laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Svisłač (Mahiloŭ oblast)

Svisłač (poola keeles Świsłocz, transkribeerituna Svislatš) on agrolinnake, endine alev ja linn Valgevenes Mahiloŭ oblastis Asipovičy rajoonis, Svisłači külanõukogu halduskeskus. Svisłač asub merepinnast 148 meetri kõrgusel, rajoonikeskuse Asipovičyni on sealt 25 kilomeetrit. Svisłač asub Svisłači ja Biarezina jõe ühinemispaigas, seal on jõesadam. Agrolinnakeses paikneb lastesanatoorium. Külas on keskkool ja põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne linnamägi ja õigeusu kirik. XI–XIII sajandil asus praeguse agrolinnakese kohal linnus, mida piirasid vallikraav ja muldvall. XIV sajandil sai asulast iseseisva vürstiriigi pealinn. Aastal 1506 rüüstasid Svisłačit tatarlased, aastal 1535 aga Moskva väed. XVI sajandi keskel läks asula Haraburdade valdusse. Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas asula kuuluma Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda. Aastal 1648 rüüstasid alevit kasakad; taas sattus alev kasakate rüüsteretke sihtmärgiks Uputuse ajal. XVII sajandil kuulus alev Radziwillidele. Aastal 1705 asutati sinna frantsisklaste klooster. XVIII sajandi lõpus läks alev Zaviszade valdusse. Poola jagamisel läks alev aastal 1793 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Minski kubermangu ja Babrujski maakonda. Toona peeti Svisłačis kaks korda aastas laata. Aastal 1886 oli alevis kaks õigeusu kirikut, neist üks oli kihelkonna keskuseks, samuti kihelkonna keskuseks olev katoliku kirik, 2 kooli ja 40 poodi. Aastal 1919 läks Svisłač Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai rajoonikeskus. Aastal 1931 rajoon kaotati, alevist sai küla. Svisłač Svisłači jõgi XIX sajandil ehitatud lautade varemed linnamäel  Svisłač (Mahiloŭ oblast) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Küla Valgevene fotoentsüklopeedias Svisłač
Pseudolaticauda

Pseudolaticauda oli laisabalaste alamasugukonna maoperekond, millesse liigitati üksainus maoliik Pseudolaticauda semifasciata (Reinwardt in Schlegel, 1837). Selles artiklis on kasutatud hollandikeelset artiklit nl:Pseudolaticauda seisuga 2.05.2015.
Apollonios Tyanast

Apollonios Tyanast (u 40 - 96/98; ladina keeles Apollonius) oli vanakreeka filosoof, uuspütaagorlane, arst ja maag. Flavius Philostrates (u 170-245/249) kirjutas raamatu "Apolloniose elu". Apoloonios uuendas uuspütagoorlust, luues enda filosoofiakoolkonna ja õpetuse. Ta reisis Türgis, Paabelis, Iraanis, Indias ja Egiptuses. Ta tundis gümnosoofide, maagide ja braahmanite õpetusi. Elas õpilase Damisega Ephesoses ja Nero valitsuse ajal (54-68) 8 õpilasega Roomas. Ajal kui teisi filosoofe vaenati, lubas Nero konsul Telesimus Apolloniosel olemasolevate templiriituste uuendamist. Aga pidid ka nemad Roomast põgenema Egiptusesse. Aleksandrias sõbrunes Vespasianusega, kes oli hiljuti maha surununud juutide mässu ja sai Rooma imperaatoriks (69-79). Apollonios rajas Ephesusse kooli ja suri ilmselt Nerva valitsemise ajal, aastatel 96-98. Tema kuulsus filosoofina oli nii suur, et Tyanasse ehitati tema auks pühamu ja templites üle kogu maailmariigi püstitati tema kujusid. 3. sajandi lõpul vaenulikus võitluses kristlaste ja hellenistide vahel püüdsid Efesose ja Väike-Aasia õpetlased Apollonios Tyanast teha Jeesus Natsareenile võistlejat. Apoloniosele püstitati palju templeid ja pühamuid. Loodi ja levitati lugusid tema imetegudest kurjade vaimude (lamia) üle. Diocletianuse valitsemise ajal kasutas provintsikuberner Hierocles Flavius Philostratese raamatut "Apolloniose elu" kristlaste vastaseks propagandaks ja alustas vaenuliku vaidluse kristlaste ja hellenistide vahel. Eusebios kirjutas vastuseks Hieroclese kõnele, et Apolloonios on petis ja tema võimed on kurjadest vaimudest. Varem ajaloos Apolloniose samastamine Torio surilinal oleva kujutisega, apostel Pauluse või Jeesus Natsareeniga on ekslikud. Hellenistlik kirik
Leili ja Medžnun (ooper)

"Leili ja Medžnun" on Aserbaidžaani helilooja Üzeyir Hacıbəyovi neljavaatuseline ooper. See põhineb 16. sajandi poeet Muhammad Fuzuli kirjutatud poeemil "Leili ja Medžnun". Traagilise armastusloo võttis luuletaja araabia legendist, mille esimest korda pani kirja 12. sajandi teisel poolel Pärsia poeet Nizami Ganjavi. Hiljem on sama legendi kasutanud veel paljud luuletajad paljudes maades. Ooper räägib õnnetust armastusest. Leili ja Geis armastavad teineteist piiritult. Geis läheb armastusest hulluks ja teda hakatakse kutsuma Medžnuniks, mis tähendab hullumeelset. Leili vanemad ei anna oma tütart hullule naiseks, mispeale Medžnun läheb erakuna kõnnumaale elama. Vanemad annavad Leili rikkale mehele, kuid Leili on lohutamatu ja sureb igatsusest Madžnuni järele. Medžnun tuleb Leili hauale ja sureb seal ka ise. Ooperi esmaettekanne toimus 12. jaanuaril 1908 Bakuus Tagijevi teatris. See oli esimene Aserbaidžaani ja islamimaailma ooper. Ooper saavutas erakordse populaarsuse. Aserbaidžaanis etendati seda 30 aastat järjest igal hooajal. 1913. aastal lavastati seda autori kodulinnas Šušas, mis asub Mägi-Karabahhis. Väljaspool Aserbaidžaani lavastati seda ooperit kõigepealt Thbilisis, seejärel Venemaal ja Ukrainas, Türgis ja Iraanis, Turkmeenias ja Usbekistanis. 1996. aastal valmis Aserbaidžaanis ooperi põhjal kaheosaline ooperfilm "Leili ja Medžnun". 2013. aastal valmis samanimeline üheosaline ooperfilm.
Robert Pszczel

Robert Pszczel (sündinud 24. septembril 1962 Varssavis) on Poola päritolu diplomaat ja poliitik. Ta on alates 2010. aastast Moskva NATO Infobüroo direktor. Pszczeli kinnitusel saab 90% venelastest uudiseid riiklike teabekanalite vahendusel ning võib väita, et Venemaale on naasnud vanad külma sõja aegsed müüdid. Pszczel on abielus, peres on kaks last. "NATO Representative will visit Tomsk". European Union Centre in Siberia. Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 2. mail 2015. "New Director appointed to the NATO Information Office in Moscow". NATO pressiteenistus. 5. november 2010. "New NATO Official After Spy Dispute". The Moscow Times. 9. november 2010. Rijckaert, Alix (2. mai 2015). "EU, NATO try to counter Russian propaganda" (inglise). Yahoo! News. NATO Moskva Infobüroo Twitteri leht Tom Balmforth. Kas maailma halvim amet? Kohtuge NATO saadikuga Venemaal. Vabadusraadio, 30. aprill 2015 (inglise keeles) NATO on valmis aitama kaasa uute ohvrite vältimiseks Ukraina kaguosas. Postimees, 9. oktoober 2014 Robert Pszczel, How NATO is perceived in Russia (or lessons in optimism). NATO Review (inglise keeles)
Paala kolhoos

Paala kolhoos oli kolhoos Viljandi rajoonis Suure-Jaani külanõukogus. Kolhoosi keskus asus Reegoldis. Kolhoosi pindala oli 3900 ha. Kolhoosi põhiliseks tootmisharuks oli loomakasvatus. Lisaks tegeleti kasvuhoonetes kurgikasvatusega. Nõukogude Eesti. 1978. Tallinn, Valgus. 2., täiendatud trükk. Lk 381 A. Erik (koostaja). Suure-Jaani. Tallinn: Eesti Raamat, 1965
Asipovičy

Asipovičy (poola keeles Osipowicze, transkribeerituna Assipovitšõ) on linn Valgevenes Mahiloŭ oblastis, Asipovičy rajooni halduskeskus. Linna läbib Liibavi–Romnõ raudtee, sealt hargnevad raudteed ka Baranavičy ja Mahiloŭ suunas. Asipovičy asub Mahiloŭ linnast 136 kilomeetri kaugusel, merepinnast 126 meetri kõrgusel. Haridust annavad neli keskkooli, valgevenekeelne gümnaasium, kutsekool, internaatkool, spordikool, kunstikool ja kutseharidust andev kolledž. Linnas on kaks kino. Asipovičys tegeletakse masinaehitusega, seal on toiduainetööstus, linnas töödeldakse ka puitu. Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, aastal 1826 ehitatud õigeusu kirik ja XX sajandi alguse arhitektuur (raudteejaam, veetorn). Asipovičyst läänes asub Valgevene relvajõudude laskepolügoon. Lisaks Asipovičy raudteejaamale asub linna piirides veel Jubilejny raudteejaam. Asipovičyt on esimest korda mainitud XVIII sajandil. Toona kuulus see Słucki kihelkonda. Aastal 1793 läks asula teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Asipovičy hakkas kuuluma Minski kubermangu. Küla kuulus Radziwillidele. Raudtee avamisel aastal 1872 rajati sinna raudteejaam. Seejärel rajati sinna kaks saekaatrit ja veski, avati postkontor. Sealne raudteejaam oli Rudzienski jaama ja Babrujskis asuva jaama järel 1880. aastatel Liibavi–Romno raudteel kaubakäibelt kolmas raudteejaam. Käibele aitas kaasa ka Słucki suunas viiva kitsarööpmelise haruraudtee rajamine, mille järel Asipovičy jaam kerkis käibelt teisele kohale. Aastal 1897 oli praeguse linna kohal kolm samanimelist asulat: raudteejaam, alevik ja küla. Seejärel liideti need ühiseks Asipovičy aleviks. Aastal 1900 avati seal tikuvabrik, aastal 1909 telegraafijaam, aga aastal 1910 hakati seal tootma tõrva. Ka avati seal XX sajandi alguses depoo. Aastal 1920 läks Asipovičy Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1927 valmis seal õlivabrik, sinna rajati ka masina-traktorijaam. Linn sai asulast aastal 1935. Enne Teist maailmasõda elas linnas 1694 juuti, nad moodustasid linna elanikkonnast 12,34%. Pärast linna okupeerimist rajati sinna geto, mis aastal 1942 likvideeriti. Aastal 1944 sai Asipovičyst rajoonikeskus. Sealne õigeusu kirik pärineb aastast 1946, mil see viidi sinna Zborski külast. Asipovičy raudteejaam Asipovičy katoliku kirik Asipovičy õigeusu kirik Asipovičy geto tänapäeval Rajoonivalitsuse hoone Nina Kamienskaja – valgevene ajaloolane Barys Majstrenka – valgevene sõjaväelane Georgi Špak – Vene poliitik Uładzimir Krukoŭski – valgevene kunstnik Zinovij Harelik – Valgevene sõjaväelane Juryj Daraškievič – valgevene maalikunstnik Fjodor Krõlovitš – nõukogude partisan The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements http://www.radzima.org/be/object_comm/2507.html#comm3303  Asipovičy – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Linn Valgevene fotoentsüklopeedias Fotod linnast Linn YouTube'is Teine video linna ja Jalizava alevi kohta
Avellino provints

Avellino provints on provints Itaalias Campania maakonnas. Provintsi keskuseks on Avellino linn. Avellino piirneb järgmiste provintsidega: Benevento, Foggia, Napoli, Potenza, Salerno. Avellino provints jaguneb 119 omavalitsusüksuseks (comune). Aiello del Sabato Altavilla Irpina Andretta Aquilonia Ariano Irpino Atripalda Avella Avellino Bagnoli Irpino Baiano Bisaccia Bonito Cairano Calabritto Calitri Candida Caposele Capriglia Irpina Carife Casalbore Cassano Irpino Castel Baronia Castelfranci Castelvetere sul Calore Cervinara Cesinali Chianche Chiusano di San Domenico Contrada Conza della Campania Domicella Flumeri Fontanarosa Forino Frigento Gesualdo Greci Grottaminarda Grottolella Guardia Lombardi Lacedonia Lapio Lauro Lioni Luogosano Manocalzati Marzano di Nola Melito Irpino Mercogliano Mirabella Eclano Montaguto Montecalvo Irpino Montefalcione Monteforte Irpino Montefredane Montefusco Montella Montemarano Montemiletto Monteverde Montoro Inferiore Montoro Superiore Morra De Sanctis Moschiano Mugnano del Cardinale Nusco Ospedaletto d'Alpinolo Pago del Vallo di Lauro Parolise Paternopoli Petruro Irpino Pietradefusi Pietrastornina Prata di Principato Ultra Pratola Serra Quadrelle Quindici Rocca San Felice Roccabascerana Rotondi Salza Irpina San Mango sul Calore San Martino Valle Caudina San Michele di Serino San Nicola Baronia San Potito Ultra San Sossio Baronia Sant'Andrea di Conza Sant'Angelo a Scala Sant'Angelo all'Esca Sant'Angelo dei Lombardi Santa Lucia di Serino Santa Paolina Santo Stefano del Sole Savignano Irpino Scampitella Senerchia Serino Sirignano Solofra Sorbo Serpico Sperone Sturno Summonte Taurano Taurasi Teora Torella dei Lombardi Torre Le Nocelle Torrioni Trevico Tufo Vallata Vallesaccarda Venticano Villamaina Villanova del Battista Volturara Irpina Zungoli Avellino provintsi koduleht (itaalia keeles)
Kansan Uutiset

Kansan Uutiset (Rahva Uudised) on Helsingis ilmuv soomekeelne ajaleht, Vasakliidu häälekandja. Ajaleht hakkas ilmuma 1957. aastal, kui ühendati Soome Kommunistliku Partei häälekandja Työkansan Sanomat ja Soome Rahva Demokraatliku Liidu häälekandja Vapaa Sana. Nende parteide ühine häälekandja oli Kansan Uutiset kuni 1990. aastani, mil ajalehest sai Vasakliidu häälekandja. Kuni 2009. aasta septembrini ilmus ajaleht neli korda nädalas, seejärel kord nädalas. Ajalehe peatoimetaja on Jussi Virkkunen. Ajalehe koduleht
Lauluveljed

Lauluveljed oli Kirovi kalurikolhoosi meesansambel. Ansambel asutati 1962. aastal. Ansambli juhatajad olid Aile Pajur (1962), Enn Oja (1962–1970) ja Uno Naissoo (1970–1976). Ansambel lõpetas tegevuse 1976. aastal. Kalju Kattai – I tenor Heiki Kreek – I tenor Rein Rätsep – I tenor Endel Vanatalu – I tenor Hans Kadak – II tenor Artur Lepik – II tenor Ilmar Pääslane – bariton Jukk Reintam – bariton Harri Tamberg – bariton Kalju Kilk – bass Kalju Kivi – bass Paul Palk – bass Udo Simanson – bass Helle Levandi – klaver Tiiu Tamm – klaver Raivo Tammik – klaver Sõnumeid. Kultuur ja Elu, nr 6, 1972 Eesti Ansamblite Andmebaas. Lauluveljed[alaline kõdulink]
Pohjolan Sanomat

Pohjolan Sanomat (Põhjala Sõnumid) oli Soomes Lapi maakonnas Kemis ilmuv soomekeelne ajaleht. Pohjolan Sanomatel olid kontorid Kemis ja Tornios. Ajaleht ilmus viiel päeval nädalas. Ajaleht asutati 1915. aastal. 1918–1964 oli Pohjolan Sanomat Maaliidu ja alates 1964. aastast selle järglase Soome Keskerakonna häälekandja. Alates 2001. aastast oli Pohjolan Sanomat sõltumatu ajaleht. Ajaleht lõpetas ilmumise 2017. aasta aprillis. Ajalehe viimane peatoimetaja aastatel 2014–2017 oli Maria Jauho. Pirkko Wilén:Pohjolan Sanomien viimeinen numero ilmestyi Suomenmaa, 10. aprill 2017 Ajalehe koduleht
Üzeyir Hacıbəyov

Üzeyir Hacıbəyov (ka Uzeir Gadžibekov, 18. september (5. september vkj) 1885 Ağcabədi – 23. november 1948 Bakuu) oli Aserbaidžaani helilooja, pedagoog ja ühiskonnategelane. "Leili ja Medžnun" (1907; esmaettekanne 12. jaanuaril 1908 Bakuus Tagijevi teatris)
Karl Aavik

Karl Aavik (25. mai 1913 – 27. august 2009) oli eesti klarneti- ja saksofonimängija. Õppis klarnetit 1930. aastast eraviisiliselt Aleksander Kirikali juures. 1935. aastal jätkas õpinguid Tallinna Konservatooriumis Bernhard Luki klarnetiklassis, 1938. aastast õppis samas altsaksofoni, kuid konservatoorium jäi lõpetamata. 1930. aastate lõpus mängis ansamblites Dancing Travellers, Bi-Ba-Bo, Kuldne 7 ja Merry Pipers. Oli Eesti esimesi džässi improvisaatoreid. Aastatel 1941–1944 mängis ka Tallinna politseiorkestris. Peale 1945. aastat mängis bigbändis Mickeys, Uno Naissoo juhatatud džässiansamblis Metronoom, svingiansamblis Swing Club, Eesti Televisiooni ja Raadio Estraadiorkestris, bigbändis Kalev, Kaitseliidu puhkpilliorkestris ja mujal. Karl Aavik on maetud Rahumäe kalmistule. Tema isa oli Juhan Aavik. Estonian World Review. Karl Aavik 1913 - 2009 Valter Ojakäär. Muusikasõbra ABC. Kultuur ja Elu, nr 10, 1977 http://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=62092
Admiral (ansambel)

Admiral oli eesti instrumentaalansambel. Ansambel asutati 1976. aastal ja see tegutses Eesti Reklaamfilmi juures. Ansamblit juhatas Kustas Kikerpuu. Ansambel lõpetas tegevuse 1982. aastal. 5. mail 2019 tulid ansambli elusolevad liikmed kolmeks looks Tõnu Sal-Salleri 80. sünnipäevaks kokku. Esineti Riisipere kultuurikeskuses. Lood olid “Sa äratasid luiged minus lendu” ja “Suudlused soolaste huultega”. Lisaks saadeti “Sünnipäeva laulu”, mille esitas Laura Maria Hunt. Valter Ojakäär. Muusikasõbra ABC. Kultuur ja Elu, nr 10, 1977 Eesti Ansamblite Andmebaas. Admiral[alaline kõdulink]
Asipovičy rajoon

Asipovičy rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1955 km². 2009. aasta seisuga elas seal 52 447 inimest. Rajoon moodustati 17. juulil 1924, likvideeriti 25. detsembril 1962 ja moodustati uuesti 6. jaanuaril 1965. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Darahanava, Dryčyni, Hradzianka, Jasieńi, Łapičy, Lipień, Pratasievičy, Svisłači ja Viaźzie külanõukogu. Halduskeskus on Asipovičy linn, teised suuremad asulad on Jalizava ja Tatarka alevid ning Svisłač ja Hradzianka. Rajoonileht kannab nime Асіповіцкі край. Krynki Lipień Jalizava Biarezina jõgi Rajooni suurim jõgi on Biarezina, teised suuremad jõed on Pcič ja Svisłač. Rajooni territoorium asub Kesk-Biarezina tasandikul, keskmiselt 150 meetri kõrgusel. Kõrgeim punkt asub Pratasievičy küla lähistel ja ulatub 207, madalaim aga 136 meetrit üle merepinna (Biarezina orus). 2009. aasta seisuga oli elanikest 87,07% valgevenelasi, 9,58% venelasi, 2,12% ukrainlasi ja 1,23% oli teistest rahvustest. 51,95% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 46,04% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 20,39% elanikke, vene keelt aga 76,04%. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 18. mai 2015. Vaadatud 2. mail 2015.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)  Asipovičy rajoon – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles) Infot rajooni kohta (vene keeles) Rajooni kaart
Marek Borowski

Marek Stefan Borowski (sündinud 4. jaanuaril 1946 Varssavis) on Poola poliitik. Ta oli Poola Seimi spiiker 19. oktoobrist 2001 kuni 20. aprillini 2004. 18. märtsil 2002 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola Seimi spiikrina. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 02.05.2015)
Marek Siwiec

Marek Maciej Siwiec (sündinud 13. märtsil 1955 Piekary Śląskies) on Poola poliitik. Ta on olnud Poola presidendi julgeolekunõunik. 18. märtsil 2002 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola presidendi julgeolekunõunikuna. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 02.05.2015)
Česlovas Juršėnas

Česlovas Juršėnas (sündinud 18. mail 1938 Panižiškės) on Leedu ajakirjanik ja poliitik. Ta sündis Panižiškės (praeguse haldusjaotuse järgi Ignalina rajoonis Utena maakonnas). Ta lõpetas aastal 1955 kuldmedaliga Ignalina keskkooli. Aastal 1960 lõpetas ta ajakirjanikuna Vilniuse Riikliku Ülikooli ja aastal 1973 Leningradi Kõrgema Parteikooli. Ta on olnud Leedu Seimi esimees ja esimene aseesimees. 4. oktoobril 2004 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Leedu Seimi esimese aseesimehena. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 02.05.2015)
Leszek Balcerowicz

Leszek Henryk Balcerowicz (sündinud 19. jaanuaril 1947 Lipnos) on Poola põllumajandusteadlane ja poliitik. Ta oli Poola rahandusminister 12. detsembrist 1989 kuni 23. detsembrini 1991 ja 31. oktoobrist 1997 kuni 8. juunini 2000. 18. märtsil 2014 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola endise rahandusministrina. Poland : Ministries, etc. rulers.org Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 02.05.2015)
Leszek Miller

Leszek Cezary Miller (sündinud 3. juulil 1946 Żyrardówis) on Poola poliitik. Ta oli 19. oktoobrist 2001 kuni 2. maini 2004 Poola peaminister. 18. märtsil 2002 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola Vabariigi peaministrina. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 02.05.2015)
Longin Pastusiak

Longin Hieronim Pastusiak (sündinud 22. augustil 1935 Łódźis) on Poola poliitik, ajaloolane ja politoloog. Ta on olnud Poola Senati spiiker. 18. märtsil 2002 anti talle Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 02.05.2015)
Kazimierz Sosnkowski

Kazimierz Sosnkowski (19. november 1885 Varssavi – 11. oktoober 1969 Arundel, Québec) oli Poola sõjaväelane, poliitik ja vabadusvõitleja. 1922 anti talle Vabadusristi I liik 2. järk, tunnustades tema tööd kindralina. 1933 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 02.05.2015) Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 02.05.2015)
Joachim Gauck

Joachim Wilhelm Gauck (sündinud 24. jaanuaril 1940 Rostockis) on saksa poliitik, publitsist, vaimulik. 18. märtsist 2012 kuni 18. märtsini 2017 oli ta Saksamaa Liitvabariigi liidupresident. 24. mail 2005 anti talle kui massirepressioonide uurijale Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk . 9. juulil 2013 anti talle kui Saksamaa liidupresidendile seoses riigivisiidiga Eestisse Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk . Alates 2000. aastast on tema elukaaslane Daniela Schadt. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Mieczysław Gocuł

Mieczysław Gocuł (sündinud 21. mail 1963 Choszcznos) on Poola sõjaväelane (kindralleitnant). 18. märtsil 2014 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Poola kindralstaabi ülemana. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 02.05.2015)
Utria dessandi mälestussammas

Utria dessandi mälestussammas on Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Udria külas asuv mälestusmärk, mis püstitati 1919. aasta Utria dessandi mälestamiseks. Sammas on arvele võetud ajaloomälestisena. Sammas avati 30. juulil 1933. Utria hõbepärg ja aukiri (avati 1919, Udria koolimaja seinal) Utria dessandi mälestustahvel‎ (maabumiskohas; avati 1939) Utria dessandi mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 03.02.2015) Utria dessandi mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Sininõmme Vabadussõja mälestussammas

Sininõmme Vabadussõja mälestussammas on Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Peeterristi külas Sininõmme kalmistul asuv mälestusmärk. See on arvele võetud ajaloomälestisena. Sammas avati 16. juulil 1933. Sininõmme Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 03.05.2015) Sininõmme Vabadussõja mälestussammas kultuurimälestiste riiklikus registris
Benevento provints

Benevento provints on provints Itaalias Campania maakonnas. Provintsi keskuseks on Benevento linn. Benevento provints piirneb Avellino, Campobasso, Caserta, Foggia ja Napoli provintsiga. Benevento provints jaguneb 78 omavalitsusüksuseks – vallaks (comune). Airola Amorosi Apice Apollosa Arpaia Arpaise Baselice Benevento Bonea Bucciano Buonalbergo Calvi Campolattaro Campoli del Monte Taburno Casalduni Castelfranco in Miscano Castelpagano Castelpoto Castelvenere Castelvetere in Val Fortore Cautano Ceppaloni Cerreto Sannita Circello Colle Sannita Cusano Mutri Dugenta Durazzano Faicchio Foglianise Foiano di Val Fortore Forchia Fragneto Monforte Fragneto l'Abate Frasso Telesino Ginestra degli Schiavoni Guardia Sanframondi Limatola Melizzano Moiano Molinara Montefalcone di Val Fortore Montesarchio Morcone Paduli Pago Veiano Pannarano Paolisi Paupisi Pesco Sannita Pietraroja Pietrelcina Ponte Pontelandolfo Puglianello Reino San Bartolomeo in Galdo San Giorgio La Molara San Giorgio del Sannio San Leucio del Sannio San Lorenzello San Lorenzo Maggiore San Lupo San Marco dei Cavoti San Martino Sannita San Nazzaro San Nicola Manfredi San Salvatore Telesino Sant'Agata de' Goti Sant'Angelo a Cupolo Sant'Arcangelo Trimonte Santa Croce del Sannio Sassinoro Solopaca Telese Terme Tocco Caudio Torrecuso Vitulano Üle 5000 elaniku elab järgmistes omavalitsusüksustes. Alla 1000 elaniku elab järgmistes omavalitsusüksustes. ISTAT, Elanike arv seisuga 31. august 2011 Benevento provintsi koduleht (itaalia keeles)
Manny Pacquiao

Emmanuel Dapidran Pacquiao (sündinud 17. detsembril 1978 Kibawes) on Filipiinide poksija. Ta on ainus, kes on võitnud maailmameistrivõistlused kaheksas erinevas kaaluklassis. Tema arvel on 57 võitu, kuus kaotust ja kaks viiki. Ta on tegelenud ka korvpalli ja näitlemisega. 2010. aastast on ta Filipiinide Kongressi liige. 2008. aasta suveolümpiamängude avatseremoonial oli ta Filipiinide lipukandja. Septembris 2021 teatas Manny Pacquiao oma kandidatuurist 2022. aasta presidendivalimistele. "Manny Pacquiao". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. juuni 2015. Vaadatud 3. mail 2015.