laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Riikliku Julgeoleku Komitee esindus SDV-s

NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee esindus SDV-s oli aastatel 1954 kuni 1989 Saksamaa DV territooriumil tegutsenud Riikliku Julgeoleku Komitee Esimese Peavalitsuse välisluure välisesindus, mis teostas luuretegevust autonoomselt RJK keskasutusest Moskvas. Esindus asus Berliini idapoolses Karlshorsti rajoonis. Riikliku Julgeoleku Komitee esindus SDV-s oli Nõukogude Liidu välisluure filiaal Saksamaa territooriumil, mis moodustati pärast Saksamaa okupeerimist Teise maailmasõja tulemusel Nõukogude okpatsioonitsoonis. kindralmajor/kindralleitnant Jevgeni Pitovranov, (13. märts 1954 – 23. märts 1957), kindralmajor Aleksandr Korotkov, (23. märts 1957 – juuni 1961), kindralmajor Aleksei Krohhin (1961–1964), kindralleitnant Ivan Fadeikin (1966–1974), kindralleitnant Anatoli Lazarev (1974–1976), kindralmajor/kindralleitnant Vassili Šumilov (5. juuli 1976 – 23. veebruar 1987), kindralmajor Gennadi Titov (märts 1987 – november 1989), Anatoli Novikov (november 1989 – ) Asetäitjad: 1. asetäitja, kindralmajor Gennadi Titov (1984–1987), asetäitjad: polkovnik, Nikolai Makarov (märts – 22. juuni 1954), polkovnik, Pavel Medvedjev (märts – 3. september 1954), polkovnik, Ivan Fadeikin (märts – 3. oktoober 195), kindralmajor Pjotr Grigorjev (11. juuli 1959 – mai 1963). Riikliku Julgeoleku Komitee esindus SDV-s oli suhteliselt autonoomne välisluureasutus, mis oma eraldatuse tõttu NSV Liidu RJK omas autonoomset organisatsiooni ning tugiteenuste allüksusi. Sekretariaat ja masinakirjabüroo 1. osakond, (poliitiline luure) 2. osakond, 3. osakond, (illegaalne luure) 4. osakond, (teaduslik-tehniline luure) 5. osakond, (vastuluure) Majandusosakond Koordinatsiooni- ja sidegrupp (Saksa DV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumiga tegevuse koordineerimiseks ja sidepidamiseks) Desinformatsioonigrupp Operatiivtehnika Grupp Raadiosõlme grupp Raamatupidamine Hambaravi kabineti personal Saksa keele õpetajate grupp Kaadriosakonna grupp Šifreerimisgrupp Autotranspordi tehnilise hoolduse ja operatiivautojuhtide grupp Informatsioonigrupp Z grupp (kattevarjuna "Välismaal asuvate Kaasmaalaste Kultuurisidemete Komitee") "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. september 2010. Vaadatud 17. septembril 2010.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Представительство КГБ в ГДР
Salajõgi (Läänemaa)

Salajõgi (ka Veski oja) on jõgi Läänemaal Lääne-Nigula vallas Ingküla, Jalukse, Niibi, Salajõe, Saunja, Soolu ja Vedra külas. 4,1 km suudmest suubub vasakult jõkke Oru peakraav, 1,2 km suudmest suubub vasakult jõkke Kärbla peakraav. Alamjooksul läbib jõgi Salajõe maastikukaitseala ja Silma looduskaitseala. Lähtest kirdesse jääb Leidissoo looduskaitseala. Keskjooksul jääb jõest lõunasse Tui raba ja põhja Niibi raba. Piirkonnas leidub karsti ja Salajõgi kaob (Salajõe kurisu), et siis taas ilmuda (Salajõe allikad). Salajõgi on heledaveeline ja vähese orgaanilise aine sisaldusega avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Salajõe keskkonnaregistri kood on VEE1104400. Salajõgi keskkonnaportaalis
Mulla all

"Mulla all" (originaalpealkiri "Six Feet Under") on Ameerika Ühendriikide telesari. USA-s näidati seda kanalilt HBO. Esimest korda läks see eetrisse 3. juunil 2001 ning viimast korda 21. augustil 2005 (USA-s). Viie hooaja vältel näidati 63 osa. Seriaal keskendub perekond Fisherile, kellel on oma matusebüroo (Fisher & Diaz) Los Angeleses, ning nende sõpradele ja armukestele. Iga jagu algab kellegi surmaga. Nende lähedased pöörduvad Fisher’ite matusebüroosse. "Mulla all" on kriitikute poolt kirjeldatud kui aegade parimat teleseriaali, millel on grandioosne viimane jagu. 100 aegade parimat teleseriaali TIME. välja otsitud 12.08.10 50 aegade parimat teleseriaali Empire Online. välja otsitud 12.08.10 USA parimad teleseriaalid Times Online. välja otsitud 12.08.10 Kümme parimat teleseriaali lõppu Kriitikute blogi. välja otsitud 12.08.10
Oru peakraav

Oru peakraav on kraav Läänemaal Lääne-Nigula vallas Jalukse, Mõisaküla, Soolu ja Vedra külas. Peakraavi pikkus on 9,7 km. Peakraav suubub Vedra külas vasakult Salajõkke (4,1 km suudmest). Peakraavi valgla on 17,8 km². Lähe on Jalukse külas. Lähtest põhja poole jääb Leidissoo looduskaitseala. Suudmest lõuna-edela poole jääb Salajõe maastikukaitseala. Oru peakraav on tugevasti muudetud mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m. Oru peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1104500. Oru peakraav keskkonnaportaalis
George Bush

Gerorge Bush on mitme tuntud inimese nimi. George Herbert Walker Bush, USA 41. president 1989–1993 George Walker Bush, eelmise poeg, USA 43. president 2001–2009
Kärbla peakraav

Kärbla peakraav (ka Räägu jõgi) on kraav Läänemaal Lääne-Nigula vallas Koela, Kärbla, Linnamäe, Salajõe, Saunja ja Vedra külas. Peakraavi pikkus on 7 km. Peakraav suubub külas vasakult Salajõkke (1,2 km suudmest). Peakraavi valgla on 16 km². Lähe on Koela külas. Kesk- ja alamjooksul voolab läbi Silma looduskaitseala. Ülemjooksul ületab kraavi Keila–Haapsalu maantee. Kärbla peakraav on tugevasti muudetud mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m. Kärbla peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1104600. Kärbla peakraav keskkonnaportaalis
Bard Beedle'i lood

"Bard Beedle'i lood" (inglise keeles The Tales of Beedle the Bard) on J. K. Rowlingu 2007. aastal ilmunud lasteraamat. Seda raamatut kirjeldab Rowling Harry Potteri lugude viimases raamatus "Harry Potter ja surma vägised". Algselt ilmus raamat vaid seitsmes eksemplaris, igaüks Rowlingu enda käsikirjas ja illustratsioonidega. Üks neist müüdi 2007. aasta detsembris oksjonil ligi kahe miljoni Inglise naela eest. 2008. aasta detsembris avaldati teos suuremas tiraažis. Raamat on ilmunud ka eesti keeles.
Salajõe allikad

Salajõe allikad on allikad Läänemaal Lääne-Nigula vallas Salajõe külas. Allikate geograafilised koordinaadid on 59° 1′ 5″ N, 23° 39′ 44″ E. Allikad jäävad Salajõe maastikukaitsealale. Allikad kujutavad endast Läänemaa suurimal karstialal (Salajõe karstiala) Salajõe maa alt väljumist. Allika piiranguvöönd on 50 m (0,8 ha). Salajõe allikate keskkonnaregistri kood on VEE4511700. Salajõe allikad Keskkonnaregistri lehel
Saaremõisa laht

Saaremõisa laht on rannajärv (endine merelaht) Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Saare, Salajõe ja Saunja külas. Saaremõisa laht on mitteavalik veekogu. Saaremõisa lahe keskkonnaregistri kood on VEE2038350. Eesti järvede loend Haapsalu laht Saaremõisa laht Keskkonnaregistri lehel
Sarnetki

Sarnetki on küla Kirde-Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Sejny maakonnas Giby vallas Valgevene ja Leedu piiri lähedal. Küla asub umbes 4 km Gibyst lõunas, 13 km Sejnyst lõunas ja 99 km Białystokist põhjas. Elanike arv on 145. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/062013909022-0757690?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022. "Central Statistical Office (GUS) – TERYT (National Register of Territorial Land Apportionment Journal)" (Polish). 1. juuni 2008.{{cite web}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Hinsa mänd

Hinsa mänd on mitmeharulise võraga looduskaitsealune põlismänd Võru maakonnas Võru vallas Hinsa külas. Puu ümbermõõt on 2,6 m, kõrgus 11 m. Hinsa mänd Keskkonnaregistris
Eure'i departemang

Eure'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Normandia piirkonnas. See on saanud nime Eure'i jõe järgi. 2015. aastani kuulus departemang Ülem-Normandia piirkonda. Departemang jaguneb halduslikult: Eure'i departemangu haldusüksuste loend Populations légales 2021
Saaluse Alajärv

Alajärv (ka Saaluse Alajärv, Saaluse järv, Kõverjärv) on järv Võru maakonnas Rõuge vallas Uue-Saaluse külas Kavadi järvest ida suunas. Alajärv asub Haanja kõrgustikul. Järv on Iskna jõe kaudu ühenduse Kavadi järvega. Kaldad on suuremas osas tõusvad, kohati liivased. Tüpoloogiliselt on Alajärv oligotroofne järv ning taimestikurikas. Kaladest esinevad selles haug, ahven, latikas, linask, särg, samuti olevat seal kokre, nurgu, roosärge, kiiska ja lutsu. Aare Mäemets, "Eesti NSV järved ja nende kaitse", Tallinn 1977. Saaluse Alajärv Keskkonnaregistris
Riik (bioloogia)

Riik on bioloogilises taksonoomias domeenist üks aste madalamal asetsev üksus. Üldiselt on riigist kõrgem üksus domeen ja madalam hõimkond. Ajalooliselt oli bioloogilises taksonoomias riik kõrgeim üksus, kuid see muutus pärast kolme domeeni kontseptsiooni kasutuselevõttu 1990. aastal. Eukarüoote on varem jagatud algul kolme ja seejärel nelja riiki (taimed, loomad, seened ja protistid). 2012. aasta seisuga on need arvatud aga viide suurde rühma (Archaeplastida, SAR, Excavata, Amoebozoa ja Opisthokonta), mida võib tinglikult pidada ka riikideks. Samas on jätkuvalt mõningaid eluslooduse rühmi, mille paigutus pole kindel ja mis võivad sellest viiesest jaotusest väljapoole jääda. Arhede puhul on välja pakutud kolm riiki: DPANN, Euryarchaeida ja Proteoarchaeota. E. Haeckel (1866). Generelle Morphologie der Organismen. Reimer, Berlin. E. Chatton (1937). Titres et travaux scientifiques. Sette, Sottano, Italy. H. F. Copeland (1956). The Classification of Lower Organisms. Palo Alto: Pacific Books. R. H. Whittaker (1969). "New concepts of kingdoms of organisms". Science 163: 150–160. C. R. Woese, W. E. Balch, L. J. Magrum, G. E. Fox and R. S. Wolfe (1977). "An ancient divergence among the bacteria". Journal of Molecular Evolution 9: 305–311. Carl R. Woese, Otto Kandler, Mark L. Wheelis: "Towards a Natural System of Organisms: Proposal for the domains Archaea, Bacteria, and Eucarya", doi:10.1073/pnas.87.12.4576
Alajärv

Alajärv on mitme järve nimi: Maaritsa Alajärv, järv Põlvamaal Kanepi vallas Vissi külas Saaluse Alajärv, järv Võrumaal Rõuge vallas Uue-Saaluse külas Viitina Alajärv, järv Võrumaal Rõuge vallas Viitina külas Väimela Alajärv, järv Võrumaal Võru vallas Väimela alevikus
Vesivaksik (perekond)

Vesivaksik ehk vesivaksur (Hydrometra) on lutikaliste hulka kuuluv putukate perekond vesivaksurlaste sugukonnast. Nad jooksevad veepinnal, toetudes jalgadega vee pindkilele. Erinevalt liuskurlastest (vesijooksikutest), kes toetuvad neljale jalale, toetuvad nad kõigile kuuele. Eestis elab vesivaksikuid kaks liiki: Hydrometra gracilenta – vesivaksik Hydrometra stagnorum Voore, Villem 1961. Zooloogilisi ekskursioone. Tallinn: ERK, lk. 63. Greenhalgh, Malcolm; Ovenden, Denys 2008. Euroopa mageveeelustik. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk. 120.
Läti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee

Läti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee oli Läti NSV-s aastail 1978–1991 tegutsenud NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee struktuuriüksus. Aastatel 1954–1977 kandis organisatsioon nimetust Läti NSV Ministrite Nõukogu juures asuv Riikliku Julgeoleku Komitee. 1954 – 1963. aasta märts, kindralmajor Jānis Vēvers (1899–1978) (venepärane nimevariant Веверс Ян Янович), Läti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee esimees; 1963. aasta jaanuar – 1980. aasta november, kindralmajor Longin Avdjukevich (venepärane nimevariant Авдюкевич Лонгин Иванович), Läti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee esimees; 1980. aasta november – 1984. aasta aprill, kindralmajor Boriss Pugo, Läti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee esimees; 1984. aasta mai – 1990. aasta märts, kindralleitnant Stanislavs Zukulis (venepärane nimevariant ЗУКУЛ Станислав Викторович), Läti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee esimees; Edmunds Johanson, Läti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee esimees. Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза 1898 - 1991 Латвийский журналист и политик переводит латышского адвоката-антисемита на русский, ИА REGNUM, 09.11.2009 Protests and Demands for Human Rights Ieva Zake, FIGHTING THE CAPITALIST IDEOLOGICAL DIVERSIONISTS DURING THE COLD WAR: THE LATVIAN EXPERIENCE, Rowan University Department of Sociology Confessions of a KGB spy, Boris Karpichkov, www.guardian.co.uk, 22 February 2012 КГБ Латвийской ССР, http://shieldandsword.mozohin.ru
Kürema kivikülv

Kürema kivikülv asub Läänemaal Lääne-Nigula vallas Variku külas. Kivikülvi pindala on 6,8 ha ja geograafilised koordinaadid on 59° 6′ 41″ N, 23° 47′ 35″ E. Kivikülv võeti kaitse alla aastal 1959 (Kürema kivkülvi kaitseala; pindala 7 ha). Madalal seljakul, millel kasvab pohlamännik, leidub rohkelt väikese ja keskmise suurusega rahnusid, rahnude tihedus suureneb kivikülvi lõunaosas. Kürema kivikülvi keskkonnaregistri kood on KLO1000510. Kiirema männikivi Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 273. Kürema kivikülv keskkonnaportaalis Rändrahnude, kivikülvide ja põlispuude nimekirja kinnitamine
Kiirema männikivi

Kiirema männikivi (ka Kürema männikivi) asub Läänemaal Lääne-Nigula vallas Variku külas. Kivi geograafilised koordinaadid on 59° 6′ 39″ N, 23° 47′ 26″ E. Kivi mõõdud on 7,1×5,4×3,6 m, ümbermõõt 19,5 m. Kivi on igast küljest hästi vaadeldav ja hõlpsasti leitav. Kivi võeti kaitse alla aastal 1959. Kivi on rabakivigraniidist rändrahn. Kivil kasvab puu (harilik mänd), mis on heas seisus. Kivi seisukord on hea. Kivi on hooldatud ja tähistatud. Kiirema männikivi keskkonnaregistri kood on KLO4000916. K. Pärna, 1937. a. - foto ajakirjas Eesti Loodus, 1939, nr 1, lk 40. Karl Müürisepp, Herbert Viiding, 1988 - revisjonülevaatus, pildistamine diapositiividele. Enn Pirrus, 6.08.1993 - revisjonülevaatus. V. Paatsi, Kürema Männikivi. - Eesti Loodus, 1987, nr 2, lk 116, foto. Priit Kohava, 1987 - Läänemaa Metsamajandi loodusobjektid. Tallinn 1988. Käsikiri. Eesti Metsakorralduskeskus. Foto kivist ajakirjas Eesti Loodus, 1992, nr 4, lk 247. Kürema kivikülv Eesti rändrahnude loend Kiirema männikivi keskkonnaportaalis Rändrahnude, kivikülvide ja põlispuude nimekirja kinnitamine Kiirema männikivi Eesti looduse infosüsteemis Kaitstavate looduse üksikobjektide kaitse-eeskiri
Toomgild

Toomgild (kuni reformatsioonini Maarja gild, Püha Maarja gild) oli gild, mis tegutses 1407–1920 Toompeal. Gildi asutasid Diderick Todwyn ja Diderick Toyß. Hiljem kinnitas gildi skraa Tallinna piiskop Everhard Calle, kes oli ka ise gildi liige. Gildi olulisim pidupäev oli Maarja taevaminemise päev (15. august). Püha Ihu päeval ja reedel enne Ristija Johannese sünnipäeva korraldas gild protsessiooni ja õllejoomise. Esialgu oli gild Toompea mitteseisuslik katoliiklik vennaskond, kuhu lisaks käsitöölistele kuulus aadlikke ja vaimulikke. 16. sajandi teisel poolel muutus Toomgild Toompea käsitööliste seisuslikuks kutseorganisatsiooniks. Kuni 1878. aastani täitis Toomgild ühtlasi Toompea omavalitsuse ülesandeid. Alates 1877. aastast oli Toomgild pelgalt seltskondlik ühendus. 1508. aastal annetas ordumeister Wolter von Plettenberg gildile krundi (tänapäeval Toom-Kooli tänav 9) oma maja ehitamiseks. 1619. aastal said Toomgildi liikmed Gustav II Adolfilt loa Tallinna tsunftidesse kuulumata teha käsitööd, mille järel asutati Toompeal oma tsunftid. Toompea tsunftid olid esmamainimise järjekorras: linakangrud (1651), rätsepad (1665), kingsepad (1665), tislerid (1665), müürsepad (1692), lihunikud (1708), lukksepad (1718), puusepad (1766), pottsepad (1798), maalrid (1802) ja konterfaierid (portreemaalijad) (1902). Suurim oli rätsepate tsunft 13 meistriga. Gildid kaotati Eestis 1920. aastal. Toomgildi ja Tallinna Kanuti gildi järglasena tegutses Tallinna endiste St. Kanuti ja Toomgildi käsitöömeistrite ühing. Eesti entsüklopeedia. 12. köide: Eesti A–Ü. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2003, lk 600. Friedrich Stillmark. "Der älteste Schragen der Dom- oder Mariengilde zu Reval". // Beiträge zur Kunde Estlands. XVII Band, 1. Heft. Reval 1932. S. 25–46 "Haruldane leid Haapsalus". Vaba Maa nr 200, 27. august 1933. Lk 2 Tiina Kala. "Keskaegse Tallinna väikekorporatsioonid ja nende usuelu normatiivsed vormid". Tuna 2010, nr 2, lk 6–24
Veskijõgi

Veskijõgi (ka Tulimurru jõgi) on jõgi Läänemaal Lääne-Nigula vallas Nõmmemaa, Nõva, Vaisi ja Variku külas. Jõgi läbib Veskijärve. Jõe suue jääb Nõva maastikukaitsealale Nõmmemaa külla, lähe ja Veskijärve ümbrus Läänemaa Suursoo maastikukaitsealale Variku ja Hindaste küla piirile. Jõgi on tumedaveeline ja humiinaineterikas avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Veskijõe keskkonnaregistri kood on VEE1103600. Veskijõgi keskkonnaportaalis
Carl Hasselblatt

Carl Hasselblatt on olnud mitme tuntud isiku nimi: Carl Jacob Eduard Hasselblatt, Eesti vaimulik (1820–1889) Carl Paul Martin Hasselblatt, Eesti vaimulik (1853–1903)
Tehumardi (ansambel)

Tehumardi oli Eesti Laskurkorpuse sõjaveteranide ansambel Saaremaal. Ta tegutses aastatel 1975–1989. Ansambel moodustati 1975. aastal Salme kultuurimaja juures. Hiljem kuuluti kalurikolhoosi Saare Kalur alluvusse. Ansambel sai nime Saaremaa valla territooriumil toimunud Tehumardi lahingu toimumispaiga nime järgi. Esineti peamiselt Saaremaal ja Mandri-Eestis, kuid ka Lätis, Kiievis, Volgogradis ja mujal. Alates 1975. aastast võeti osa kõikidest rindesõprade päevadest. Sõrve helilooja Olev Sau on pühendanud ansambel Tehumardile ja selle liikmele Oskar Äärele laulu "Sõrve sõjameeste laul". Liikmeid: Prits Maaker, Albert Tammik, Jüri Tammistu, Albert Põld, Oskar Äär, Peeter Hüüdma ja Peeter Poll. XIX Rindesõprade päev. Põltsamaa 1989. Teatmik. Laule sõjaveteranidele. Eesti Raamat. Tallinn. 1981. lk 47-48. Sõjaveteranide Ansambli``Tehumardi`` liikme PEETER POLL-i pintsak.
Eesti talent

"Eesti talent" oli meelelahutuslik telesaade, mis oli eetris 2010. aastal TV3-s. See põhines Briti saate "Britain's Got Talent" formaadil. Saates võistlesid publiku poolehoiu nimel lauljad, tantsijad, koomikud, akrobaadid ja paljud teised esinejad. Võitja sai auhinnaks 250 tuhat krooni (15 977,81 eurot). Telesaadet tootis ja kandis üle TV3. Sari koosnes eelvoorudest, poolfinaalidest ja finaalidest. Eelvoorud korraldati mitmes Eesti suuremas linnas, kus kohtunike ette astusid kõik soovijad. Osalejatele polnud vanuselisi ega muid piiranguid. Saade oli eetris 2010. aasta oktoobrist detsembrini. Saatejuhid olid lauljad Eda-Ines Etti ja Tanel Padar. Esimene eelvoor toimus Pärnus 14. augustil 2010. "«Eesti talent» saatemeeskond alustab ringkäiku mööda Eestimaad". 12. august 2010.
Hanila oja

Hanila oja (ka Hanila jõgi) on oja Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Hanila, Kõmsi ja Massu külas ning Kasekülas. Oja asub Lääne-Eesti vesikonna Matsalu alamvesikonnas. Oja suue jääb Puhtu-Laelatu looduskaitsealale. Oja suubub Hanila külas Kasse lahte järve kirde osas. Oja on heledaveeline ja vähese orgaanilise aine sisaldusega avalik veekogu. Oja lähenduses on nahkhiirte püsielupaik. Hanila oja keskkonnaregistri kood on VEE1119100. Ojal on tehtud saarma seiret, kuid alates 2013. aastast ei ole saarmaid esinenud. "Hanila oja (Hanila jõgi)". Vaadatud 2.10.2021. "Saarma seire 2018. a." Keskkonnaseire Infosüsteem (KESE). Vaadatud 2.10.2021. Hanila oja keskkonnaportaalis
Kasse laht

Kasse laht (ka Kasselaht) on rannajärv Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Hanila külas Puhtu-Laelatu looduskaitsealal. Järv asub Lääne-Eesti vesikonna Matsalu alamvesikonnas. Järvest umbes 300 m edela poole jääb Mõisalaht. Järve suubub kirdest Hanila oja. Kasse lahes on viis saart, mille kogupindala on 1,3 ha. Järvest edelas asuvad Laelatu bioloogiajaam ja Laelatu kaitsealune puisniit. Kasse laht on soolatoiteline avalikult kasutatav põhjani läbipaistev (0,3 m) veekogu. Sealne pH-tase (9,1) on veidi madalam kui paljudes teistes rannajärvedes, kuid võrdluses sisemaa järvedega siiski kõrge. Veekogu hapnik on alaküllastunud (58%), mis võib olla tingitud põhjaallikatest või mändvetikamassi lagunemisest. Lahevees on suur kogus toitesoolasid ja lahustunud orgaanilist ainet. Järve vesi vahetub 22 korda aastas. Lahe ümbruses on rohkelt tugevalt kinni kasvanud kaldaveetaimi, mis teevad veekogule ligipääsemise raskeks. Samuti leidub veesiseseid taimi, näiteks mändvetikaid (Charophyta), männas-vesikuuske (Myriophyllum verticillatum), räni-kardheina (Ceratophyllum demersum) ja vesiherneid (Utricularia vulgaris). Ujutaimedest on esindatud ristlemmel (Lemna trisulca) ja väike lemmel (Lemna minor). Looduskaitse all olevatest liikidest leidub Kasse lahes vahelmist näkirohtu (Najas marina subsp. intermedia). Järve ümbruses kasvab valdavalt lünktarn (Carex disticha). Paiguti kasvab ka harilik palderjan (Valeriana officinalis), põldmurakas (Rubus caesius), hobumadar (Galium verum), värvmadar (Galium boreale) ja roomav madar (Galium aparine). Kalaliikidest on Kasse lahes kõige arvukamalt roosärge (Scardinius erythrophthalmus) ja linaskit (Tinca tinca L.). Samuti leidub veekogus nii hõbekokresid (Carassius gibelio), mudamaime (Leucaspius delineatus), viidikaid (Alburnus alburnus) kui ka röövkalu ahvenaid (Perca fluviatilis). Veekogus ja selle ümbruses pesitseb palju linde, kes on looduskaitse all. Nii on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse hüübid (Botaurus stellaris), luha-sinirinnud (Luscinia svecica cyanecula) ja sookured (Grus grus), III kategooriasse kuuluvad aga välja-loorkullid (Circus cyaneus) ja rooruiged (Rallus aquaticus). Kasse laht (keskkonnaregistri kood VEE2062810) kuulub Puhtru-Laelatu looduskaitsealale, mille eesmärk on kaitsta sealset vee- ja rannikulinnustikku ning nende elupaikasid. Ühtlasi kuulub territoorium Väinamere linnuala (keskkonnaregistri kood EE0040001) ja Väinamere loodusalana (keskkonnaregistri kood EE0040002) Euroopa Liidu Natura 2000 koosseisu. Mõisalaht (järv) "Kasse laht". Keskkonnaregister. Vaadatud 30.09.2021. "Veekogu: Kasse laht VEE2062810". Vaadatud 30.09.2021. "Laelatu bioloogiajaam". Originaali arhiivikoopia seisuga 14.06.2021. Vaadatud 1.10.2021. Ott, Ingmar jt (2012). Rannikujärvede uurimiste tulemused. – Rannikulõukad Eestis ja Läänemere keskosas. Arengulugu, geoloogia ja hüdroloogia, elustik ning looduskaitseline väärtus. Tartu Ülikooli Pärnu kolledž, Keskkonnaamet, Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudi Limnoloogiakeskus. Algandmed Keskkonnaseire Infosüsteem (KESE), Ohustatud taimekoosluste (Natura elupaigad) seire, 2019, vaadatud 30.09.2021 Kasse laht keskkonnaportaalis
Jevgeni Gontmahher

Jevgeni Šljomovitš Gontmahher (vene keeles Евгений Шлёмович Гонтмахер; sündinud 6. juulil 1953 Lvivis) on Venemaa majandusteadlane, professor. Ta lõpetas 1975. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli geograafiateaduskonna. 2001. aastal kaitses ta majandusteaduste doktori kraadi. Ta töötab 2009. aastast õppejõuna Kõrgemas Majanduskoolis. Ta on seal sotsiaalteaduste teaduskonna poliitikateaduse osakonna professor. Gontmahher töötas aastatel 1993–1994 Venemaa elanikkonna sotsiaalse kaitse ministri asetäitjana, 1994–1995 Venemaa Föderatsiooni presidendi administratsiooni osakonnajuhatajana, 1998–2003 Venemaa Föderatsiooni valitsusaparaadi sotsiaalse arengu osakonna juhatajana, 2003–2004 Venemaa Töösturite ja Ettevõtjate Liidu asepresidendina ja 2006–2009 Venemaa Teaduste Akadeemia Majandusinstituudi sotsiaalpoliitika keskuse juhatajana. Ta on Kõrgema Majanduskooli professor. Alates 2008. aastast on Gontmahher Venemaa presidenti nõustava Kaasaegse Arengu Instituudi juhatuse liige. Jevgeni Gontmahher on Venemaa Juudi Kongressi ühiskondliku nõukogu liige. 2018. aasta Venemaa presidendivalimistel oli ta presidendikandidaadi Jabloko liidri Grigori Javlinski usaldusisik. Ta valdab võõrkeeltest inglise, poola ja ukraina keelt. Гонтмахер Евгений Шлёмович. hse.ru Гонтмахер Евгений Шлёмович. insor-russia.ru Правление Института современного развития. insor-russia.ru Гонтмахер Евгений Шлёмович. komitetgi.ru Структура Российского еврейского конгресса. rjc.ru
Abaku

Abaku on kolme asula nimi Nigeerias. Nende geograafilised koordinaadid on: 8° 37' N, 4° 4' E (kaart) 7° 49' N, 11° 16' E 7° 16' N, 3° 42' E Leedus asuva Abakai küla nimi on omastavas käändes Abakų. Abakuá