laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Materjalikulu teenuseühiku kohta

Materjalikulu teenuseühiku kohta (inglise material input per service, lühendatult MIPS) on 1993. aastal Wuppertali Instituudis dr Friedrich Schmidt-Bleeki juurutatud indikaator ökotõhususe mõõtmiseks. Materjalikulu teenuseühiku kohta väljendab massiühikutes, kui palju materjali (k.a kaudne materjal, nt põlevkivi kaevandamise aheraine) ja energiat kulub toote valmistamiseks ja selle kasutamiseks või teenuse osutamiseks. Faktor 10 Faktor 4 Materjalikulu Materjalivoo analüüs Olelusringi hindamine Ökoloogiline seljakott Ökotõhusus Ühendivoo analüüs Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 12.12.2011) Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [2] (vaadatud 12.12.2011)
Faktor 4

Faktor 4 (inglise factor 4) on ökotõhususe mõõtmise vahend, mis juhib tähelepanu Maa loodusvarade piiratusele. Faktor 4 kontseptsiooni esitasid 1995. aastal Ernst Ulrich von Weizsäcker, Amory ja Hunter Lovins Wuppertali Instituudist raamatus "Faktor neli – kahekordistame heaolu, poolitame ressursikasutuse". Faktor 4 autorite järgi on materjali- ja energiakasutust globaalselt poole võrra vähendades võimalik heaolu kaks korda suurendada. Selle põhimõtte rakendus sõltub riikide tarbimise ja elukvaliteedi tasemest. Arengumaades on eesmärk loodusvarade kasutuse taseme säilitamine, tõstes heaolu neljakordseks. Arenenud maades on taotlus heaolu säilitada, vähendades loodusvarade kasutust neli korda. faktor 10 ökotõhusus Faktor 4 Säästva Eesti Instituudi veebisõnastikus "Säästva arengu sõnaseletusi" (vaadatud 12.12.2011) Faktor 4 Säästva Eesti Instituudi veebisõnastikus "Säästva arengu sõnaseletusi"
Enn Heinaru

Enn Heinaru VR II/3 (kuni 1934. aastani Emil David Heimberg; 1934–1935 Emil Heinaru; 25. mai 1891 Kadrina vald – 4. aprill 1972 Chicago, USA) oli Eesti sõjaväelane (leitnant) ja riigiametnik. Õppis aastatel 1906–1909 Venemaal Jamburgi kubermangus Nadeždino mõisas põllumajandust. Töötas aastatel 1909–1912 Nižni-Novgorodi kubermangus Andosovo mõisas abivalitsejana ja Simbirski kubermangus Malinovo mõisas katsejaama juhatajana. Vabadussõjast võttis osa 1918. aastast 5. jalaväepolgus ja Viru-Nigula Kaitseliidu pealiku ja komandandina. 1920. aastast töötas põllumajandusministeeriumis, algul revidendina, seejärel jaoskonna- ja osakonnajuhatajana. 1937. aastast riigimaadeameti juhatajana. Oli samal ajal tegev Kaitseliidus, Harju maleva Rävala malevkonna pealik. 15. jaanuar 1891 – ülendati veltveeblist ohvitseri asetäitjaks, teenis 5. Jalaväepolgus 22. aprill 1920 – ülendati lipnikuks 3. detsember 1920 – sai tasuta maa normaaltalu mõõdus 5. oktoober 1925 – võeti reservväest Kaitseliidu Harju Malevasse 19. veebruar 1932 – ülendati nooremleitnandiks 18. veebruar 1936 – ülendati leitnandiks Vabadusristi II liigi 3. järk, 5. märts 1920 Valgetähe III klassi teenetemärk, 24. veebruar 1938 "Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased. 1918 - 1938". Eesti Kunstnike Liidu väljaanne; Tallinn 1939 Ohvitseride andmekogu
Gustav Sääsk

Gustav Sääsk (ka Kusti Sääsk; 3. august 1894 Saaremaa – 6. märts 1980 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kaptenmajor). Oli muuhulgas sõjalaevade Ristna ja lühemat aega ka Suuropi komandör. Ohvitseride andmekogu
Viktor Toom

Viktor Toom (16. juuli 1897 Kaluuga kubermang, Venemaa – 21. september 1948 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1936). Ohvitseride andmekogu
Ernst Kramm

Ernst Johannes Kramm (19. juuli 1895 Tallinn – 26. august 1959 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major). Ohvitseride andmekogu
August Võsu

August Võsu (13. juuli 1899 Tallinn – 27. august 1990 Gävle) oli Eesti sõjaväelane (mereväe vanemleitnant). Ohvitseride andmekogu
Johannes Vibur

Johannes Ferdinand Vibur (kuni 1935. aastani Johannes Ferdinand Viburg; 3. mai 1895 Kuksema, Järvamaa – 4. jaanuar 1980) oli Eesti sõjaväelane (major) ja arst. Ta lõpetas aastal Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi. Aastatel 1914–1918 ja 1920–1922 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Ta oli korporatsiooni Rotalia vilistlane. Aastatel 1918–1920 võttis osa Vabadussõjast. Ta oli aastast 1923 sõjaväearst. Aastast 1926 teenis ta suurtükilaeval Lembit. 1930. aastatel oli ta arst Nõmmel. Arreteeriti 1951 Nõukogude julgeoleku poolt, oli 1956. aastani Irkutski oblastis Taišeti vangilaagris. Pärast vabanemist töötas Nõmme polikliinikus ja sünnitusmajas. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. II, lk 89 Lõhmus, Leho. Sõjahauad Hiiu-Rahu kalmistul, Tallinn 2007, lk 131 Ohvitseride andmekogu
Ökomorfoloogia

Ökomorfoloogia on ökoloogia ja morfoloogia piiriteadus, mis uurib organismide välistunnuste kujunemise olenevust keskkonnast. Ökomorfoloogia huviorbiidis on eriti populatsioonide kohastumine (nt selle geneetiline alus) ja organismide kohanemine keskkonnaga (nt füsioloogiliste protsesside seadumine uues keskkonnas). Elusolendite kohastumisvõimaluste valikut peetakse väikeseks ning seetõttu võivad näiteks ühesuguses mullas ja samas kliimas kasvavad fülogeneetiliselt ja taksonoomiliselt kauged taimeliigid konvergentsi teel muutuda nii välimuse kui ka füsioloogiliste tunnuste poolest sarnasteks. Seetõttu peetakse eluvorme olulisteks ökomorfoloogia objektideks. ökofüsioloogia EE 10. köide, 1998. EE 10. köide, 1998.
Jüri Ojatalu

Jüri Ojatalu (kuni 1935. aastani Jüri Straus; 7. märts 1904 Künnapõhja küla, Voka vald, Virumaa – 11. juuli 1959 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (leitnant). Arreteeriti 14. juunil 1941 Värska sõjaväelaagris. Viibis Norillagi vangilaagris Krasnojarski krais kuni 1951. Seejärel asumisel kuni 1956. Ohvitseride andmekogu
Eduard Anari

Eduard Anari (kuni 1935. aastani Eduard Amberg; 24. veebruar 1900 Narva – 17. oktoober 1975 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1930). Ohvitseride andmekogu Eesti kommunismiohvrid 1940–1991 Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul
Jüri Jürgen

Jüri Jürgen (16. september 1901 Olustvere, Viljandimaa – 24. mai 1990 Jersey City, New Jersey osariik, USA) oli Eesti sõjaväelane (kapten). Ohvitseride andmekogu
Ühiselulised putukad

Ühiselulised putukad ehk seltsingulised putukad ehk sotsiaalsed putukad on peresid moodustavad putukad. Nende alla kuuluvad paljud mesilaslased, termiidilised, voltherilased ja sipelgad. Ühiselulistele putukatele on omane polümorfism ja tööjaotus. polüdoomia EE 10. köide, 1998.
Arsi Aarma

Arsi Aarma (kuni 1917. aastani Arnold Eberhard Noppasson, 1917–1934 Arseni Noppasson; 3. jaanuar 1908 Koluvere küla, Rakke vald, Järvamaa – 13. november 2002 Rakke, Lääne-Virumaa) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant) ning muusikaõpetaja. Ta teenis Kaitseliidu Tartumaa malevas. 1938 Kotkaristi kuldrist Ohvitseride andmekogu Geni Jaanus Männik. Sada aastat väärika õpetaja sünnist. - Virumaa Teataja, 25.01.2008.
Ökokliin

Ökokliin ehk ökoloogiline rida on taimede kasvukohtade või taimekoosluste järjestus piki üht keskkonnagradienti. Ökokliinist saab rääkida nt siis, kui taimekoosluste järjestust vaadatakse kuivast kasvukohast liigniiskeni. Ökokliini uurimisel kasutatakse sageli ordinatsioonimeetodeid ja gradientanalüüsi. Kui ökokliin läbib eri pinnavorme, siis nimetatakse seda topokliiniks, mullateaduses kateenaks. EE 10. köide, 1998 EE 10. köide, 1998.
Jaan Maidre

Jaan Maidre (kuni 1936 Felix Martin; 15. aprill 1903 Tartu – 24. aprill 1942 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Tapa linnapea ja linnavanem aastail 1935–1940. Ta oli osaühingu Lihaeksport tapamaja raamatupidaja ja kaitseliitlane. Ta arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941, lasti maha. Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk, 1940
Bernhard Freier

Bernhard Freier (sündis Tallinnas – suri aastal 1692) oli Eesti vaimulik. Freier õppis 1669. aastast Rostocki ülikoolis usuteadust. Ta oli aastatel 1681–1692 Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja ja aastatel ühtlasi 1681–1690 Pärnu Nikolai koguduse abiõpetaja. Lisaks oli ta 1686. aastast Pärnu Konsistooriumi assessor ja 1687. aastast Pärnu kreisi praost. 1686. aastal võttis osa Liepa (asub praeguse Cēsise rajooni territooriumil) piiblikonverentsist. Ta oli abielus Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja Heinrich Vestringi tütre Annaga. Tema abikaasa vend Johann Vestring oli Pärnu Eliisabeti koguduse ja Pärnu Nikolai koguduse vaimulik; abikaasa vennapoeg Salomo Heinrich Vestring oli Tori ja Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja ning vaimulik kirjamees, teine abikaasa vennapoeg Lorenz Vestring oli Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja. Die evangelischen Prediger Livlands bis 1918. Böhlau Verlag Köln, Wien 1977
Eesti Juudi Kogukond

Eesti Juudi Kogukond on 1992. aastal loodud organisatsioon Eestis, mis tegeleb juudi rahvuse eneseteadlikkuse tõstmise ning sõprussidemete loomisega rahvusvahelistes juudi organisatsioonides. Gennadi Gramberg, 1992–1995 Cilja Laud, 1995–2005 Alla Jakobson, 2006–... Eesti juudid Elhonen Saks, Eestlased ja juudid (Tallinn: E. Saks, 2008), lk 86.
Valge sinep

Valge sinep (Sinapis alba) on ristõieliste sugukonda sinepi perekonda kuuluv üheaastane rohttaim. Taime kõrgus 17–85 cm, heal kasvukohal võib kasvada kuni 1,2 m kõrguseks. Lehed sulgjalt lõhestunud. Valge sinep õitseb juunist sügiseni. Õied on helekollased, koondunud kobarõisikutesse. Viljaks kõdrad, mis on tihedalt kaetud harali karvadega. Viljanokk mõõkjas, vilja poolmetega tugevalt ühinenud. Kõdrad asetsevad varre suhtes peaaegu horisontaalselt, seemned on kollakasvalged. Kõdrad Õied Lehed Valge sinepi looduslik levila ulatub Vahemere maadest Ees-Aasia ja Ida-Indiani. Roomlastega koos jõudis taim üle Alpide ja Kesk-Euroopa kloostriaedadesse, kust levis loodusesse. Eestis kasvab pärismaisena hajusalt prahipaikadel, sadamates, teede ääres ja põldudel. Eelistab kuiva päikesepaistelist kohta ja kasvab eriti hästi lubja- ja huumusrikastel savi- ja liivmuldadel. Sinepiseemned koosnevad kolmandiku ulatuses rasvasest õlist, lisaks sisaldavad valku ning glükosiid sinalbiini ja mürosiini, mis annavad sinepile tema terava maitse. Sinep ergutab ainevahetust: parandab maomahlade ja sülje eritumist, ergutab söögiisu ja mõõduka tarbimise korral kergendab seedimist. Sinep aktiveerib vereringet ja parandab suukoopa põletikke. Valge sinepi seemneid kasutatakse köögikunstis kas tervelt või pulbristatult. Pulbrist valmistatakse lauasinepit. Seemnetest valmistatakse ka aromaatset sinepiõli. Valge sinepi maitse sobib eelkõige rasvasemate toitude, eriti eri liiki vorstide juurde ja kastmete maitsestamiseks. Terveid seemneid kasutatakse marinaadide, kaunviljade ja karride koostises. Pulbersinepit lisatakse salatikastmetesse ja majoneesile. Noortest värsketest sinepilehtedest saab maitsva salati. Neid kasutatakse nagu spinatit. Sinepilehed sobivad hästi suppidesse. Teistest vürtsidest sobib hästi ingveri, sidruni ja sibulaga. Valget sinepit kasvatatakse tööstuslikult õlikultuurina. Õli kasutatakse söögiõlina ja seebi valmistamiseks. Samuti leiab taim rakendust meetaimena ja haljasväetisena. Taimede välimääraja, Valgus, Tallinn, 1975, lk 199 Rausch, A., Lotz, Brigitte., Maitsetaimede leksikon, Maalehe raamat, lk 266-269 Valge sinep andmebaasis eElurikkus
OSOAVIAHIM

OSOAVIAHIM ehk Riigikaitse ning Lennundus- ja Keemiaalase Töö Abistamise Ühing (vene keeles Общество содействия обороне, авиационному и химическому строительству (ОСОАВИАХИМ)) oli NSV Liidu riigikaitseline organisatsioon, mis tegutses aastatel 1927–1948 ning mille järeltulija oli ALMAVÜ. Organisatsiooni juhtisid: 1927–1932 Józef Unszlicht 1932–1937 Roberts Eidemanis 1937 Pavel Goršenin 1938–1948 Pavel Kobelev
Ainesõna

Ainesõnad ehk loendamatud (nimi)sõnad või jaotatavad (nimi)sõnad on ainsuslikud mitteloendatavad sõnad. Ainesõnad väljendavad aineid, nt liiv, sool; nähtusi, nt sõprus, palavik; omadusi, nt tarkus, julgus; abstraktmõisteid, nt töö, aeg; objektikogumeid, nt rahvas, puuvili; mõõdetavaid suurusi, nt laius, pikkus. Ainesõnadele vastanduvad asjasõnad, mis on loendatavad. Kui asjasõnadel on olemas ainsuse ja mitmuse vorm (kass–kassid), siis ainesõnad on oma loendamatuse tõttu kasutatavad üksnes ainsuses. Mitmus on nende puhul võimalik ainult tähendusnihke puhul, nt puuviljad ’liigid puuvilja’, aedviljad ’liigid aedvilja’. Ainesõnad on kvantitatiivselt piiritlemata. Neid saab muuta kvantitatiivselt piiritletuks, kui vastavatele sõnadele lisada mõõdetavat suurust väljendav nimisõna ehk mõõdusubstantiiv, nt kott jahu, liiter piima, kilo riisi. M. Erelt, R. Kasik, H. Metslang, H. Rajandi, K. Ross, H. Saari, K. Tael, S. Vare, Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut, 1993. §504, §595
Linnauuendus

Linnauuendus (inglise urban renewal) on linna hüljatava või allakäiva piirkonna ümberplaneerimine arenguimpulsside andmiseks. Linnauuendusprojekte tehakse enamasti hääbuva traditsioonilise tööstuse, kahjustatud keskkonna ja/või sotsiaalsete probleemidega piirkondades. Säästev linnaplaneerimine Uus-urbanism Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 12.12.2011) Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [2] (vaadatud 12.12.2011)
Eesti kullafond (Onu Bella)

"Eesti kullafond" on 2011. aastal Eesti kullafondi sarjas välja antud kogumikalbum Onu Bella lauludest. CD 1 Ma võtsin viina Seksikas poiss Tähestik Koolis on vahva Õpime puskarit tegema Uude maailma minek / Anna ennast kätte Mu armukeste kari Aisakell Ma suudlen sind terve kogu öö Armastus on niivõrd imelik Sa vaid kuulatu Esta cancion es sobre Espana Kuidas ma miilitsaga tina panin Mustlane Vanaisa lõbutare Õnnetu klouni laul Jälle algab kõik CD 2 Mu sõber "Fiat" Onu Bella paradiis Sa kalla! Emalendur / Kärakat on! Minu elukaaslane on Samantha Fox Õudne öö Ma olen ju naine Mr. Intiimteenus Rasputin Mul on häbi, mida olen teinud Klounimuusika lõpulaul Koduperenaine Bella Ma olen sutenöör (töö kiidab tegijat) Aitab küll! Tahan saada heaks DVD Vaid kuulatu Ma võtsin viina Mustlane Rasputin Suvekuninganna Tahan saada heaks Jälle algab kõik Uude maailma minek / Anna ennast kätte Õpime puskarit tegema Õnnetu klouni laul Klounimuusikali lõpulugu Ma olen ju naine Mirrors Mu sõber "Fiat" Onu Bella paradiis (Live) Seksikas poiss
Viktor Piirsoo

Viktor Piirsoo (kuni 30. maini 1936 Viktor Piskun; 7. veebruar 1917 – 4. september 1941 Kehra) oli eesti komsomolitegelane (ELKNÜ Tallinna linnakomitee sekretär). Ta töötas lukksepana Tallinna Arsenali relvatehase autotöökojas, kuni liitus komsomoliliikumisega 1940. aastal. Piirsoo toetas juunipööret rongkäikude organiseerimisega ja oli ka tehase komsomolialgorganisatsiooni juhataja. 1940. aasta lõpus, pärast senise ELKNÜ Tallinna linnakomitee sekretäri Aleksander Klingbergi suunamist tööle Eesti NSV prokuratuuri, määrati Viktor Piirsoo ELKNÜ Tallinna linnakomitee sekretäriks. Pärast Nõukogude-Saksa sõja algust määrati Piirsoo ühe Tallinna hävituspataljoni juhiks, aga lahingute lõppemise järel jäi ta taganevatest Nõukogude vägedest maha, varjas ennast vanaonu juures, kasutades Jakob Saalmanni nimel olevaid dokumente, kuid tabati Peningi valla Omakaitse poolt ning toimetati Kehrasse. Kehras asunud Saksa sõjaväe välikohtu otsusega mõisteti Viktor Piirsoo surma kommunistliku tegevuse eest ning surmaotsus viidi ka kohapeal täide. Viktor Piirsoo hukkamise kohta väljastati tema emale Minna Piirsoole Julgeolekupolitsei B IV osakonna ülema Ervin Viksi poolt surmateade 3. oktoobril 1942. „ Julgeolekupolitseiameti B IV osakond Nr. IV/2428 Tallinn, 3. okt 1942 Kod. Minna Piirsoo Vastuseks Teie poolt 3. okt 1942 Kindralkomissarile esitatud palvele teatan Saksa Julgeolekupolitsei ülesandel, et Viktor Piirsoo, sündinud 7.02.1917, on Saksa sõjaväe välikohtu otsusega kommunistliku tegevuse eest surma mõistetud ja otsus täide viidud. E. Viks“ – "Sirgjoonel". Mälestusi Tallinna kommunistlike noorte tegevusest 1917–1986. Ants Saar. "Lugu tundmatust", Tallinn: Eesti Raamat 1988, lk 74
Raoul Viies

Raoul Viies (14. jaanuar 1925 – 30. juuli 1985) oli eesti komsomolitegelane (ELKNÜ Tallinna linnakomitee sekretär). Raoul Viies oli pärit Tallinna töölisperekonnast. Augustis 1940 astus ta Eestimaa Kommunistlikku Noorsooühingusse ning oli Tallinna Pioneeride Palee vanempioneerijuht. Pärast teise maailmasõja käigus Tallinna vallutamist Nõukogude vägede poolt septembris 1944 määrati Raoul Viies ELKNÜ Tallinna linnakomitee I sekretäriks. 1947. aastal valiti ta ELKNÜ Tallinna linnakomitee sekretäriks. Aastatel 1954–1957 oli Raoul Viies Eesti NSV haridusministri asetäitja. Alates 1957. aastast töötas ta 14 aastat Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühingus, 1961–1971 oli ühingu esimees. Aastatel 1971–1981 oli ta Eesti NSV kultuuriministri asetäitja ja seejärel ka I asetäitja. 1983. aastal Eesti NSV Ministrite Nõukogu ja Eesti NSV Ametiühingute Nõukogu autasustas aukirjaga, "Kauaaegse viljaka töö eest rahvastevahelise sõpruse arendamisel ja tugevdamisel" Viies, Raoul Antoni p., Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühingu juhatuse presiidiumi liiget. Raoul Viies suri 30. juulil 1985 ja maeti 6. augustil Metsakalmistule. 1976 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane Raoul Viies oli abielus Helene Kumaga. EESTI NÕUKOGUDE SOTSIALISTLIKU VABARIIGI ÜLEMNÕUKOGU JA VALITSUSE TEATAJA, 1983, 44, 526 Haudi. Kalmistute register, www.kalmistud.ee
Osara lagendikud

Osara lagendikud (soome keeles Osaran aukeat või Osaran aukot) on Soomes Kainuu maakonnas, Põhja-Pohjanmaa maakonnas Pudasjärvi linnas ja Lapi maakonnas Posio vallas paiknevad lageraiealad, mis olid omal ajal Euroopa suurimad. Raietegevus sealkandis algas pärast Teist maailmasõda 1940. aastate teisel poolel ning jätkus 1960. aastate lõpuni. Ühtekokku langetati sel ajavahemikul metsa enam kui 20 000 hektarilt. Puitu saadi rohkem kui 1,2 miljoni kuupmeetrit. Nimi Osara lagendikud tuleneb Soome metsavalitsuse toonase tegevdirektori Nils Osara nimest, ehkki lageraie algas juba tema eelkäija Mauno Pekkala ajal. Lageraie Osara lagendikel pälvis algusest peale tugevat kriitikat. On kardetud, et tühermaad muutuvad tundraks. Metsa taastumise probleeme on seotud ka seemnematerjali liialt lõunapoolse päritoluga. Mõnes piirkonnas ongi tulnud metsa korduvalt istutada. Nüüdseks kasvab Osara lagendikel 12–14-meetrine tihe puistu. Noor ühetasane männik ulatub silmapiirini. Enamik alast jõuab peagi esimese harvenduseni. Osal raiealast on noorendik siiski veel üsna madal. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. jaanuar 2011. Vaadatud 12. detsembril 2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.storaenso.com/Documents/terve-metsa-syyskuu-2007.pdf[alaline kõdulink] Selle artikli kirjutamisel on kasutatud soomekeelset artiklit fi:Osaran aukeat seisuga 12. detsember 2011. Maatilan Pirkka: "Osaran aukeat ovat tänään luontoaktivistien Waterloo" Sampsa Oinaala: "Osaran aukeat eivät kelpaa menestystarinaksi" (Ökometsandustalude liit ja Põhja-Pohjanmaa hea metsakasvatuse ühistu)
499

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 460. aastad | 470. aastad | 480. aastad | 490. aastad | 500. aastad | 510. aastad | 520. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 495 | 496 | 497 | 498 | 499 | 500 | 501 | 502 | 503 | ► | ►► 499. aasta Vana-Rooma konsul oli Iohannes Giblus. 1. märts – Roomas toimunud sinodil otsustati keelustada kõik diskussioonid paavsti järeltulija üle paavsti eluajal. ... ...
497

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 460. aastad | 470. aastad | 480. aastad | 490. aastad | 500. aastad | 510. aastad | 520. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 493 | 494 | 495 | 496 | 497 | 498 | 499 | 500 | 501 | ► | ►► 497. aasta Isauria sõda lõppes isauria mässuliste lüüasaamisega. Vana-Rooma konsuliks oli Anastasius. ... ...
495

◄ | 4. sajand | 5. sajand | 6. sajand | ► ◄ | 460. aastad | 470. aastad | 480. aastad | 490. aastad | 500. aastad | 510. aastad | 520. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 491 | 492 | 493 | 494 | 495 | 496 | 497 | 498 | 499 | ► | ►► 495. aasta Wessexi kuningas Cerdic vallutas Hampshire'i. Vana-Rooma konsuliks oli Viator. ... ...
Riskiühiskond

Riskiühiskond (inglise risk society) on Lääne tööstusriikide tänapäeva ja tuleviku ühiskond, kes satub üha suurenevasse sõltuvusse teaduslikest ja tehnilistest teadmistest. Nende teadmiste ja tehnikaga kaasnevad riskid ja ohud, mis võivad ajas väga kaugele ulatuda ja mille tagajärgi on seetõttu raske, kui mitte võimatu hinnata (nt tuumaenergia). Ühtlasi on riskiühiskond keskkond, mis reorganiseerub vastusena nii reaalsetele ohtudele kui ka kujuteldud või liialdatud ohtudele. Termini võttis 1990. aastatel kasutusele saksa sotsioloog Ulrich Beck. Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn. [1] (vaadatud 12.12.2011)
Fabian Frei

Fabian Frei (sündinud 17. mail 1989 Frauenfeldis) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib Šveitsi rahvuskoondises ja Šveitsi kõrgliig klubis FC Basel poolkaitsjana. Ta on Baselis mänginud suurema osa klubikarjäärist. Baseli põhimeeskonnas debüteeris ta 2007. aastal. Baseliga on ta tulnud viis korda Šveitsi meistrks. Aastatel 2009–2011 mängis ta laenul klubis FC St. Gallen. Aastatel 2015–2018 mängis ta Saksamaa kõrgliiga klubis 1. FSV Mainz 05. Ta ei ole Alexander Frei sugulane. Basel Super League (5): 2007–08, 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15 Šveitsi karikas (3): 2007–08, 2011–12, 2018–19
Paul Gonzales

Paul Garza Gonzales (sündinud 18. aprillil 1964 East Los Angeleses Los Angelese maakonnas Californias) on USA endine poksija. Gonzales võitis helveskaalus (kuni 48 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta sai nendel olümpiamängudel parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika. Gonzales poksis augustist 1985 kuni juulini 1991 elukutselisena. Ta osales kokku 20 kohtumisel, võites neist 16 (neist 3 nokaudiga) ja kaotades 4 (neist 1 nokaudiga) kohtumist. 23. suveolümpiamängude poksivõistlus. Los Angeles 1984. Tulemused inglise keeles Paul Gonzales veebisaidil Olympedia (inglise) Paul Gonzales veebisaidil BoxRec (inglise)
Friedrich Sauer

Friedrich Sauer (Prido Saue; 25. oktoober 1881 Suuremõisa vald – 27. oktoober 1927 Tallinn) oli Eesti haridustegelane. Friedrich Sauer sündis 1881. aastal Hiiumaal Suuremõisa vallas Tubala külas Simmunal talunike-kipparite suguvõsas. Juba varakult oli Priidu sunnitud isale metsatöödes abiks olema. Juba kolmeaastases Palade külakoolis avaldus tema suur lugemishimu, mille rahuldamiseks hakkas ta õppima vene ja saksa keelt, kuna nendes keeltes oli rohkem raamatuid saada. Sauer lõpetas Kuri kihelkonnakooli ning kogunud raha, õppis edasi 1899–1901 Kaarma õpetajate seminaris. Töötas mõne aasta vallakooli õpetajana Helme kihelkonnas Leebikul ja Põltsamaa kihelkonnas Tapikul. Kevaditi ja sügiseti, kui maal koolitöö seisis, täiendas ta end Hugo Treffneri Gümnaasiumis. 1905. aastal sooritas küpsuseksami Tartu Aleksandri gümnaasiumi juures ning astus Tartu Ülikooli õppima ajalugu. Kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi. Üliõpilasena võttis Sauer osa üliõpilasliikumisest, mis oli suunatud venestamise vastu ning sattus õige pea konflikti võimudega. Suutmata pedagoogina tööd leida, jätkas ta õpinguid õigusteaduskonnas ning võttis 1910. aastal vastu saksa ja ladina keele õpetaja koha Venemaal Rostovis Doni ääres (1910–1918). Venemaal elades täiendas end klassikalise filoloogia alal Jena ülikoolis ja Varssavi ülikoolis (1913–1918). Tartu eesti ülikooli asutamisel pakuti talle lektori kohta, kuid Sauer eelistas Põltsamaa Reaalgümnaasiumi direktori (1918–1920) kohta. Oli Rooma ajaloo lektor Tartu Ülikooli juures korraldatud õpetajate suvekursustel (1920). 1920. aastal kutsuti ta kui silmapaistev ja energiline koolitegelane haridusministriks Jaan Tõnissoni teise valitsusse. 1921. aastal töötas õpetajana Jakob Westholmi Gümnaasiumis. 1. veebruarist 1921 kuni 1. oktoobrini 1923 oli Sauer haridusministri abi ning Haridusministeeriumi kunsti- ja teadusosakonna juhataja. 1921–1927 oli ta Tallinna Linna II Tütarlaste Gümnaasiumi kodanikuteaduse õpetaja ning 1924–1927 Tallinna Linna I Tütarlaste Gümnaasiumi direktor. 1927. aastal suri Friderich Sauer 45-aastaselt luutuberkuloosi. Ta on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule. Kaht poega represseeriti nõukogude võimu poolt; neist Raul Sauerit seoses 1940. aasta Eesti-Läti jalgpalli maavõistlusega. Abikaasa Ida Saueri 1977–1978 kirjutatud käsikirjalised mälestused asuvad Friedrich Saueri venna Johanni järeltulijate valduses. Eesti Üliõpilaste Seltsi liige Korporatsiooni Sakala asutajaliige (alates 1908) Rostovi Eesti Klubi asutajaliige Eesti Rahvaerakonna ja Kristliku Rahvaerakonna liige Eesti Vabariigi haridusministrid