laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rapla Maakohus

Rapla Maakohus oli Eesti Vabariigi esimese astme kohus aadressil Rapla, Sauna tänav 5. 24. mail 1990 nimetati Rapla Rajooni Rahvakohus ümber Rapla Maakohtuks. 1. jaanuaril 2006 liideti Rapla maakohus Pärnu maakohtuga. Elektrooniline Riigi Teataja. Justiitsministri 29.10.2002 määrus nr 71 "Maa-, linna-, haldus- ja ringkonnakohtute täpsed asukohad". Avaldamismärge: RTL 2002, 124, 1796. Elektrooniline Riigi Teataja. Justiitsministri 27.10.2005 määrus nr 46 "Maa- ja halduskohtute kohtumajade täpsed asukohad ja teeninduspiirkonnad ning ringkonnakohtute asukohad". Avaldamismärge: RTL 2005, 111, 1706.
Rubo Kikerpill

Rubo Kikerpill (sündinud 13. mail 1955 Kohtla-Järvel) on Eesti jurist, kohtunik. 1982–1993 töötas ta majandusettevõttes mitmetel ametikohtadel: jurist, osakonnajuhataja, tsehhijuhataja. 19. oktoobril 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Rubo Kikerpilli esimese astme kohtunikuks Pärnu Linnakohtusse. 1995. aastal asus ta tööle Pärnu maakohtusse ja oli kuni 2020. aasta lõpuni ka kohtu esimees. 2018 – Valgetähe IV klassi teenetemärk Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (1996), lk 72. Kersti Kerstna-Vaks, Toomas Riismaa, Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2006), lk 44. Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 44. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 19.10.1993 otsus nr 193 "Kohtunike ametisse nimetamine". Avaldamismärge: RT I 1993, 67, 952. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 05.02.2018 otsus nr 221 "Riiklike autasude andmine". Avaldamismärge: RT III, 07.02.2018, 1. Vabariigi Presidendi veebileht. Teenetemärkide kavaleride andmebaas. Päring: Kikerpill, Rubo.[alaline kõdulink] "Kohtunik: vangla ei paranda paadunud kurjategijaid". Pärnu Postimees, 6. oktoober 2016, nr. 192, lk 2.
Kikerpill

Kikerpill on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kikerpill 55 mehel ja 66 naisel. Perekonnanimede levikult on Kikerpill meeste puhul 1822. ja naiste puhul 1628. kohal. Perekonnanime Kikerpill kandja on keskmiselt 40 aasta vanune (mediaanvanus on 38). Kõige levinum on perekonnanimi Kikerpill vanuserühmas 15–19, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,40. Perekonnanimi Kikerpill on levinuim Tartu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 3,86. 19. sajandi algul pandi perekonnanimi Kikerpill Nõo ja Puhja kihelkonnas. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus sellist perekonnanime keegi ei võtnud ja senised nime kandjad seda ei muutnud. Rubo Kikerpill (1955–), Eesti jurist, kohtunik Statistikaamet. Perekonnanime statistika. Päring andmebaasist: Kikerpill. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Kikerpill. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (normaliseeritud nimekuju): Kikerpill. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Kikerpill. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Kikerpill.
Rubo

Rubo on eesnimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Rubo 5 mehel. Rubo on populaarsuselt 3705. mehenimi. Rubo Kikerpill (1955–), Eesti jurist, kohtunik Statistikaamet. Eesnime statistika. Päring andmebaasist: Rubo.
Toomas Talviste

Toomas Talviste (sündinud 13. juunil 1973) on Eesti jurist, kohtunik. 30. septembril 1999 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Toomas Talviste esimese astme kohtunikuks Pärnu Maakohtusse. 2021. aastast on ta sama kohtu esimees, tähtajaga seitse aastat. 2006 – Eesti Kohtunike Ühingu, Riigikohtu ja Eesti Kirjandusmuuseumi tänukiri (kohtufolkloori kogumisest osavõtmise eest) Kersti Kerstna-Vaks, Toomas Riismaa, Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2006), lk 45. Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 46. Justiitsministeeriumi dokumendiregister. Justiitsministri 10.09.2020 käskkiri nr 124-k "Pärnu Maakohtu esimeheks nimetamine". Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 30.09.1999 otsus nr 635 "Kohtunike nimetamine". Avaldamismärge: RTL 1999, 135, 1905. Eesti Kohtunike Ühingu veebileht. Ühingust. Tunnustused. "Pärnu maakohtu esimees Toomas Talviste: Kohtunik on poole kohaga sotsiaaltöötaja ja lastekaitsespetsialist". Pärnu Postimees, 27. jaanuar 2021, nr. 17, lk 6–8.
Talviste

Talviste on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Talviste 133 mehel ja 143 naisel. Perekonnanimede levikult on Talviste meeste puhul 545. ja naiste puhul 570. kohal. Perekonnanime Talviste kandja on keskmiselt 40 aasta vanune (mediaanvanus on 39). Kõige levinum on perekonnanimi Talviste vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,84. Perekonnanimi Talviste on levinuim Järva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 14,85. 19. sajandi algul perekonnanimede määramise käigus seda ühelegi perekonnale teadaolevalt ei antud. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati umbes 50 perekonnanime Talviste vastu. Samas, nime senised kandjad seda perekonnanime ei muutnud. Toomas Talviste (1973–), Eesti jurist, kohtunik Statistikaamet. Perekonnanime statistika. Päring andmebaasist: Talviste. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (algne nimekuju): Talviste. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (normaliseeritud nimekuju): Talviste. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Talviste. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Talviste.
Aime Ivanson

Aime Ivanson (sündinud 21. detsembril 1958) on Eesti jurist, kohtunik. 1982–1993 töötas Ivanson majandusjuristina. 16. novembril 1993 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Aime Ivansoni esimese astme kohtunikuks Tallinna Linnakohtusse. Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (1996), lk 82. Kersti Kerstna-Vaks, Toomas Riismaa, Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2006), lk 32. Krista Tamm, Tiia Kotkas, "Eesti kohtunikud" (2011), lk 32. Elektrooniline Riigi Teataja. Vabariigi Presidendi 16.11.1993 otsus nr 210 "Kohtunike ametisse nimetamine". Avaldamismärge: RT I 1993, 74, 1053.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne seitsmes parandus

Ameerika Ühendriikide põhiseaduse kahekümne seitsmes parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse täiendus senaatorite ja Esindajatekoja liikmete töötasu muutmise kohta. Parandus võeti vastu Kongressis 25. septembril 1789 ning ratifitseeriti osariikide tasemel 5. mail 1992.
Ivanson

Ivanson on eesti perekonnanimi. 2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Ivanson 13 mehel ja 14 naisel. Perekonnanimede levikult on Ivanson meeste puhul 9677. ja naiste puhul 9712. kohal. Perekonnanime Ivanson kandja on keskmiselt 38 aasta vanune (mediaanvanus on 38). Kõige levinum on perekonnanimi Ivanson vanuserühmas 35–39, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,50. Perekonnanimi Ivanson on levinuim Viljandi maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 1,10. 19. sajandi algul pandi perekonnanimi Ivanson Kuusalu, Rõuge, Vaivara ja Võnnu kihelkonnas. 1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Ivanson järgmiste perekonnanimede vastu: Eelma, Idala, Iva, Ivanurme, Ivaste, Laine, Osula, Raevere, Rajamäe, Uibokand. Samas, nime Ivanson ei võtnud mitte keegi. Aime Ivanson (1958–), Eesti jurist, kohtunik Statistikaamet. Perekonnanime statistika. Päring andmebaasist: Ivanson. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede panemine. Päring andmebaasist (normaliseeritud nimekuju): Ivanson. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (vana nimekuju): Ivanson. Rahvusarhiiv. Onomastika andmebaas. Nimede eestistamine. Päring andmebaasist (uus nimekuju): Ivanson.
Alexandra Andresen

Alexandra Gamlemshaug Andresen (sündinud 23. juulil 1996) on Norra ratsutaja ja pärijanna. Aastal 2016 sai 19-aastasest Andresenist maailma noorim miljardär, ta hoidis seda tiitlit Forbesi edetabelis "The World's Billionaires" (Maailma miljardärid) kolm aastat. Aastal 2020 oli Andresen maailma nooruselt teine miljardär, tema varade suurust hinnati 1,1 miljardi USA dollari suuruseks (u 1,02 miljardit eurot). "Alexandra Gamlemshaug ANDRESEN" Fédération Équestre Internationale retrieved 8 February 2017 Jedeur-Palmgren, Max. "The Youngest Billionaire In The World Is A Norwegian Teenager". Forbes. Vaadatud 2. aprill 2019. Chaykowski, Kathleen. "The World's Youngest Billionaires In 2019: Meet The 71 Under Age 40". Forbes. Vaadatud 2. aprill 2019. Cuccinello, Hayley. "Meet The World's Youngest Billionaires". Forbes. Vaadatud 20. aprill 2020.
Harry Tertsius

Harry Tertsius (4. veebruar 1915 Tallinn – 26. aprill 1979 Tallinn) oli eesti tarbekunstnik. Põhihariduse omandas 21. keskkoolis. Lõpetas 1937. aastal Riigi Kunsttööstuskooli skulptuuri puulõike erialal ning jätkas õpinguid 1940/41 rakendusskulptuuri alal. Näitustel hakkas osalema 1938. aastal peamiselt intarsiatehnikas teostega. Ta oli aastatel 1948–1951 Tallinna Pedagoogilises Instituudis joonistamise ja joonestamise õppejõud. Harry Tertsiuse erialaks oli intarsia ehk puitmosaiik mööblipindade kaunistamiseks. Tema lemmikteematikaks kujunesid Tallinna vanalinna majad ja arhitektuurimälestised ning linnapanoraamid. Titus, Romulus (05.02.1965). "Intarsiameister Harry Tertsius". Sirp ja Vasar. Vaadatud 19.04.2022. Viie juublilari näitus. Sirp ja Vasar, 12.11.1965 Kunstniku ateljees. Õhtuleht nr 276. Intarsiameister Harry Tertsius, Sirp ja Vasar, 05.02.1965 Puumosaiikide näitus. Õhtuleht, 1977 Harry Tertsius 60. Kodumaa, 05.02.1975
Erich Tali

Erich Tali (kuni 4. jaanuarini 1938 Erich Thalström; 24. november 1921 Narva – 1. juuni 1990 Tallinn) oli eesti skulptor. 1938 kolis perekond Tallinna. Pärast Teise maailmasõja lõppu astus Tali 1946. aastal Eesti NSV Riiklikku Kunstiinstituuti, mille lõpetas 1952. aastal kunstnik-skulptorina. Erich Tali töötas Eesti NSV Kultuuriministeeriumis ning 1957. aastast kuni surmani Eesti Televisioonis kunstnikuna. Kohe pärast instituudi lõpetamist hakkas ta esinema kunstinäitustel. Viimaseks suuremaks väljapanekuks jäi isikunäitus Tallinna Kunstisalongis 1986. aastal, kus oli väljas läbilõige kogu tema loomingust. Skulptuuriloomingus kasutas ta figuuride ja kompositsioonide loomisel puitu ("Naine väikese viiuliga", "Kolm naist pingil"). Tema loomingut iseloomustas dekoratiivne stiliseeriv laad. Erich Tali poeg on kunstnik ja raamatukujundaja Andres Tali. "Erich Tali". Reede. 08.06.1990. Vaadatud 19.04.2022.
Álex Fernández

Alejandro Fernández Iglesias (sündinud 15. oktoobril 1992 Madridis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Cádiz. 2005. aastal liitus ta Madridi Reali noorteakadeemiaga. Aastatel 2010–2013 mängis ta põhiliselt Madridi Reali reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas ja teises liigas. 2010. aasta augustis osales ta Madridi Reali põhimeeskonnas hooajaeelsetes sõprusmängudes. Hispaania kõrgliigas debüteeris ta 6. märtsil 2011 mängus Racing de Santanderi vastu. Madridi Reali põhimeeskonnas osales ta pärast seda veel ühel korral hooajal 2012–13 Hispaania karikamängus. 2013. aasta augustis sõlmis ta lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Espanyol. Hooaja 2014–15 teises pooles oli ta laenul Horvaatia kõrgliiga klubis Rijeka ning hooajal 2015–2016 Inglismaa esiliiga klubis Reading. Hooajal 2016–17 mängis ta Hispaania esiliigas klubis Elche. 2017. aasta augustis siirdus Cádizi, mis mängis toona Hispaania esiliigas. Hooajal 2019–20 lõi Fernández Hispaania esiliigas 13 väravat ja aitas Cádizil pärast 14 aastat tagasi Hispaania kõrgliigasse pääseda. 10. jaanuaril 2021 lõi ta mängus Deportivo Alavési vastu üldse oma esimese värava Hispaania kõrgliigas. Fernández lõi samal hooajal Hispaania kõrgliigas kokku neli väravat, sh 21. veebruaril penaltist FC Barcelona vastu. Aastatel 2008–2011 mängis Fernández Hispaania noortekoondistes. 2011. aastal tuli ta Hispaania kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks ja Fernández valiti turniiri parimaks mängijaks. Tema vanem vend Naco on samuti jalgpallur ja alustas samuti jalgpallurikarjääri Madridi Realis. https://int.soccerway.com/players/alejandro-fernandez-iglesias/145453/ (vaadatud 19.4.2022) "'I have told him many times, to come and join me at Cadiz': Alex Fernandez offers Nacho chance for Madrid exit". Tribuna. 30.3.2020. Vaadatud 19.4.2022
Q22

Q22 on 159 meetri kõrgune (195 m koos antenniga) büroopindadega kõrghoone, mis asub Poola pealinnas Varssavis. Ehitis avati 2016. aastal. https://www.e-biurowce.pl/en/info/news/5772/q22-opening  Q22 – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Saturn V

Saturn V oli kanderakett, mida NASA kasutas aastatel 1965–1973. Kolmeastmeline kanderakett töötati välja Apollo programmi jaoks, aga seda kasutati hiljem ka Skylabi orbiidile viimiseks. Kanderaketid startisid 13 korda ja NASA ei kaotanud selle aja jooksul ühtegi meeskonda ega laadungit. Saturn V on siiani maailma pikim, raskeim ja võimsaim kanderakett, selle kogupikkus oli 110,6 meetrit, suurim läbimõõt 10 m ja kogukaal 2934,8 tonni. Lisaks on see siiani ainus kanderakett, mis on viinud inimese Maa-lähedasest orbiidist kaugemale. Kanderakett töötati välja Wernher von Brauni ja Arthur Rudolphi juhtimisel, arendustöösse andsid oma panuse ka ettevõtted Boeing, North American Aviation ja IBM. Esimese astme (S-IC) mootorid F-1 töötasid 160 sekundit ning kiirendasid raketi kiiruseni 3,71 km/s. Selles astmes oli kütuseks petrooleum ja oksüdeerijaks vedel hapnik, mida oli kokku ligi 2150 tonni. Viie mootoriga esimene aste arendas 3400 tonnist tõukejõudu ja kulutas igas sekundis umbes 13,5 tonni kütust. Saturn V esimese astme stardi ajal värises maapind kuni kuue kilomeetri raadiuses. Et kanderakett ei ületaks plaanitust suuremat kiirendust, lülitati esimese astme viiest mootorist üks mootor (keskmine) ettenähtud ajal välja. Kui kanderakett oli saavutanud vajaliku kiiruse ja kõrguse 60 km, eraldus tühjenenud I aste, mis jätkas inertsi tõttu tõusu veel mõni minut kuni 110 km kõrguseni, kust langes lõpuks Atlandi ookeani umbes 550 km kaugusele stardipaigast. Teine aste rakendus tööle pärast I astme eraldumist, erinevalt esimesest astmest oli II astme kütuseks veeldatud vesinik, mis reageerides (põledes )6 minuti ja 30 sekundi jooksul vedela hapnikuga, arendas viie J-2 krüogeenmootori abil kokku 500-tonnist tõukejõudu. Teise astme abil saavutas kanderakett kiiruse 6,8 km/s ja kõrguse 182 km. Peale eraldumist põles II aste atmosfääris ära. Kolmanda astme ainsa krüogeenmootori J-2 kütuseks oli samuti veeldatud vesinik ja oksüdeerijaks vedel hapnik. Selle astme mootori eripäraks oli väljalülitamise ja taaskäivitamise võimalus. III astme mootori 2,5-minutilise põlemisajaga saavutas kosmoselaev Maa orbiidile jäämiseks vajaliku kiiruse. Õigel hetkel käivitati III astme mootor uuesti 5 minutiks, et anda kosmoslaevale Maa orbiidilt Kuu suunas liikumise trajektoor. III astme ülaosas paiknes kuumoodul, mis pidi eralduma juba Kuu orbiidil. Esimene aste Mass: 2286,2 t Tühimass: 135,2 t Kütuse mass: 2151 t Pikkus: 42,06 m Maksimaalne läbimõõt: 10,06 m Põlemisaeg: 160 s Lõpp-kiirus: 3,71 km/s Kütus: petrooleum / vedel hapnik Teine aste Mass: 490,8 t Tühimass: 39,1 Kütuse mass: 451,7 t Pikkus: 24,84 m Maksimaalne läbimõõt: 10,06 m Põlemisaeg: 390 s Lõpp-kiirus: 6,8 km/s Kütus: vedel vesinik / vedel hapnik Kolmas aste Mass: 119,9 t Tühimass: 13,0 t Kütuse mass: 106,9 t Pikkus: 17,8 m Maksimaalne läbimõõt: 6,61 m Põlemisaeg: 165 + 335 s (kaks põlemist) Kiirus: 10,84 km/s Kütus: vedel vesinik / vedel hapnik Kogu kanderakett Pikkus: 110,6 m Kaal: 2934,8 t Suurim läbimõõt: 10,6 m Põlemisaeg: 1050 s Lõpp-kiirus: 10,84 km/s Kandejõud Maa orbiidile: 118 tonni Kandejõud Kuu orbiidile: 47 tonni
Rondo 1

Rondo 1 on 159 meetri kõrgune (192 m koos antenniga) büroopindadega kõrghoone, mis asub Poola pealinnas Varssavis.  Rondo 1 – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kolhethi

Kolhethi (კოლხეთი, vanakreeka Κολχίς Kolchis) oli antiikaja piirkond Musta mere kagurannikul. Asus tänapäeva Lääne-Gruusias (Samegrelo ja Imerethi piirkond).
Lõugtundlad

Lõugtundlad ehk helitseerid on lülijalgsete suised, mille abil süstida saaki mürgiseid seedemahlu. lõugtundlased
Trükikoda nr 27

Trükikoda nr. 27 oli trükikoda, mis tegutses aastatel 1950–1970 Tapal aadressil Lai 13. Seoses Eesti NSV rajoonide loomisega vastavalt EK(b)P Keskkomitee otsusele 07.09.1950 kohustati Eesti NSV Ministrite Nõukogu j.a. PKRV Polügraafiatööstuse Trusti organiseerima kõigisse rajoonikeskustesse kohaliku rajooniajalehe väljaandmiseks trükikojad. ENSV MN korraldusega 1374-k, 08.12.1950 kinnitati ENSV MN j.a. PKRV Polügraafiatööstuse Trusti uute rajooni trükikodade hulka hakkas kuuluma ka trükikoda nr. 27 Tapal. Tapa trükikoda nr. 27 asus aadressil Lai tänav 13 ja allus Rakvere trükikojale Ühistöö. Aastatel 1951–1962 trükiti selles trükikojas Tapa rajooni ajalehte Edasi Kommunismile, mille toimetus asus trükikojast üle tee endise Gustav Nimrichi elumaja teisel korrusel. 1970. aastatel toodeti Tapa trükikojas nr 27 peamiselt blankette asutustele ja Tapa linnavalitsusele[küsitav], tooteetikette Flora Kadrina tsehhile ning Kehra Tselluloosi- ja Paberikombinaadile. Aastatel 1997–2009 tegutses endise trükikoja hoones Lai 13 AS Tapa Media House, mille teenusteks olid ofsettrükk, siiditrükk ja fooliotrükk. "Tapa trükikoda". Tapa muuseum.
Johannes Luuk trükikoda

Johannes Luuk trükikoda tegutses aastatel 1925–1937 Tapal. 1906. aastal asutas Johannes Luuk (kasutusel ka Johan Luuk) Tapale raamatu- ja kirjatarvete kaupluse ja 1925. aastal sinna juurde Tapa ainsa trükikoja, mis asus aadressil Pikk tn. 17. 1. novembril 1937 lõpetas ta tegevuse, kuid juba järgmisel, 1938. aastal, hakkas seal tegutsema Hans Oja trükikoda. H. Oja täiustas trükikoda kaasaegsemate trükitehniliste seadmetega. Tugevalt oli suurendatud erinevate kirjatüüpide arvu. Trükikojas oli võimalik trükkida nii raamatuid, postkaarte kui ka igasuguses suuruses müürilehti ja muid trükitöid nii must-valges kui ka värvitrükis. Samas alustas tööd ka köitekoda. Pikk tn. 17 trükikoja hoone hävis teises maailmasõjas. "Tapa trükikoda". Tapa Muuseum.
Diogo Dalot

José Diogo Dalot Teixeira (sündinud 18. märtsil 1999 Bragas) on Portugali jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Manchester United ja Portugali jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis FC Porto, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2008. aastal. 2017. aasta jaanuaris debüteeris ta Porto reservmeeskonnas Portugali esiliigas. Porto põhimeeskonnas debüteeris ta sama aasta 13. oktoobril Portugali karikamängus. Portugali kõrgliigas debüteeris ta 18. veebruaril 2018 mängus Rio Ave vastu. 2018. aasta juunis siirdus ta 18 miljoni naelsterlingi eest Manchester Unitedi, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Manchester Unitedi põhimeeskonnas debüteeris ta 19. septembril 2018 UEFA Meistrite Liiga mängus Šveitsi klubi BSC Young Boysi vastu. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta sama aasta 1. detsembril mängus Southamptoni vastu. Esimestel hooaegadel Dalot kimpus vigastustega ja pärast Aaron Wan-Bissaka tulekut langes ta peatreener Ole Gunnar Solskjaeri soosingu alt välja. Hooajal 2020–21 oli ta Dalot laenul Itaalia kõrgliiga klubis AC Milan, kus ta mängis põhikoosseisus. 29. oktoobril 2020 lõi ta UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus värava Praha Sparta vastu. Itaalia kõrgliigas lõi ta ainsa värava 7. märtsil 2021 Verona Hellase vastu. Aastatel 2014–2021 mängis Dalot Portugali noortekoondistes. 2016. aastal tuli ta Portugali kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Portugali jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 2021. aasta Euroopa meistrivõistluste viimases alagrupimängus Prantsusmaa vastu. Portugali koondisse oli ta viimasel hetkel pääsenud João Cancelo positiivse koroonaviiruse proovi tõttu. "Diogo Dalot: Manchester United sign Porto right-back for £19m". BBC Sport. 6.6.2018. Vaadatud 19.4.2022 "Diogo Dalot substitui João Cancelo". fpf.pt. 13.6.2021. Vaadatud 19.4.2022  Diogo Dalot – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kirill Mihhailovski

Kirill Grigorjevitš Mihhailovski (18. märts (vkj) 1760−24. november (vkj) 1841 Peterburi) oli Venemaa keisririigi mereväelane (viitseadmiral) ja riigitegelane. Senaator (1825). Astus 1771. aastal 11-aastaselt õppima mereväe kadetikorpuses, mille lõpetas 1776. aastal. Järgnevalt teenis Balti mere laevastikus. Osales Vene-Rootsi sõjas, kus võttis osa lahingust Yhinmäki (praegu Krasnaja Gorka) ja Viiburi all (1790). Aastatel 1793−1795 oli ta 44 suurtükiga fregati Arhangel Gavriil komandör. Seejärel anti tema juhatuse alla fregatt Simeon (38 suurtükki), 1797. aastast liinilaev Pobeda (66 suurtükki). 1798. aastal liitus ta kontradmiral Tate'i eskaadriga ja ristles Põhjamerel. Järgmisel aastal siirdus viitseadmiral Pjotr Kartsovi salga koosseisus Vahemerele. Seejärel teenis Musta mere laevastikus. Naasis Kroonlinna ja teenis taas Balti mere laevastikus. 1803. aastal määrati ta liinilaeva Selafail komandöriks. Kaks aastat hiljem sai temast Admiraliteedi juures asuva komissariaadi ekspeditsiooni juhataja. 1821. aastal sai oma viimase sõjaväelise aukraadi − ta ülendati viitseadmiraliks. 1825. aastal astus tsiviilteenistusse. Ta sai salanõuniku teenistusastme ja nimetati senaatoriks. Lõpetas karjääri tõelise salanõunikuna. Suri 81 aasta vanuses Peterburis. 1816. aasta 12. detsembril (vkj) anti talle keisri nimelise ukaasiga 12 aastaks tasulisele rendile Pähkla mõis Saaremaal. Leping pidi hakkama kehtima 1820. ja lõppema 1832. aastal. See oli tema nimel 1825. aastal. Püha Georgi ordeni IV klass (26. november 1802) Püha Anna ordeni I klass (12. juuli 1807) Püha Vladimiri ordeni IV klass (12. november 1817, 35-aastase teenistuse eest) Naitus vürstinna Anastassia Petrovna Dolgorukovaga (1789−1839), kellega tal oli kaks last (Anastassia ja Anna). LAB, f. 25, Ms. 154a, L 28. LAB, f. 25, Ms. 154g. Pagineerimata. Веселаго, Ф. Ф. Общий морской списокъ. Часть IV. Царствование Екатерины II. К - С. Санкт-Петербург: Типография Морского Министерства, 1890. Lk 373-374 [1]. Kirill Mihhailovski eluloolised andmed saidil impereur.blogspot.com
Ante Ćorić

Ante Ćorić (sündinud 14. aprillil 1997 Zagrebis) on Horvaatia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Šveitsi kõrgliiga klubis FC Zürich. Ta alustas jalgpalluri teekonda 2002. aastal Horvaatia klubis Hrvatski Dragovoljac. Aastatel 2009–2013 kuulus ta Austria klubi Salzburgi Red Bulli noorteakadeemiasse. Seejärel naasis ta Horvaatiasse, liitudes Zagrebi Dinamoga. Horvaatia kõrgliigas debüteeris ta 2014. aasta aprillis ja lõi esimese värava sama aasta 10. mail mängus Istra vastu. 18. septembril 2014 lõi ta UEFA Euroopa Liiga alagrupiturniiril värava Rumeenia klubi Giurgiu Astra vastu. 17 aasta ja 157 päeva vanuselt sai Ćorić kõige nooremaks väravalööjaks Euroopa Liigas. Zagrebi Dinamoga tuli ta neli korda Horvaatia meistriks. 2018. aasta mais siirdus ta kuue miljoni euro eest Itaalia kõrgliiga klubisse Roma, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Romas ta hooajal 2018–19 läbimurret ei saavutanud. Hooajal 2019–2020 oli ta laenul Hispaania esiliiga klubis Almería, hooajal 2020–21 Hollandi kõrgliiga klubis VVV-Venlo ja Sloveenia kõrgliiga klubis Ljubljana Olimpija. 2021. aasta augustis läks ta üheks hooajaks laenule Zürichi. Horvaatia jalgpallikoondises debüteeris Ćorić 27. mail 2016 sõprusmängus Moldova vastu. Ta kuulus Horvaatia koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kuid üheski mängus ta seal väljakule ei pääsenud. 2015. aastal valiti Ćorić Horvaatia jalgpalli aasta lootuseks. Dinamo Zagreb Horvaatia kõrgliiga: 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2017–18 Horvaatia karikas: 2015–16, 2017–18 Ljubljana Olimpija Sloveenia karikas: 2020–21 https://www.transfermarkt.com/ante-coric/profil/spieler/96630 (vaadatud 19.4.2022)  Ante Ćorić – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis