laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kärstna mõis

Kärstna mõis (saksa keeles Kerstenshof) oli rüütlimõis Viljandimaal Helme kihelkonnas, mis nüüdisajal jääb Viljandi maakonna Viljandi valla territooriumile Kärstna külla. Mõis loodi 1678. aastal naabruses paikneva Helme mõisa maadest eraldamisega. 1740. aastast kuni 1919. aastal aset leidnud võõrandamiseni kuulus mõis Anrepite aadliperekonnale ning viimane võõrandamiseelne omanik oli Konrad von Anrep, kes valiti 1917. aasta novembris kohalikuks Helme-Kärstna valla miilitsavanemaks (ülem). Mõisa kahekorruseline härrastemaja on ehitatud mitmes järgus: vanim osa on 18. sajandi lõpu kahekorruseline varaklassitsistlik ehitis, millele lisati 1900. aasta paiku algsega risti paiknev teine tiib, misläbi sai hoone endisest pea poole suuremaks. Ümberehitused andsid kogu hoonele juugendliku väliskuju, mis sai püsida aga ainult mõne aasta, kuna 1907. aastal valla pääsenud tulekahju jättis sellest alles vaid müürid. Mõisahoone taastati arhitekt Otto Wildau projekti järgi küll endises mahus, kuid juugendi asemel hakkas domineerima uusklassitsism, millele lisandusid vaid üksikud uusbaroksed ja juugendlikud sugemed. Säilinud on ka mitu kõrvalhoonet, kuid erinevalt härrastemajast on neist suurem osa ümber ehitatud.  Pikemalt artiklis Kärstna mõisa kalmistu  Pikemalt artiklis Anrepi lõvi Mõisasüdamest poolteist kilomeetrit läänes asub 136 meetri kõrgune Kärstna mägi, ümbruskonna üks kõrgemaid paiku, millelt avaneb avar vaade ida suunas kuni Vooremaa küngasteni. Anrepid rajasid mäe tippu oma perekonnakalmistu koos kabeliga, mis oli 2013. aastani varemeis. Kabel taastamistööde eestvedajaks oli Külli Kuldkepp. 1844. aastal püstitati kabeli lähedusse 1807. aastal Preisi-Prantsuse sõjas Mohrungeni lahingus hukkunud kindralleitnant Heinrich Reinhold von Anrepile malmist lõvikujuline mälestusmärk (Anrepi lõvi), mille on modelleerinud saksa skulptor Christian Daniel Rauch. Lõvikuju on identne mõne Münsteris ja Lübeckis säilinud lõvimonumendiga ning valatud Berliini kuninglikus valukojas. 2006. aastal lõhuti lõvifiguuri üks tagakäppadest, mille 2007. aastal taastas skulptor Paul Uibopuu. Mõisasüdamest kabelimäele kulgev tee on kujundatud maalilise alleena. Lühem allee suundub mõisast ka lõunasse, endise kihelkonnakeskuse Helme poole. Aastatel 1924–2014 tegutses Kärstna mõisa härrastemajas kool, mis viimati kandis nime Kärstna Kool. Üks Sakala kõrgustiku kõrgemaid tippe on kaguosas paiknev Kärstna kabelimägi (136 meetrit üle merepinna), mille jalamile on rajatud Kärstna mõis. Lühter Kahhelahi Eesti mõisate loend Uusklassitsism Uusbarokk Juugend Mõisnik valla miilitsameheks., Teataja, nr 253, 11. november 1917, lk 1 Hagemeister, Heinrich von; F. von Bulhovden (1836). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands T. 1–2. Riga: E. Frantzen. Lk lk 180–181. Kärstna mõis
Indrek Jürjo

Indrek Jürjo (14. aprill 1956 Tallinn – 8. september 2009 Tallinn) oli eesti ajaloolane ja arhivaar. Jürjo lõpetas 1974. aastal Tallinna 10. Keskkooli ning oli 1974–1976 ajateenistuses Nõukogude armees. 1977. aastal astus ta Tartu Riiklikku Ülikooli, kus õppis ajalugu; ülikooli lõpetas 1983. aastal. 12. novembril 1998 sai ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis magistrikraadi, 23. juunil 2005 Hamburgi Ülikoolis filosoofiadoktori kraadi väitekirjaga "August Wilhelm Hupel und die Aufklärung in Livland". Aastatel 1983–1992 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis nooremteadur, 1992–1996 Arhiiviametis arhiivinõunik. Septembrist 1996 kuni 1998. aasta lõpuni oli Jürjo Riigiarhiivi filiaali osakonnajuhataja, 1999–2002 Rahvusarhiivi uurimistöö- ja publitseerimisosakonna peaspetsialist ning 2002. aastast kuni surmani Riigiarhiivi publitseerimistalituse juhataja. Ajaloolasena tundis Jürjo suurimat huvi 18. sajandi teise poole ning 19. sajandi alguse baltisaksa valgustuse ja valgustajate vastu. "Pagulus ja Nõukogude Eesti. Vaateid KGB, EKP ja VEKSA arhiividokumentide põhjal". Umara 1996 Nõukogude luure ja teaduse suhetest Eestis ja Baltimaades nõukogude perioodil." Raamatus: "Luuramisi. Salateenistuste tegevusest Eestis XX sajandil. Artiklite ja dokumentide kogumik." Koostanud Tiit Noormets. Tallinn, Kistler-Ritso Eesti Sihtasutus 1999. ISBN 9985-895-10-X "Liivimaa valgustaja A. W. Hupel 1737–1819". Eesti Riigiarhiiv 2004 "Aruanded Riikliku Julgeoleku Komitee 2. ja 4. osakonna tööst 1958. aastal." Toimetanud Jaak Hion, Indrek Jürjo ja Jüri Ojamaa. Tõlkinud Jaak Hion ja Jüri Ojamaa. Eesti Riigiarhiiv 2005 "Über die Verfolgung von Deutschbalten nach dem Zweiten Weltkrieg im heutigen Ostdeutschland. Dargestellt am Beispiel von zwei KGB-Akten aus dem Estnischen Staatsarchiv". in: Norbert Angermann et al.: Ostseeprovinzen, Baltische Staaten und das Nationale. LIT Verlag, Münster 2005, ISBN 3-8258-9086-4. 611–634 Tema isa oli Paul Jürjo ja ema Aime Jürjo. Tema abikaasa oli ajaloolane Inna Põltsam-Jürjo. Argipäev: ARGIPÄEV. Indrek Jürjo KGB uurimus. I saade. Eesti Raadio 1997. (Saates tuleb juttu Indrek Jürjo KGB uurimusest "Pagulus ja Nõukogude Eesti" ning kirgedest ja reaktsioonidest raamatu ümber, I saade, saate autor Jaana Padrik. Saates kõnelevad raamatu autor Indrek Jürjo, raamatu kirjastaja Arvo Pesti, riigikogu liige Enn Tarto ning endised VEKSA referendid Helle Aava ja Krista Karu) Argipäev: ARGIPÄEV. Indrek Jürjo KGB uurimus. II saade. Eesti Raadio 1997. (Saates tuleb juttu Indrek Jürjo KGB uurimusest "Pagulus ja Nõukogude Eesti", järelkajad, II saade, saate autor Jaana Padrik. Saates kõnelevad raamatu autor Indrek Jürjo, endine spordireporter Gunnar Hololei, riigikogu liige Enn Tarto, EELK peapiiskop Jaan Kiivit, sõjaajaloolane Rein Helme ning VEKSA kauaaegsed töötajad Helle Aava ja Krista Karu) Juune Holvandus. "Ajaloolane Indrek Jürjo: Valiva mäluga inimesed unustavad, et partei suunas KGB tegevust". Eesti Päevaleht, 22. oktoober 2005 Enn Tarvel. "KGB ei fabritseerinud agente". Sirp, 11. detsember 2009. (Indrek Jürjo suurest panusest Eesti lähiajaloo uurimisse) Haud Tallinna Hiiu kalmistul
362

362. aasta Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand Aastakümned: 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad - 360. aastad - 370. aastad 380. aastad 390. aastad 400. aastad 410. aastad Aastad: 357 358 359 360 361 - 362 - 363 364 365 366 367 Julianus Apostata tungib umbes 50 000-mehelise armeega Pärsiasse ning püüab vallutada Ktesiphoni. Mõne aja pärast peavad roomlased aga taganema hakkama. Nikaias toimus suur maavärin. ... ...
363

Sajandid: 3. sajand – 4. sajand – 5. sajand Aastakümned: 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad – 360. aastad – 370. aastad 380. aastad 390. aastad 400. aastad 410. aastad Aastad: 358 359 360 361 362 – 363 – 364 365 366 367 368 363. aasta (CCCLXIII) oli 4. sajandi 63. aasta. 18. märts – Roomas puhkes tulekahju, mille tagajärjel hävis Apollo Palatinuse tempel. Rooma väed tungisid 90 000 mehega Sassaniidide Pärsia riigi pealinna Ktesiphoni alla, kuid ei suutnud seda vallutada. Ida-Rooma armee taganemisel hukkus Rooma keiser (361–363) Julianus Apostata lahingus ning uueks keisriks kuulutati Jovianus. ... Julianus Apostata (sündis 331)
364

364. aasta Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand Aastakümned: 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad - 360. aastad - 370. aastad 380. aastad 390. aastad 400. aastad 410. aastad Aastad: 359 360 361 362 363 - 364 - 365 366 367 368 369 Rooma keiser Jovianus tagastas Mesopotaamia Pärsiale, kuid suri natuke hiljem sõjaväelaagris ootamatult. Uuteks keisriteks said Valentinianus I ja Valens. ... Jovianus, Rooma keiser
365

365. aasta Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand Aastakümned: 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad - 360. aastad - 370. aastad 380. aastad 390. aastad 400. aastad 410. aastad Aastad: 360 361 362 363 364 - 365 - 366 367 368 369 370 Konstantinoopolis algas Prokopiose ülestõus. Vahemere idarannikut tabasid võimas tõusulaine ja maavärin Hiina keisriks sai keiser Fei ... Hiina keiser Ai vastupaavst Felix
366

366. aasta Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand Aastakümned: 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad - 360. aastad - 370. aastad 380. aastad 390. aastad 400. aastad 410. aastad Aastad: 361 362 363 364 365 - 366 - 367 368 369 370 371 Alemannid tungisid Rooma impeeriumisse Rooma keiser Valens surus maha Prokopiose mässu ... Prokopios paavst Liberius
367

367. aasta Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand Aastakümned: 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad - 360. aastad - 370. aastad 380. aastad 390. aastad 400. aastad 410. aastad Aastad: 362 363 364 365 366 - 367 - 368 369 370 371 372 Britannias toimus suur mäss Rooma impeeriumi vastu Keiser Valens läks ariaanlusest üle katoliiklusesse ... Kirikuisa Hilarius
368

368. aasta Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand Aastakümned: 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad - 360. aastad - 370. aastad 380. aastad 390. aastad 400. aastad 410. aastad Aastad: 363 364 365 366 367 - 368 - 369 370 371 372 373 Rooma keiser Valentinianus I lõi alemannid Reinil puruks Rooma väepealik Flavius Theodosius alistas mässulised Britannias ... ...
386

◄ | 3. sajand | 4. sajand | 5. sajand | ► ◄ | 350. aastad | 360. aastad | 370. aastad | 380. aastad | 390. aastad | 400. aastad | 410. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 382 | 383 | 384 | 385 | 386 | 387 | 388 | 389 | 390 | ► | ►► 386. aasta Theodosius I sõlmis rahu Pärsiaga Magnus Maximus tungis Itaaliasse, sundides Valentinianus II põgenema Nestorius, Konstantinoopoli peapiiskop (ligikaudne aasta) Murong Yao Murong Yi Murong Zhong
9. sajand eKr

Viimased sündmused maailmas • Aastate loend • Aasta päevad ◄ | 2. aastatuhat eKr | 1. aastatuhat eKr | 1. aastatuhat | ► ◄ | 11. sajand eKr | 10. sajand eKr | 9. sajand eKr | 8. sajand eKr | 7. sajand eKr | ► 9. sajand eKr ehk IX sajand eKr ehk e.m.a üheksas sajand enne kristlikku ajaarvamist algas 1. jaanuaril 900 eKr ja lõppes 31. detsembril 801 eKr. 814 eKr – Dido asutas Kartaago. 804 eKr – legendi järgi asutati Kartaago linn. umbes 800 eKr – algas Bondi sündmus. Shalmaneser III, Assüüria kuningas Šammuramat, Babüloonia regent (809–782 eKr) ... ...
Henri (täpsustus)

Henri võib tähendada mitut asja. Henri on mehenimi. Henri on perekonnanimi. Robert Henri, kunstnik Victor Henri, keemik Henri on SI-süsteemi ühik Henri on Luksemburgi suurhertsog Henri-nimelised valitsejad on loetletud lehekülgedel Henri I, Henri II ja Henri III (täpsustus); Henri IV ja Henri V olid Prantsusmaa kuningad. Henri (Pariisi krahv, 1908–1999) Henri (Pariisi krahv, 1933–2019) "Henri" on Julma-Henri stuudioalbum. Henry Heinrich Henrik Enrique Enrico
Johann Georg Eisen von Schwarzenberg

Johann Georg Eisen von Schwarzenberg (19. jaanuar 1717 Polsingen – veebruar 1779 Jaropoltš) oli Eesti vaimulik ja kameralist. Eisen von Schwarzenberg sündis Polsingenis (Kesk-Frangimaal Baieris) kirikuõpetaja pojana. Algõpetuse sai koduõpetajalt, hilisema haridustee eest võlgneb tänu oma vanaonule Döderleinile (Weissenburgist Kesk-Frangimaalt). Õppis aastatel 1737–1740 Jena Ülikoolis usuteadust, arstiteadust, ravimtaimeteadust ja kameralistikat. Oli aastatel 1741–1744 Avinurmes koduõpetaja. Ordineeriti 11. veebruaril 1746 õpetajaks. Oli aastatel 1746–1774 Torma Maarja koguduse ja Lohusuu koguduse pastor. 1764. aastal ilmus tema varem kirjutatud teos "Ühe Liivimaa patrioodi kirjeldus pärisorjusest, kuidas see on Liivimaal talupoegade üle sisse seatud" (Eines Liefländischen Patrioten Beschreibung der Leibeigenschaft). Recke, Johann Friedrich v.; Napiersky, Karl Eduard: Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexicon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland. 1 köide A-F, Mitau 1827, lk. 490-493 Эйзен-фон-Шварценберг, Иоанн Георг, Большая биографическая энциклопедия
Prees

Prees on väike lame sakiliste servadega sõlg, mille teatud etnograafilistel tüüpidel võivad olla kaunistuseks ripatsid või lihvitud klaasist "silmad" (silmadega preesil). Eesti preesi ajalugu. - haridus.eu Foto. Prees akantusornamendiga Foto. Silmadega prees
Kodersdorf

Kodersdorf on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Görlitzi kreisis. Kuni 2008. aastani kuulus vald Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi. Torga, Kodersdorf-Bahnhof, Särichen (sorbi Zdźarki), Wiesa, Nieder-Rengersdorf ja Ober-Rengersdorf. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Valla koduleht (saksa keeles)
Kaksikud (tähtkuju)

Kaksikud (ladina keeles Gemini) on põhjataeva sodiaagi tähtkuju (sümbol ), mis piirneb Sõnni, Vähi, Veomehe, Orioni, Väike Peni, Ilvese ja Ükssarviku tähtkujudega. Kaksikud on üks 48 Ptolemaiose kirjeldatud tähtkujust ja see on üks 88 tänapäeva tähtkujust. See on pindalalt 30. tähtkuju, hõlmates 514 ruutkraadi. Eesti laiuskraadil on Kaksikute tähtkuju hästi vaadeldav talvises taevas. Nime on tähtkuju saanud antiikmütoloogia vendade Kastori ja Polydeukese (ladina Pollux) järgi. Päike asub Kaksikute tähtkujus juuni lõpust juuli lõpuni. Astroloogias asub Päike Kaksikutest kuu aega varem.[viide?] Kaksikute heledaim täht on Maast umbes 36 valgusaasta kaugusel asuv oranž hiid Polluks (β Gem); tema näivas läheduses asuv Kastor (α Gem) on tegelikult 46 valgusaasta kaugusel asuv kuuest tähest koosnev tähesüsteem. Kokku kuulub tähtkujusse üle 70 tähe, neist vähemalt kolmel on teada planeete.[viide?] Kaksikute tähtkujus asuvad hajusparved M35, NGC 2158, NGC 2420.[viide?] Tähtkujus asuvad Eskimo udukogu, Medusa udukogu ja NGC 2371. Kaksikute tähtkujust lähtub geminiidide meteoorivool. "Gemini Constellation". Constellation Guide. Vaadatud 5. juuli 2018. "Tähtkujud". Astronoomia.ee. Vaadatud 5. juuli 2018. "Gemini Constellation: Facts About the Twins". Space.com. Vaadatud 5. juuli 2018. "Pollux: The Nearby Star With a Planet". Space.com. Vaadatud 5. juuli 2018. "Geminid Meteor Shower: Dust From an Asteroid". Space.com. Vaadatud 5. juuli 2018.
Feyẕābād

Feyẕābād (eesti keeles on kasutatud ka nimekuju Faizabad) on linn Afganistani kirdeosas Kowkcheh' jõe kaldal, Badakhshāni provintsi halduskeskus. Elanike arv on 1992. aasta andmetel 9100. Elanikud on põhiliselt tadžikid. Linnas on riisitöötlemis- ja jahuvabrik. Talvel on linn mõnikord paksu lume tõttu muust maailmast ära lõigatud. 1979. aastal oli Feyẕābād Nõukogude vägede sissetungi tõkestada püüdnud sisside keskus. 1980. aastal linn vallutati ning sinna paigutati Nõukogude Liidu garnison.
Vastse-Roosa mõis

Vastse-Roosa mõis (saksa keeles Neu-Rosenhof) oli rüütlimõis Hargla kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal asub mõisasüda Võru maakonnas Rõuge vallas. Mõis eraldati Vana-Roosa mõisast umbes 1800. aastal. Mõisa moonakatemaja Veskihooned Üks mõisa veskitest Teine veski ja pais Abihoone varemed Eesti mõisate loend Vastse-Roosa Mõis Vastse-Roosa küla kodulehel Vastse-Roosa mõis Eesti mõisaportaal
Louis VIII

Louis VIII Lõvi (5. september 1187 – 8. november 1226) oli Prantsusmaa kuningas aastatel 1223–1226. Ta oli Philippe II poeg ja Louis IX isa. Louis VIII päris isalt võimu ajal, mil Lõuna-Prantsusmaal, kus kuninga võim kehtis vaid nimeliselt, oli puhkemas ristisõda katarite vastu. Touluouse'i krahv Raymond VII kuulutati 1225. aastal ketseriks ning tema vastu algaski ristisõda. Louis VIII lootis selle sõjaga ühtlasi kindlustada ka oma reaalset võimu sealkandis, kuid enne sõjakäigu lõppemist haigestus ta düsenteeriassse ning suri 39-aastaselt 1226. aastal. Troonile sai tema alaealine poeg Louis, tema eest valitses regendina ema Kastiilia Blanche.
Muhu Põhikool

Muhu Põhikool on üldhariduskool Muhu saare keskosas Liiva külas. 1913. aastal asutas Kuivastu parun Liivale algkooli. 1920. aastal valmis Liiva koolimaja ja sinna koondati ka Muhu saare väiksemate koolide lapsi ja neid, kes soovisid omandada 6-klassilist haridust. Esialgu oli koolis vaid kolmas, neljas, viies ja kuues klass. Pärast Teist maailmasõda Liiva kool 7-klassilise mittetäieliku keskkoolina. 1955. aastal muudeti kool Liiva 4-klassiliseks Kooliks ja 1960. aastal Liiva 8-klassiliseks Kooliks, aga rohkem kui neli klassi seal kuni 1976. aastani tööle ei hakanud. 1971. aastal nimetati Liiva Algkool ümber Juhan Smuuli nimeliseks Muhu 8-klassiliseks Kooliks. 1976. aasta kevadel suleti Piiri 8-klassiline Kool ja selle õpilased ja õpetajad alustasid 1. septembril 1976 uut õppeaastat Liival Juhan Smuuli nimelises Muhu 8-klassilises Koolis. Piiri koolist tuli Liivale 12 õpetajat, Liiva algkoolist jäi 2, direktorina alustas Senta Room, kes juhtis kooli kuni 2011. aastani. Aastatel 1988-1990 oli kooli nimi Juhan Smuuli nimeline Muhu 9-klassiline Kool, aastatel 1990-1992 Muhu 9-klassiline Kool. Alates 1992. aastast on kooli nimi Muhu Põhikool. Alates 2002. aastast on Muhu Põhikool ainus üldhariduskool Muhu saarel. 1913-1944 Andres Vana 1944-1947(?) Aleksander Palu 1947-1950 Niina Väin 1950-1954 Linda Vinkel 1954-1976 Leida Vokk 1976-2011 Senta Room alates 2011 Andres Anton Muhu hariduselu 19.-20. sajandil. Muhu Põhikooli veebisait. Muhu kooli direktori viimane lõpuaktus. Saarte Hääl, 18. juuni 2011. Muhu Põhikooli veebisait
MS-1

MS-1, tuntud ka tähisega T-18, on kergetank, mida toodeti Nõukogude Liidus aastatel 1927–1931. See oli esimene Nõukogude Liidus toodetud seeriatank. MS (МС) on lühend venekeelsetest sõnadest „малый сопровождения”, mis tähendab väikest saatjat. Kuni 1920. aastate teise pooleni kasutati Punaarmees Inglise ja Prantsuse tanke, mis oli saadud sõjasaagiks kodusõja aastatel, kuid siis otsustati hakata välja töötama oma tanki. 1925. aastal saadi Poola kommunistidelt kingituseks tank Fiat 3000. Itaallaste masin osutus paremaks prantslaste Renault FT-17-st, selle mass oli väiksem ja kiirus suurem. Uus tank valmis 1927. aasta märtsis ning pärast katsetusi sai selle nimeks T-18 (MS-1). Esialgu hakati uut tanki tootma Leningradi tehases Bolševik, kuid 1929. aasta aprillist ka Permis asuvas masinatehases. Viimases ei tahtnud tootmine esialgu kuidagi edeneda ning 1929. aasta lõpuks tellitud 133 masinast saadi valmis ainult 96. Aastatel 1927–1931 toodeti kokku mõlemas tehases 959 tanki. Tanki hind oli 60 000 – 80 000 rubla. Esimene seeriamasin, mida toodeti aastatel 1927–1930. Tanki pearelvaks oli 37 mm suurtükk Hotchkiss või PS-1 (ПС-1). Mürsu algkiiruseks oli 442 m/s, laskekiiruseks 10–12 lasku minutis ning mürsu lennu kauguseks otsesihtimisega oli 2000 meetrit. Kildmürsu kaal oli 0,51 kg. Relvastuseks oli ka 6,5 mm paariskuulipilduja. Tanki korpuse ja torni soomus olid needitud karkassile. Mootoriks oli õhkjahutusega karburaatormootor T-18. Meeskond: 2 meest Kaal: 5,3 tonni Pikkus: 4,40 meetrit Laius: 1,76 meetrit Kõrgus: 2,12 meetrit Soomus: torn, korpuse esikülg, küljed, ahter ja katus 16 mm ning korpuse põhi 8 mm Mootor: 4-silindriline, 4-taktiline, õhkjahutusega rida-, karburaatormootor T-18 Mootori võimsus: 35 hj, 1800 pööret minutis ja töömaht 3200 cm³ Kiirus: maanteel 16,4 km/h Läbisõit: maanteel 120 km Relvastus: 37 mm suurtükk (96 mürsku) ja 6,5 mm paariskuulipilduja (1800) Toodang: 325 masinat (1927–1930) Teine seeriamasin, mida toodeti aastatel 1930–1931. Selle pearelvaks oli 37 mm suurtükk Hotchkiss või PS-1 (ПС-1) ning 7,62 mm kuulipilduja DT. Masinal oli 40 hj mootor. Battlefield inglise keeles
René Arnoux

René Alexandre Arnoux (sündinud 4. juulil 1948 Pontcharra, Grenoble) on endine Prantsusmaa autovõidusõitja, Vormel 1 sarja piloot. 1973. aastal võitis Prantsuse Vormel-Renault sarjas 1. koha. 1974 osales Euroopa Vormel F 5000 sarjas. 1975 võitis Prantsuse Vormel-Renault sarja 1. koha. 1976 ja 1977 osales Vormel 2 sarjas ning võitis 1977 1. koha ja 1976 2. koha. 1978. aastal debüteeris F-1 sarjas Lõuna-Aafrika Vabariigi GP-l. Karjääri lõpetas 1989. aastal Austraalia GP-l. Arnoux sõitis F-1 sarjas liidrina 25 GP-l, 506 ringi, 2565 km. F-1st lahkumise järel töötas F 3000 sarja DAMS meeskonnas. Hüüdnimeks „Must Hobune”. 7 GP võitu: 1980 Brasiilia, LAV; 1982 Prantsusmaa, Itaalia; 1983 Kanada, Saksamaa, Holland. 18 kvalifikatsiooni võitu 12 kiiremat ringi 149 GP starti 181 punkti. 1978 Martini Ford/Surtees 0 punkti 1979 Renault 17 punkti 8 koht 1980 Renault 29 punkti 6 koht 1981 Renault 11 punkti 9 koht 1982 Renault 28 punkti 6 koht 1983 Ferrari 49 punkti 3 koht 1984 Ferrari 27 punkti 6 koht 1985 Ferrari 3 punkti 17 koht 1986 Ligier – Renault 14 punkti 10 koht 1987 Ligier – Megatron 1 punkti 21 koht 1988 Ligier – Judd 0 punkti 1989 Ligier – Ford 2 punkti 23 koht
Vana-Pärnu piiskopilinnus

Vana-Pärnu linnus oli Saare-Lääne piiskopi residents, mis asus Vana-Pärnu linnas Sauga jõe paremal kaldal. Linnus rajati 1251. aastal, kui Saare-Lääne piiskop Heinrich I otsustas ehitada Pärnu jõe suudme lähedale oma peakiriku ja muutis selle asula omale residentsiks. Seda oli ta kuni aastani 1263, kui leedulased Žemaitija valitseja vürst Treniota juhtimisel, selle vallutasid ja maha põletasid. Linnuse asupaigas 1965. aastal tehtud proovikaevamised olulisi uusi tulemusi ei andnud, kuid kinnitasid varasemaid, nii rootsiaegseid kui ka 19. sajandil tehtud mõõtmisi. Endised linnuse müürid asuvad maapinnast 1,5–1,8 meetrit allpool. Toomkiriku lääne ja lõuna müürid on laotud tellistest ja põllukividest. Seinte paksus ulatub 2–2,5 meetrini. Kaevamised kinnitasid, et tegemist olid kastell-linnusega mis sarnaneb Haapsalu linnuse algkavandiga. Vana-Pärnu linnuse ühes tiivas asus toomkirik. Teised kaks tiiba olid madalamad ja kohandatud eluruumideks. Vaade idast piiskopilinnuse asukohale üle Sauga jõe Vaade idast piiskopilinnuse asukohale üle Sauga jõe, märts 2019 Vaade idast piiskopilinnuse asukohale üle Sauga jõe. Kogede jaoks oli seal soodne varjuline sadamakoht Pärnu ordulinnus
Porgandriisikas

Porgandriisikas (Lactarius deliciosus) on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik. Oranži seenelihaga porgandiriisikas on väga hea söögiseen, mida võib süüa värskelt, ilma kupatamata. Porgandriisikal on telliskivipunane või oranž seenekübar, enamasti ebasümmeetriliste ringidega. Kübara läbimõõt on 5–15 cm. Riisikas eritab oranži piimmahla, mis värvust ei muuda. Kuid Eestis levib lisaks tavalisele tüüpteisendile ka punetav teisend (Lactarius deliciosus var rubescens), mille piimmahl muutub 15–30 minuti jooksul veinpunaseks. Porgandriisika eoslehekesed on hele- või tumeoranžid. Oranži värvi seenejalal esinevad tihti punakad täpid. Levinud Euroopas ja Põhja-Ameerikas mändide all. Eestis suhteliselt sage. Porgandriisikas eelistab valgusrikkaid männikuid või männi-segametsi, kasvab ainult koos männiga. Kõige rohkem kasvab porgandriisikas luitemännikutes ja männinoorendikes. Porgandriisikat aetakse väga tihti segamini kuuseriisikaga ning varem liigitasid eesti autorid porgandriisikad kuuseriisikate hulka. Neid kahte seent saab eristada seenekübara värvuse järgi. Kuuseriisikal on tihti kübara peal rohekad laigud, aga porgandriisikal mitte. Hoolikalt tuleb vaadata ka seenejalga, kui sel täppe ei ole, on tõenäolisem, et tegu on kuuseriisikaga. Samuti kasvab porgandriisikas rohkem maa ligidal kui kuuseriisikas. Sarnane liik on ka veririisikas, millel on peaaegu helebeež kübar. Veririisikas eritab kohe alguses veripunast mahla. Veririisikas kasvab samades kohtades, kus porgandriisikas, kuid ei esine eriti tihti. Veririisikas on Kuulo Kalamehe raamatus "100 Eesti söögiseent" hinnatav söögiseen nagu porgandriisikaski. Porgandriisikas andmebaasis eElurikkus