laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ukrinform

Ukrinform on Ukraina riiklik uudisteagentuur. See asutati Ukraina revolutsiooni ajal 1918. aastal, Ukraina pressibüroo (BUP, Бюро української преси) nime all. Agentuuri esimene juhataja oli Dmõtro Dontsov. Ukrinformi peakorter 2017. aastal Ukrainian National News Agency UKRINFORM celebrates its 90th anniversary, National Radio Company of Ukraine (15. mai 2008) On March 1 the national news agency Ukrinform launched Ukraine's first Internet radio service, Ukraina valitsus (2. märts 2005) Директором Укрінформу призначено Олександра Харченка Ukrainian National News Agency UKRINFORM celebrates its 90th anniversary[alaline kõdulink] (14. mai 2008) "President instructs Govt to reform Ukraine's leading news agency, Ukrinform". Ukraina valitsus. 21. märts 2005. Vaadatud 1. detsember 2014. www.ukrinform.ua (ukraina, vene, inglise, hispaania, saksa ja hiina keeles)
Livadeiá

Livadeiá (kreeka keeles Λιβαδειά) on linn Kreekas, Boiootia piirkonnaüksuse ja Livadeiá valla halduskeskus.
Karpenísi

Karpenísi (kreeka keeles Καρπενήσι) on linn Kreeka lääneosas, Evrytanía piirkonnaüksuse ja Karpenísi valla halduskeskus.
Nina Badrić

Nina Badrić (sündinud 4. juulil 1972 Zagrebis) on Horvaatia laulja. Ta esindas lauluga "Nebo" Horvaatiat 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Ta sai oma poolfinaalis 12. koha ega pääsenud finaali. Godine nestvarne – 1995 Perosnality – 1997 Unique – 1999 Nina – 2000 Ljubav – 2003 07 – 2007 NeBo – 2011 Ametlik koduleht
Ámfissa

Ámfissa (kreeka keeles Άμφισσα) on linn Kreeka lääneosas, Phokise piirkonnaüksuse halduskeskus.
Polýgyros

Polýgyros (kreeka keeles Πολύγυρος) on linn Kreeka põhjaosas, Chalkidike piirkonnaüksuse ja Polýgyrose valla halduskeskus.
Suhhumi

Suhhumi (abhaasi Аҟәа, latinisatsioon Akwa; gruusia სოხუმი, gruusia omaladina Sokhumi) on Abhaasia pealinn. Asub Musta mere kaldal. Antiikajal asus Suhhumi kohal kreeklaste koloonia Dioskurias. Venemaa Keisririigi võimu oli Suhhuni alates 1810. aastast. Suhhumi on tähtis raudteesõlm ja kuurortlinn. 1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli Suhhumi elanikest grusiine 41,5%, venelasi 21,6%, abhaase 12,5% ja armeenlasi 10,3%. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Suhhumi elanikest abhaase 67,3%, venelasi 14,8%, armeenlasi 9,8%, grusiine 2,8%, ukrainlasi 1,1% ja kreeklasi 1,0%. Suhhumi Eesti Selts Linda Ametlik venekeelne nimi Mitteametlik gruusiapärane nimi http://ugsra.org/abkhaziya-v-tsifrakh/2015-god.php История Сухума jamtour.org Сухуми Georoom http://www.ethno-kavkaz.narod.ru/rnabkhazia.html  Suhhumi – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Suhhumi koduleht (vene keeles)
Véroia

Véroia (kreeka keeles Βέροια) on linn Kreeka põhjaosas, Imathía piirkonnaüksuse ja Véroia valla halduskeskus. 2021 Greek census
Kilkís

Kilkís (kreeka keeles Κιλκίς) on linn Kreeka põhjaosas, Kilkísi piirkonnaüksuse ja Kilkísi valla halduskeskus.
Édessa

Édessa (kreeka keeles Έδεσσα) on linn Kreeka loodeosas, Pélla piirkonnaüksuse ja Édessa valla halduskeskus. 2021 Greek census
Čarscviaty järv

Čarscviaty järv ehk Tšarstsvjatõ järv (valgevene keeles Чарсцвяцкае возера, ka Чарсцвяты, vene keeles Черствятское озеро (Tšerstvjatskoje)) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Ušačy rajoonis. Järv asub merepinnast 129,3 meetri kõrgusel Ušačy järvestikus, selle valgala on 152 km². Järvest voolab välja Harbacica oja, mis suubub Pavułle järve. Kaldajoone pikkus on 19,2 kilomeetrit. Järves on kaheksa saart kogupindalaga 0,8 km². Järv on termokarstilise tekkega, see asub 5–10 meetri sügavuses orus, mille kaldad on lõunas ja läänes kohati ka 18 meetri kõrgused. Kaldad on madalad, kohati soostunud. Põhi on kalda lähedal liivane, sügavamal kui 1 meeter aga kaetud sapropeeliga. Čarscviaty on eutroofne järv, vee läbipaistvus on 0,8 meetrit. Järves on makrofüütide kasvuks soodsad tingimused, soodsail aastail katavad nad enam kui poole järve pinnast. Taimestikus on valdavad harilik pilliroog, kõrkjas, hundinui, parthein, sügavamas vees penikeeled. Kaladest leidub järves linaskit, haugi, kokre, säinast, latikat, angerjat ja särge. Järv Valgevene kalapüügiportaalis
Iivo Niskanen

Iivo Henrik Niskanen (sündinud 12. jaanuaril 1992 Oulus) on Soome murdmaasuusataja, kolmekordne olümpiavõitja ja maailmameister. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis võitis ta sprinditeates koos Sami Jauhojärviga kulla. 2014. aastal võitis ta kuldmedali kuni 23-aastaste maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes 15 km klassikas. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta 15 km klassikas kuldmedali. 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis tuli ta olümpiavõitjaks 50 km klassikastiilis. 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis võitis ta 15 km klassikasõidus kulla ja sprinditeates hõbemedali ning suusavahetusega sõidus pronksmedali. Esimest korda osales ta maailma karikasarja etapil 2011. aasta 12. märtsil 20 km suusavahetusega sõidus, kuid kaotas esimesele ringiga. Järgmisel päeval saavutas ta klassikasprindis 66. koha. Esimest korda jõudis ta punktikohale 1. veebruaril 2014 Toblachis, kui oli 15 km klassikasõidus kaheksas. Esimest korda jõudis ta poodiumile sama aasta 30. novembril, kui võitis Kuusamo 15 km klassikatehnikasõidu. Samal etapil võidutses ta ka kaks aastat hiljem. MK-sarjas on võidutsenud kokku seitsmel etapil, neist kõigil kordadel 15 km klassikatehnikas eraldistardist. Vabatehnikas on ainsal korral poodiumile pääsenud 18. jaanuaril 2020, kui oli Nové Městos 15 km distantsil kolmas. Tour de Skil on tema parimaks tulemuseks kolmas koht hooajal 2021–2022. 2014. aastal valiti ta koos Sami Jauhojärviga Soome aasta sportlaseks. Hiljem on Niskanen Soome aasta sportlaseks valitud veel 2017. ja 2018. aastal. Ka tema õde Kerttu on tuntud murdmaasuusataja ja olümpiamedalist. 2014 Sotšis olümpiavõitja sprinditeates 2018 Pyeongchangis olümpiavõitja 50 km klassikas 2022 Pekingis olümpiavõitja 15 km klassikas hõbemedal sprinditeates pronksmedal suusavahetusega sõidus 2017 Lahtis maailmameister 15 km klassikas pronksmedal sprinditeates 2019 Seefeldis pronksmedal 15 km klassikas Iivo Niskanen on individuaalarvestuses osalenud (seisuga 6. veebruar 2022) 114 maailma karikasarja etapil ja jõudnud esikolmikusse 18 korral, neist võitnud seitsmel korral. "Soome superpäev: lisaks hokivõidule kuld ja hõbe". Postimees. Iivo Niskanen FIS-i kodulehel (fis-ski.com)
Atołava järv

Atołava järv ehk Atolava järv (valgevene keeles Возера Атолава, ka Аталова, Оталава (Atałova, Otałava), vene keeles Отолово, ka Оттолово, Отолов (Otolovo, Ottolovo, Otolovi)) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Ušačy rajoonis. Järv asub merepinnast 128,6 meetri kõrgusel Ušačy järvestikus, selle valgala on 325 km². Järvest voolab välja Dziva jõgi, mis viib järve vee Pavułle järve. Kaldajoone pikkus on 38,8 kilomeetrit. Järv asub kuni 30 meetri sügavuses orus, mille kaldad moodustavad terrasse. Põhjas ja loodes on piirab järve oos, mille kõrgus on 30–35 meetrit. Järves on seitse saart, mille kogupindala on 0,7 km². Põhi on liivane, loodekalda all ka kivine. Sügavamates kohtades on põhi kaetud sapropeeliga. Vee läbipaistvus on 2 meetrit. Taimestikus on kalda lähedal valdavad harilik pilliroog ja kõrkjas, sügavamas vees penikeeled, vesikupud, vesiroosid, vesikarikas. Reliktse taimena kasvab järves harilik vesipähkel. Kaladest leidub järves linaskit, haugi, kokre, säinast, latikat, lutsu, koha, säga, angerjat ja särge. Järv Valgevene kalastusportaalis
Michael Rösch

Michael Rösch (sündinud 4. mail 1983 Pirnas) on Belgia ja endine Saksamaa laskesuusataja, olümpiavõitja (2006). Alates 2014. aastast esindab ta Belgiat. 2006 Torinos olümpiavõitja 4x7,5 km teatesõidus 2007 Anterselvas pronksmedal 4x7,5 km teatesõidus 2008 Östersundis pronksmedal 4x7,5 km teatesõidus 2001 Hantõ-Mansiiskis juunioride maailmameister teatesõidus 2002 Ridnaun-Val Ridannas juunioride maailmameister teatesõidus hõbemedal eraldistardiga sõidus 2003 Koscieliskos juunioride maailmameister sprindisõidus hõbemedal teatesõidus 2004 Haute Mauriennes juunioride maailmameister teatesõidus hõbemedal sprindisõidus hõbemedal jälitussõidus Michael Rösch on 184 cm pikk ja kaalus tippsportlasena 78 kg. Tema isa on laskesuusataja, endine maailmameister Eberhard Rösch. Michael Röschi koduleht Michael Rösch biathlonworldi kodulehel
Kalapõismuster

Kalapõismuster, ka kalapõiemotiiv on hilisgootikas ehisraamistiku kujunduses, kullassepatöös, köitekunstis ja mujal sageli esinev lainjas leegimotiiv, mille kontuur meenutab kala ujupõit.. Motiiv on iseloomulik hilisgootika leekestiilile (flamboyant-stiilile). Portumna Priory leekestiilis ehisraamistikuga idaaken. Galway, Iirimaa Pisanello arhitektuuriskitsid. Codex Vallardi 2529 Hilisgooti leekestiilis Vendôme'i kloostrikiriku läänefassaad Kooripingi ornament Leekestiilis vapikilp Suurel Rannaväraval Tallinnas Kalasiirik Kunstileksikon. Eesti Klassikakirjastus. Tallinn 2001. Lk 182.
Liège'i vabariik

Liège'i vabariik (prantsuse République liégeoise) oli lühiealine riik Liège'i linna ümber tänapäeva Belgias. Vabariik loodi augustis 1789 pärast Liège'i revolutsiooni, mis viis varasema territooriumit kontrollinud kirikuriigi, Liège'i piiskopkonna hävitamiseni. See eksisteeris koos isegi palju lühiealisema revolutsioonilise riigiga, Belgia Ühendriikidega, mis loodi põhjas 1789. aasta Brabanti revolutsiooniga. Aastaks 1791 võideti vabariigi vägesid Preisimaa ja Austria vägede poolt ning vürstlik piiskop taastati.  Pikemalt artiklis Liège'i revolutsioon 18. augustil 1789 saabusid Jean-Nicolas Bassenge ja teised demokraadid Liège'i raekotta. Nad nõudsid ametis olevate raehärrade vallandamist kahe populaarse bürgermeistri Jacques-Joseph Fabry ja Jean-Remy de Chestret' kasuks. Sainte-Walburge kindlus langes mässajate kätte. Vürstlik piiskop César-Constantin-François de Hoensbroeck toodi tagasi tema suveresidentsist Seraingis, et ta ratifitseeriks uute ametnike nimetamise ja kaotaks ebapopulaarse Règlement de 1684. Mõned päevad hiljem põgenes vürstlik piiskop Trieri tänapäeva Saksamaal. Saksa-Rooma riik mõistis Liège'i revolutsiooni hukka ja nõudis Ancien Régime taastamist vürstlikus piiskopkonnas. Radikaalsed meeleolud Liège'is viisid vabariigi väljakuulutamiseni, kaks aastat enne Prantsusmaad. Üks esimesi akte vabariigis oli "Franchimont'i inimese ja kodaniku õiguste deklaratsiooni" väljakuulutamine 16. septembril 1789. Dokument oli tugevasti mõjutatud augustis 1789 väljakuulutatud Prantsuse Inimese ja Kodaniku Õiguste Deklaratsioonist, kuid sisaldas mitmeid olulisi erinevusi: Artikkel 3: Suveräniteet elab inimestes [ja mitte rahvuses] Artikkel 10: Igal kodanikul on mõtte- ja arvamusvabadus [ilma piiranguteta] Artikkel 17 Prantsuse deklaratsioonis vara kohta jäeti ära, kuna Liège'i vara puudutavad õigused kehtisid aastast 1196.
Suur Kaksjärv

"Kaksjärv" suunab siia. Teise samanimelise järve kohta vaata artiklit Väike Kaksjärv. Suur Kaksjärv (ka Kaksjärv) on järv Harjumaal Kose vallas Paunküla maastikukaitsealal. Järve pindala on 2,4 ha. Suure Kaksjärve lähedal asub Väike Kaksjärv. Suur-Kaksjärve kallas RMK paigaldatud silt Suur Kaksjärv Eesti looduse infosüsteemis
Sergei Tšepikov

Sergei Tšepikov (vene keeles Сергей Владимирович Чепиков; sündinud 30. jaanuaril 1967 Habarovskis) on endise NSV Liidu ja Venemaa laskesuusataja. Kahekordne olümpiavõitja (1988 ja 1994) ja maailmameister (1991). Tšepikov võitis olümpiakulla 1988. aasta olümpiamängudel Calgarys 4x7,5 km teatesõidus ja 1994. aasta OM-il Lillehammeris 10 km. Lisaks võitis kolm hõbemedalit teatesõitudes (1992, 1994 ja 2006) ja pronksmedali 10 km (1988). Maailmameistriks on Tšepikov tulnud kolm korda ning saanud MM-ilt veel seitse hõbemedalit ja ühe pronksi. Maailma karikasarja üldkarika võitis ta kaks korda: 1990. ja 1991. aastal. Maailma karikasarja etapivõite kogunes tal viis. Tšepikov võistles 1990. aastate lõpus ka murdmaasuusatajana. Tippsportlase karjääri lõpetas ta hooajal 2006/2007. 1998 Calgarys olümpiavõitja 4x7,5 km teatesõidus pronksmedal 10 km sprindis 1992 Albertville'is hõbemedal 4x7,5 km teatesõidus 1994 Lillehammeris olümpiavõitja 10 km sprindis hõbemedal 4x7,5 km teatesõidus 2006 Torinos hõbemedal 4x7,5 km teatesõidus 1989 Feistritzis maailmameister meeskonnavõistluses hõbemedal 20 km 1991 Lahtis maailmameister 4x7,5 km teatesõidus pronksmedal meeskonnavõistluses 1993 Borovecis hõbemedal 4x7,5 km teatesõidus hõbemedal meeskonnavõistluses 2003 Hantõ-Mansiiskis hõbemedal 4x7,5 km teatesõidus 2005 Hochfilzenis hõbemedal 4x7,5 km teatesõidus hõbemedal 12,5 km tagaajamisvõistluses hõbemedal 4x6 km segateatesõidus 2006 Poljukas maailmameister 4x6 km segateatesõidus Üldkarikas 1. koht: 1990, 1991 3. koht: 1989 Sergei Tšepikov osales kokku 143 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 18 korda, millest 5 korral kõige kõrgemale astmele. Sergei Tšepikov on 182 cm pikk ja kaalus tippsportlasena 75 kg. Sergei Tšepikov IBU kodulehel (inglise)
Micro-Star International

Micro-Star International (MSI) on Hiina Vabariigi (Taiwani) elektroonikafirma. MSI on 2000. aastatel üks peamisi emaplaatide valmistajaid. Nad töötavad välja ning valmistavad emaplaate, graafikakaarte, koduelektroonikat ja muud elektroonikat. Alates asutamisest 1986. aastal on nad laienenud eri tarbeelektroonika valdkondadesse. Praegu keskenduvad nad mänguritoodetele. Firma peakorter asub Zhonghe rajoonis Taipei linnas Hiina Vabariigis (Taiwanis). Micro-Star International asutati aastal 1986. Asutajateks olid Joseph Hsu, Henry Lu, Jeans Huang, Kenny Yu ja Frank Lin. MSI tegeles esialgu emaplaatide ning graafikakaartide arendamise ja tootmisega. 1986 Asutamine Esimene ülekiirendatav Intel 80286 emaplaat. 1988 386DX emaplaat 1996 Omandas TUV ISO 9002:1994 sertifikaadi 1997 Omandas TUV ISO 9001:1994 kvaliteedisertifikaadi Rajas tehase Jung-He-se 1998 Mindi avalikule aktsiaturule. Kuulutati välja esimene Socket 7-t omav emaplaat. 2000 Esimene serveriprodukt. Rajati MSI Computer(Shenzhen)Co., Ltd 2001 Rajati MSI Electronics(Kunshan)Co., Ltd. Rajati kolmas tehas Jung-He-se 2002 Esimene PC2PC WLAN emaplaat. 2003 Alustati sülearvutite tootmist Alustati tahvelarvutite tootmist 2004 Võideti Hea Disaini auhind Jaapanis 2005 MSI CE produktid võitsid iF Disaini auhinna Saksamaal 2006 Esimene päiksejõul töötav sülearvuti ning MP3-mängija Ainuke võitja Tom's Hardware Guide-s 2007 Esimene ülekiirendatav sülearvuti Kuulutati välja esimene interaktiivne navigatsioonirobot. 2009 Esimene kõik ühes arvuti 2012 MSI X79 seeria emaplaat murdis baaskiiruse maailmarekordi. MSI Z68A-GDO80(G3) ja GT780DXR võitsin CES 2012 Innovatsiooniauhinna 2013 Esimesed Windows 8.1 sertifikaadiga kõik-ühes arvutid Esimene 3K mängurisülearvuti MSI toodab elektroonikakomponente nii tavakasutajatele, firmadele kui ka mänguritele. Alates 2003. aastast komplekteeritakse ka sülearvuteid. Praegu on nende põhilised tooteliinid suunatud mänguritele. Emaplaatidest pakutakse mänguritele X99 GAMING, Z97 GAMING seeriaid. Ülekiirendajatele pakutakse emaplaatidest X99 MPOWER/XPOWER, Z97 MPOWER ja Z97 XPOWER AC seeriaid. Graafikakaartidest pakutakse GAMING-, HAWK- ja LIGHTNING-seeriaid. Veidi vähem tuntud on nende tööjaamade, serverid ja arvutite lisaseadmed. "Brand Story" (inglise). Micro-Star Int'l Co.,Ltd. Originaali arhiivikoopia seisuga 2.12.2014. Vaadatud 10.12.2014. "About MSI" (inglise). MSI Computer Corporation. Vaadatud 10.12.2014. "Contact us" (inglise). Micro-Star Int'l Co., Ltd. Vaadatud 10.12.2014. Jane McEntegart (04.09.2013). "MSI Has the World's First Windows 8.1 Certified AIOs" (inglise). Tom's Hardware. Vaadatud 10.12.2014. Kevin Parrish (07.12.2013). "MSI Intros Industry's First 3K Gaming Notebook" (inglise). Tom's Hardware. Vaadatud 10.12.2014. "MSI Gaming series" (inglise). Micro-Star Int'l Co.,Ltd Continue reading: http://game.msi.com/. Originaali arhiivikoopia seisuga 11.12.2014. Vaadatud 10.12.2014. {{netiviide}}: välislink kohas |väljaandja= (juhend)
Pleegitamine

Pleegitamine ehk pleegitus (inglise bleaching) on mingi materjali või eseme heledamaks või värvusetuks muutmine. Pleegitamine võib olla vajalik riide, paberi, tselluloosi, naha, plasti, õli, rasva, suhkru ja muude ainete, materjalide või esemete värvuse eemaldamiseks (valgendamiseks) või selle intensiivsuse vähendamiseks. Tänapäeval kasutatakse pleegitamiseks keemilisi pleegiteid (bleach), põhiliselt oksüdeeriva toimega klooriühendeid (naatriumhüpoklorit, kaltsiumhüpoklorit) või peroksiide (vesinikperoksiid, naatriumperkarbonaat). Tarvitatakse ka redutseerijaid (vääveldioksiid, naatriumsulfit). Paljud pleegitid on ühtlasi ka desinfitseerivate omadustega, selliseid kasutatakse näiteks ujulates desinfitseerimiseks. Värvide ja pigmentide värvus tuleneb kromofooridest, valgusega interakteeruvatest molekulidest. Pleegitavad ained toimivad kromofooridele, lõhkudes neid või muutes nende keemilisi sidemeid. Ka päikesevalgus (põhiliselt UV-kiirgus) lõhub kromofoore ja toimib pleegitina. Valguse käes toimub esemete naturaalse värvuse või värvkatte pleekimine. Päikesevalgust on kasutatud maailmas juba ammustest aegadest niisutatud kangaste valgendamiseks. Eestis laotasid talunaised oma kodukootud kangad kevadel pikemaks ajaks lumele (see hoidis kanga niiske) päikese kätte pleekima. Kromofoor Värvus Oksüdatsioon
Sapi süvik

Sapi süvik on Võrtsjärve sügavaim nõgu. Selle sügavus on 6 m ning see asub Tondisaare ja järve idakalda vahel.
Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg

Halle-Wittenbergi Martin Lutheri Ülikool (saksa keeles Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg, lühendatult MLU) on Saksamaal Halles ja Wittenbergis asuv avalik-õiguslik ülikool. Ülikool asutati 1817, kui ühinesid Wittenbergi ülikool (asutatud 1502) ja Halle ülikool (asutatud 1694). Ülikooli koduleht
Rostocki Ülikool

Rostocki Ülikool (saksa keeles Universität Rostock) on ülikool Saksamaal Rostockis. Ülikool asutati 1419. aastal, seega on ta üks vanimaid maailmas. 2011/12. aasta talvesemestril õppis ülikoolis 15 312 üliõpilast. Ülikooli koduleht
Riia Tehnikaülikool

Riia Tehnikaülikool (läti keeles Rīgas Tehniskā universitāte) on Riias asuv avalik-õiguslik tehnikaülikool. Riia Polütehnikum asutati 14. oktoobril 1862, Riias Raiņa bulvāris 19. See on vanim Baltimaade tehnikaülikool. 1918. aastal liideti tehnika- ja põllumajandusteaduskonnad loodud Läti Ülikooliga, 1958. aastast taastati iseseisev Riia Polütehniline Instituut. Ernst Nauck (1862–1875) Gustav von Kieseritzky (1875–1885) August Lieventhal (1885–1891) Theodor Grönberg (1891–1902) Paul Walden (1902–1905) Woldemar von Knieriem (1906–1916) Paul Walden (1917–1919) Ülikoolis on töötanud: August Toepler, Étienne Laspeyres, George Armitstead, Wilhelm Ritter, Mihhail Dolivo-Dobrovolsky, Engelbert Arnold, Paul Walden ja Wilhelm Ostwald. 1862–1896 – Riia Polütehnikum 1896–1919 – Riia Polütehniline Instituut (sh 1915–1919 evakuatsioonis Moskvas ja Ivanovo-Voznessenskis) 1918 – Riia Polütehnilise Instituudi baasil asutati Ivanovo-Voznessenski Polütehniline Instituut 1918–1919 – Balti Tehnikaülikool (Baltische Technische Hochschule) 1919–1958 – Läti Ülikooli tehnikateaduskond 1958–1990 – Riia Polütehniline Instituut (1983–1989 kandis ametlikult Arvīds Pelše nime) 1990 – Riia Tehnikaülikool Korporatsioon Vironia Riia Tehnikaülikooli maleturniir Riia Tehnikaülikooli koduleht
Kieli ülikool

Kieli Christian Albrechti Ülikool (saksa keeles Christian-Albrechts-Universität zu Kiel) on Saksamaal Kielis asuv ülikool. Ülikooli asutas 1665. aastal Holstein-Gottorpi hertsog Christian Albert. Ülikoolis õpib tänapäeval umbes 24 000 üliõpilast.
Karolinska Instituut

Karolinska Instituut (rootsi keeles Karolinska Institutet, lühend KI) on Stockholmis asuv meditsiiniülikool. See on Euroopa üks suuremaid ja prestiižsemaid meditsiiniülikoole. Ülikool asutati 1810.
Helsingi tehnikaülikool

Helsingi tehnikaülikool (soome keeles Teknillinen korkeakoulu, rootsi keeles Tekniska högskolan) oli aastatel 1849–2011 Soomes tegutsenud tehnikaülikool. Helsingi tehniline reaalkool loodi 1849. aastal ja see sai kõrgkooli õigused 1908. aastal Soome Tehnikakõrgkooli nime all. 1948. aastal otsustati viia kool Helsingi kesklinnast eemale. Jaanuaris 1949 osteti esimesed kinnistud Helsingist läänes asuva Otanieme mõisa maa-alal. 1952. aastal kasutati Tehnikakõrgkooli äsjaehitatud üliõpilaste ühiselamute kompleksi (hiljem soome keeles tuntud kui Teekkarinkylä) Helsingi olümpiamängude olümpiakülana. 1955. aastast alates kolisid kõrgkooli üksused Helsingist Otaniemele Espoos, mis linnaõiguse sai alles 1972. aastal. Ülikool liideti 2010. aastal Aalto Ülikooliga ja see kandis ajutiselt nime Aalto teadus- ja tehnikaülikool. 2011. aastal jagati kool varasemate teaduskondade põhjal neljaks eraldi kooliks. Kokku kuulub Aalto Ülikooli alla kuus kõrgkooli. Suur osa ülikooli Otaniemi linnakust projekteeris soome arhitekt ja disainer Alvar Aalto.
Jääminek

Jääminek on kevadel veevoolu või tuule tagajärjel veekogude jääkatte tükkide liikumine.
Epidemioloogia

Epidemioloogia on teadusharu, mis uurib mingil piiritletud rühmal esinevate haiguste (ja teiste tervisega seotud nähtuste) esinemist ning neid nähtusi esilekutsunud mõjureid. Epidemioloogid hindavad näiteks haiguste esinemise sagedust ja levikut ning riskitegureid. Eestis saab epidemioloogiat õppida magistritasemel Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonnas, kus seda õpetatakse eraldi erialana aastast 2008. Eesti epidemioloogide sekka on kuulunud ja kuuluvad näiteks Anneli Uusküla, Hendrik Pihl, Joosep Reinaru, Kaire Innos, Kersti Pärna, Kuulo Kutsar, Lembit Norviit, Mati Rahu ja Rita Peetso. Epidemioloogia käsiraamat Tartu, 2008 Rahvatervishoid Tartu Ülikool A. Ahlbom, S. Norell. Sissejuhatus moodsasse epidemioloogiasse. 1993 The Development of Modern Epidemiology: Personal Reports From Those Who Where There. 2007 K. J. Rothman, S. Greenland, T. L. Lash. Modern Epidemiology. 2008 A Dictionary of Epidemiology. 2008 Encyclopedia of Epidemiology. 2008 Sissekanne TEA entsüklopeedia veebiversioonis [1] Erialasõnavara A. Viltrop. Epidemioloogiliste terminite lühisõnastik. Tartu Ülikool. Rahvatervishoiu eesti-inglise seletav sõnastik. Epidemioloogia. Meedias Jaan-Juhan Oidermaa: "Viis aastat Ebolat: tapva troopikahaiguse vastu puudub huvi ja tõhus ravi" ERR Novaator, 13. jaanuar 2019
Lenfilm

Lenfilm (vene keeles Ленфильм) on Venemaa filmitööstusettevõte, millel on oma filmistuudio, mis asub Peterburis (varasema nimega Leningrad). Aastast 2012 on ettevõtte peadirektor Eduard Pitšugin. Mosfilm "Утвержден новый состав руководства киностудии "Ленфильм"". Федеральное агентство по управлению государственным имуществом. 15. oktoober 2012. Originaali arhiivikoopia seisuga 12. juuli 2015. Vaadatud 1. detsember 2014.
Olaf Imelik

Märt-Olaf Imelik (12. märts 1923 Tartu – 27. november 2014) oli eesti spordifüsioloog, publitsist ja luuletaja. Ta lõpetas aastal 1941 Tartu 1. Keskkooli ja aastal 1947 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Lisaks õppis ta 2 aastat Leningradis Lesgafti-nimelises Kehakultuuri Instituudis. Ta oli Korporatsioon Ugala vilistlane. Aastal 1955 kaitses ta meditsiinikandidaadi väitekirja teemal "Hingamise muutused füüsilise töö puhul pneumo-tahhograafilise uurimise alusel". Ta töötas aastatel 1946–1960 Tartu Riikliku Ülikooli füsioloogiakateedris vanemlaborandina, assistendina ja vanemõpetajana. Aastatel 1960–1975 töötas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi loodusteaduste ja kehalise kasvatuse kateedris vanemõpetajana, dotsendina ja professori kohusetäitjana; aastatel 1975–1995 oli ta Tartu Ülikooli füsioloogiainstituudi (aastani 1993 kateeder) dotsent. Ta õpetas kehakultuuriüliõpilastele ligi 30 aastat füsioloogiat ja spordifüsioloogiat ning juhendas nende teadustööd. 1995 Henrik Visnapuu preemia (publitsistika) 2000 Henrik Visnapuu preemia ("Pimesikumäng") Tema isa Johannes Imelik (1889–1957) oli arst, samuti oli arst tema emapoolne vanaisa Mihkel Ostrov (1863–1940); tema onu Mihkel Ostrov-Laid oli kirikuõpetaja ja sõjaväelane. Õde Helga Jõerüüt (1925–2011) oli kunstnik. Ta oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli tuberkuloosiarst Lille Imelik (neiuna Nukk, 1928–2012), nende poeg oli arst Hillar Imelik (1951–2008), kelle poeg oli ajakirjanik Olaf Suuder. Tema teine abikaasa oli korvpallur ja sporditegelane Maaja Imelik (1937–2001). Biograafia ESBL-is Haud Tartu Maarja kalmistul