laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Qaumī Tarānāh

"Pak sar zamin" suunab siia; muude kasutuse kohta vaata lehekülge Pak sar zamin (täpsustus). "Qaumī Tarānāh" (urdu keeles قومی ترانہ‎, otsetõlkes riigihümn), rohkem tuntud pealkirjaga "Pāk Sarzamīn" (پاک سرزمین, püha maa) on Pakistani islamivabariigi riigihümn. Sõnad kirjutas aastal 1952 Hafeez Jalandhari, viisi aastal 1949 Ahmed Ghulam Ali Chagla. Hümni sõnad on urdukeelsed, palju mõjutusi on saadud pärsia keelest. Laulust sai ametlikult Pakistani hümn augustis 1954, samal aastal laulsid selle linti 11 Pakistani kuulsamat lauljat: Ahmed Rushdi, Kaukab Jahan, Rasheeda Begum, Najam Ara, Naseema Shaheen, Zawar Hussain, Akhtar Abbas, Ghulam Dastagir, Anwar Zaheer ja Akhtar Wasi Ali. "Information of Pakistan". Infopak.gov.pk. Originaali arhiivikoopia seisuga 26. oktoober 2007. Vaadatud 31. jaanuar 2013. "Death Anniversary of Ahmed Rushdi". Duniya News. Originaali arhiivikoopia seisuga 14. jaanuar 2016. Vaadatud 1. september 2016.
Nähtamatud kangelased

„Nähtamatud kangelased“ on 2019. aastal Soome ja Tšiili koostöös valminud tõsielusündmustel põhinev kuueosaline draamasari. Sarjas kujutatakse Tšiilis töötanud Soome diplomaatide (peamiselt konsul Tapani Brotheruse (näitleja Pelle Heikkilä ja tema pere) elu Soome konsulaadi loomise aegu Santiagos 1973. aastal, Tšiili president Salvador Allende kukutamisest 11. septembril 1973 ning sellele järgnenud sündmusi kuni Tšiili sõjaväevalitsuse esialgse stabiliseerumiseni suvel 1974. Svarta nejlikan The Black Pimpernel "Nähtamatud kangelased". ERR. Vaadatud 4.10.2020. "Nähtamatud kangelased". ERR, Jupiter "Harald Edelstam kertoo diplomaatin vaikutusmahdollisuuksista". 5. aprill 2019
Usk, ühtsus, kord

"Usk, ühtsus, kord" (urdu keeles ایمان، اتحاد، نظم) on Pakistani riigi moto. Seda peetakse Pakistani riigi juhtpõhimõtteks. Pakistani iseseisvudes võttis riigi looja Muhammad Ali Jinnah need sõnad Pakistani motoks. "Usk, ühtsus, kord" on kirjutatud ka riigi vapile. "The State Emblem". Ministry of Information and Broadcasting, Government of Pakistan. Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuli 2007. Vaadatud 18. detsember 2013. "Faith, unity and discipline". The Nation. 25. detsember 2013. Vaadatud 25. november 2014.
Groupe PSA

Groupe PSA ehk PSA grupp (PSA Group inglise keeles) oli rahvusvaheline Prantsuse autode ja mootorrataste tootja, mille tooteid müüdi kaubamärkide Peugeot, Citroën, DS Automobiles, Opel ja Vauxhall all. Ettevõte loodi 1976. aastal, kui Peugeot S.A. (millest on tuletatud PSA) võttis üle Citroëni. 1978 osteti ka suurtes rahalistes raskustes olev Chrysler Europe. 2012. aastal asuti tegema koostööd General Motorsiga. Aastatel 1991 kuni 2016 kandis Groupe PSA nime PSA Peugeot Citroën. Groupe PSA peakontor asus Rueil-Malmaisoni vallas Pariisi lähistel. Ettevõte oli noteeritud Pariisi börsil. 2019. aasta oktoobris teatati plaanist liituda ettevõttega Fiat Chrysler Automobiles. 2020. aasta juulikuus teatati, et liitumise järel saab ettevõtte uueks nimeks Stellantis. Liitumine sai teoks 16. jaanuaril 2021, millega tekkis maailma suuruselt neljas autotootja.
Martin Bakoš

Martin Bakoš (sündinud 20. aprillil 1990 Spišská Nová Vesis) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis HK Sotši ründajana vasakäärel. Ta alustas klubikarjääri Slovakkia klubis Bratislava Slovan, mille koosseisus debüteeris ta Slovakkia kõrgliigas hooajal 2007–08. Aastatel 2013–2015 mängis ta kaks hooaega Tšehhi kõrgliiga klubis Bílí Tygři Liberec. Hooajal 2015–16 tuli ta klubiga Tšehhi meistriks. Hooajal 2016–17 mängis ta KHL-i klubis Kunluni Red Star ka naasis seejärel veel üheks hooajaks Bílí Tygřisse. Hooajal 2017–18 oli Bakoš Jäähoki Meistrite Liigas kümne väravaga hooaja suurim väravakütt. Ta jõudis Bílí Tygřiga sel hooajal Meistrite Liiga poolfinaali. 2018. aasta juunis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Boston Bruins. Ta mängis hooaja 2018–19 esimeses pooles Boston Bruinsi noorteklubis Providence Bruins American Hockey League. 2018. aasta detsembris lõpetas ta osapoolte kokkuleppel Bruinsiga lepingu ja liitus samal kuul KHL-i klubiga HK Sotši. Hooajal 2019–20 mängis ta KHL-is Vladivostoki Admirali ridades. Ta oli sel hooajal klubi resultatiivseim mängija (19+23), kuid ei suutnud klubi väljalangemismängudele aidata. 2020. aasta mais liitus Bakoš Moskva Spartakiga. Järgmise aasta mais naasis ta Sotši, sõlmides klubiga üheaastase lepingu. Bakoš on kuulunud Slovakkia jäähokikoondisse 2016. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2018. aasta taliolümpiamängudel. МАРТИН БАКОШ СТАЛ ИГРОКОМ «СПАРТАКА». spartak.ru. 10.5.2020. Vaadatud 4.10.2020 https://en.khl.ru/news/2021/05/02/484790.html (vaadatud 2.5.2021) Martin Bakoš KHL.ru lehel Martin Bakoš hockeydb.com lehel
Generatiivne grammatika

Generatiivne grammatika on teooria keeleteaduses, mille kohaselt keelte aluseks on sisemine reeglistik, mis genereerivad just niisuguseid sõnade kombinatsioone, mis moodustavad grammatiliselt enam-vähem õigeid lauseid. Generatiivse grammatika pooldajaid nimetatakse generativistideks. Generatiivse grammatika standardmudeli esitas Noam Chomsky aastal 1965. Hiljem on seda tugevasti kritiseeritud. Generatiivse Grammatika Grupp
Peeter Kalt

Peeter Kalt (25. veebruar 1949 Tallinn – 25. jaanuar 2020 Kuressaare) oli eesti karikaturist. Ta lõpetas 1967. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Tema karikatuure ilmus ajakirjas Pikker. 1977 – karikatuurivõistlus "Meri ja mehed", Eesti NSV Purjespordi Fö­deratsiooni eriauhind Peeter Kalt ja Vivika Kalt. Paberist mängumasinad (Valgus, 1990), kaane kujundanud Heiki Puzanov, ISBN 5450002936 Peeter Kalt ja Vivika Kalt. Paberist mängumasinad 2 osa : nooremale ja keskmisele koolieale (Koolibri, 1992), ISBN 5440009272 Tema isa oli inspitsient ja näitleja Jaan Kalt, ema inspitsient ja rekvisiitor Meta Kalt. Sirp ja Vasar, nr. 27, 8. juuli 1977. "Peeter Kalt". ESTER.
Albatros (laev, 1952)

Albatros (algselt Iskra vene keeles Искра, tõlkes 'säde'; alates 28. augustist 1952 ümbernimetatult Albatros, vene keeles Альбатрос, tõlkes 'albatross') oli pärast Teist maailmasõda Soomes sõjakahjutasukuunarina ehitatud 3-mastiline puust purjelaev. Albatros ehitati 1952. aastal Soomes Raumas Filip Walter Hollmingi laevatehases sõjakahjude korvamiseks NSV Liidule. Kokku ehitati Soomes sõjakahjudeks 91 puukuunarit, Albatros oli selle tehase 33. laev (ehkki tehasenumber oli 48; kogu sarja laevadest oli ta 87. laev). Laeval heisati NSV Liidu lipp 20. juunil 1952. Ta oli arvel Eesti Merelaevanduses ja teenis Läänemerel kaubalaevana. Ta kanti 1959. aastal maha ja vrakk jäeti Pirita jõe suudmesse rajatavate muulide täiteks. Sirpa Wahlqvist. "Sydämellä rakennetut seililaivat. Sotakorvauskuunareiden rakentaminen ja rakentajat F.W. Hollming Oy:n telakalla Raumalla 1945–1952". Turku 2011. Leht 320 "1954. Mootorpurjelaevad Raketa, Lutš, Saira, Tšaika, Kõpu, Mõntu, Ristna, Albatros". // 100 aastat kiilu all. Eesti lugu laevades. Eesti Meremuuseum. Tallinn 2015. Lk 80–81 "3-mastiline purjekas "Albatros" Pirita jõe suudmes". Arvatavasti 1959. Eesti Meremuuseumi fotokogu, MM F 1352/74 "Kolmemastiline mootorkuunar "Albatross" sadamas". Arvatavasti 1959. Eesti Meremuuseumi fotokogu, MM F 1862/48 "Mootorpurjekas "Albatros"". 1959. Eesti Meremuuseumi fotokogu, MM F 3010 "Kuunar Albatross Pirital". Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseumi fotokogu, ESM F 259:38/S.Roosma mapp
Antioquia Ülikool

Antioquia Ülikool (hispaania keeles Universidad de Antioquia, lühend UdeA) on ülikool, mis asub Medellini linnas Antioquia departemangus Colombias. Ülikool on asutatud aastal 1803.
Muhammad Ali Jinnah

Muhammad Ali Jinnah (sündinud Mahomedali Jinnahbhai; 25. detsember 1876 – 11. september 1948) oli advokaat ja poliitik, Pakistani riigi rajaja. Jinnah oli aastast 1913 kuni Pakistani iseseisvumiseni 14. augustil 1947 Muslimiliiga juht, pärast seda kuni surmani Pakistani kindralkuberner. Pakistanis kutsutakse teda nimedega Quaid-i-Azam (Suur Juht) ja Baba-i-Qaum (Riigi Isa). Tema sünniaastapäev on Pakistanis riigipüha. Jinnah sündis Waziri häärberis Karachis ning õppis Londonis Lincoln's Innis vandeadvokaadiks. Briti Indiasse naasnult töötas ta Bombay Kõrgemas Kohtus ning hakkas tegelema poliitikaga; hiljem sai poliitikast tema põhitöö. Jinnah tõusis erakonnas India Rahvuskongress kõrgele kohale 20. sajandi esimese kahe kümnendi jooksul. Enda poliitikukarjääri algusaastatel pooldas ta hindu–moslemi-ühtsust ning aitas kujundada 1916. aastal Rahvuskongressi ja Muslimiliiga (millest viimases ta oli samuti prominentsele kohale tõusnud) sõlmitud Luckow' pakti. Jinnah'st sai India Isevalitsemise liikumise võtmeisik ning ta esitas 14-osalise põhiseadusreformi kava, mille eesmärgiks oli kohalike moslemite õiguseid kaitsta. Aastal 1920 astus ta Rahvuskongressist välja, kuna partei otsustas hakata järgima satyagraha kampaaniat, Jinnah nimetas seda poliitiliseks anarhismiks. Aastaks 1940 oli Jinnah jõudnud veendumusele, et Hindustani poolsaare moslemitele on vaja enda riiki, kuna hindu-moslemi riigis võivad nad tõrjutud vähemuse rolli sattuda. Samal aastal võttis Jinnah'i juhitud Muslimiliiga vastu Lahore resolutsiooni, millega nõuti ametlikult eraldi riiki. Teise maailmasõja ajal kogus Muslimiliiga kõvasti toetust, Rahvuskongressi juhid vangistati; pärast sõda toimunud valimistel võideti moslemite mandaatidest lõviosa. Muslimiliiga ja Rahvuskongress ei suutnud poolsaare võimu jagamises kokkuleppele jõuda ning lõpuks jõuti konsensusele, et on vaja peamiselt hindude riiki (Indiat) ja eraldi moslemienamusega riiki (Pakistan). Esimese Pakistani kindralkubernerina olid tema põhilised ülesanded uue riigi valitsuse ja poliitika kujundamine ning miljonite moslemitest pagulaste aitamine. Pagulased olid äsjatekkinud Indiast üle piiri Pakistani põgenenud, Jinnah rajas mitmeid pagulaslaagreid. Jinnah suri 71-aastaselt septembris 1948, vaid aasta pärast Pakistani iseseisvumist. Ta jättis endast pakistanlastele sügavalt lugupeetud pärandi, tema järgi on üle maailma nimetatud loendamatuid tänavaid ja asulaid. Tema nime kannavad mitmed Pakistani ülikoolid ja hooned. Tema elulookirjaniku Stanley Wolperti sõnul on ta Pakistani ajaloo suurim juht.
Kenzō Takada

Kenzō Takada (jaapani keeles 高田 賢三 Takada Kenzō; 27. veebruar 1939 Himeji – 4. oktoober 2020 Neuilly-sur-Seine) oli Jaapani moelooja. Ta oli omanimelise parfümeeria ja riiete kaubamärgi Kenzo looja. Ta oli esimene jaapanlane, kes murdis ennast Pariisi moemaailma. 1958. aastal alustas Takada õpinguid Bunka moekõrgkoolis. 1965. aastal läks ta Prantsusmaale ning jäi sinna püsivalt elama. 1970. aastal toimus tema esimene moenäitus Pariisis ning 1971 New Yorgis ja Tokyos. 1993. aastal müüs ta oma kaubamärgi kontsernile LVMH. Takada suri COVID-19 põhjustatud tüsistustesse. Kim Willsher: Kenzo founder Kenzo Takada dies of Covid-19 aged 81, The Guardian. 4.10.2020. Guardian News & Media Limited.
November 2020

November 2020, kroonika 2020. aasta november algas pühapäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast esmaspäeval. Kuupäevad:   1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 Moldovas toimus presidendivalimiste esimene voor. ... Terroriünnakus Austria pealinna Viini kesklinna sünagoogi juures sai surma vähemalt viis inimest. ... Toimusid 2020. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimised, mille võitis Joe Biden. Jõustus rahulepe, millega lõppes 2020. aasta Mägi-Karabahhi konflikt. Iraani tipptuumateadlane Mohsen Fakhrizadeh hukkus atentaadis. Tote und Verletzte nach Schüssen, ORF Erste Details über Attentäter Anschlag in Wien: Festnahmen in St. Pölten Infos aus Slowakei: Nehammer sieht Fehler im BVT
Lexus

Lexus on Jaapani autotootja Toyota luksusautode osakond. Lexuse sõiduautosid müüakse 70 riigis üle maailma. Lexus loodi samal ajal, kui Toyota konkurendid Honda ja Nissan alustasid oma luksusbrändide Acura ja Infiniti väljatöötamist. Lexuse esimest projekti, milleks oli suur luksussedaan, alustati juba 1983. aastal ning see kandis koodnimetust F1. Aastaid hiljem (1989) sai sellest autost esimese põlvkonna Lexus LS. Lexus CT Lexus ES Lexus GS Lexus IS Lexus LC Lexus LS Lexus NX Lexus RC Lexus RX Lexus UX
Urmo Jaanimägi

Urmo Jaanimägi (sündinud 23. augustil 1970 Rakveres) on eesti psühholoog ja kirjanik. Ta elab Ameerika Ühendriikides. Ta alustas oma kooliteed Tudu koolis, kuid lõpetas Rakke Keskkooli. Tal on ilmunud kaks jutukogu: "Televisiooni mõju" 2017 "Kolimise laastav mõju" 2018
Tyrone Mings

Tyrone Deon Mings (sündinud 13. märtsil 1993 Bathis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Aston Villa ja Inglismaa jalgpallikoondises. Ta kuulus noorena Southamptoni ja Bristol Roversi akadeemiasse. Hooajal 2012–13 alguses mängis Mings Inglismaa tugevuselt seitsmenda liiga klubis Chippenham Town. 2013. aastal sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliiga klubiga Ipswich Town. Hooajal 2014–15 sai ta Ipswich Towni põhikoosseisu liikmeks. 2015. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud AFC Bournemouthiga. 2019. aasta jaanuaris suundus ta laenule Inglismaa esiliigas mänginud Aston Villasse. 2019. aasta juulis sõlmis ta klubiga püsiva lepingu. Inglismaa jalgpallikoondises debüteeris Mings 2019. aasta oktoobris EM-i valikmängus Bulgaaria vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. novembril 2021 MM-i valikmängus San Marino vastu. Ta kuulus Inglismaa koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel. "Bournemouth sign defender Tyrone Mings from Ipswich for £8m". BBC Sport. 26.6.2015. Vaadatud 5.10.2020 "Transfer news: Tyrone Mings joins Aston Villa". Aston Villa F.C. 8.7.2019. Vaadatud 5.10.2020 "England thrash San Marino to secure World Cup place". BBC Sport. 15.11.2021. Vaadatud 16.11.2021  Tyrone Mings – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Tyrone Mings Aston Villa kodulehel
Jäähoki Meistrite Liiga

Jäähoki Meistrite Liiga (Champions Hockey League) on Euroopa parimate jäähokiklubide rahvusvaheline turniir (Meistrite Liigast ei võta küll osa KHL-i klubid). Esimene hooaeg toimus 2014–15, millest võttis osa 44 klubi 11 liigast. Meistrite Liiga eelkäija oli European Trophy. Alates hooajast 2017–18 saab Meistrite Liigas osaleda 32 klubi. Esimesel hooajal võitis Meistrite Liiga Rootsi klubi Luleå HF. Pärast seda on neljal korral võitnud Rootsi klubi Frölunda HC ning ühel korral Soome klubi JYP, Rootsi klubi Rögle BK ja Šveitsi klubi Genève-Servette HC. Koroonapandeemia tõttu jäi Meistrite Liiga hooaeg 2020–21 ära. Hooajal 2021–22 osalesid Meistrite Liigas järgmised klubid: 2014–15: Mathis Olimb (Frölunda HC) 2015–16: Ryan Lasch (Frölunda) 2016–17: Joel Lundqvist (Frölunda) 2017–18: Šimon Hrubec (Oceláři Třinec) 2018–19: Trevor Parkes (Red Bull München) 2019–20: Ryan Lasch (Frölunda) 2021–22: Frederik Tiffels (Red Bull München) 2022–23: Christian Heljanko (Tappara) 2023–24: Sami Vatanen (Genève-Servette) "Jäähoki Meistrite liigat sel hooajal ei mängita". sport.err.ee. 14.10.2020. Vaadatud 15.10.2020 Ametlik koduleht
Świętopełk I (Pommeri)

Świętopełk I (ka Swantopolk I; u 1080 – enne 1148), mõnikord "Świętopełk Nakłost" (poola: Świętopełk Nakielski), et eristada teda teistest sama nimega valitsejatest, oli üks esimesi teadaolevaid Pommeri hertsogeid; aastatel 1109/13–1121 valitses ta Pomereelia üle. Tavaliselt arvatakse, et ta oli Świętobór I (Swantibor) poeg, kuigi teised ajaloolased teevad temast Świętobóri (samuti kolmanda Pommeri hertsogi, Dumari) venna ja Siemomysł I poja. Teda mainitakse Gallus Anonymuse kroonikas. 16. sajandi Pommeri kroonik Thomas Kantzow väidab samuti, et Świętopełk oli üks Świętobóri noorematest poegadest, kes valitses Taga-Pommerit pärast isa kukutamist. Preisi ajaloolane Ludwig Giesebrecht, kes andis hertsogi sünni ja surma ligikaudse aja, pidas teda Pomereelia dünastia algatajaks ja väitis, et Świętopełk ja tema isa Świętobór olid Piastide dünastia sugulased abielu kaudu. Ka teised ajaloolased on esitanud hüpoteesi, et Świętopełk ja Świętobór olid seotud, vere või abielu kaudu, Poola Piastide dünastiaga, või et nad teenisid neid vojevoodidena Gdańskis (Danzig). Siiski vaidlustab Edward Rymar teesi, et Świętopełk oli Swantibori poeg, tuginedes asjaolule, et Gallus Anonymus oleks seda fakti kindlasti maininud, kuid kroonik kirjeldas Świętopełki pigem "teatava pomoraanina", kellele Poola valitseja andis kontrolli Poola maade üle. Koos oma isaga aeti ta kõige tõenäolisemalt 1106. aasta paiku konkurentide poolt Pommerist välja. Pärast seda, kui Bolesław III Krzywousty alistas Nakło lahingus Pommeri hertsogid (kelle väe suurus oli Gallus Anonymuse sõnul 30 000), andis ta Świętopełkile Nakło ja teised gardid (slaavi asulad) Noteći jõe ääres lääniks. Pärast seda, kui Świętopełk üritas 1112. aastal teostada välispoliitikat ilma Poola valitseja nõusolekuta, tungis Krzywousty tema maadele. Pärast Nakło kolmekuulist piiramist (Galluse sõnul 29. septembrist 25. detsembrini) sundis ta Świętopełki alistuma. Świętopełk pidi maksma andamit Poola hertsogile ja andma oma poja (nimi teadmata) pantvangiks. 1113. aastal mässas Świętopełk taas Poola võimu vastu ja Bolesław tungis taas kallale, võttes Wyszogródi ja Nakło. Tema hilisemast elust on vähe teada. 1119. aastal alistas Krzywousty kaks nimetut Pommeri hertsogit, võttes ühe vangi ja pagendades teise. On võimalik, et üks neist oli Świętopełk. Jan Długoszi ja Kantzowi hilisemate kroonikate järgi suri 1121. aastal hertsog "Odrzanski" ('Odra') nimega Świętopełk. Mõned ajaloolased on seda tõlgendanud samaks Świętopełkiks, Świętobóri pojaks. Teised leiavad aga, et "Odrzanski" Świętopełk on olnud teine inimene, kessinite (Kicyni) hertsog, kelle maadele tungis 1121. aastal sakside vürst Lothar von Supplinburg. Świętopełkil oli mitu poega, kellest üks oli Bolesław Krzywousty õukonnas pantvangis. On võimalik, et see nimetu poeg oli Samboriidide dünastia asutaja Sobiesław I isa. Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
Wartislaw I

Wartislaw I (Warcisław I) (u 1091 – 9. august 1135) oli esimene ajalooline Pommeri hertsogkonna valitseja ja Greifide dünastia asutaja. Enamik teavet tema kohta pärineb Otto von Bambergi elu käsitlevatest kirjutistest. Ta oli slaavi päritolu, sündinud tõenäoliselt 12. sajandi vahetuse paiku. Nooruses oli ta arvatavasti "krüptokristlane" (pärast ristimist sakside juures vangis olles), sest ta soovis varjata oma uut religiooni veel paganlike alamate eest. 1109. aastal võitis Wartislawi Nakło lahingus Poola hertsog Bolesław III Krzywousty, kelle vasalliks ta millalgi 1120. ja 1123. aasta vahel sai. Ta nõustus maksma andamit Bolesławile, samuti ristima Pommerit. Sel eesmärgil toetas ta koos Bolesławiga Otto von Bamberg edukat Pommeri ristimist. 1124. aastal oli tema residentsiks Kamień Pomorski (Kammin). Viimati mainib teda kroonikates selgesõnaliselt Saxo Grammaticus, kes kirjeldab Poola-Taani ühisekspeditsiooni Wartislawi vastu aastatel 1129/1130, mis oli suunatud Wolini ja Uznami saartele. Taani kuningas Niels olevat ta vangi võtnud, kuid vabastanud hiljem pärast "Obodriidide kuninga" Knud Lavardi sekkumist. Otto kroonikate autor ei anna Wartislawi naise nime, ainult et ta oli kristlane. Otto sundis Wartislawi ka tema endised 24 naist ja konkubiini enne oma abiellumist koju saatma. Pommeri kroonik Thomas Kantzow, kes kirjutas peaaegu 400 aastat hiljem, väidab, et Wartislaw abiellus Saksimaa Heilaga. Naine olla surnud 1128. aastal ja järgmisel aastal abiellus hertsog Taani Nielsi või Knud Lavardi tütre Idaga (Kanztow muutis selles osas oma kroonikat järgmistes väljaannetes). Mõlema oletatava naise nimed ja päritolu on aga hilisemad ajaloolased kahtluse alla seadnud. Edward Rymar väidab, et kui Wartislaw oleks tõesti olnud abielus Saksa vürstitütrega, oleksid sellised allikad nagu Otto elu seda fakti kindlasti maininud. Rymar oletab hoopis, et Wartislawi naine oli tõenäoliselt ruteenide Rjurikovitšitest. Ta sai kaks poega ja tütre: Bogislaw, Kasimir ja Woizlawa, kes abiellus Mecklenburgi Pribislawiga. Wartislaw mõrvati millalgi 1134. ja 1148. aasta vahel ja tema asemele tuli tema vend Ratibor I. Wartislawi surmapaika Stolpe lähedal praeguses Vorpommern-Greifswaldi kreisis, kus paganad ta väidetavalt tapsid, tähistab kivi nimega Wartislawstein, millel on graveeritud kristlik rist tema misjonitööde mälestuseks. Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid Pommeri ajalugu Pommeri hertsogkond Pommeri dünastia Gryfici (Świebodzice)
Lutš (laev, 1949)

Lutš (tehasenimedega ka Lutsh ja Lutz, vene keeles Луч, tõlkes '(valgus)kiir') oli pärast Teist maailmasõda Soomes sõjakahjutasukuunarina ehitatud 3-mastiline puust purjelaev. Lutš ehitati 1949. aastal Soomes Raumas Filip Walter Hollmingi laevatehases sõjakahjude korvamiseks NSV Liidule. Kokku ehitati Soomes sõjakahjudeks 91 puukuunarit, Lutš oli selle tehase 20. laev (kogu sarja laevadest oli ta 50. laev). Laev anti NSV Liidule üle 9. detsembril 1949. Ta oli arvel Eesti Merelaevanduses ja teenis Läänemerel kaubalaevana. Ta kanti 1959. aastal maha ja vrakk jäeti Pirita jõe suudmesse rajatavate muulide täiteks. Sirpa Wahlqvist. "Sydämellä rakennetut seililaivat. Sotakorvauskuunareiden rakentaminen ja rakentajat F.W. Hollming Oy:n telakalla Raumalla 1945–1952". Turku 2011. Leht 319 "1954. Mootorpurjelaevad Raketa, Lutš, Saira, Tšaika, Kõpu, Mõntu, Ristna, Albatros". // 100 aastat kiilu all. Eesti lugu laevades. Eesti Meremuuseum. Tallinn 2015. Lk 80–81 Arvatavasti Viljo Anslan, 1952. aasta. Eesti Meremuuseumi fotokogu: MM F 831/1, MM F 831/2, MM F 831/3, MM F 831/4, MM F 831/5, MM F 831/6, MM F 831/7, MM F 831/8, MM F 831/9, MM F 831/10, MM F 831/11.
Keno (jalgpallur)

Marcos da Silva França (tuntud enam kui lihtsalt Keno; sündinud 10. septembril 1989 Salvadoris) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliigaklubis Fluminense. Ta alustas klubikarjääri Sergipe osariigi klubis América Futebol Clube. 2013. aastal mängis ta Bahia osariigi meistrivõistlustel Botafogo Sport Clubis ja Brasiilia tugevuselt kolmanda liiga klubis Águia de Marabá. 2014. aastal mängis Keno Brasiilia esiliigas Paraná ja Santa Cruzi ridades. 2014. aasta detsembris liitus ta Mehhiko kõrgliigaklubiga Cruz Azul. 2015. aasta juunis naasis Keno Brasiiliasse, sõlmides lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Ponte Preta. 2015. aasta detsembris liitus ta taas Santa Cruziga. 2016. aasta hooaeg oli Keno jaks läbimurdehooaeg, kui ta lõi Santa Cruzi särgis Brasiilia kõrgliigas kümme väravat. 2017. aasta jaanuaris siirdus ta Brasiilia suurklubisse Palmeiras. 2017. aasta hooajal lõi Keno Brasiilia kõrgliigas seitse väravat ja saavutas klubiga Brasiilia kõrgliigas teise koha. 2018. aasta juunis sõlmis ta lepingu Egiptuse kõrgliigaklubiga Pyramids. Ta lõi hooajal 2018–19 Egiptuse kõrgliigas kaheksa väravat. Pyramidsiga saavutas ta Egiptuse kõrgliigas kolmanda koha. 2019. aasta juulis suundus ta Pyramidsist laenule Araabia Ühendemiraatide klubisse Al Jazira. 2020. aasta juunis sõlmis Keno kolmeaastase lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Atlético Mineiro. 2020. aasta septembris tegi ta Brasiilia kõrgliiga kahes mängus järjest, vastavalt Atlético Goianiense ja Grêmio vastu kübratriki. 26. septembril lõi ta mängus Grêmio vastu Atlético Mineiro ajaloo 2000. värava Brasiilia kõrgliigas. 2021. aastal tuli ta Atlético Mineiroga Brasiilia meistriks. 2022. aasta detsembris sõlmis ta kaheaastase lepingu Fluminensega, võimalusega lepingut aasta võrra pikendada. Santa Cruz Copa do Nordeste: 2016 Campeonato Pernambucano: 2016 Atlético Mineiro Campeonato Brasileiro Série A: 2021 Copa do Brasil: 2021 Campeonato Mineiro: 2020, 2021, 2022 Supercopa do Brasil: 2022 "Histórico! Keno faz gol número 2.000 do Atlético-MG no Brasileiro". globoesporte.globo.com. 26.9.2020. Vaadatud 5.10.2020 Fluminense acerta a contratação de Keno