Abbassiidide kalifaat

Abbassiidide kalifaat ehk Bagdadi kalifaat oli Abbassiidide dünastia poolt valitsetud Kalifaat 750–1258. Abbassiidide valitsemisele tegi lõpu mongoli khaan Hulagu, kes aastal 1258 rüüstas Bagdadit. Umaijaadide-vastase Abu Muslimi ülestõusu ajal võimu haaranud Abu'l-Abbas as-Saffah (750–754) rajas Abbassiidide dünastia ja Abbassiidide kalifaadi (nimetatud ka Bagdadi kalifaadiks, keskuse asukoha järgi). Abassiidid muutsid kalifaadi südamaaks Mesopotaamia, pealinnaks sai 762. aastal asutatud Bagdad. Dünastia hiilgeaeg oli al-Mansuri (754–775), al-Mahdi (775–785), Hārūn ar-Rashīdi ja al-Mamuni (813–833) valitsemisaeg, siis oli Kalifaat maailma suurimaid ja arenenumaid riike. Abbassiidide aeg oli islami kultuuri ja teaduse õitseaeg. Riik oli arenenud riigihaldusaparaadiga: kaliifi kõrval olulisimaks riigiametnikuks oli vesiir, riik oli jagatud piirkondadeks, mida juhtisid asevalitsejad – emiirid. Kalifaadi õitseajaks oli 8. sajandi teine pool kuni 9. sajandi algus. Kalifaadi alad piirnesid al-Rūm’i (Ida-Rooma keisririik, keda ikka roomlasteks kutsuti), ehk siis Bütsantsiga, lõunasse jäi tooraine ja orjade maa al-Sudān (mustade maa), põhjas asus türgi soost Kasaaride riik, kirdes türklaste, al-Turkumāni alad, kellega islami esimestel sajanditel vahetpidamata sõditi, kuid kellest alates 9. sajandist islami vastu võtnuna sai islamimaailma peamine sõjaline jõud. Idas asus paganatemaa al-Hind (India), mille lääneosa (Sind) islamiseeriti 12. sajandiks. Keskaegsete araabia geograafide andmetel kujutas põhja poole jääv ala endast maad nimega al-Rūs, mida asustasid slaavlased ja soome-ugri metsarahvad. 9. sajandil sooritasid Põhja-Aafrika saratseenid sõja- ja rüüsteretki Vahemere põhjarannikule, 902. aastal hõivasid araablased Taormina, Sitsiilias. 1038. aastaks olid moslemid vallutanud kogu Ees-Aasia koos Kaukaasia ja Anatooliaga. 9. sajandil oli kalifaadi pealinna Bagdadi, maailma ühe suurima linna elanike arv ulatus üle miljoni, linn oli oma hiilguse tipul, linnas asusid observatoorium ja tolle ajastu parimad haiglad ning tegeldi innukalt kreeka antiikautorite tõlkimisega araabia keelde. Linn oli rikkamaid maailmas. Abbassiidide aega peetakse islami kultuuriliseks kuldajastuks, mil islamimaailma arvukates kultuurikeskustes toimus tuhandete õpetlaste poolt antiigi, kristlike kultuuride, judaismi, Pärsia kultuuride, vähesemal määral ka islamieelse Egiptuse, India hinduistliku ja Kesk-Aasia budistliku ning teiste kohalike paganlike rahvaste kultuuripärandi kokkusulatamine nähtusteks nimetustega islamiaraabia kultuur ja islami tsivilisatsioon. See oli islami tsivilisatsiooni sõjalise ja majandusliku võimsuse, vaimse uhkuse ning teaduslik-kultuuriliste väärtuste õitseaeg. Kalifaati kuulusid islamimaailma sellised regionaalsed keskused nagu Buhhaara, Samarkand, Kairo, Aleksandria ja Córdoba ning mitmed teised suurlinnad. Tolleaegne islamimaailm oli maailma kultuuriline tipp nii mahult kui ka sisult. Suur osa Bagdadi linnaelanikkonnast oli suuremal või vähemal määral kirjaoskaja; kirjaoskuse levikut soosis 8. sajandil islamimaailma Hiina kaudu levinud paberivalmistamise kunst. Bagdadis oli 12. sajandil umbes sada raamatupoodi ja üle kümne avaliku raamatukogu; Córdoba kaliifi raamatukogus oli 10. sajandil väidetavalt ligikaudu 500 000 köidet. Bagdadis asus kuni rüüstamiseni mongolite poolt 1258. aastal paarkümmend ülikoolilaadset õppeasutust, kuulsaim neist 9. sajandi alguses rajatud Tarkuse maja (Bajt al-Hikma), mis kujutas endast akadeemiat, observatooriumi ja raamatukogu, kus toimus aktiivne antiikkultuuri taasavastamine ja edasiarendamine araabia keelde tõlkimise kaudu. Eraldi ja väga mahuka valdkonna moodustab islami kultuuri kuldajastu klassikaline islamiaraabia kirjandus, luule ja keeleteadus, geograafia ning filosoofia, mille meistriteoste valdav osa loodi 9.–13. sajandil. Islamimaailmas oli 12. sajandiks oma aja kohta väga kõrgelt arenenud teadusharud nagu meditsiin, loodusteadused ja matemaatika.  Pikemalt artiklis Islami kuldajastu  Pikemalt artiklis Kaliifide loend#Abassiidid Pärast Umaijaadide kukutamist ja hukkamist tõusis võimule Abassiidide dünastia ja pealinn viidi Bagdadi. Nende võimu ei tunnustanud aga Pürenee poolsaare araablased (keda valitsesid edasi Umaijaadidid) ning mõned Põhja-Aafrika asevalitsejad. Abu al Abbas 750–754 Al-Mansur 754–775 Al-Mahdi 775–785 Al-Hadi 785–786 Hārūn ar-Rashīd 786–809 Al-Amin 809–813 Al-Ma'mūn 813–833 Al-Mu'tasim 833–842 Al-Wathiq 842–847 Al-Mutawakkil 847–861 Al-Muntasir 861–862 Al-Musta'in 862–866 Al-Mu'tazz 866–869 Al-Muhtadi 869–870 Al-Mu'tamid 870–892 Al-Mu'tadid 892–902 Al-Muktafi 902–908 Al-Muqtadir 908–932 Al-Qahir 932–934 Ar-Radi 934–940 Al-Muttaqi 940–944 Al-Mustakfi 944–946 Al-Muti 946–974 At-Ta'i 974–991 Al-Qadir 991–1031 Al-Qa'im 1031–1075 Al-Muqtadi 1075–1094 Al-Mustazhir 1094–1118 Al-Mustarshid 1118–1135 Ar-Rashid 1135–1136 Al-Muqtafi 1136–1160 Al-Mustanjid 1160–1170 Al-Mustadi 1170–1180 An-Nasir 1180–1225 Az-Zahir 1225–1226 Al-Mustansir 1226–1242 Al-Musta'sim 1242–1258 (viimane Bagdadi kaliif) Lähis-Ida ajalugu Kaliifide loend Ristisõjad Bütsants, Bütsantsi-Araabia sõjad Fatimiidide kalifaat Seldžukid