laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Jane Riga

Jane Riga (neiuna Jane Käärmann; 11. august 1973 Tartu – 7. juuni 2015 Huarazi linna lähedal Peruus) oli eesti alpinist, giid ja tõlk. Ta oli koos Tarmo Rigaga esimesi eestlasi seitsmetuhandelise Nuni tipus. Ta lõpetas Tallinna Ülikooli inglise filoloogina, töötas inglise keele tõlgi ja giidina. Ta alustas matkamise ja mägimatkamisega 1989. aastal Võru Matkaklubis. Ta oli 2007. aastal esimese eestlannana Antarktises Vinsoni tipus. Ta käis koos Tarmo Rigaga 2008 Ecuadoris ja 2009 Argentinas mägimatkal; tõusti ka mitmesse tippu, kus eestlased ei olnud varem käinud. 2011. aastal tõusis ta koos Tarmo Rigaga Indias Nuni (7135 m) tippu. Eesti alpinistide neljaliikmeline grupp koosseisus Tarmo Riga, Jane Riga, Allan Valge ja Annemai Märtson üritas 2015. aasta juunis tõusta klassikalist marsruuti mööda Andides Cordillera Blanca mäeahelikus Tocllaraju (6034 m) tippu. Ootamatu lumesilla varisemise tõttu 7. juunil hukkusid lume- ja jäärusude all Tarmo Riga, Jane Riga ja Allan Valge. Tema abikaasa oli alpinist Tarmo Riga. Ülevaade Eesti alpinismi ajaloost. jkalpiklubi.ee 7 juunil 2015 Peruus Tocllaraju mäel toimunud õnnetusjuhtumi faktoloogia. ajaveeb.alpinism.ee Peruus hukkunud eesti alpinistid olid ülikogenud mägironijad, Delfi, 9. juuni 2015 Alar Sikk: Tarmo ja Jane olid mu parimad sõbrad, Delfi, 9. juuni 2015
Allan Valge

Allan Valge (31. mai 1979 Tallinn – 7. juuni 2015 Huarazi linna lähedal Peruus) oli eesti alpinist. Ta ronis mitmeid erineva raskusastmega tehnilise alpinismi marsruute. Ta võttis 2010. aastal osa Cho Oyu–Xixabangma ekspeditsioonist. Jõudis Cho Oyu tippu (oli üks kahest eestlasest tipus, teine oli Tanel Tuuleveski; raskete ilmastikuolude tõttu loobuti Xixabangma üritamisest). 2008 – Aconcagua (6962 m) 2009 – Lenini mäetipp (7134 m) 2010 – Cho Oyu (8188 m) 2011 – Karl Marxi mäetipp (6723 m) 2014 – Han-Tengri (7010 m) Eesti alpinistide neljaliikmeline grupp koosseisus Tarmo Riga, Jane Riga, Allan Valge ja Annemai Märtson üritas 2015. aasta juunis tõusta klassikalist marsruuti mööda Andides Cordillera Blanca mäeahelikus Tocllaraju (6034 m) tippu. Ootamatu lumesilla varisemise tõttu 7. juunil hukkusid lume- ja jäärusude all Tarmo Riga, Jane Riga ja Allan Valge. 7 juunil 2015 Peruus Tocllaraju mäel toimunud õnnetusjuhtumi faktoloogia. ajaveeb.alpinism.ee Han Tengri VALGE TIPP. reisiajakiri.gomaailm.ee Peruus hukkunud eesti alpinistid olid ülikogenud mägironijad, Delfi, 9. juuni 2015
Tõnu Samuel

Tõnu Samuel (sündinud 3. juulil 1972 Tallinnas) on eesti programmeerija ja häkker. Tema valdkond on peamiselt seotud internetivõrkude turvalisusega. Tema programmeerijakarjäär algas 1991, kui ta töötas Eesti Kommunikatsiooniministeeriumis. 2011 kolis ta Jaapanisse, kus ka töötab. ÄP: sõbrad kiidavad kuulsat "itimeest" Samueli, Viktoria Korpan, Äripäev, 05. oktoober 2000
J. B. Metzler

J. B. Metzler on saksa kirjastus. Kirjastus on spetsialiseerunud humanitaarteadusliku kirjanduse väljaandmisele. See on üks vanimaid kirjastusi maailmas. Kirjastuse asutas 1682. aastal August Metzler Stuttgardis. Aastast 1716 juhtis kirjastust tema poeg Johann Benedikt Metzler, kelle järgi on kirjastus tänini nimetatud. Aastal 1998 omandas kirjastus kirjastuse Böhlau.
Diodoros (täpsustus)

Diodoros on mitme isiku nimi: Diodoros Aspendosest oli vanakreeka filosoof, pütaagorlane, kes elas 4. sajandil eKr. Diodoros Kronos oli vanakreeka filosoof, Megara koolkonna esindaja, kes elas 4.–3. sajandil eKr. Diodoros Türosest oli vanakreeka filosoof, peripateetik, kes elas 2. sajandil eKr. Diodoros Sikeliotes oli vanakreeka ajaloolane ja mütograaf, kes elas umbes aastatel 80–29 eKr. Diodoros Adramyttionist oli vanakreeka kõnemees ja platonistlik filosoof, kes elas 1. sajandil eKr.
Diodoros Kronos

Diodoros Kronos (kreeka Διόδωρος Κρόνος, 4.–3. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, Megara koolkonna esindaja, kes oli pärit Kaaria maakonnast Väike-Aasias. Diodoros Kronose isa oli Ameinias Iasosest ning ta õpetajaks Apollonios Kronos. Diogenes Laertios väidab oma teoses "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest", et ühel õhtusöögil Ptolemaios I-ga esitas Stilpon Diodorosele dialektilise küsimuse, millele viimane ei suutnud kohe vastata, mida talle ette heideti ning mistõttu anti talle pilkamiseks hüüdnimi Kronos (vanakreeka ὁ Κρόνος – eesti keeles "vana narr"). Diogenes jätkab kirjeldust väitega, et koosviibimiselt lahkununa kirjutas Diodoros probleemist kokkuvõtte ning võttis endalt seejärel ahastuses elu. Selle loo tõepärasuses võib aga kahelda, sest Straboni teose "Geograafia" järgi päris Diodoros Kronose hüüdnime oma õpetaja Apollonioselt. Diodoros kuulus Megara koolkonna dialektikute hulka ning seetõttu pälvis ta ka hüüdnime Dialektik. Aleksandria Clemensi "Stromata" kohaselt olevat ka Diodorose tütardest saanud dialektikud. Tema õpilastena võib nimetada Dialektik Philonit ja stoikute koolkonna asutajat Zenonit Kitionist. Diodoros Kronose filosoofilistest seisukohtadest on teadmised fragmentaarsed. Arvatavasti oli tema peamiseks huviobjektiks loogika. Ta jätkas Eubulidese tööd paradokside vallas, olles Diogenes Laertiose väitel "Maskeeritud mehe paradoksi" (vanakreeka keeles ἐγκεκαλυμμένος) ja "Sarvede paradoksi" (vanakreeka keeles κερατίνης) autoriks. (Samas paar lõiku varem nimetab Diogenes Laertios nende paradokside autorina Eubulidest ennast). Märkimisväärseks on peetud Diodorose tööd tulevikku puudutavate kontingentsete propositsioonide vallas, mille osas koostas Diodoros Epiktetose "Kõnede" kohaselt "valitseva argumendi" (vanakreeka ὁ κυριεύων λόγος). Diogenes Laertios on talletanud väidetavasti Diodoros Kronose kohta kirjutatud Kallimachose epigrammi: "Momos ise kirjutas seinale: "Kronos on tark."" (Vanakreeka αὐτὸς ὁ Μῶμος ἔγραφεν ἐν τοίχοις, "ὁ Κρόνος ἐστὶ σοφός.). Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 111 Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 112 Strabon, "Geograafia" XVII raamat, 3. peatükk, lõik 22 Klemes Aleksandriast, "Stromata" IV raamat, 19.peatükk Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" VII raamat, lõigud 16 ja 25 Diogenes Laertios, "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamat, lõik 108 Epiktetos, "Kõned" II raamat, 19. peatükk
Maia Planhof

Maia Planhof (sündinud 25. oktoobril 1941) on eesti tõlkija. Ta on tõlkinud inglise keelest eesti keelde. John Steinbeck. "Tortilla Flati agul" (Tortilla Flat; romaan). Eesti Raamat, Tallinn 1995 Agatha Christie. "Surm Niilusel". Elmatar, 1997 Ben Zion Bokser. "Talmudi tarkuseraamat: juudi rahva tuhandeaastane vaimuvaramu" (The wisdom of the Talmud: a thousand years of Jewish thought). Ersen, Tallinn 2004, 272 lk; ISBN 9985767993 Alan Baker. "Djatlovi kuru". Ersen, Tallinn 2013; ISBN 9789949254705 Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink]
Jan Rahman

Jan Rahman (sündinud 30. juulil 1975 Võrus) on eesti-võru kirjanik. Ta on lõpetanud 1993. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli. Aastatel 1993–2004 õppis Rahman Tartu Ülikoolis ajakirjandust. Ta on olnud Tartu Noorte Autorite Koondise ja organisatsiooni Võro Selts VKKF liige (2001–2006 VKKF juhatuse esimees). Töötab peatoimetajana ajalehes Uma Leht. Jan Rahman on muu hulgas korraldanud Kaika suveülikoole. Rahman on kirjutanud sõnu mitmetele lauludele. Nende seas näiteks "Kõnõtraat", mis oli 1994. aastal Raadio 2 Aastahitt. 1997 luulekogu "Vasõst Vas’k". Eesti Kostabi $elts, Tartu 2005 luulekogu ja CD "Viie pääle" (koos Contra, Aapo Ilvese, Jaan Pulga ja Olavi Ruitlasega). Väiku välläandja, Võro 2005 lasteraamat "Vävvä". Võru 2006 Bernard Kangro kirjanduspreemia ("Painaja" ja "Sõit") 2011 Eesti Teatri Agentuuri näidendivõistluse II preemia ("Lell") kirjandusauhind Kanepine hamõ Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumi vilistlased Toimõndus Uma Leht (vaadatud 15. veebruaril 2020) Liina Valper: "Kangro auhinna tänavune laureaat on Jan Rahman" Sirp, 6. oktoober 2006 "Kanepidse hammõ preemiä saiva Rahmani Jan ja Laaksosõ Heli" Uma Leht, 2011 [1] Jan Rahman Võrumaa Keskraamatukogu
Klassipõhine objektorienteeritud programmeerimine

Klassipõhine objektorienteeritud programmeerimine ehk klassipõhine programmeerimine on objektorienteeritud programmeerimise (OOP) stiil, kus pärimine käib klasside kaudu, mitte objektide enda kaudu (prototüübipõhine programmeerimine). Kõige populaarsem ja arenenum OOP mudel on klassipõhine mudel, kus objektidel on olek (andmed), käitumismudel (meetodid, operatsioonid) ja identiteet (unikaalsed omadused, mis eristavad seda teistest objektidest). Objekti struktuuri ja käitumismudeli määrab klass. Objekti loomine käib klassipõhiselt, seega on iga objekt vastava klassi eksemplar. Kapseldamine piirab kasutaja ligipääsu teatud objekti osadele, et kaitsta koodi juhuslike vigade eest. Samuti võimaldab see teha koodis muudatusi programmi liigselt muutmata. Kapseldamine ei piirdu vaid objektorienteeritud programmeerimiskeeltega. Definitsiooni järgi keskendub kapseldamine vajaliku info grupeerimisele, kuid mitte turvaprobleemidele. Tavaliselt puuduvad OOP keeltes objektidele ranged turvapiirangud ning eksisteerivad meetodid peidetud andmetele ligi pääsemiseks. Nende meetoditega on võimalik objekti väärtusi muuta ja välja kutsuda. Klassipõhises programmeerimises käib pärimine ühe klassi laiendamise läbi teise klassi: olemasolev klass on ülemklass ning uus klass on alamklass. Iga alamklass pärib kõik ülemklassi omadused ja lisab neile iseenda unikaalsed omadused. Kui alamklassil on vaid üks ülemklass, on tegemist ühekordse pärimisega. Kui aga alamklassil on mitu ülemklassi, kutsutakse seda mitmekordseks pärimiseks. Seega tekib klasside hierarhia, ühekordse pärimise puhul puu ning mitmekordse pärimise puhul võre. Pärimise põhiomaduseks on nii liidese kui ka implementatsiooni pärimine. Pärimist on võimalik teostada ka klassideta, nagu tehakse prototüübipõhises programmeerimises. Kuigi Simula pani alguse koodi klassideks jaotamisele, on esimeseks tuntumaks klassipõhise programmeerimiskeele näiteks Smalltalk. Klassipõhiste keelte hulka kuuluvad veel PHP, C++, Java, C# ja Objective-C. Programmeerimise paradigma Objektorienteeritud programmeerimine Prototüübipõhine programmeerimine Klass (programmeerimine) Targo Tennisberg. "Objekt-orienteeritud süsteemianalüüs ja selle metoodikad". Vaadatud 10. juuni 2015. Klassipõhine objektorienteeritud programmeerimine (inglise keeles)
Rudolf Sabbe

Rudolf Sabbe (16. veebruar 1894 Pindi vald, Rõuge kihelkond – 28. detsember 1934) oli Venemaa ja Eesti sõjaväelane (kapten). Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Eesti Vabadussõjas. 1920 anti talle Vabadusristi II liigi 3. järk, tunnustades tema tööd kaptenina Vabadussõjas. Hiljem oli ta Valgamaal politseinik. Tema vend oli Eesti ala viimane metsavend August Sabbe. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 09.06.2015) "August Sabbe - saladuslik mees". Kogumikus "Mineviku mälestusi 3" (koostajad Harri Randma, Enn Esko). Põlva, 2005 Rudolf Sabbe, EESTI SÕJAMUUSEUM - KINDRAL LAIDONERI MUUSEUM. EESTI OHVITSERID 1918-1940.
Carl Friedrich Schulinus

Carl Friedrich Schulinus (14. oktoober 1794 – 1870) oli Liivimaa mõisnik. Talle kuulus Kambja kihelkonnas asuv Kodijärve mõis. Aastast 1853 elas ta Tartus. On teada, et Tartu Kubermangugümnaasiumis õppiv Jakob Hurt käis esmaspäevadel Carl Friedrichi juures söömas[viide?].
Heino Liimets

Heino Liimets (aastani 1936 Heino Liebert; 22. jaanuar 1928 Vana-Antsla vald – 30. aprill 1989 Tallinn) oli eesti kasvatusteadlane, loogika- ja psühholoogiaõppejõud. Ta oli eesti esimene kasvatusteadlasest akadeemik. Aastail 1947–1952 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keele ja kirjanduse ning loogika ja psühholoogia õpetajaks. 1959 kaitses ta pedagoogikakandidaadi väitekirja "Koolisisese metoodilise töö süsteem". Aastail 1956–1975 oli ta Tartu ülikooli pedagoogikaõppejõud (aastast 1963 pedagoogikakateedri juhataja, aastast 1966 dotsent). Aastatel 1975–1989 oli ta TPedI pedagoogika- ja psühholoogiaõppejõud (aastast 1985 professori kohusetäitja ja kateedrijuhataja). Liimets tegeles kasvatusteooria, didaktika, kasvatusfilosoofia ja sotsiaalpedagoogikaga. 1950. ja 1960. aastatel esitas ta raskestikasvatatavate lastega tegeldes esitas ta koos L. I. Novikova ja A. T. Kurakiniga kasvatuse ja õpetamise süsteemse ja kompleksse käsituse idee. Eduka õppetegevuse eeldus on Liimetsa järgi õpetaja ja õpilase vastastikune mõju ja vastastikune rikastamine (1967). Kasvatus on kasvandiku ja kasvataja vaheline vastastikune toime, mis loob soodsad tingimused õpilase isiksuse juhtimiseks. Kogu elutegevust tuleb uurida inimese arengu kontekstis. Lähtudes sellest tehti 1970. ja 1980. aastatel Eesti vanemate klasside õpilaste representatiivne uuring. Pedagoogika on Liimetsa järgi integratiivne teadus, mis põhineb psühholoogial, sotsioloogial, füsioloogial ja teistel teadmisvaldkondadel. Ta töötas välja rühmatöö kontseptsiooni, mis on suunatud iga õpilase isiksuse arengule. Ta püüdis orienteerida õpetajat isiksuslikule lähenemisele. Ta töötas välja integraalse didaktika kontseptsiooni. Ainult intellektuaalsele arengule orienteeritud didaktikateooria ei peegelda tervikliku isiksuse kujunemise protsessi täielikult. Ainult õppetegevus loob tingimused ellu lülitumist võimaldavate integraalsete isiksuseomaduste kujunemiseks. Liimets korraldas psühholoogide, pedagoogide, filosoofide ja meedikute sümpoosione ja suvekoole. Ta oli 1972. aastast kuni elu lõpuni Ühiskondliku Pedagoogika Uurimise Instituudi direktor. Ta oli ka NSV Liidu Psühholoogide Seltsi Eesti osakonna kauaaegne esimees. 1967 NSV Liidu Pedagoogikaakadeemia akadeemik (asutajaliige) 1982 Helsingi ülikooli audoktor 1985 Tampere ülikooli audoktor 1985 Eesti NSV teeneline teadlane Airi Liimets oli tema tütar. Enn Koemets oli tema onu. "Liimetsa Heino – umast aost iin olnu Karula miis", Eksta Viivi, Uma Leht 146, 2008. Nekroloog ajakirjas Voprossõ Psihhologii Artikkel venekeelses pedagoogikaentsüklopeedias
Niina Raadik

Niina Raadik (aastani 1949 Niina Oidekivi; 22. august 1924 Tallinn – 12. aprill 2016) oli eesti spordi- ja rahvatantsupedagoog. Ta lõpetas 1944. aastal Tallinna 4. keskkooli ja 1948. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Ta töötas aastatel 1948–1961 Tallinna 17. Keskkooli, ja uue koolimaja valmides, aastatel 1961–1979 Tallinna 46. keskkooli kehalise kasvatuse õpetajana (aastast 1978 vanemõpetaja) ja aastatel 1952–1989 Tallinna Pedagoogilise Instituudi üliõpilaste praktika juhendajana. Aastatel 1964–1966 kuulus ta Haridusministeeriumi kehalise kasvatuse ainekomisjoni. Koos abikaasa Alfred Raadikuga pani ta aluse koolinoorte rahvatantsupidudele (noorte laulu- ja tantsupidu). Alates 2002. aastast antakse välja Niina ja Alfred Raadiku nimelist kooli rahvatantsuõpetaja preemiat. 1967 Eesti NSV teeneline õpetaja 2007 Valgetähe IV klassi teenetemärk Niina Raadik ESBL (vaadatud 9. juunil 2015) Õpetajad Raadikud ja nende tantsud. Koostanud U. Buschmann. Tallinn, 2008. "Eesti NSV teeneline õpetaja Niina Raadik Tallinna 46. Keskkoolis rahvatantsutundi andmas". Foto: Verner Puhm, detsember 1976. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi kogu
Kadi Sizask

Kadi Sizask (sündinud 1986 Raplas) on eesti 2007. aasta iluduskuninganna. Ta esindas Eestit 2007. aastal Hiinas toimunud võistlusel Miss World. http://epl.delfi.ee/news/melu/miss-world-2007-voistlusel-esindab-eestit-kadi-sizask?id=51100398 (vaadatud 07.06.2015) Miss World 2007 võistlusel esindab Eestit Kadi Sizask, Ardo Kaljuvee, Eesti Päevaleht, 10. september 2007
Kristina Karjalainen

Kristina Karjalainen (sündinud 15. augustil 1989 Tallinnas) on eesti ja soome päritolu iluduskuninganna. Ta võitis 2013. aastal võistluse Eesti Miss Estonia ja samal aastal esindas Eestit võistlusel Miss Universe.
Natalie Korneitsik

Natalie Korneitsik (sündinud 30. detsembril 1991 Tallinnas) on Eesti 2012. aasta iluduskuninganna[küsitav]. Ta valiti 2012. aastal võistluse Eesti Miss Estonia 1. printsessiks (võitis Kätlin Valdmets). Eestit saadeti aga võitja asemel esindama Miss Universe'il hoopis Korneitsik. https://web.archive.org/web/20181119040504/http://www.missestonia.ee/index.php?m=1 (vaadatud 09.06.2015)
Sandra Daškova

Sandra Daškova (sündinud 14. novembril 1991 Tallinnas) on Eesti 2011. aasta iluduskuninganna. Ta esindas Eestit 2011. aastal võistlusel Miss International. Ta osales telesaate "Eesti parim pagar" neljanda hooaja saadetes ja tunnistati hooaja lõppedes Eesti parimaks pagariks 2018.
Trabzoni provints

Trabzoni provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kirde-Türgis. Provintsist põhjas asub Must meri, provintsist idas asub Rize provints. Provintsi keskus on Trabzon. Akçaabati ringkond Araklı ringkond Arsini ringkond Beşikdüzü ringkond Çarşıbaşı ringkond Çaykara ringkond Dernekpazarı ringkond Düzköy ringkond Hayrati ringkond Köprübaşı ringkond Maçka ringkond Ofi ringkond Sürmene ringkond Şalpazarı ringkond Trabzoni ringkond Tonya ringkond Vakfıkebiri ringkond Yomra ringkond Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Trabzoni provintsi koduleht (türgi keeles)
Çorumi provints

Çorumi provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Põhja-Türgis. Provintsi keskus on Çorum. Alaca Bayat Boğazkale Çorum Dodurga İskilip Kargı Laçin Mecitözü Oğuzlar Ortaköy Osmancık Sungurlu Uğurludağ Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Çorumi provintsi koduleht (türgi keeles)
Nevşehiri provints

Nevşehiri provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kesk-Türgis. Provintsi keskus on Nevşehir. Acıgöli ringkond Avanosi ringkond Derinkuyu ringkond Gülşehiri ringkond Hacıbektaşi ringkond Kozaklı ringkond Nevşehiri ringkond Ürgüpi ringkond Population of provinces by years - 2000-2018, vaadatud 9.03.2019. Nevşehiri provintsi koduleht (türgi keeles)
James Ward

James Ward (27. jaanuar 1843 – 4. märts 1925) oli Inglise psühholoog ja filosoof. Ta oli ka vaimulik Cambridge'is. James Ward sündis Kingston upon Hullis ja oli pere üheksast lapsest vanim. Tema isa oli edutu kaupmees. Ward õppis Liverpooli instituudis ja koolis Mostyn House, kuni pidi isa pankroti pärast kooli pooleli jätma. Ward oli Liverpoolis neli aastat arhitekti õpipoiss. Seejärel õppis ta kreeka keelt ja loogikat ning oli pühapäevakooli õpetaja. Ta astus 1863. aastal Spring Hilli kolledžisse, kus õppis 1869. aastani, mil lõpetas teoloogiaõpingud ja omandas Londoni Ülikooli bakalaureusekraadi. Aastatel 1869–1870 avanes Wardil võimalus saada stipendium Saksamaale. Enne Göttingeni kolimist ja Hermann Lotze käe all õppimist otsustas ta osa võtta Isaac Dormeri loengutest Berliinis. Kui ta jõudis tagasi Inglismaale, sai temast Cambridge’i Emmanueli koguduse kiriku vaimulik, kus tema teoloogilist liberalismi pahaks pandi. Wardi olukorrale kaasa tundes, julgustas Henry Sidgwick teda Cambridge’i Ülikooli sisse astuma. Algselt, mitte veel üliõpilasena, võitis ta stipendiumi Trinity Kolledžisse ja seda väitekirjaga "Füsioloogia seos psühholoogiaga" ("The relation of physiology to psychology"). Osa tööst avaldati 1876. aastal uue ajakirja Mind esimeses numbris. Kogu Wardi järgneva elu kohta oli Briti riiklikus biograafia sõnaraamatus öeldud, et ta hoidis eemale institutsioonilisest religioonist, samuti ei kaldunud ta sekularismi ega agnostitsismi poole, ning tema varajane usk vaimsetesse väärtustesse ja siiras suhtumine kõigisse religioonidesse ei kadunud kunagi. Aastatel 1876–1877 viibis Ward taas Saksamaal, kus õppis Leipzigis Carl Ludwigi nimelises füsioloogia instituudis. Tagasi Cambridge’i minnes jätkas ta füsioloogia uurimistööd Michael Fosteri käe all. Siiski 1880. aastal otsustas Ward selle teema juurest edasi psühholoogia juurde liikuda. Tema artikkel "Psühholoogia" Encyclopædia Britannica üheksandas numbris oli aga väga mõjuvõimas. Ward oli Aristotelese Seltsi president ja tema naine Mary oli intellektuaalse naisseltsi liige (Ladies Dining Society) Cambridge'is. James Ward suri Cambridge'is ja ta kremeeriti sealses krematooriumis.
Breakdown of Will

"Breakdown of Will" ("Tahte kokkuvarisemine") on George Ainslie raamat. See ilmus 2004 Cambridge University Pressi väljaandel. See on raamatu "Picoeconomics" üldarusaadav kokkuvõte koos uute ideedega. Inimeste mõistusevastane käitumine (narkootikumide, alkoholi ja sigarettide tarvitamine, hasartmängude mängimine, lõhkuvate suhete loomine, kavade ellu viimata jätmine, enese tüütamine, kohustute viimasele minutile jätmine) on üldteada ja selle seletamiseks on hulk teooriaid. Nähtavasti ei taba ükski neist märki. Peaaegu kunagi ei mainita tahtenõrkusi. Mõnede autorite arvates tahet ei olegi, vaid on ainult valimise dispositsioon. Ometi argikeeles tahtest räägitakse, eriti tahtejõust, mida tahetakse arendada. Tajutakse, et valiku tegemise tuumas on tegur, mis muudab motivatsiooni ajendite üle mõtlemisest protsessiks, mis on meie oma, võib-olla isegi saab meiks. Me nimetame seda tahteks, võimeks, millega me ületame välistena paistvad surved ja ahvatlused mingi oma väärtusega. Ahvatluste kontrolli all hoidmine omistatakse tavaliselt tahtejõule ja selle kontrolli ennustamatus tahtevabadusele. Sellest pole osatud rääkida teaduse keeles, sidudes seda lihtsamate või arusaadavamate elementidega. Seda tegurit käsitlemata maalib teadus inimkogemusest kallutatud pildi. Aga motivatsiooni kvantitatiivne uurimine on andnud uue tulemuse, mis tõotab seletada tahet elementidega, mis on käitumisteadusele juba tuttavad. See ongi selle raamatu teema.
K-129

Allveelaev K-129 oli NSV Liidu laevastiku sõjalaev, mis uppus 7. märtsil 1968. K-129-ga püüdis KGB alustada tuumasõda. 1968. aastal soovis väike rühm KGB-meelseid staliniste Moskvas Brežnevit võimult tõugata. Vandenõulaste sooviks oli USA tuumarünnaku abil hävitada Hiina. Allveelaev K-129 üritas tuumaraketiga tulistada Pearl Harbori sadamat Hawaiil Honoluulu saarel. Kavas oli imiteerida Hiina allveelaeva rünnakut USA mereväebaasile. Pole teada, mis laeval toimus, aga oletatakse, et keegi laeva meeskonnast saboteeris KGB eriüksuslaste (neid oli laevas 15) järelevalve all toimuvat tegevust. Väljalastav tuumarakett kiilus allveelaeva väljalaskešahtis kinni ja plahvatas enne, kui rakett jõudis väljuda. Allveelaev murdus pooleks ja kogu meeskond uppus. K-129 juhtum oli tuumasõja vallapäästmisele oluliselt lähemal kui Kuuba raketikriis. Valdur Mikita. Lingvistiline mets. 2013:84-85. 19. veebruar 2018, David Shukman, The secret on the ocean floor, bbc.co.uk
Takfīr

Takfīr (arتكفير‎‎) on muslimite uskmatuteks kuulutamine islamis. Kõik, mis on vastuolus koraani keeluga kedagi uskuma sundida (Al-Baqara suura, 256), on takfīr. David Kilcullen kasutab mõistet takfiri äärmusliku vägivaldse (terroristliku) ideoloogia vastena. Takfiri on sektandid või uskmatud, kelle arvates kõik moslemid, kelle veendumused erinevad takfir'ide omast, tuleb surmata. Takfīr on kujunenud ka terroristliku ideoloogia (või õpetuse) üldnimetuseks araabiakeelses maailmas. Takifirism mõisteti islamiõpetlaste poolt valeõpetusena hukka 2005. aastal Ammani läkitusega. Moslemite jaoks on takfīr nii Al-Qaida kui ka Islamiriik. Mõisted "džihaad" ja "modžaheed" ('püha sõda' ja 'pühasõdalane') tähendavad terrorit ja terrorismi vägivaldsust, mitte ideoloogiat. Ka salafi või salafist (viitavad uskumusele) nimetus ei sobi, sest väga vähesed neist on terroristid. Kuigi salafid on fundamentalistlikud konservatiivid, puudub neil otsene seos terrorismiga. Seega sobib nimetus "takfīr" sobib kõiki eelnevaid asendama. David Kilcullen. Juhupartisanid. Riigikaitse Raamatukogu nr 7, lk 19, 2015 (Oxford 2009).
Massiivpuit

Massiivpuit ehk täispuit ehk tervikpuit on tervikpuitmaterjal vastandina inseneripuidule. Massiivpuitu kasutatakse kas ümarpuidu või saematerjalina ehituskonstruktsioonide ja esemete valmistamiseks.