laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sündinud 1992

Siin on loetletud 1992. aastal sündinud tuntud inimesi. 6. jaanuar – Merilin Paalo, eesti võrkpallur 14. jaanuar – Robbie Brady, Iirimaa jalgpallur 21. jaanuar – Marija Vuković, Montenegro kõrgushüppaja 27. jaanuar – Artjom Savitski, eesti laulja 30. jaanuar – Erik Aunapuu, eesti tennisist 30. jaanuar – Martti Keel, eesti võrkpallur 31. jaanuar – Victor Crone, Rootsi muusik 2. veebruar – Shanieka Ricketts, Jamaica kolmikhüppaja 2. veebruar – Joonas Tamm, eesti jalgpallur 20. veebruar – Lukas Weißhaidinger, Austria kettaheitja 27. veebruar – Jonjo Shelvey, inglise jalgpallur 27. veebruar – Callum Wilson, Inglismaa jalgpallur 27. veebruar – Jimmy Vicaut, Prantsusmaa sprinter 9. märts – Mateusz Przybylko, Saksamaa kõrgushüppaja 9. märts – João Pedro, Brasiilia jalgpallur 9. märts – Cornelia Jakobs, rootsi laulja ja laulukirjutaja 10. märts – Emily Osment, USA näitleja 21. märts – Karolína Plíšková, Tšehhi tennisist 26. märts – Henri Kukke, Eesti sumomaadleja 27. märts – Nette Peit, Eesti võrkpallur 28. märts – Sten-Mark Bachmann, Eesti purjetaja 2. aprill – Epp Mäe, eesti maadleja 10. aprill – Michał Haratyk, poola kuulitõukaja 15. aprill – Amy Diamond, Rootsi laulja 19. aprill – Laura Niils, eesti näitleja 23. aprill – Valter Soosalu, eesti koorijuht 26. aprill – Sten Kalder, Eesti veemotosportlane 26. aprill – Marko Meerits, Eesti jalgpallur 4. mai – Rasmus Mägi, eesti tõkkejooksja 4. mai – Phyllis Francis, Ameerika Ühendriikide jooksja 9. mai – Karen Vapper, Eesti ujuja 12. mai – Vetle Sjåstad Christiansen, Norra laskesuusataja 28. mai – Henri Treial, eesti võrkpallur 31. mai – Laura Ikauniece, läti seitsmevõistleja 1. juuni – Gianmarco Tamberi, Itaalia kõrgushüppaja 1. juuni – Rubén Sobrino, hispaania jalgpallur 7. juuni – Karl Robert Saaremäe, eesti näitleja 22. juuni – Erika Kirpu, Eesti vehkleja 26. juuni – Margit Viirma, Eesti kabetaja ja laulja 30. juuni – Lynx Gaede ja Lamb Gaede, USA lauljad (Prussian Blue) 4. juuli – Eleriin Haas, Eesti kõrgushüppaja 11. juuli – Isabelle Deluce, Kanada filminäitleja 8. juuli – Sandi Morris, USA teivashüppaja 8. juuli – Nikita Gussev, vene jäähokimängija 21. juuli – Julia Beljajeva, Eesti vehkleja 22. juuli – Selena Gomez, USA laulja 3. august – Jannik Vestergaard, taani jalgpallur 3. august – Gesa Felicitas Krause, Saksamaa jooksja 8. august – Kätlin Sepp, Eesti ujuja 19. august – Kadi Kullerkann, Eesti võrkpallur 20. august – Demi Lovato, USA laulja 31. august – Silvia Ilves, eesti tšellist 1. september – Kirani James, Grenada jooksja 8. september – Marianna Liik, eesti helilooja 14. september – Danielle Williams, Jamaica kergejõustiklane 16. september – Nick Jonas, USA laulja (Jonas Brothers) 18. september – Kendra Harrison, Ameerika Ühendriikide kergejõustiklane 20. oktoober – Liis Lemsalu, Eesti laulja 30. oktoober – Édouard Louis, prantsuse sotsioloog ja kirjanik 23. november – Miley Cyrus, USA laulja 15. detsember – Mart Naaber, eesti võrkpallur 18. detsember – Ryan Crouser, USA kergejõustiklane 27. detsember – Maicel Uibo, eesti kümnevõistleja
Oranje-Nassau dünastia

Oranje-Nassau dünastia (hollandi keeles Huis van Oranje-Nassau) on praegune Hollandi valitsejadünastia. Tegu on Nassau dünastia haruga, mis on mänginud Hollandi ja Euroopa poliitikas keskset rolli. Dünastia kerkis esile pärast seda, kui Oranje Willem hispaanlaste vastu mässama hakkas ning pärast kaheksakümneaastast sõda iseseisva Hollandi riigi rajas. Paljud Oranje-Nassau dünastia liikmed võtsid sõjast osa ning olid pärast sõda Hollandi Vabariigi asehalduri (stadhouder) ametis. Aastal 1815 sai Hollandi Vabariigist Oranje-Nassau juhtimisel kuningriik. Dünastia tekkis aastal 1515, kui abiellusid Nassau-Breda Hendrik III ja Chalon-Oranje Claude. Nende poeg René päris oma ema vennalt Philibertilt Oranje Vürstiriigi. Rene oli esimene Nassau soost Oranje vürst ning oleks enda perenimeks võinud võtta "Oranje-Nassau", kui tema onu ei oleks testamendis käskinud tal kasutada nime "Chalon-Oranje". Rene suri aastal 1544 ning tema nõbu William päris kõik tema valdused. William I ehk Oranje Willem võttis enda perenimeks "Oranje-Nassau" ning asutas sellega Oranje-Nassau dünastia. Madalmaade kuningas Nassau dünastia Oranje vürst Oranje Vürstiriik Orange Ordu William III Hofstra Ülikool John Lothrop Motley, The Life and Death of John of Barenvelt. New York & London: Harper and Brothers Publishing, 1900. Rouven Pons (Hrsg.): Oranien und Nassau in Europa. Lebenswelten einer frühneuzeitlichen Dynastie. Historische Kommission für Nassau, Wiesbaden 2018, ISBN 978-3-930221-38-7. Dutch Royal House – official website Sources about the history of Orange-Nassau in the Hessian Main State Archives, Wiesbaden
1951. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

1951. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes olid Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes, mis peeti Bordeaux's 3.–10. septembril 1951.
David Popovici

David Popovici (sündinud 15. septembril 2004 Bukarestis) on Rumeenia ujuja, kes on spetsialiseerinud vabaujumise distantsidele. 2021. aastal tuli ta kolmekordseks juunioride maailmameistriks. Samal aastal oli ta Tokyo olümpiamängudel 200 meetri vabaujumises neljas. 2022. aastal Budapestis tuli ta 200 meetri vabaujumises maailmameistriks uue juunioride maailmarekordiga ja kõigi aegade paremuselt neljanda tulemusega 1.43,21 (seisuga 8. august 2024) Suures basseinis Väikeses basseinis David Popovici FINA kodulehel
Kaarel Aare

Kaarel Aare (14. august 1948 Jõhvi – 9. september 2020) oli Eesti mereraadioside asjatundja ja riigiametnik. Põhihariduse sai Jõhvi 1. keskkoolis (lõpetamise ajal Kohtla-Järve 5. Keskkool). Pärast seda on lõpetanud Tallinna Tehnilise kooli Nr. 1 ("Karu Akadeemia") ja Tallinna Kalatööstusliku Merekooli raadiooperaatori-elektroraadionavigaatori erialal. Aastatel 1966–1990 töötas ta Eesti Merelaevanduses (EML) raadiojaama ülemana, nendest 10 aastat mootorlaeval Ristna. Vahepeal (1967–1969) oli Nõukogude armees. 10 korda on läbi sõidetud Põhja-Meretee. Põhiliselt sõitis merd Euroopa, Vahemere ja Lääne-Aafrika sadamate vahel. 1990–1991 sõitis merd välislipu (Panama) all. Alates 1991. aasta novembrist kuni 2016. aasta veebruarini töötas Veeteede Ametis sidetalituse juhatajana. Osales Suurupi militaarse raadiosaatekeskuse ülevõtmises lahkuvalt Vene mereväelt. Keskus võeti üle täiesti terve ja töötavana. Nimetatud keskuse ja EML-i vastuvõtukeskuse baasil loodi Riiklik meresidesõlm (praegu Riigi Infokommunikatsiooni Sihtasutuse koosseisus), mille ülesandeks sai üles ehitada rahvusvahelistele nõuetele vastav automaatne (digitaal-selektiivse väljakutse võimalusega) Eesti ULL-i meresidevõrk, mille põhiülesandeks on side tagamine Eesti merepääste vastutusalas. Samuti osales ta rahvusvahelise (Soome-Venemaa-Eesti) Soome lahe laevaettekannete süsteemi (GOFREP) ülesehitamises. Eesti poolt tegi põhitöö Cybernetica AS (projektijuht Rein Haavel). Esimesest abielust on poeg Raul (sündis 1971). Teisest abielust lapsi pole. 2006. aasta juunist oli lesk. Hobi on digitaalfotograafia, lemmikhelilooja Raimond Valgre. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. veebruar 2006. Vaadatud 26. oktoobril 2006.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Knattspyrnufélagið Víkingur

Knattspyrnufélagið Víkingur (tuntud lihtsalt kui Víkingur või Víkingur Reykjavík) on Islandi spordiklubi, mis tegutseb riigi pealinnas Reykjavíkis. See on Islandi üks vanimaid spordiklubisid, mis on asutatud 21. aprillil 1908. Víkinguri jalgpallimeeskond on tulnud Islandi meistriks seitse korda (1920, 1924, 1981, 1982, 1991, 2021, 2023). Víkinguri käsipallimeeskond on tulnud Islandi meistriks seitse korda (1975, 1980, 1981, 1982, 1983, 1986 ja 1987) ja käsipallinaiskond Islandi naiste meistriks kolm korda (1991, 1992, 1993). Lisaks jalgpallile ja käsipallile tegeldakse Víkinguris veel muuhulgas tennise, lauatennise, karate ja suusatamisega. Islandi meister (6): 1920, 1924, 1981, 1982, 1991, 2021 Islandi esiliiga võitja (5): 1969, 1971, 1973, 1987, 2010 Islandi karikavõistluste võitja (5): 1971, 2019, 2021, 2022, 2023 Islandi superkarika võitja (3): 1982, 1983, 2022 Kári Árnason, Arnór Guðjohnsen, Helgi Sigurðsson, Sölvi Geir Ottesen, Kolbeinn Sigþórsson, Aron Elís Þrándarson, Óttar Magnús Karlsson, Kemar Roofe, Richard Keogh. Ametlik koduleht
Arnar Gunnlaugsson

Arnar Bergmann Gunnlaugsson (sündinud 6. märtsil 1973 Akranesis) on Islandi jalgpallitreener ja endine jalgpallur (ründaja). Ta alustas klubikarjääri Islandi klubis ÍA, debüteerides Islandi kõrgliigas 1989. aastal. Islandi meistriks tuli ta ÍA-ga aastatel 1992 ja 1995 ning 2008. aastal FH-iga. Aastatel 1992 ja 1995 oli ta Islandi kõrgliigas suurim väravakütt (vastavalt 18 mänguga 15 väravat ja 7 mänguga 15 väravat). Väljaspool Islandit mängis ta klubikarjääri jooksul Hollandi kõrgliigaklubis Feyenoord (1992–1994), Saksamaa esiliigaklubis 1. FC Nürnberg (1994–1995), Prantsusmaa esiliigaklubis Sochaux (1995–1997), Inglismaa klubis Bolton Wanderers (1997–1999), Leicester City (1999–2002) ja Stoke City (aastatel 2000 ja 2002 Leicester Cityst laenul), Šotimaa klubis Dundee United (2002–2003). Hooajal 1998/99 lõi Gunnlaugsson Inglismaa esiliigas Bolton Wanderersi meeskonnas 13 väravat. Inglismaa kõrgliigas mängis ta ühel hooajal Bolton Wanderersi (1997/98) ja neli hooaega Leicester City meeskonnas (1999–2002). Hooajal 2000/01 lõi ta Leicester Citys mängides Inglismaa kõrgliigas kolm väravat. Islandi jalgpallikoondises mängis Gunnlaugsson aastatel 1993–2003 kokku 32 korda ja lõi kolm väravat. 1992. aastal valiti Gunnlaugsson Islandi aasta jalgpalluriks. Aastal 2006 ja aastatel 2008–2009 oli ta koos Bjarki Gunnlaugssoniga ÍA peatreener. Alates 2018. aastast on ta olnud Reykjavíki Víkinguri peatreener. 2021. aastal tuli ta Víkinguriga Islandi meistriks ja samal aastal valiti ta liiga hooaja parimaks peatreeneriks.
Sergei Kravtsov

Sergei Kravtsov (vene keeles Сергей Сергеевич Кравцов; sündinud 17. märtsil 1974 Moskvas) on Venemaa riigitegelane ja poliitik, ta on Ühtse Venemaa liige. Ta on 21. jaanuarist 2020 Venemaa haridusminister. Ta sündis aastal 1974 Moskvas. Ta lõpetas aastal 1996 kiitusega Moskva Riikliku Avatud Pedagoogikaülikooli (aastast 2006 - M.A. Šolohhovi nimeline Moskva Riiklik Humanitaarülikool, 2015. aastal liitus Moskva Riikliku Pedagoogikaülikooliga) matemaatika ja informaatika erialal. Aastatel 1994–1996 oli ta matemaatikaõpetaja Moskva koolis nr. 176. Aastatel 1997–2002 töötas ta Venemaa Haridusakadeemia Hariduskorralduse Instituudis nooremteaduri, teaduri, vanemteaduri, laborijuhataja ametikohtadel. Aastal 2000 lõpetas ta Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi. Aastal 2002 asus ta tööle Vene Föderatsiooni Haridusministeeriumisse. Aastatel 2004–2008 oli ta föderaalse hariduse ja teaduse järelevalveteenistuse juhi Viktor Bolotovi assistent. Ta on 21. jaanuarist 2020 Venemaa haridusminister. Ta on abielus ja tal on kaks last.
Svjatoslav Palamar

Svjatoslav Palamar (ukraina keeles Святослав Ярославович Паламар; sündinud 10. oktoobril 1982 Mõkolajivis) on Ukraina sõjaväelane. 2022 - Ukraina kangelane Захисники Маріуполя на свободі після обміну полоненими. “Редіс”, “Калина” та “Волина” – вільні (vaadatud: 22.09.2022) УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №684/2022 Про присвоєння С.Паламарю звання Герой України. Присвоїти звання Герой України з врученням ордена «Золота Зірка» ПАЛАМАРЮ Святославу Ярославовичу — майору, 01.10.2022
1938. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

1938. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes olid Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes, mis peeti 1938. aastal Pariisis.
Sandy Stuvik

Sandy Nicholas Stuvik (Phuket, 11. aprill 1995) on Norra-Tai võidusõitja. 2014. aastal võitis ta Euroformula Openi. GP3 Series võistles ta 2015. ja 2016. aastal. Stuvik alustas oma motospordikarjääri 2000. aastal kardisõidus, kus ta tegutses 2008. aastani. Pärast aastast ettevalmistust läks ta 2010. aastal üle üheistmelisele võidusõidule. Asia Racing Teami eest võistles ta Aasia Vormel Renault Challenge'il koos Tin Sritrai, Suriya Bala Kerisnan Thevari, Zhang Rani ja Zhi Cong Liga. Ta lõpetas kõik võistlused poodiumil, võitis neli sõitu ja saavutas meistritiitli. 2011. aastal kolis Stuvik Euroopasse, et liituda KEO Racinguga koos Dear Schillinguga. Ta osales Põhja-Euroopa Vormel Renault' kahel esimesel ja Formula Renault 2.0 Eurocupi neljal esimesel osavõistlusel. Ülejäänud kolmel Vormel Renault 2.0 Eurocupi võistlusnädalavahetusel võistles ta koos Timmy Hanseni ja Gustavo Menezesega. Eurokarika kokkuvõttes sai ta 28. koha. 2012. aastal võistles Stuvik Põhja-Euroopa Vormel Renault’s Interwetten Racingis ja saavutas Victor Bouvengi kõrval üldarvestuses 14. koha. 2013. aastal liitus Stuvik RP Motorspordiga European F3 Openil koos Santiago Urrutia, Alexander Torili, Alexandre Cougnaud ja Saud Al Faisaliga. Ta võitis kolm sõitu ja oli kokku kümnel korral poodiumil. 247-256 punktiga kaotas ta Ed Jonesile ja saavutas kokkuvõttes teise koha. 2014. aastal plaanis Stuvik liikuda GP2 Series, kuid see ei teostunud. Nii jäi ta RP Motorspordi juurde koos Artur Janosz, Andrés Saravia, Dzhon Simonyani, Saud Al Faisali ja Costantino Peroni võidusõidusarjas, mida nüüd nimetatakse Euroformula Openiks. Ta võitis 16 sõidust 11 ja võitis meistritiitli 332-243 punktiga meeskonnakaaslase Artur Janoszi ees. 2015. aastal sai Stuvik koos Seb Morrise ja Alex Fontanaga Status Grand Prix'l GP3 Series kokpiti. Ta lõpetas hooaja kokkuvõttes 17. kohal. 2016. aastal liitus Stuvik GP3 Series Tridentiga koos Antonio Fuoco, Artur Janosz ja Giuliano Alesi. Parima tulemusega seitsmenda kohaga oli ta sõitjate edetabelis 18. kohal. Stuvikul on Norra ja Tai kodakondsus. Motospordis stardib ta Tais. Sandy Stuviku koduleht Sandy Stuviku karjääristatistika (inglise keeles)
Harkovi kaardiväe kõrgem tankivägede kool

Harkovi kaardiväe kõrgem tankivägede kool (vene keeles Харьковское гвардейское высшее танковое командное училище) oli Nõukogude Liidu tankivägede õppeasutus Harkivis 1944–1991. 1997. aastal loodi selle põhjal Tankivägede Sõjaväeinstituut. Johannes Kert Ants Laaneots
Joe Kovacs

Joseph Mathias Kovacs (sündinud 28. juunil 1989 Pennsylvania osariigis Bethlehemis) on USA kuulitõukaja, kahekordne maailmameister. Kovacs tuli 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis maailmameistriks, tõugates parimal katsel tulemuseks 21.93 m. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta 21.78-ga kaasmaalase Ryan Crouseri järel hõbemedali. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis võitis ta hõbeda uusmeremaalase Tom Walshi järel. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas tuli ta teist korda maailmameistriks MM-rekordiga 22.91. Tokyo olümpiamängudel tõukas Kovacs 22.65 ning oli olümpiarekordi 23.30 püstitanud Crouseri järel teine. 2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is tõukas ta 22.89 ning võitis maailmameistrivõistluste rekordi püstitanud Crouseri järel hõbeda. 2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis võitis Kovacs Crouseri ja Leonardo Fabbri järel pronksmedali. Tema isiklik rekord kuulitõukes on välitingimustes 22.91, mis on püstitatud 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas, ja sisetingimustes 22.05, mis on püstitatud 2021. aastal Genfis. Tulemusega 22.91 jagab ta Alessandro Andreiga kõigi aegade edetabelis neljandat kohta. Joe Kovacs on ungari päritolu. Ta on lõpetanud 2011. aastal Pennsylvania Osariigi Ülikooli energiamajanduse ja rahanduse erialal. Tema abikaasa on ka tema treener, endine kuulitõukaja Ashley Kovacs.  Joe Kovacs – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Joe Kovacs Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Ameerika Ühendriikide maaväe juhtimis- ja kindralstaabi kolledž

Ameerika Ühendriikide maaväe juhtimis- ja kindralstaabi kolledž (United States Army Command and General Staff College) on USA maaväe sõjaline kõrgkool, mis asub Kansase osariigis Fort Leavenworthis. Kooli asutas 1881. aastal William Tecumseh Sherman ning see pidi olema õppeasutus jala- ja ratseväe ohvitseridele. Kooli õppehooned asuvad Fort Leavenworthi kõrvalt ka Fort Belvoiris (Virginias), Fort Gregg-Addamsis (Virginias), Fort Eisenhoweris (Georgia) ja Redstone Arsenalis (Alabamas). Teiste hulgas on kolledži lõpetanud Douglas MacArthur (1912), Dwight D. Eisenhower (1925–1926), Omar Bradley (1929), H. Norman Schwarzkopf (1969), David Petraeus (1983), Lloyd J. Austin III, Eesti kaitseväe juhataja Andrus Merilo. "NATO - Biography: Major General Andrus Merilo, Commander of the Estonian Defence Forces". NATO. Vaadatud 8. august 2024. Ametlik koduleht (inglise keeles)
Melody (laulja)

Melody (õieti Gabriella Abreu Severino; sündinud 4. jaanuaril 2006 São Paulos) on Brasiilia laulja ja laulukirjutaja.
Ookeanide väetamine

Ookeanide väetamine on teoreetiline geoinseneeria meetod, millega muuta planeedi Maa kliimat. Väetamine peaks soodustama fütoplanktoni kasvu, mis võiks ookeani põhja vajumisel eemaldada atmosfäärist süsinikdioksiidi. Idee on vastuoluline. Kaheldakse nii selle efektiivsuses kui kardetakse ka võimalikke negatiivseid kõrvaltoimeid. "Ookeanide väetamine pakub varuvariante" ERR Novaator, 19. juuli 2012 "The climate renegade" Vox, 4. juuni 2019
Mikael Ishak

Mikael Ishak (sündinud 31. märtsil 1993 Södertäljes) on Rootsi jalgpallur, kes mängib ründajana Poola kõrgliigaklubis Poznańi Lech. Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Assyriska FF. 2010. aastal debüteeris ta Rootsi esiliigas. 2011. aastal lõi ta Rootsi esiliigas üheksa väravat. 2011. aasta detsembris sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga 1. FC Köln. Saksamaa kõrgliigas debüteeris ta 21. jaanuaril 2012 mängus VfL Wolfsburgi vastu. Hooaja 2012/13 teises pooles mängis ta laenul Šveitsi kõrgliigaklubis St. Gallen, kus ta lõi 13 mänguga kolm väravat. 2013. aasta augustis sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga Parma, kuid samal kuul suundus ta laenule Itaalia esiliigaklubisse Crotone. Hooajal 2013/14 lõi Ishak Itaalia esiliigas 24 mänguga neli väravat. 2014. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Taani kõrgliigaklubiga Randers. Kahe ja poole hooajaga lõi ta Taani kõrgliigas 31 väravat. 2017. aasta jaanuaris naasis Ishak Saksamaale, liitudes Saksamaa esiliigaklubiga 1. FC Nürnberg. Kui hooaja 2016/17 teisel poolel ei õnnestunud tal taas ühtegi väravat lüüa, lõi ta hooajal 2017/18 kokku 12 väravat ning aitas Nürnbergil Saksamaa kõrgliigasse pääseda. Saksamaa kõrgliigas lõi Ishak esimese värava 1. septembril 2018 mängus Mainz 05 vastu. Hooajal 2018/19 jäi tema arvele Saksamaa kõrgliigas kokku neli väravat. 2020. aasta juulis siirdus ta Poznańi Lechi. Hooajal 2020/21 lõi Ishak Poola kõrgliigas 12 väravat. UEFA Euroopa Liiga alagrupiturniiril lõi ta Poznańi Lechi kuuest väravast viis, sealhulgas kaks väravat Lissaboni Benfica ja Standard Liège vastu. Hooajal 2021/22 tuli ta Poznańi Lechiga Poola meistriks. Samal hooajal lõi Ishak Poola kõrgliigas 18 väravat ja valiti liigahooaja parimaks ründajaks. 2015. aastal tuli Ishak Rootsi kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Rootsi jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2015–2016 neli korda. Koondisekarjääri ainsa värava lõi ta 6. jaanuaril 2016 sõprusmängus Eesti vastu. Ta kuulus 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Rootsi olümpiavõistkonda. Olümpiaturniiri esimeses alagrupimängus lõi ta värava Colombia vastu. "Ishak nutzt die Eckballvariante zum Ausgleich". kicker.de. kicker. 1.9.2018. Vaadatud 16.5.2020. "Nagrodzono gwiazdy sezonu w PKO Bank Polski Ekstraklasie" (poola). Ekstraklasa. 23.5.2022. Originaali arhiivikoopia seisuga 1.06.2022. Vaadatud 29.5.2022.
Karlo Bručić

Karlo Bručić (sündinud 17. aprillil 1992 Zagrebis) on Horvaatia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Rumeenia kõrgliigaklubis CFR Cluj. Klubikarjääri jooksul on ta mänginud Horvaatia kõrgliigaklubis Zagrebi Lokomotiva (2012–2016), Iisraeli kõrgliigaklubis Ashdod (2016–2019), Jaapani kõrgliigaklubis Sagan Tosu (2019), Leedu kõrgliigaklubis Sūduva (2019), Valgevene kõrgliigaklubis Minski Dinamo (2020), Kreeka kõrgliigaklubis Apóllon Smýrnis (2020–2021) ja Sloveenia kõrgliigaklubis Koper (2021–2022). 2019. aastal tuli ta Sūduvaga Leedu meistriks ja võitis samal aastal klubiga ka Leedu karikavõistlused. 2022. aastal võitis ta Koperiga Sloveenia karikavõistlused. Clujga liitus ta 2022. aasta juunis. Aastatel 2007–2013 mängis Bručić Horvaatia noortekoondistes. https://int.soccerway.com/players/karlo-brui/134639/ (vaadatud 22.6.2022) "CFR Cluj își „betonează” apărarea cu un nou jucător! Cine este fundașul Karlo Brucic și cu cine se va lupta pentru postul de titular". prosport.ro. 8.6.2022. Vaadatud 22.6.2022
Rachel Keke

Rachel Keke (sündinud 30. mail 1974 Abobos) on Elevandiluurannikul sündinud Prantsusmaa poliitik, töökorraldaja ja majahoidja. Ta valiti 2022. aastal Prantsusmaa Rahvuskogu liikmeks Val-de-Marne'i departemangust. Ta sündis 1974. aastal Abobos Elevandiluurannikul. Tema isa oli bussijuht ja tema ema müüs riideid; ta oli 12-aastane, kui ema suri. Ta kolis Prantsusmaale aastal 2000 (pärast riigipööret, millega kukutati Henri Konan Bédié) ja sai prantsuse kodanikuks naturalisatsiooni korras aastal 2015. Ta töötas juuksuri, toateenija ja majahoidjana, CGT ametiühingu esindajana, aastatel 2019–2021, ta oli Pariisis Batignolles'i hotellis Ibis toimunud majahoidjate eduka streigi üks juhte. 20 alltöövõtjana töötavat töötajat püüdsid alates 2019. aasta juulist parema palga ja paremate töötingimuste nimel ning allkirjastasid 2021. aasta mais lepingu, mis täitis peaaegu kõik nende nõudmised. 2022. aasta Prantsusmaa parlamendivalimiste esimeses voorus oli Keke kandidaat La France Insoumise (LFI) uue ökoloogilise ja sotsiaalse rahvaliidu (NUPES) nimekirjas (Nouvelle Union populaire écologique et sociale), mis on vasakpoolne erakondade liit. Val-de-Marne'i osakonna 7. valimisringkonda kandideerinud Keke sai 37,22% häältest esikoha; teiseks tuli endine spordiminister ja olümpiahõbeda võitnud ujuja Roxana Maracineanu, kes sai teise vooru 23,77% häältega. Keke kampaania keskendus mittehääletajate poole pöördumisele, samas kui Maracineanu kutsus üles "vabariiklikule rindele vasakäärmuslaste vastu"; see pälvis kriitikat NUPES-i poolt, kes nägid selles nende võrdsustamist Prantsusmaa paremäärmuslastega. Teises voorus võitis Keke 177 häälega, saades 51,38% häältest Maracineanu 48,62% vastu. Ta on viie lapse ema. 2016. aastal abiellus ta teist korda, tema abikaasa on zouglou muusik.
Šifoon

Šifoon (prantsuse keeles chiffon 'räbal', tuleb araabiakeelsest sõnast شف šīff 'läbipaistev kangas', 'gaasriie') on õhuke läbipaistev või -kumav tekstiil, mis on kootud siid- või kunstsiid-krepplõngast. Kangas on väga peene reeglipäratu tekstuuriga, katsudes liivataoliselt sõmera pinnaga. Šifooni kasutatakse pidulike kleitide ja pluuside, samuti rätikute ja sallide õmblemiseks. 50 × 50 cm pindalaga šifoonrätik on nii õhuke, et kokku pannes mahub see rusikasse. Šifooni kasutatakse sageli tantsurõivastes ja -rätikutes, sest kangas on isegi suure koguse puhul kerge, samas koe tiheduse tõttu hea õhutakistusega, nii et õhku visatud rätik mitte ei kuku maha, vaid laskub aeglaselt hõljudes. žoržett krepp
Ján Čarnogurský valitsus

Ján Čarnogurský valitsus oli Slovakkia valitsus 23. aprillist 1991 kuni 24. juunini 1992. Ján Čarnogurský valitsus tuli võimule, kui senine valitsusjuht ja ühtlasi ka valitsuse peajõu Avalikkus Vägivalla Vastu ehk VPN esimees Vladimír Mečiar oli lahkunud oma parteid Liikumine Demokraatliku Slovakkia Eest ehk HZDS-i tegema. Mitu hiljem sellega seotud olnut siiski jätkas valitsuses, samuti nagu senised koalitsioonikaaslased Kristlik-demokraatlik Liikumine ehk KDH; Demokraatlik Partei ehk DS ja VPNi "traditsioonilist" voolu esindav uus jõud Kodanike Demokraatlik Liit (ODU). 1kohusetäitja 2 originaalis minister obchodu a cestovného ruchu