laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Maa-alused (haigus)

Maa-alused (ka maalised, saartel maalased, maaljad, maadleine) on eesti folklooris maaviha poolt põhjustatud nahahaigus. Maa-alused oli üldtuntud haiguste nimetusena, mida saadi maast. Enamasti olid need mitmesugused nahahaigused nagu sammaspool, paised, vistrikud, kärnad jt, mõnel pool ka liigesehaigused. Maaliseid võis saada istumisel või lamamisel tekkivast kokkupuutest maaga, selle vaenuliku jõuga ehk maavihaga. Haigusi võisid põhjustada maa all elavad olendid (ehk samuti maa-alused). Nende tegutsemise (sepavasara kõlksumise, voki ketramise jms) kuulmine ennustas halba. Maa-aluste ja maahaldjate (kes esinesid Lõuna-Eesti rahvapärimustes) pahandamist tuli vältida, et mitte maast haigust saada. Maaliseid tõrjuti ja raviti peamiselt maagiliste võtetega: enne mahaistumist tuli sülitada; haigust kanti soolaga tagasi kohta, kust arvati olevat saadud; haigust toonud paigas ohverdati hõbevalget; samas kohas pöörati pinnas tagurpidi, loeti loitse. Juhuslikumad tõrjemaagilised võtted olid kehal haige koha piiramine või vajutamine hõbe-esemega, vaskrahaga, mullaga jne. Abi otsiti ka mitmetelt iseloomuliku nimetusega taimedelt – maaviharohtudelt, nagu mailase rohi, maavits jt. Levinud oli maaliste raviks ka maahaldjase kividele või ravikividele andide viimine. Eesti murrete sõnaraamat [1] vaadatud 16.05.2020 Eesti keele seletav sõnaraamat [2] vaadatud 15.05.2020 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 158 Kujutelmad üleloomulikest olenditest [3] Mall Hiiemäe
Todi

Todi on linn Itaalias Umbria maakonnas Perugia provintsis Tevere vasakul kaldal. Legendi kohaselt rajas Todi Herakles umbes 1330 eKr, kes oli tapnud Cacuse. Cacus oli varastanud Herakleselt Geryoni karja (või osa sellest), mida Herakles läbi Itaalia Andaluusiast Mükeenesse viis. Geryoni karja äratoomine oli Heraklese 10. vägitöö. Herakles olevat andnud kohale nimeks Eclis. Ajaloolise Todi asutasid umbrid 8. või 7. sajandil eKr. Plinius Vanema järgi oli linna algne nimi Tutere. See nimi tähendab piiri, sest asus umbrite ja etruskide maade piiril. Hiljem sattus linn arvatavasti etruskide mõju alla. 217 eKr vallutas linna Rooma riik. Linnal olid topeltmüürid, mis Silius Italicuse järgi olevat peatanud isegi Hannibali väed pärast võidukat Trasimeno lahingut. Enamikus rooma tekstides nimetatakse linna "Tuder". 6. sajandil kuulus Todi Spoleto hertsogiriiki. 12. sajandil hakkas linn taas arenema. Linna juhtisid algul konsulid, hiljem podestaa ja rahva valitud kapten. 1244 tuli linnamüüri laiendada, et kõik majad sisse mahuksid. 1290 oli linnas juba 40 tuhat elanikku. 1397 ühendati Todi Paavstiriigiga. Sel ajal langes linna elanike arv poole võrra. Todi toomkirik on 11. sajandi gooti stiilis ehitis, mis on väidetavalt ehitatud rooma Apollo templi asukohale. Ehitusel leiti antiikne pronkspea, mida praegu hoitakse Vatikani muuseumis. Kirik hävis tulekahjus täielikult ja praegune kirik rajati aastal 1190. Superficie di Comuni Province e Regioni italiane al 9 ottobre 2011, vaadatud 16.03.2019. https://demo.istat.it/?l=it Todi valla koduleht (itaalia keeles)
Dejan Damjanović

Dejan Damjanović (sündinud 27. juulil 1981 Mostaris) on Montenegro jalgpallur, kes mängib ründajana Lõuna-Korea kõrgliiga klubis Daegu FC. Ta alustas klubikarjääri Serbia klubides. 2006. aastal siirdus ta Aasiasse, kus ta on karjääri jooksul saavutanud ka kõige enam edu. Tema esimeseks klubiks Aasias oli 2006. aastal Saudi Araabia kõrgliiga klubi Al-Ahli. Hiljem on ta mänginud põhiliselt Lõuna-Korea klubides. Aastatel 2008–2013 mängis ta Lõuna-Korea kõrgliiga klubis FC Seoul, kellega tuli kahel hooajal Lõuna-Korea meistriks ning võitis lisaks 2010. aastal Lõuna-Korea liigakarika. Aastatel 2011–2013 oli ta kolmel hooajal Lõuna-Korea kõrgliiga suurim väravakütt. Tema edukaim hooaeg oli 2012. aastal, kui ta lõi liigas 31 väravat. Aastatel 2010–2013 valiti ta neljal hooajal järjest Lõuna-Korea kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2012. aastal valiti ta liigahooaja väärtuslikumaks mängijaks ja 2010. aastal mängijate poolt liigahooaja parimaks mängijaks. 2013. aastal jõudis ta Seouliga AFC-i Meistrite Liiga finaali. Damjanović lõi finaalseeria mõlemas mängus Hiina klubi Guangzhou Evergrande'i vastu värava, kuid Guangzhou Evergrande võitis võõrsilväravate toel. 2014. ja 2015. aasta hooaegadel mängis ta Hiina kõrgliiga klubides Jiangsu Suning ja Beijing Guoan. 2015. aasta hooajal lõi ta liigas 16 väravat, millega oli liigas paremuselt kolmas väravakütt. Aastatel 2016–2017 mängis Damjanović taas Seouli ridades, tulles 2016. aastal klubiga kolmandat korda Lõuna-Korea meistriks. Aastatel 2018–2019 mängis ta Suwon Samsung Bluewingsi ja siirdus seejärel 2019. aastal lõpus Daegusse. Montenegro jalgpallikoondises mängis Damjanović aastatel 2008–2015 kokku 30 mängus ja lõi kaheksa väravat. 2014. aasta maailmameistrivõistluste valikmängudes lõi ta kaks väravat Inglismaa vastu. Radnički Beograd Serbia ja Montenegro esiliiga: 2003–04 Bežanija Serbia esiliiga: 2005–06 Al-Ahli Saudi Crown Prince Cup: Teine koht 2006 FC Seoul K League 1: 2010, 2012, 2016 Korean FA Cup: Teine koht 2016 Korean League Cup: 2010 AFC-i Meistrite Liiga: Teine koht 2013 Suwon Samsung Bluewings Korean FA Cup: 2019
Kunda raudteejaam

Kunda raudteejaam on raudtee lõppjaam Rakvere–Kunda teelõigul. Jaam kuulub koos raudteega ettevõttele AS Kunda Trans. Tänapäeval kasutavad raudteed ja jaama ainult AS Kunda Trans kaubarongid (peamiselt Kunda tsemenditehase teenindamiseks), kuid varem on tee olnud kasutusel ka reisijate veoks. Kunda raudteejaam liitub AS Eesti Raudteele kuuluva avaliku raudteega Rakvere jaamas. Kunda jaam rajati aastal 1896 ühes Rakvere‒Kunda raudteelõiguga, et teenindada 1870. aastal loodud Kunda tsemenditehast. 1930. aastail käis reisirong Kundasse kahel päeval nädalas. 1998. aastal kaaluti Kunda sadama ühendamist raudteega. 2019. aastal käidi välja mõte Tallinnaga reisirongiliikluse taastamisest. 1939. aastal valmis Kunda jaamahoone. Viilkatusega kivihoones asus reisijate ooteruum, piletikassa, pagasiruum, kauplus ja pank. Hoone on säilinud tänini ning alates 2000. aasta jaanuarist tegutseb seal Põdra pubi. Hoone tagaküljel on säilinud ka kunagine perroon. Reisirong läks Kundasse teisipäeval, laupäeval ja “tarwidust mööda”/ Aivar Ojaperv, Virumaa Teataja, nr. 242, 12 detsember 2018. Riik toetab raudtee rajamist Kunda sadamasse, Õhutleht 27. märts 1998. Majandusministeerium kaalub Kundasse rongiliikluse avamiseks eraraudtee ostmist / Andres Reimer, Ärileht 11. august 2019. Kunda raudtee müük riigile: kas lihtsalt jutt või tõsi taga? / Aivar Ojaperv, Virumaa Teataja, nr. 170, 3. september 2019. "Põdra Pubi". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. november 2021. Vaadatud 1. novembril 2021. Kunda raudteejaam, XX sajandi arhitektuur; Kultuurimälestiste register Viru-Nigula vald ootab Kunda raudteelõigu säilitamiseks riigi sekkumist; ERR uudised, 23. oktoober 2020
Vilma Kelder

Vilma Kelder (8. märts 1927 Lihula vald – 7. jaanuar 2000 Tartu) oli eesti õigusteadlane. Ta oli esimene eestlanna, kes kaitses õigusteaduse doktori kraadi, ja ühtlasi Eesti esimene naisprofessor sellel alal. Ta lõpetas 1951. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ja töötas alates 1954. aastast Tartu Riikliku Ülikooli õppejõuna (1954–1959 tsiviilõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja, 1960–1971 dotsent, aastast 1972 professor, 1970–1989 kateedrijuhataja, aastast 1993 emeriitprofessor). Vilma Kelder on uurinud maa- ja kolhoosiõigust ning looduse õiguskaitset. 1996–1997 Tartu Ülikooli medal Kolhoosiõigus (1965) Kolhoosniku omandi tsiviilõiguslik kaitse (1968) Looduse õiguslik kaitse (1979) Esimese juuradoktori kraadiga eestlanna auks avati mälestustahvel, Tartu Postimees, 8. märts 2017 http://entsyklopeedia.ee/artikkel/kelder_vilma "Tartu Ülikooli medali kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 5.12.2022.
Denis Villeneuve

Denis Villeneuve (sündinud 3. oktoobril 1967 on Kanada prantslasest filmilavastaja, -produtsent ja stsenarist. Ta neli korda pälvinud Kanada Filmiauhinna parima režissööritöö kategoorias, vastavalt filmide Maelström" (2001), "Polytechnique" (2009), "Incendies", Enemy" (2011) eest. Samuti on talle antud Kanada Orden ja Quebeci Riiklik Orden. Rahvusvahelist tuntust on ta kogunud põnevikega "Vangistatud", "Sicario" (2015), lisaks ulmefilmidega Saabumine" ("Arrival") (2016) ja "Blade Runner 2049" (2017). Peter Howell (12. aprill 2010). "Polytechnique sweeps Genie Awards". The Star (inglise keeles). Vaadatud 17. mai 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Myriam Fontaine & Patrick Mullen (27. jaanuar 2011). "Denis Villeneuve". The Canadian Encyclopedia (inglise keeles). Vaadatud 17. mai 2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)  Denis Villeneuve – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Denis Villeneuve IMDb-s
Saabumine

"Saabumine" (Arrival) on Denis Villeneuve'i lavastatud ulmefilm. Film esilinastus Kanadas ja Ameerika Ühendriikides 11. novembril 2016. Filmi aluseks on Ted Chiangi jutustus „Sinu elu lugu“ ("Story of Your Life", 1998). Arvustus. Lauri Jürisoo 2016. "Saabumine" on mõtleva inimese ulme, millel on ka sügavam spirituaalne sõnum. Filmiblogi. Mart Raun 2016. Vaikne ja mõtlik ulme. Keele eripära. Atmosfäärne teaduslik ulme. Ma armastan seda filmi. Äripäev 18. november 2016. Arvustus. Kaspar Viilup 2016. Lummav diplomaatia tulnukatega. Arvustus. Pirjo Leek 2016. Lummavalt tüütu tulnukateadus. Sirp 18. november 2016. Loe seda, mida Sa filmis ei näinud. Sander Kaasik 2016. Kosmiline lingvistika. “Saabumine” Cinamonis ja Ekraanis. Teadus. Kurmo Konsa 2019. Krüptodetektiiv piilub Jumala mõistusesse. Sirp 13. detsember 2019.
Ljubotõn

Ljubotõn (ukraina Люботин, vene Люботин) on linn Ukrainas Harkivi oblastis. Ljubotõn asub Harkivi kesklinnast ligikaudu 22 km läänes. Ljubotõn on oluline raudteesõlm. Ljubotõni asutasid kasakad 1650. aastal, linnaõigused sai 1938. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ljubotõni elanikest ukrainlasi 89,65%, venelasi 8,40%, valgevenelasi 0,30%, armeenlasi 0,17%, juute 0,05%, asereid 0,05% ja grusiine 0,05% ja tatarlasi 0,04%. Liubotyn Internet encyclopedia of Ukraine Люботин Точка-на-Карте Національний склад міст Datatowel.in.ua
Annemõisa mõis (Harju-Madise)

Annemõisa mõis (saksa keeles Annenhof) oli Padise Kloostri mõisa karjamõis Harju-Madise kihelkonnas Harjumaal, tänapäeva Laane küla lähedal Lääne-Harju vallas Harju maakonnas. Annemõisa mõis (Harju-Madise) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Annemõisa krjms, www.eki.ee Annemõisa mõis (Harju-Madise) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Oti mõis (Harju-Madise)

Oti mõis (saksa keeles Otti) oli Padise Kloostri mõisa karjamõis Harju-Madise kihelkonnas Harjumaal, tänapäeva Lääne-Harju vallas Harju maakonnas. Oti mõis (Harju-Madise) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris Oti mõis (Harju-Madise) Rahvusarhiivi Eesti ala mõisate registris
Apostolove

Apostolove (ukraina keeles Апостолове) on linn Ukrainas Dnipropetrovski oblastis, Apostolove rajooni keskus. Asula rajati 1793. aastal Pokrovskoje (Pokrovske) külana asustamata stepialale. 1923 sai praeguse nime. 1936–1938 kandis nime Kossiorove (Kossiorovo). 1956. aastal sai linnaks.
Eesti Superkarikas 2002

Eesti Superkarikas 2002 oli 7. Eesti Superkarikafinaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas A. Le Coq MiniArenal, ning mängisid Meistriliiga 2002 võitja Tallinna FC Flora ja Eesti karikas 2002 võitja Tallinna FC Levadia. Tallinna FC Flora v Tallinna FC Levadia Meistriliiga 2002 Eesti karikas 2001/02 Superkarikas Eesti Jalgpalli Liidu kodulehel
Kurt-Arved Linneberg

Kurt-Arved Linneberg (3. juuni 1898 Tallinn – 31. mai 1975 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kaptenmajor, 1938). Teenistust alustas suurtükilaeval Lembit, jätkas Mereväe staabis, teenis laevadel Meeme, Lennuk, Sulev, Vambola. Poola Taassünni orden 1935 Vabadussõja mälestusmärk Läti Vabariigi iseseisvuse 10. aasta mälestusmärk Rootsi Mõõgaorden Bruno Aleksander Linneberg Ohvitseride andmekogu
Saint-Riquier' evangeliaar

Saint-Riquier' evangeliaar on purpurpärgamendile kirjutatud ja illumineeritud evangeliaar, mis on valminud Karl Suure eluajal Aacheni pfaltsi õukonnakoolis. Käsikirja loetakse varase karolingide raamatukunsti väljapaistvaks näiteks, tekstikirja ja illustratsioonide stiili järgi paigutatakse see nn Ada gruppi. Käsikirja peetakse Karl Suure kingituseks St. Riquier' kloostri abtile Angilbertile. Saint-Riquier' evangeliaar ja Godescalci perikoopideraamat on ainsad kindlalt Karl Suure eluaega dateeritud purpurpärgamentkäsikirjad, kuigi Karl Suurega seostatakse pärimuses ka Saksa keisrite Ottode kroonimisel kasutatud Viini kroonimisevangeliaari. Käsikiri on dateeritud aastaisse 786/800. See koosneb 188 purpurseks värvitud pärgamentlehest ning kümnest värvimata pärgamentlehest mõõdus 35 x 24,5 cm, mis on raamatuks kokku köidetud. Käsikiri algab eessõnaga, mis sisaldab märkusi konkordantside kohta, kirikuisade tsitaate jm, järgnevad kaanonitahvlid ja evangeeliumide täistekstid. Iga evangeeliumi algul on evangelisti portree ja intsiaal. Peatükkide loetelu lõpus on värvimata pärgamendil. Untsiaalkirjas tekst on kirjutatud lehtedele kuldtindiga kahes veerus. Ainult perikoopide loetelu käsikirja lõpus on kirjutatud värvimata pärgamendile kuldtindiga karolingide minusklis, kõik pealkirjad on oranžpunase värviga või harvem hõbetindiga untsiaalkirjas. Evangeliaari kaunistavad evangelistide Matteuse (fo 17v), Markuse (fo 66v), Luuka (fo 101v) ja Johannese (fo 153v) värvilised täisfiguurportreed, kunstipäraselt kaunistatud kaanonitahvlid (fo 10r–16v) ja mõned terve lehekülje suurused rikkalikult kaunistatud initsiaalid. C. Denoël, P. Roger Puyo, A. Brunet, N. Poulain Siloe. Illuminating the Carolingian era: new discoveries as a result of scientific analyses. Heritage Science, vol 6, 28 (2018) V. Trost. Gold- und Silbertinten: technologische Untersuchungen zur abendländischen Chrysographie und Argyrographie von der Spätantike bis zum hohen Mittelalter. Otto Harrassowitz Verlag, 1991 Evangeliaar digiteerituna portaalis gallica.bnf.fr Pilte evangeliaarist portaalis Bildindex der Kunst und Architektur C. Denoël, P. Roger Puyo, A. Brunet, N. Poulain Siloe. Illuminating the Carolingian era: new discoveries as a result of scientific analyses. Heritage Science, vol 6, 28 (2018)
Endel Ratas

Endel Ratas (8. detsember 1938 Tarva küla, Halinga vald – 2. september 2006 Mägede küla, Albu vald) oli eesti vabadusvõitleja, ERSP asutaja. Koos Erik Udamiga juhtisid vastupanuliikumist Eesti NSV-s. Mõlemad mehed olid KGB pideva jälgimise all. Ta õppis Lihula Keskkoolis ja Tallinna Tehnilises Merekoolis, mille ta lõpetas 1959. Ta töötas Eesti Riiklikus Merelaevanduses laevamehaanikuna. Lihulas astus ta 1957 koolis tegutsenud põrandaalusesse Eesti Rahvavabastuse organisatsiooni (aastast 1958 Eesti Vabadusvõitlejate Liit). Saadeti vangilaagrisse Vorkutasse. 1959. aastal Keskvanglas eeluurimisel olles kohtus Endel Ratas uurimise all oleva Valter Keltiga. 1970. aastate lõpust alates oli Endel Ratas üks peamisi avalikele protestikirjadele allakirjutajaid. 1979. aastal oli ta üks neljast eestlasest, kes andis allkirja Balti Apellile. Balti Apell oli 45 eestlase, lätlase ja leedulase nõudekiri taastada nende riikide iseseisvus. Üldrahvaliku iseseisvusliikumise ajal oli Endel Ratas Molotov–Ribbentropi Pakti Avalikustamise Eesti Grupi (1987) ja Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei (1988) asutajaliige ning Eesti Kongressi saadik 1990–1992. aastal. 2000 Riigivapi III klassi teenetemärk 2006 Valgetähe II klassi teenetemärk Vabadusvõitluse legend Endel Ratas nüüd taevastel väljadel
Kalina Jędrusik

Kalina Jędrusik-Dygat (5. veebruar 1930 Częstochowa – 7. august 1991 Varssavi) oli poola näitleja ja laulja. 1953. aastal lõpetas ta Krakówis Ludwik Solski Draamakunstide Akadeemia. Aastatel 1953–1954 töötas ta Gdańskis Teatr Wybrzeżes, 1955–1957 Varssavis Rahvateatris (Teatr Narodowy), 1957–1963 Kaasaegses Teatris (Teatr Współczesny w Warszawie), 1964–1967 Komöödiateatris (Teatr Komedia w Warszawie), 1969–1972 Üliõpilaste Satiiriteatris (Studencki Teatr Satyryków), 1972–1985 Mitmekesisuse Teatris (Teatr Rozmaitości) ja 1985–1991 Poola Teatris (Teatr Polski im. Arnolda Szyfmana w Warszawie). Alates 1958. aastast mängis ta rohkem kui 30 filmis. 1960. aastatel oli ta üks populaarsemaid Poola naisnäitlejaid. Alates 1954. aastast oli Kalina Jędrusik abielus kirjanik Stanisław Dygatiga (1914–1978). Kalina Jędrusik. Pierwsza skandalistka PRL Rzeczpospolita, 14. juuli 2019 Kalina Jędrusik Życiorysy Burzliwe losy popularnej femme fatale wciąż wzbudzają zainteresowanie. Co Kalina Jędrusik ma za uszami Życie Jedyna taka miłość WP Film Kalina Jędrusik andmekogus IMDb (inglise)
Kokla

Kokla on Hiiumaal Pühalepa kihelkonnas pandud eesti perekonnanimi. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kokla 119 inimesel: 54 mehel ja 65 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kokla meeste seas 1878. kohal ja naiste seas 1681. kohal. Nimi on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 28,55. Jan Kokla, endine Eesti jalgpallur (1997–) Johann Kokla, Eesti riigiametnik ja politseijuht (1892–1933) Juhan Kokla, eesti ajakirjanik (1915–1992) Jürnas Kokla, eesti hebraist, pedagoog ja tõlkija (1960–) Konstantin Kokla, eesti õigeusu vaimulik (1878–1946) Nikolai Kokla, eesti õigeusu vaimulik (1912–1984) Paul Kokla, eesti keeleteadlane (1929–2020) Peet Kokla, eesti ajakirjanik (1942–2015) Tiiu Kokla, eesti tõlkija ja toimetaja (1932–) ... http://www.ra.ee/apps/onomastika/index.php/et/nimepanek/searchNimepanek?nimi=Kokla&q=1 https://www.stat.ee/public/apps/nimed/pere/Kokla[alaline kõdulink]
Žocene

Žocene (liivi keeles Žūokkilā), vanasti ka Žociems, on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla põhjaosas Liivi lahe kaldal. Žocene jääb piirkonna keskusest Rojast 7 ja Riiast 168 kilomeetri kaugusele. Küla piirile jääb Žocene bussipeatus.. Külas kasvab looduskaitsealune mänd ümbermõõduga 3 meetrit. Aastal 2015 oli külas 29 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 28. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda. Vietvārdu datubāze, vaadatud 17.05 2020 "LIV-EE-LV DICTIONARY - Livones.net". www.livones.net (inglise). Vaadatud 26. oktoobril 2023. "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 21. mail 2020. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS, vaadatud 17.05 2020
Aizklāņi

Aizklāņi, (liivi keeles Ōst) vanasti ka Aizklāņciems on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla põhjaosas Liivi lahe kaldal. Aizklāņi jääb valla keskusest Rojat 25 ja Riiast 185 kilomeetri kaugusele. Külas asub Aizklāņi bussipeatus. Aastal 2015 oli külas 31 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 30. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda. Vietvārdu datubāze, vaadatud 17.05 2020 "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 21. mail 2020.
Pūrciems

Pūrciems on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla keskosas Liivi lahe kaldal ja jääb Riiast 167 kilomeetri kaugusele. Külas asub Pūrciemsi bussipeatus. Pūrciemsi mänd ümbermõõduga 3,33 meetrit on looduskaitse all. Pūrciemsi muinasasula on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Külas on kämping ja võõrastemaja. Aastal 2018 oli Pūrciemsis 28 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 29. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda. Vietvārdu datubāze, vaadatud 17.05 2020 "IS Mantojums". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. august 2021. Vaadatud 21. mail 2020. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS, vaadatud 17.05 2020 Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija, vaadatud 21.05 2020
Purciems

Purciems on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla keskosas. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda. Vietvārdu datubāze, vaadatud 17.05 2020
Sinimaniseele

Sinimaniseele on põhiliselt Tartus tegutsev pärimuskultuuri selts, mille laulurepertuaari kuuluvad eesti ja setu rahvalaulud ning rahvapärased pillilood. Ansambli asutasid Ülle Paltser ja Janika Viilma. Rühma nimi pärineb setu mängulaulu "Sinimaniseele" esimesest refräänist. Aastal 2006 lindistati Tartus esimese plaadi "Ääletu ägin" materjal, plaat ilmus aastal 2008. Sinimaniseelest on võrsunud Tsõdsõpujaleelo. Ansambli koosseis on vahelduv ja ebastabiilne, sest suurel määral on tegu sõpruskonnaga. Ülle Paltser Helen Kõmmus Kaie Kasemets Katrin Soon Oliver Parrest Mihkel Soon Piia Taremaa Leila Joosepson Annika Kupits Jana Kuningas Keiu Juurmaa Ott Heinapuu Lauri Õunapuu Vivian Siirman Eneli Siirman Mari Lepik Annika Oselin Martin Ellermaa Kadri Veski Pille Vahtmäe Kristen Suokass Carolyn Torger Eva Väljaots Agne Liiskmann Mihkel Rünkla Martiina Viil Maarja Aigro Mari-Liis Viljur Triin Sepp Janika Viilma Andreas Kalkun Kadi Grichin Edith Vohu Triinu Nutt Kristi Ojasaar Pärtel Lippus Toomas Valk Leanne Barbo Hedvig Priimägi Kersti Salujõe Jüri Metssalu Jaak-Albert Metsoja Hille Ojala Anna Hints Marion Selgall Veebileht
Prantsuse saavutamata aadel

Prantsuse saavutamata aadel (prantsuse keeles noblesse inachevée) on väljend, mis iseloomustab neid Prantsuse peresid, kelle esivanemad teenisid aadeldamist võimaldavatel ametikohtadel, kuid mitte piisavalt kaua enne aadlitiitlite kaotamist 23. juunil 1790. Saavutamata aadlisse kuulub umbes sada perekonda. Nende õiguslik staatus aadlikena on vaidlusalune. Prantsuse aadli vastastikuse abistamise ühing keeldus nende vastuvõtmisest.[viide?] Prantsuse aadel Higgs, David (1. detsember 2019). Nobles in Nineteenth-Century France: The Practice of Inegalitarianism (inglise). Lk 12. ISBN 9781421432090.
Reinhold Stryck

Reinhold Aleksander Georg Stryck (sündinud 28. oktoobril 1887) oli ettevõtja, mootoritehas R. Stryck asutaja Pärnus. Martin Seiler Karl Sebulke Mootoritehas R. Stryck ja sama tehas kandis sovjeetide okupatsiooni ajal nime Mootoritehas Proletaar Pärnu masinatehas 27 oktoober 1937, LK3, Uus Eesti Pärnu Uudised, nr. 245,R. Stryck 50. a. Olev Udras (25. oktoober 2009 kell 12:57). "Pärnu masinatehase tõus ja langus". Vaadatud 17. mai 2020 kell 16:20. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |vaadatud= ja |aeg= (juhend)
Lakšciems

Lakšciems on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla keskosas ja jääb Riiast 151 kilomeetri kaugusele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda. Vietvārdu datubāze, vaadatud 17.05 2020
Valkõ

Valkõ (ukraina Валки, vene Валки) on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Valkõ rajooni halduskeskus. Valkõ asub Mža jõe ääres, Harkivi kesklinnast umbes 48 km lääneedelas. Asula on rajatud 1646. aastal, linnaõigused sai 1780. aastal. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Valkõ elanikest ukrainlasi 94,63%, venelasi 4,34%, valgevenelasi 0,37% ja armeenlasi 0,21%. История города Валковский городской совет Національний склад міст Datatowel.in.ua