõunakorealanna Chang Hye-jin sakslanna Lisa Unruh' 6:2 (27:26, 26:28, 27:26, 29:27). Pronksiduellis võitis 2012. aasta olümpiavõitja lõunakorealanna Ki Bo-bae mehhiklannat Alejandra Valenciat 6:4 (26:25, 28:29, 26:25, 21:27, 30:25). Finaal: 11. august Osavõtjaid: 64 Olümpiavõitja 2012: Ki Bo-Bae, Lõuna-Korea Ametlikud tulemused: Finaal: 7. august Osavõtjaid: 12 võistkonda Olümpiavõitja 2012: Lõuna-Korea (Lee Sung-Jin, Ki Bo-Bae, Choi Hyeonju) Ametlikud tulemused: Vibulaskmine Rio de Janeiro olümpiamängude kodulehel
Skõbõntsi (Pogrebõštše rajoon)

Skõbõntsi (ukraina keeles Скибинці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pogrebõštše rajoonis. Elanike arv on 310. Pindala on 0,209 km².
Smaržõntsi

Smaržõntsi (ukraina keeles Смаржинці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pogrebõštše rajoonis. Elanike arv on 257. Pindala on 0,98 km².
Pandivere põhjavee alamvesikond

Pandivere põhjavee alamvesikond on veeseadusega määratud Ida-Eesti ja Lääne-Eesti vesikonna alale jääv vesikond. Territoriaalselt langeb see alamvesikond kokku Pandivere veekaitsealaga. Vesikondade ja alamvesikondade nimetamine (kehtetu määrus)
Šõrmivka

Šõrmivka (ukraina keeles Ширмівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Pogrebõštše rajoonis. Elanike arv on 614. Pindala on 0,336 km².
Saarte vesikond

Saarte vesikond on ühe võimaliku jaotuse järgi üks neljast Eesti vesikonnast Soome lahe, Liivi lahe ja Peipsi järve vesikonna kõrval. Vesikonna pindala on 4140 km². Vesikonna alale jääb 152 vooluveekogu ja 100 järve. Vesikonna aastane äravool on 1,1 km³. Erinevad autorid on välja pakkunud ka teisi jaotusi.[viide?] Samuti erineb veeseaduses määratud vesikondade jaotus. Selle kohaselt jääb saarte vesikond Lääne-Eesti vesikonna alale ja kattub suuresti Läänesaarte alamvesikonna piiridega. Tervikuna jääb Saarte vesikond ja kogu ülejäänud Eesti Läänemere vesikonna aladele. Saarte vesikond Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 05.08.2016)
Soome lahe vesikond

Soome lahe vesikond on ühe võimaliku jaotuse järgi üks neljast Eesti vesikonnast Peipsi järve, Liivi lahe ja Saarte vesikonna kõrval. Vesikonna pindala on 10 350 km². Vesikonna alale jääb 417 vooluveekogu ja 210 järve. Vesikonna aastane äravool on 2,7 km³. Erinevad autorid on välja pakkunud ka teisi jaotusi. Samuti erineb "Veeseaduses" määratud vesikondade jaotus. Selle kohaselt Soome lahe vesikonda ei eksisteeri ning see territoorium jääb Lääne- ja Ida-Eesti vesikonna alale. Tervikuna jääb Soome lahe vesikond ja kogu ülejäänud Eesti Läänemere vesikonna aladele. Soome lahe vesikond Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 05.08.2016)
Liivi lahe vesikond

Liivi lahe vesikond on ühe võimaliku jaotuse järgi üks neljast Eesti vesikonnast Soome lahe, Peipsi järve ja saarte vesikonna kõrval. Seda vesikonda on käsitletud ka kui Väinamere – Liivi lahe vesikonda. Vesikonna pindala on 14 542 km². Vesikonna alale jääb 563 vooluveekogu ja 240 järve. Vesikonna aastane äravool on 4,4 km³. Eri autorid on välja pakkunud ka teisi jaotusi.[viide?] Samuti erineb veeseaduses määratud vesikondade jaotus. Selle kohaselt jääb Liivi lahe vesikond Lääne-Eesti vesikonna alale ja Eestisse jääv Läti-poolse Liivi lahe vesikonna osa arvatakse omaette Koiva vesikonda. Tervikuna jääb Liivi lahe vesikond ja kogu ülejäänud Eesti Läänemere vesikonna aladele. Liivi lahe vesikond Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 05.08.2016)
Peipsi järve vesikond

Peipsi järve vesikond on ühe võimaliku jaotuse järgi üks neljast Eesti vesikonnast Soome lahe, Liivi lahe ja Saarte vesikonna kõrval. Vesikond hõlmab Peipsi-Pihkva järve valgla Eesti-osa (34,1% kogu valglast). Selle pindala on 16 187 km². Vesikonna alale jääb 623 vooluveekogu ja 560 järve. Vesikonna aastane äravool on 3,9 km³. Eri autorid on välja pakkunud ka teisi jaotusi. Samuti erineb veeseaduses määratud vesikondade jaotus. Selle kohaselt on olemas Peipsi alamvesikond Ida-Eesti vesikonna alal ja selle piirid erinevad Peipsi järve vesikonna piiridest. Tervikuna jääb Peipsi järve vesikond ja kogu ülejäänud Eesti Läänemere vesikonna aladele. Peipsi järve vesikond Eesti entsüklopeedia veebiversioonis (vaadatud 05.08.2016)
Tädu kuusk

Tädu kuusk oli kaitsealune kuusk Harjumaal Tammneeme lähedal. Puu asus nüüdse Lubja küla territooriumil Viimsi–Randvere teest 50 m kaugusel. Tädu kuusk oli tuntud selle poolest, et kasvas kivi otsas. Puu ümbermõõt rinnaskõrgusel (1,3 m) oli 110 cm ja kõrgus 20 m. 2007. aasta kevadel hakkas kuusk kuivama ja kaks aastat hiljem olid kõik okkad langenud. Kuivades oli puu ligi 130-aastane. 2011. aasta detsembris murdus puu tormiga. Tädu kuusk võeti kaitse alla 1939. aastal. Puu pehkinud känd on jätkuvalt kaitse all looduse üksikobjektina ja kuulub ka vahetult enne puu kuivamist moodustatud Mäealuse maastikukaitseala koosseisu. Relve, Hendrik. Eesti põlispuud. Tallinn, 2000. Kivil kasvava puu aeg saab ümber. Postimees, 26. juuli 2007. Omapärane kivi otsas kodu leidnud kuusk kuivas ära. Eesti Päevaleht, 10. september 2009. Tädu kuusk suri 130-aastaselt. Viimsi Teataja, nr 22, lk 10, 16. detsember 2011. Kivipuud Viimsi metsades. Viimsi Teataja, nr 14, lk 12, 16. november 2007. Tädu kuusk Eesti looduse infosüsteemis
Apple Watch

Apple Watch on Apple'i toodetud nutikell, mis tuli välja 24. aprill 2015. Kell on puutetundliku ekraaniga ja sellega saab jälgida oma tervist, lugeda e-kirju, vastata kõnedele ja sõnumitele. Apple Watch töötab Bluetoothi abil ning miinimumnõuded kella kasutamiseks on iPhone 6s, millel on IOS 13. Apple Watchi operatsioonisüsteemiks on WatchOS. Apple Watchil on 32 GB sisemälu ja 1 GB muutmälu ja Bluetooth 5 ja Wifi ning 4G ühendus. Samuti on kellal kõlarid ja GPS. Koduleht
Rein Randlane

Rein Randlane (sündinud 20. juulil 1946) on eesti karateka. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli bioloogina. Randlane, Rein 1980. Karate-enesekaitse: metoodiline vahend. Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, kehalise kasvatuse ja spordi kateeder. Rein Randlane; interv. Tiia Kõnnussaar 2002. Kõige aluseks on tahe. Pere ja Kodu nr. 3, märts, lk. 52–55. Jaan Olmaru: "Rein Randlane – Eesti karate teerajaja" Tartu Postimees, 5. august 2016
Maurice Krafft

Maurice Krafft (25. märts 1946 Guebwiller – 3. juuni 1991 Unzen) oli prantsuse vulkanoloog. Maurice oli koos oma abikaasa Katia Krafftiga kuulus paljude tegutsevate vulkaanide uurimise, pildistamise ja filmimise poolest. Maurice ja Katia Krafft on ilmselt kõige rohkem tegutsevaid vulkaane näinud inimesed. Nad hukkusid koos Jaapanis Unzeni vulkaanil, püüdes filmida lõõmpilve. Päev enne surma ütles Maurice: "Ma ei karda kunagi, sest 23 aasta jooksul olen ma näinud nii palju vulkaanipurskeid, et kui ma ka homme sureks, ma ei hooliks sellest".
Witwatersrandi Ülikool

Witwatersrandi Ülikool (University of the Witwatersrand) on ülikool Johannesburgis Lõuna-Aafrika Vabariigis. Ülikool on asutatud aastal 1922.
Eesti kohanimeraamat

Eesti kohanimeraamat on Eesti Keele Instituudi, Võru Instituudi ja Eesti Kirjandusmuuseumi koostöös 2016. aastal Eesti Keele Sihtasutuse väljaandel ilmunud toponüümiline teatmeteos, mis sisaldab artikleid Eesti asulanimede ja loodusnimede kohta. Raamat sisaldab 6211 nimeartiklit, mille koostajateks on Marja Kallasmaa (3096 artiklit), Evar Saar (903), Peeter Päll (745), Marje Joalaid (315), Arvis Kiristaja (281), Enn Ernits (269), Mariko Faster (175), Fred Puss (168), Tiina Laansalu (88), Marit Alas (79), Valdek Pall (72), Marianne Blomqvist (59), Marge Kuslap (40), Anželika Šteingolde (5), Karl Pajusalu (1) ja Urmas Sutrop (1). Raamatu toimetajad on Peeter Päll ja Marja Kallasmaa. Raamatus on 1056 lehekülge teksti, millele järgneb 54 lehekülge kaarte. Kaardid katavad kogu Eesti ilma Narva jõe taguse alata, kuid koos Petserimaaga. Eraldi kaardid on Leivu, Lutsi ja Kraasna piirkonna kohta. Kaartide mõõtkava on 1:175 000, mis on palju suurem kui Suure maailma atlase Eesti kaartidel (1:500 000). Kaartidel on maanteid vähem kui suures maailma atlases, aga asulanimesid rohkem: suures maailma atlases on kõik ametlikud külanimed, kohanimeraamatus on ka mitteametlikke. Pisisaarte seas leidub nii neid, mis on suures maailma atlases, aga mitte kohanimeraamatus (Manijast lõunas asuv Anilaid ja Abrukast lõunas asuv Kirjurahu) kui neid, mis on kohanimeraamatus, aga mitte suures maailma atlases (Kihnust loodes asuvad Sjõll-laid, Küll-laid, Urgõ, Ülträ ja Iedikrava). Eesti kohanimeraamat, lk 5 Eesti kohanimeraamatu veebiversioon
Don Knotts

Don Knotts (õieti Jesse Donald Knotts; 21. juuli 1924 Morgantown, Lääne-Virginia – 24. veebruar 2006 Los Angeles, California) oli Ameerika Ühendriikide näitleja. Don Knotts andmekogus IMDb (inglise)
Prantsusmaa kõrgkoolide loend

Siin on loetletud Prantsusmaa kõrgkoole Grenoble École de Management Pariisi Poliitikauuringute Instituut