laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Ajakeskus Wittenstein

SA Ajakeskus Wittenstein on Paide Ordulinnuse peatornis (aadressil Veski tänav 11) asuv asutus, kus huumori võtmes tutvustatakse Eesti ajalugu alates muinasajast ja lõpetades tänapäevaga. Nimi "Wittenstein" oli Paide alamsaksakeelne nimi (tõlkes 'valge kivi'). Ehitisel on kaheksa korrust ja igal korrusel tutvustatakse ühte Eesti ajaloo etappi. Keskuse kontseptsiooni autor ja teostuse koordinaator on Georgi Särekanno. Keskuse videoprgrammid ja helitööd tegi OÜ Ruudu Produtsendid. http://wittenstein.ee/ (vaadatud 18.07.2016) Ajakeskuse koduleht
Ilian Stoyanov

Ilian Stoyanov (bulgaaria keeles Илиан Стоянов; sündinud 20. jaanuaril 1977) on Bulgaaria endine jalgpallur, kaitsja. Ilian Stoyanov veebisaidil National Football Teams (inglise)
Samoa asulate loend

Siin on loetletud Samoa asulaid. Linnad: Apia Asau Mulifanua Külad: Alafua Alamagoto Apolima Tai Apolima Uta Asau A'ufaga Fa'ala Fagaloa Falealili Faleasiu Faleatiu Falefa Faleseela Falevao Fasito'otai Fasito'iuta Iva Lago Lalomalava Lalomanu Lefaga Leiifiifi Leufisa Leulumoega Leulumoega Fou Lotofaga Magiagi Malifa Manono Moataa Motootua Musumusu Nofoali'i Palauli Salelologa Sataoa Sataua Siumu Solosolo Vailima Vailoa Vailu'utai Vaisala Vaisigano Vaito'omuli Vaiusu Vaivase Tai Vaivase Uta
Kiril Metkov

Kiril Metkov (sündinud 1. veebruaril 1965) on Bulgaaria endine jalgpallur, poolkaitsja. Kiril Metkov veebisaidil National Football Teams (inglise)
Frode Johnsen

Frode Johnsen (sündinud 17. märtsil 1974) on Norra endine jalgpallur, ründaja. Frode Johnsen veebisaidil National Football Teams (inglise)
Tore Pedersen

Tore André Pedersen (sündinud 29. septembril 1969 Fredrikstadis) on Norra endine jalgpallur, kaitsja. Tore Pedersen veebisaidil National Football Teams (inglise)
Drakadeemia

MTÜ Drakadeemia on Tallinnas aadressil Vene tänav 6 asuv erakool, kus õpetatakse teatrialast loovkirjutamist ja muud teatriga seotut. Kooli õppetöö toimub Tallinna Rahvaülikooli teatrikeskuses. Kooli asutas 2008. aastal Siret Campbell, kellest sai ka kooli juhataja. Juhendajatena töötavad koolis Mihkel Seeder, Madli Pesti, Leana Jalukse, Maarin Ektermann, Henri Hütt, Kiwa. Varem on juhendajatena tegutsenud veel näiteks Piret Jaaks, Margit Keerdo-Dawson ja Marite Butkaite. Siret Campbell. Drakadeemia veebisait. Meist. Juhendajad. Drakadeemia veebisait. Drakadeemia koduleht
Paulo Jamelli

Paulo Jamelli (sündinud 22. juulil 1974 São Paulos) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja. Paulo Jamelli veebisaidil National Football Teams (inglise)
Argel Fucks

Argel Fucks (õieti Argélico Fucks; sündinud 14. septembril 1974) on Brasiilia endine jalgpallur, kaitsja. Pärast sportlaskarjääri lõppu on ta tegutsenud treenerina. 2020. aastast on ta Brasiilia esiliiga klubi CSA peatreener. 1991. aastal tuli ta Brasiilia noorte koondisega Lõuna-Ameerika alla 17-aastaste meistriks. 1992. aastal tuli ta Lõuna-Ameerika noorte meistriks ja 1993. aastal noorte maailmameistriks. Brasiilia rahvuskoondises tegi ta ainult ühe mängu – 29. märtsil 1995 sõprusmängus Hondurase vastu. ... 2011: Brasiliense 2011: Oeste 2012: Joinville 2012: Figueirense 2012: Avaí 2013: Red Bull Brasil 2013: América-RN 2013: Criciúma 2014: Portuguesa 2014–2015: Figueirense 2015–2016: Internacional 2016: Figueirense 2016–2017: Vitória 2017: Goiás Esporte Clube 2018 Criciúma 2018–2019: Coritiba 2019: CSA 2019–2020: Ceará 2020: CSA Internacional Campeonato Gaúcho: 1992, 1994 Copa do Brasil: 1992 Santos Copa CONMEBOL: 1998 Porto Primeira Liga: 1998–99 Taça de Portugal: 1999–2000 Supertaça Cândido de Oliveira: 2000 Palmeiras Torneio Rio-São Paulo: 2000 Copa dos Campeões: 2000 Benfica Primeira Liga: 2004–05 Taça de Portugal: 2003–04 Argel Fucks veebisaidil National Football Teams (inglise)
Ricardo Alexandre dos Santos

Ricardo Alexandre dos Santos (sündinud 24. juunil 1976 Passoses) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja. Ricardo Alexandre dos Santos veebisaidil National Football Teams (inglise)
Nádson Rodrigues de Souza

Nádson Rodrigues de Souza (sündinud 30. jaanuaril 1982 Serrinhas) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja. Ta kuulus Brasiilia koondisse 2003. aasta CONCACAF Gold Cupil. Nádson Rodrigues de Souza veebisaidil National Football Teams (inglise)
Paattinen

Paattinen (soome Paattinen, rootsi Patis) on endine vald Soomes, praegu Turu linna kui kohaliku omavalitsuse üksuse "linnaosa" (kaupunginosa) Maaria-Paattineni "suur-alal" (suuralue). Vald liideti Turu linnaga 1973. aastal ning ta on viimati Turuga liidetud vald. Paattinenist voolab läbi Paattistenjoki. Paattinen on Turu linna kõige põhjapoolsem linnaosa ning selle pindala on teiste linnaosade omast tunduvalt suurem. Valla pindala oli 1920. aastal 62,4 km². Linnaosa elanike arv on 2430 (2004). Aastal 1885 oli Paattineni vallas 875 elanikku (pindala 52 km²), aastal 1911 oli elanikke 1162, aastal 1926 oli vallas elanikke 1273. Paattineni praegune puukirik valmis 1909 Helge Ranckeni projekti järgi. Linnaosa sihtnumber on 21330. Alakylä Auvainen Auvaismäki Iskainen Joenperä Kreivilä Paavola Paijula Poso Skinnarla Tekkala Tiipilä Törmäinen Ullainen Uro Viikkala
Eesti Avatud Ühiskonna Instituut

Eesti Avatud Ühiskonna Instituut (lühend EAÜI) on Eesti mittetulundusühing, mis tegeleb Eesti ühiskonnaküsimustega. EAÜI asub Tallinnas aadressil Narva maantee 25. Põhikirja järgi on EAÜI eesmärkideks nt heategevuslik teaduse, hariduse ja kultuuri toetamine avalikes huvides, ühiskonnaprotsesside mitmetahuline (nt majanduslik, sotsiaalne, poliitiline vaatenurk) analüüsimine, avatud ühiskonna ideede propageerimine. EAÜI asutati 1998 ja EAÜI peab ennast 1993 asutatud samanimelise ühenduse õigusjärglaseks. http://media.voog.com/0000/0035/2397/files/2000460679.pdf (vaadatud 18.07.2016) EAÜI koduleht
Osmar Donizete Cândido

Osmar Donizete Cândido (sündinud 24. oktoobril 1968 Pradoses) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja. Osmar Donizete Cândido veebisaidil National Football Teams (inglise)
Eesti Goethe Selts

Eesti Goethe Selts on Tartus tegutsev teaduslik selts. Seltsi esimees on Liina Lukas. Selts asutati 22. märtsil 1988 Tartus. Selts loodi eesmärgiga "eri vaimualade esindajate koostöös edendada kultuurilooalast mõtet Eestis, teadvustada rahvusliku ning Euroopa kultuuri järjepidevust, lähtudes Johann Wolfgang Goethe vaimupärandist". Seltsi juhid olid tollal teiste seas Ain Kaalep, Linnar Priimägi, ja Madis Kõiv. 1988–1991 viis selts läbi haridusprogrammi (Eesti Goethe-Gümnaasium). Pärast haridusprogrammi jäi seltsi tegevus soiku. 1999. aastal selts taasasutati ja eesmärgiks seati saksa kultuurist huvitatute ühendamine Eestis. Selts on välja andnud teoseid, aastast 1991 (kuid mitte igal aastal) ilmub seltsi aastaraamat. https://goetheselts.wordpress.com/about/ (vaadatud 18.07.2016) Seltsi koduleht
Kaarli Kool

Kaarli Kool on Tallinnas aadressil Toompuiestee 4 tegutsev kristlik kool-lasteaed, mida peab üleval Tallinna Kaarli kogudus. Kool avati 2013 ja see on kasvanud täiemahuliseks põhikooliks. Praegu on koolis avatud igas vanuserühmas üks klassikomplekt, kus õpib kuni 20 last. https://web.archive.org/web/20160718091845/http://kaarlikool.kaarlikogudus.eu/sisu.php?lehe_id=20&alamlehe_id=27&alamlehe2_id=0 (vaadatud 18.07.2016) Kooli koduleht
Pudasjärvi linn

Pudasjärvi on linnaks nimetatav omavalitsusüksus Soomes Oulu läänis Põhja-Pohjanmaa maakonnas. Naabervallad on Ii vald, Oulu linn, Posio vald, Puolanka vald, Ranua vald, Suomussalmi vald, Taivalkoski vald ja Utajärvi vald. Pudasjärvi linna keskus on Kurenala küla. Pudasjärvis elab 2013. aasta jaanuari seisuga 8600 inimest. Rahvastiku tihedus on 1,47 in/km². Linnaõigused sai ta 2004. aastal. Pudasjärvi jaguneb 15 alaks ehk külaks, mis omakorda jagunevad väiksemateks üksusteks. Külad on: Aittojärvi Hetekylä Hirvaskoski Iinattijärvi Jaurakkajärvi Kipinä Kokkokylä Kurenalus Pudasjärvi küla Puhos Pärjänsuo Sarakylä Pintamo Siurua Syötekylä Area of Finland's municipalities 2023-01-01 Population growth biggest in nearly 70 years Pudasjärvi koduleht
Lillakas

Lillakas (Rubus saxatilis) on roosõieliste sugukonda muraka perekonda kuuluv mitmeaastane kahekojaline rohttaim. Lillaka rahvapärased nimetused on ka lillikas, lemmikud, liimukas ja linnumari. (Võru keeles "linohk".) Lillakas on levinud Euraasia parasvöötmes – Islandist kuni Jaapanini. Eestis on lillakas levinud üle kogu maa. Eestis on lillaka elupaigad tavaliselt metsades (laane-, lodu- ja soometsas), võsastikes, madalsoos, siirdesoos ja rabas, mujal maailmas ka kaljudel ja mäestikunõlvadel. Kasvukohana on eelistatud niiskem ja mitte väga happeline pinnas. Taim kasvab enamasti 10–30 cm kõrguseks. Lehed on kolmetised ja pikkade rootsudega liitlehed. Lehekesed on veidi karvased ja kahelisaagja servaga. Külgmised lehekesed on väga lühikese rootsuga, keskmine leheke aga pikema rootsuga, kujult rombjas ja vahel kahehõlmaline. Võsunditel kasvavad abilehed on munajad, viljuvatel vartel aga süstjad. Lillaka väikesed kahesugulised õied asetsevad 3–10 kaupa varre tipus sarik- või kobarõisikus ja 1–2 kaupa lehekaenaldest arenevatel harudel. Kroonlehed on kitsad ja mõlajad. Tupplehed on süstjad ning tagasikäändunud. Vilju kandev vars on püstine, sirge ja selle alumine osa on kaetud väikeste soomusjate lehekestega. Varred on kaetud lühikeste eemalehoiduvate karvade ja väikeste ogadega. Erepunased luuviljad paiknevad varrel koos 1–5 kaupa ja on alusel veidi liitunud. Viljaluud on suhteliselt suured ja rõmelised. Hapuka maitsega viljad on söödavad. Risoom on taimel hästi arenenud. Lillakas paljuneb nii vegetatiivselt (peamine sigimisviis) kui ka seemnetega. Vegetatiivsed võsundid on pikad, lamavad või tõusvad ning juurduvad sügisel. Taim õitseb juunist augustini. Õisi tolmeldavad mitmesugused putukad. Seemnete levikule aitavad kaasa lillaka viljadest toituvad linnud ja imetajad. Lillakas on isesteriilne – ta ei viljastu oma õietolmuga. Lillakas – täiendav info "Rubus saxatilis - L." Originaali arhiivikoopia seisuga 16. august 2016. Vaadatud 18. juulil 2016. Eesti taimede levikuatlas, 2005 Lillakas (Rubus saxatilis) Lillakas andmebaasis eElurikkus
Parem Eesti

Parem Eesti on Eestis tegutsev poliitiline ühendus. Ühendus kanti äriregistrisse 2009. aastal. 2014. aastal kavatsesid kaks ühendust – Parem Eesti ja Vaba Isamaaline Kodanik – moodustada uue erakonna (Vabaerakond), ent Parem Eesti loobus sellest ettevõtmisest. Ühenduse esimees on Maario Laas. Parem Eesti/Eesti Kodanik http://uudised.err.ee/v/eesti/2f004fa6-0c0a-47f1-9dff-cee0f907bee9 (vaadatud 18.07.2016)
Parem Eesti/Eesti Kodanik

Parem Eesti/Eesti Kodanik (lühend PE/EK) oli Eesti valimisliit. Liit osales 1995. aasta Riigikogu valimistel, kus sai 19 529 häält ehk 3,61% koguhäältest. Seega liit Riigikokku ei pääsenud (alla 5% häältest). Parem Eesti
Isamaa ja ERSP liit

Isamaa ja ERSP liit (lühend I/ERSP) oli Eesti valimisliit. Liit osales 1995. aasta Riigikogu valimistel, kus sai 42 493 häält ehk 7,86% koguhäältest. Liit sai Riigikogus 8 kohta. Riigikokku läksid Jüri Adams, Jaanus Betlem, Toivo Jürgenson, Tunne Kelam, Mart Laar, Tõnis Lukas, Tiit Sinissaar, Lauri Vahtre.
Valimisliit Kindel Kodu

Valimisliit Kindel Kodu oli Eesti valimisliit. Liidu moodustasid Eesti Demokraatlik Õigusliit, Eesti Koonderakond ja Eesti Maaliit. Liit osales 1992. aasta Riigikogu valimistel, kus sai 62 329 häält ehk 13,6% koguhäältest. Liit sai Riigikogus 17 kohta. Juhan Aare (isikumandaat) Toomas Alatalu (isikumandaat) Lembit Arro Rein Hanson Ants Käärma Tõnu-Reid Kukk Peeter Lorents Ilmar Mändmets Kalev Raave Kuno Raude Riivo Sinijärv Arvo Sirendi Edgar Spriit Tõnu Tepandi Raoul Üksvärav Heido Vitsur Ülo Vooglaid
Valimisliit Rahvarinne

Valimisliit Rahvarinne oli Eesti valimisliit. Liit moodustati 25. mail 1992 Eesti Rahva-Keskerakonna ja Eestimaa Rahvarinde eestseisuse vahel. 11. juulil 1992 ühinesid liiduga Eesti Naisliit ja Eestimaa Rahvaste Ühendus. Liit osales 1992. aasta riigikogu valimistel, kus koguti 56 124 häält ehk 12,25% koguhäältest. Selle tulemusega sai liit riigikogus 15 kohta. Olav Anton Ignar Fjuk Mati Hint Arvo Junti Jaan Kaplinski Krista Kilvet Kalev Kukk Ants-Enno Lõhmus Siiri Oviir Jüri Rätsep Edgar Savisaar (isikumandaat) Liina Tõnisson Olli Toomik Rein Veidemann Andra Veidemann http://www.archivesportaleurope.net/ead-display/-/ead/pl/aicode/EE-RA/type/fa/id/ERAF.9599/dbid/C34133940;jsessionid=62B61E8140F19A5EBDA385EA2545528E (vaadatud 18.07.2016)
Tiit Metusala

Tiit Metusala (sündinud 2. aprillil 1937 Tallinnas) on eesti energeetik ja tehnikateadlane. Ta lõpetas 1956. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning õppis aastatel 1956–1961 Slovakkia Tehnikaülikoolis Bratislavas, mille lõpetas 1961. aastal. 1970. aastal lõpetas Leningradi Polütehnilises Instituudi aspirantuuri, kaitses seal 1971. aastal väitekirja ning sai tehnikakandidaadi kraadi. Ta töötas aastatel 1961–2011 Tallinna Tehnikaülikoolis õppejõuna, sealhulgas 1975. aastast dotsendina ja 2006. aastast on emeriitdotsent. Ta oli aastatel 1991–1994 energeetikateaduskonna dekaan ja aastatel 1994–2001 prodekaan. Tema abikaasa on disainer Kirsti Metusala. Tiit Metusala, Rein Oidram. "Piksekaitse. Osa 3: Ehitistele tekitatavad kahjustused ja oht elule". // Eesti standard EVS-EN 62305-3:2007. Tõlge inglise keelest. Eesti Standardikeskus, Tallinn "Metusala, Tiit". // Eesti entsüklopeedia. 14. kd (Eesti elulood). Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2000. Lk 293. "Metusala, Tiit". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. II kd, Kj – M. Tallinn 2005. Lk 603. Tiit Metusala Eesti Teadusinfosüsteemis "Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrisüsteemide kateedri dotsendid Rein Oidram (vasakul) ja Tiit Metusala laboratooriumis". Foto: K. Liiv, 1980. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi kogu Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
Serafima Rjangina

Serafima Rjangina (vene Серафима Васильевна Рянгина; 25. veebruar (vkj. 13. veebruar) 1891 Peterburi – 16. juuni 1955 Moskva) oli vene maalikunstnik. Serafima Rjangina õppis Peterburis aastatel 1910–1912 J. F. Tsionglinski stuudios ning seejärel 1912–1918 ja 1921–1923 Peterburi Kunstide Akadeemias. Alates 1923. aastast elas Serafima Rjangina Moskvas. Alates 1924. aastast oli ta Revolutsioonilise Venemaa Kunstnike Assotsiatsiooni (АХРР, Ассоциация художников революционной России) liige. Rjangina jätkas oma loomingus vene žanrimaali traditsioone, kujutades oma maalidel tihti lihtsate inimeste tööd ja eluolu. Ta maalis samuti portreesid, maastikumaale ja natüürmorte. http://sovcom.ru/index.php?category=painters&painterstype=painter&painter=177 http://novodevichiynecropol.narod.ru/01/ryangina_sv.htm "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. august 2016. Vaadatud 18. juulil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
NetBSD

NetBSD on UNIXi-laadne BSD tooteperre kuuluv vaba tarkvara operatsioonisüsteem. NetBSD arendajatel on siht selgele ja puhtale arhitektuurile orienteeritud algtekstile, mis võimaldaks kõige erinevamaid platvorme vähima vaevaga toetada. NetBSD on kõige rohkem porditud ning kõige kergemini porditav vabavara UNIX ja seda kohta hoiab ta ka kommerts-UNIX-ite seas. Porditavus ongi NetBSD peaeesmärk. Ka on NetBSD üsna stabiilne. Vaatamata NetBSD kui arhailise ja konservatiivse OSi kuulsusele, on nad vabavara OSidest (ja vist ka kommertsiaaletest) esimesena nii USB kui ka USB2 toetuse loonud, ja samuti esimesena oli neil 2000. aasta tugi (y2k) ja IPv6 ning palju muid asju esimesena teinud. Mis tegelikult annab märku võimekast ja mobiilsest OSi arendajarühmast. Pärast Bill Jolitzi töö katkemist 386BSD kallal porditi Net/2 Macintoshile ning laiendati Atari ST, Amiga ja PC platvormidele. NetBSD nime autor on Chris Demitriou ning eesliitele Net viitab paljudele arendajatele internetis. NetBSD-d on sageli kasutatud teadustöödes, nagu lennunduses, klasterdamises ja interneti kiirusrekordi purustamistel. Stabiilsus paljudel platvormidel on NetBSD-l omaette eesmärk, mille heaks näiteks on NetBSD-ga töötav enim katkematult töös olnud arvuti.[viide?] Virtuaalmälu on Chuck Cranori doktoritks olnud UVM, mis vahetas välja eelmise Machi põhise lahenduse. Mitme protsessori toetamisega (SMP) alustati SPARC-il, kohe lisandusid i386, VAX ja APHA platvormid, hiljem veel PowePC ja SPARC64 platvormid. Reaalselt on arendusharus töötaval kujul alpha ja vax platvormil tugi olemas ning i386 platvormil on lapina. SMP on Giant-lock faasis, tuumas korraga jookseb vaid üks protsess. SMP algteksti on rohkem sulandatud Solarise implementatsiooni kui FreeBSD algteksti, kes on vanema Solarise algselt siiski viletsaks osutunud põhimõtted ära põlanud ja oma versiooni teinud. NetBSD on porditud alpha, amiga, arc, arm26, arm32, atari, bebox, cobalt, hp300, hpcmips, i386, luna68k, mac68k, macppc, mvme68k, news68k, newsmips, next68k, ofppc, pc532, pmax, prep, Raspberry Pi, sgimips, sh3, sparc, sparc64, sun3, vax ja x68k platvormidele. NetBSD emuleerib FreeBSD, HP-UX, Interactive UNIX, Linux, OSF/1, SCO UNIX, SunOS, System V Release 4, Solaris and Ultrix programme, mis jooksevad samal protsessori tüübil. Ka NetBSD on hea näide sellest, kuidas selge ja lakooniline ülesehitus võimaldab kiiremini programmi käitada. Näiteks suurim kiirus alpha platvormil on võimalik nii saavutada, et kommertsiaalses operatsioonisüsteemis nt Tru64 kommertsiaalse kompilaatoriga kompileeritakse programm ning seda hiljem käitatakse NetBSD alpha platvormil, kus ta jookseb 2–5% kiiremini kui algses operatsioonisüsteemis. Peale selge ülesehituse on siiski oluline roll ka sellel, et kommertsiaalne operatsioonisüsteem hõlmab palju lisavidinaid, mida vabavara operatsioonisüsteem ei paku ja mis kõik natuke ressurssi nõuavad. UNIXi-laadne operatsioonisüsteem Operatsioonisüsteem "USB (Universal serial bus), netbsd.org". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. august 2011. Vaadatud 16. augustil 2011. NetBSD @bsd.ee
Tõnis Palm

Tõnis Palm (sündinud 18. augustil 1955) on eesti arhitekt ja kriminaalkorras süüdi mõistetud pedofiil. Palm on projekteerinud Mai kultuurikeskuse Pärnus (1986, tollal Mai kino). Tõnis Palm on Eesti Arhitektide Liidu liige. 2006. aastal kahtlustati Palmi pedofiilias, kuna ta pildistas 2002. aastal alasti teismelisi poisse. Palm eitas süüdistusi, pidades aktifotosid pelgalt kunstilisteks, mitte erootilisteks. 2008. aastal mõistis kohus Palmi ja Edelaraudtee Veeremi OÜ käitusjuhi Tõnu Sarapuu siiski süüdi lasteporno omamises ja levitamises, Palmi ka fotode tegemises. Kohus kinnitas süüdistatavate ja Põhja ringkonnaprokuröri Eve Soostari kokkuleppe, mille alusel karistati mõlemat süüdistatavat rahatrahviga. Prokuröri hinnangul piisas trahvist, kuna tõenäoliselt kohtualused oma tegusid enam ei korda. 2016. aasta juulis tunnistas Pärnu maakohus Palmi süüdi viie paragrahvi alusel: alaealiselt seksi ostmises, suguühtes või muu sugulise iseloomuga teos lapseealisega, lapseealise seksuaalses ahvatlemises, inimkaubanduses alaealise ärakasutamise eesmärgil ning lasteporno valmistamises ja selle võimaldamises. Kohtuotsuses mõisteti algsest kaheksa-aastasest karistusest kandmisele lühimenetluse tõttu vaid viis aastat ja neli kuud vangistust, mille hulka arvestati eelvangistuses viibitud aeg alates aprillist 2015. Tal on kaks tütart. Kohus mõistis tuntud arhitekti pedofiiliakuritegude eest aastateks vangi ERR, 06.06.2016 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. mai 2016. Vaadatud 18. juulil 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Arhitekt Tõnis Palmil pedofiiliakahtlus Delfi, 22. detsember 2006 Dagne Hanschmidt Mainekast arhitektist seksuaalkurjategijaks ja lasteahistajaks Postimees, 21. juuli 2008 Lauri Habakuk Kohus mõistis pedofiilist arhitekti aastateks vangi Pärnu Postimees, 06.06.2016 Martin Laine Pedofiilid pilastasid Pärnumaa metsade vahel Pärnu Postimees, 1. märts 2017 Kohus mõistis tuntud arhitekti pedofiiliakuritegude eest aastateks vangi ERR, 6. juuni 2016 Lauri Habakuk Kohus mõistis pedofiilist arhitekti aastateks vangi Pärnu Postimees, 6. juuni 2016 Dagne Hanschmidt Mainekast arhitektist seksuaalkurjategijaks ja lasteahistajaks Postimees, 21. juuli 2008 Arhitekt Tõnis Palmil pedofiiliakahtlus Delfi, 22. detsember 2006
Birži mõis

Birži mõis (saksa keeles Modohn, läti keeles Biržu muiža, ka Madonas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Lazdona kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Lazdona vallas Madonas. Mõis tekkis Koknese ja Alūksne vahele 1461. aastal, mil Riia peapiiskop Silvester Stodewescher läänistas osa Cesvaine piiskopilinnuse maadest oma vasallidele. Rootsi ajal sai sellest riigimõis, mida nimetati nii Birži kui ka Madona mõisaks. Jelizaveta Petrovna andis mõisa Aleksandr Buturlinile, Katariina II aga serbia päritolu kindralmajor Maksim Zoritšile. XIX sajandi alguses läks mõis Wulfide suguvõsale; nende valdusse jäi mõis kuni võõrandamiseni aastal 1920. Umbkaudu aastal 1900 tekkis mõisale kuulunud Leivēri kõrtsi ja Madona raudteejaama juurde asula, mis hiljem arenes Madona linnaks. Mõisa aidas asub üks Madona piirkonna muuseumi näitusesaale (aadressil Skolas 10a). http://www.atputasbazes.lv/lv/blogi/celojumu_piezimes/460_pargajiens_madonaergli_1dala/ http://www.latvia.travel/lv/apskates-vieta/madonas-novadpetniecibas-un-makslas-muzejs.
Grigori Perederi

Grigori Petrovitš Perederi (vene keeles Григорий Петрович Передерий; 11. oktoober (vkj 29. september) 1871 Jeisk, Kubani oblast – 14. detsember 1953 Moskva) oli vene ehitusmehaanikateadlane ja sillaehitaja. Raudteetranspordi spetsialistina sai Perederi 1943. aastal 1. järgu teede ja ehituse kindraldirektori auastme. Perederi lõpetas 1897. aastal Peterburi teedeinseneride instituudi. 1909. aastal sai ta Peterburi Polütehnilises Instituudis doktorikraadi väitekirjaga "К теории расчета безраскосных ферм" ("Diagonaalideta fermide arvutuse teooriast"). 1920. aastal valiti ta Petrogradi teedeinseneride instituudi professoriks. Kõrgem atesteerimiskomisjon kinnitas 1934. aastal Perederi tehnikateaduste doktori teaduskraadi ja 1936. aastal professori kutse. Ta töötas sildade kateedri juhatajana aastatel 1920–1941 Leningradi Raudteetranspordi Inseneride Instituudis ja 1926–1930 ühtlasi Moskva transpordiinseneride instituudis. Perederi oli aastatel 1921–1922 Petrogradi teedeinseneride instituudi ja 1923–1927 Leningradi Tsiviilinseneride Instituudi rektor. Perederi on projekteerinud mitukümmend silda, paljusid neist ka ehitanud. 1916. aastal korraldas Teedeministeerium piiratud osavõtuga konkursi mitmeavalise kahekorruselise konsooltala-sõrestiksilla projekteerimiseks üle Volga jõe Saratovis. Silla pikkuseks oli kavandatud 2,5 km ja suurima ava silde pikkuseks 160 m. Parimaks lahenduseks hindas komisjon professor Perederi konkursitöö. Kuigi konkursi võitja pidi saama õiguse koostada lõplik tööprojekt, seda siiski ei juhtunud. Järgnevatel aastatel oli ehitus külmutatud, 1921. aastal võttis aga Rahvakomissaride Nõukogu vastu otsuse loobuda kahekorruselise silla ehitamisest Saratovis. 1930. aastatel võttis Perederi osa Leitnant Schmidti silla rekonstrueerimisest, kus 19. sajandi keskel Stanisław Kierbedźi projekteeritud malmist kaarkandjad asendati keevitatud terastalakanduritega. Perederi kirjutas esimese raudbetoonialase õpiku Venemaal – "Курс железобетонных мостов" (1912) 1939 – NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks valimine mehaanika alal 1943 – NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemikuks valimine sillaehituse alal 1943 – Stalini preemia (teine järk) Передерий Григорий Петрович. isaran.ru Григорий Петрович Передерий. polymus.ru Märkus: 1943. aastal viidi NSV Liidu raudteetranspordis sisse personaalsed auastmed ТАБЕЛЬ О РАНГАХ СССР ЧАСТЬ 1: Железнодорожный транспорт. Проблемы обеспечения долговечности пятидесятилетнего моста через Волгу. cyberleninka.ru. Lk 2.