laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Juuse Saros

Juuse Matias Saros (sündinud 19. aprillil 1995 Forssas) on Soome jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Nashville Predators. Ta alustas klubikarjääri Soome klubis HPK, mille meeskonnas debüteeris ta Soome kõrgliigas hooajal 2013–14 ning valiti samal hooajal Soome kõrgliiga hooaja uustulnukaks. 2013. aastal valis Predators ta NHL-i draft '​is 99. valikuna. Predatorsiga sõlmis ta lepingu 2015. aasta juunis. Esimesel hooajal Põhja-Ameerikas mängis Saros põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Predatorsi noorteklubis Milwaukee Admirals ning valiti sel hooajal liiga hooaja sümboolsesse koosseisu. 2017. aastal valiti AHL-i tähtede mängule. NHL-is tegi Saros debüüdi 28. novembril 2015 mängus Buffalo Sabresi vastu. Esimese nullimängu sai ta NHL-is kirja 30. detsembril 2016 mängus St. Louis Bluesi vastu. 14. detsembril 2017 tegi ta nullimängus Edmonton Oilersi vastu 46 tõrjet, mis oli klubi rekord. Hooajal 2017–18 valiti Saros NHL-i uustulnukate hooaja sümboolsesse koosseisu (NHL All-Rookie Team). 2018. aasta juulis sõlmis ta Predatorsiga uue kolmeaastase lepingu. 2014. aastal tuli Saros Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Aastatel 2014 ja 2016 on ta Soome jäähokikoondise koosseisus tulnud maailmameistriks. "Juuse Saros Records 46-Save Shutout in Preds' Win". NHL.com. 15.12.2017. Vaadatud 13.4.2021 "Preds Sign Goaltender Juuse Saros to Three-Year Contract". NHL.com. 16.7.2018. Vaadatud 13.4.2021 Juuse Saros NHL.com lehel Juuse Saros hockeydb.com lehel
Bzenec

Bzenec (saksa keeles Bisenz) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Hodoníni ringkonnas. Bzenec asub Slovakkia piirist 11,5 km kaugusel, Hodonínist umbes 17 km kirdes ja Brno kesklinnast ligikaudu 53 km idakagus. Bzeneci kindlust on esimest korda mainitud 1015. aastal ja küla 1231. aastal. Linnaõigused sai Bzenec 1330. aastal. Bzenecis on sündinud juudi päritolu Austria albanoloog Norbert Jokl (1877–1942). Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Hrad Bzenec Hrady.cz Jokl, Norbert Österreichisches Biographisches Lexikon
Vastseliina valla vapp

Vastseliina valla vapp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Vastseliina valla vapp. Vapp kinnitati 22. jaanuaril 1999. Hõbedase kilbi keskel põigiti kaks sinist lainelõikelist varrast, nendel kaarjast tüvimikust tõusev viie müürisakmega linnusetorn – mõlemad punased. Torni ülaosas kolm kaksikteravkaare ja sõõriga petiknišši ning allpool kaks teravkaarelist aknaava, viimaste vahel rõngasrist – kõik hõbedased. Vastseliina valla vapi põhikujundiks on 14. sajandi esimesel poolel rajatud Vastseliina piiskopilinnuse (Castrum Novum; Neuhausen; "Uus linnus") tänaseni säilinud hobuserauakujuline kirdetorn. Linnusel olid kogu Vana-Liivimaa kindlusarhitektuuris unikaalsed paaristeravkaarte ja sõõridega valgepõhjalised dekoratiivsed petikud. Vastseliina oli Tartu piiskopkonna võimsaim piirikindlus, mis oli paljude lahingute tallermaa Liivi sõjast kuni Põhjasõjani. Linnusega samanimeline alev kujunes Ida-Võrumaa tähtsaimaks majandus- ja kultuurikeskuseks ning kihelkonna- ja vallakeskuseks. Pärimuse järgi toimunud 1353. aasta septembris linnuse kabelis ime: altari kohal seisnud ilma igasuguse toeta rist ja kaks vahaküünalt, mis säranud üleloomulikus valguses. Selle peale alanud sinna palverändurite vool nii Liivi- kui ka Saksamaalt. Paljud pimedad saanud tagasi nägemise ja kurdid kuulmise. Seda Vastseliinale laialdast kuulsust toonud ilmutust tähistab vapil olev rõngasrist, mis on ühtlasi kristluse üldine sümbol. Kaks sinist lainelõikelist varrast sümboliseerivad Vastseliina linnuse asukohta piiravaid Piusa jõge ja Meeksi oja. Hõbe sümboliseerib puhtust ja ustavust; punane tuld ja verd aga samuti vaprust ja julgust. Võru maakond Vastseliina valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Stoner 63

See artikkel räägib modulaarsest relvasüsteemist. Mark 23 Mod 0 püstoli kohta vaata artiklit Heckler & Koch Mark 23. Stoner 63 (ka M63, XM22, XM23, XM207 või Mk 23 Mod 0 kuulipilduja) on Ameerika Ühendriikide moodulrelv, milles kasutatakse padrunit 5.56×45 mm NATO. Relvale erinevaid osi ehk modulaarkomponente kinnitades saab sellest teha vintpüssi, karabiini, ülaltlaetava kergekuulipilduja, lindiga jao automaatrelva või sõidukile pandud relva. Relva konstrueeris 1960. aastate alguses Eugene Stoner, peamine tootja oli Cadillac Gage. Ameerika Ühendriikide sõjavägi kasutas relva Stoner 63 väikeses koguses Vietnami sõjas. Mõned relvad müüdi ka korrakaitseüksustele. Kuulipilduja Colt Ares Shrike 5.56 Ründevintpüsside loend Karabiinide loend Kuulipildujate loend Law Enforcement Ordnance Company 1974 brochure. Modern Firearms Mongo's Stoner 63A Page Robinson Arms page on M96 rifles Forgotten Weapons page Stoner 63, 63A, & Mk23: History and Mechanics
Jõe tänav (Kunda)

Jõe tänav on tänav Kunda linna idaosas. Tänava pikkus on 663 meetrit, tänava-ala laius 6–10 meetrit. Tänav saab alguse Jaama tänava ristmikult ja suundub põhja suunas paralleelselt Kunda jõega, mis asub 60 kuni 100 meetri kaugusel lääne pool. Jõe tänav lõpeb umbtänavana, ristuvaid tänavaid ei ole. Paigaldatud on tänavavalgustus, kõnniteid pole rajatud. Tänava algusosas aadressil Jõe 2 paikneb Kunda tsemendivabriku tööliste ühekorruseline paekivist korterelamu, mille kasutuselevõtu aasta oli 1890. Tänava ääres, Jõe 5 ja Jõe 7 kinnistutel asuvad paekivist ehitatud korterelamud ning kinnistutel Jõe 9, Jõe 10, Jõe 11 ja Jõe 12 puidust korterelamud, mis valmisid vabriku töötajatele 1948. aastal. Läheduses, Kunda jõe läänekaldal (Jaama 15) asuvad mälestistena Kunda tsemendivabriku klinkerveski hoone varemed ja Kunda tsemendivabriku Dietz-ahju korsten nr 2. Ehitismälestis on tänava lõpus (Jõe 21) rajatud Kunda tsemendivabriku hüdroelektrijaama hoone koos tammi ja algse turbiiniga. Tänava ääres paiknevad veel ühepereelamud. Tänavast ligikaudu 100 meetri kaugusel ida pool paikneb AS Estonian Cell tselluloositehase tootmisterritoorium. Kunda linna kaart Teeregister(Vaadatud 30.03.2021) Geoportaal(vaadatud 13.04.2021) Vaade Jõe 2 kohalt põhja suunas Kunda tsemendivabriku Dietz-ahju korsten nr 2 Kultuurimälestiste riiklik register Kunda tsemendivabriku klinkerveski hoone Kultuurimälestiste riiklik register Kunda tsemendivabriku hüdroelektrijaama hoone Kultuurimälestiste riiklik register
Soome jäähokiliiga

Soome jäähokiliiga (SM-liiga, tuntud lihtsalt kui Liiga) on kõrgeim jäähokiliiga Soomes. Liiga loodi 1975. aastal ning see asendas SM-sarja, mis oli olnud suuremas osas amatöörliiga. Alates hooajast 2015–16 on liigas mängivate klubide arv olnud 15. Liiga põhihooaeg kestab tavaliselt septembrini aprillini. Põhihooaja kuus parimat klubi pääsevad otse väljalangemismängude veerandfinaali. Kohtadele 7.–10. jäänud klubid selgitavad omavahel välja veel kaks edasipääsejat. Väljalangemismängude võitjast saab Soome meister. Võitjaklubi pälvib Kanada-malja. Liigast väljalangejaid ei selgitata. Alates 1976. aastast on Soome meistriks tulnud kümme klubi. Kõige edukamad klubid on Tappara, mis on võitnud 12 korral, TPS, mis on võitnud kümnel korral, ja Kärpät, mis on võitnud kaheksal korral. Soome jäähokiliigat peetakse Euroopa üheks kõige tugevamaks jäähokiliigas Venemaa KHL-i järel ja rootslaste SHL-i kõrval. Igal hooajal antakse välja järgmised individuaalsed auhinnad järgmistes kategooriates: Kultainen kypärä – parim mängija Kalevi Nummise auhind – parim peatreener Jarmo Wasama mälestusauhind – parim uustulnukas Matti Keinose auhind – kõige tõhusam mängija Raimo Kilpiö auhind – kõige spordimehelikum mängija Urpo Ylöse auhind – parim väravavavaht Pekka Rautakallio auhind – parim kaitsemängija Aarne Honkavaara auhind – põhihooaja suurim väravakütt Veli-Pekka Ketola auhind – põhihooaja resultatiivseim mängija Lasse Oksaneni auhind – põhihooaja parim mängija Jari Kurri auhind – väljalangemismängude parim mängija Unto Wiitala auhind – parim kohtunik Ametlik koduleht
JYP

Jyväskylä JYP on Soome jäähokiklubi, mis tegutseb Jyväskyläs. See mängib Soome jäähokiliigas. Klubi asutati 1923. aastal nime all Jyväskylän Palloilijat. Algselt tegeldi spordiklubis jalgpalli, Soome pesapalli ja jääpalliga, hiljem lisandusid jäähoki ja korvpall. Eraldi jäähokiklubina tegutseb see alates 1977. aastast. JYP on tulnud Soome meistriks aastatel 2009 ja 2012. Aastal 2013 võideti European Trophy ja 2018. aastal Jäähoki Meistrite Liiga. Klubi peab oma kodumänge LähiTapiola Areenal. Klubi peatreener on Mikko Heiskanen. Seisuga hooaeg 2023/24 Väravavahid: Topias Leinonen, Veini Vehviläinen Kaitsjad: Teemu Eronen (kapten), Anttoni Honka, Aleksi Malinen, Eetu Peltola, Jesse Pulkkinen, Miks Tumānovs, Juuso Vainio, Tobias Winberg Ründajad: Braden Christoffer, Reid Gardiner, Santeri Huovila, Santeri Koskela, Jere Lassila, Jarkko Malinen, Mikko Perttu, Mikko Petman, Juuso Puustinen, Robert Rooba, Patrik Siikanen, C. J. Smith, Riku Tohila, Jerry Turkulainen, Aaro Vidgren Yohann Auvitu Jaroslav Bednář Dwight Helminen Markus Hännikäinen Juha-Pekka Hytönen Jarkko Immonen Steve Kariya Mikko Luoma Steve Martins Jyri Marttinen Joonas Nättinen Michael Nylander Juho Olkinuora Éric Perrin Harri Pesonen Rich Peverley Tuomas Pihlman Antti Pihlström Raimo Summanen Petr Ton Pavel Torgajev Sami Vatanen Sinuhe Wallinheimo Duvie Westcott Vaata ka Kategooria:JYP-i mängijad. Soome jäähokiliiga: Võitja (2): 2009, 2012 Teised kohad (2): 1989, 1992 Kolmandad kohad (5): 1993, 2010, 2013, 2015, 2017 European Trophy: Võitja (1): 2013 Jäähoki Meistrite Liiga: Võitja (1): 2018 Ametlik koduleht
100 Years

"100 Years" on 2015. aasta Prantsusmaa ja Ameerika Ühendriikide film, mille režissöörid John Malkovich ja Robert Rodriguez tootsid koostöös Prantsuse konjakitootja Rémy Martiniga. Filmi näol on tegu reklaamikampaaniaga, et reklaamida firma luksuskonjakit Louis XIII, mis laagerdub tammevaatides 40–100 aastat. Seega ei saa konjaki tootnud keldrimeister oma toodangu lõpptulemust kunagi ise maitsta. Filmi peaosa mängib John Malkovich. Filmi hoitakse Prantsusmaal Cognacis Rémy Martini keldris kõrgtehnoloogilises seifis, mis avaneb automaatselt filmi esilinastuspäeval 18. novembril 2115. Tuhat inimest üle maailma, kaasa arvatud Malkovich ja Rodriguez, on saanud metallist pääsmed filmi esilinastusele, mida nad saavad oma järeltulijatele edasi anda. Filmist saab enne 2115. aastat näha kolme treilerit. Butt, Muhammad Ali (9. november 2015). "'100 Years' movie casting, John Malkovich, Shuya Chang and Marko Zaror". Youth Press Pakistan. Youth Publishers. Originaali arhiivikoopia seisuga 9. veebruar 2022. Vaadatud 13. märtsil 2022. "REKLAAMILEIUD: Kas kõige kuulsamat reklaamklippi pole tegelikult olemas?". 2. detsember 2015. Originaali arhiivikoopia seisuga 13. aprill 2021. Vaadatud 13. aprillil 2021.
Võru lipp

Võru lipp on Võru maakonnas asuva Eesti linna Võru lipp. Lipp on kinnitatud 19. septembril 1994. Võru linna lipp on ristkülikukujuline roheline kangas, mille üla- ja allääres on kollane horisontaalne laid. Lipu normaalmõõtmed on 1650×1050 mm. Pikkuse ja laiuse suhe on 11:7. Lipule võeti vapi värvid. Võru vapp Võru maakond Võru sümboolika linna kodulehel Võru sümboolika Riigikantselei kodulehel
Publikumärk

Publikumärk oli Kuku Raadio teatrijutusaade. 1998-2003 juhtis saadet Reet Weidebaum, 2003. aastast juhtis saadet Jüri Aarma, 2007-2011 juhtis saadet vaheldumisi Ave-Marleen Rei, 2011-2012 Kristel Kossar, 2012-2019 Liis Seljamaa kuni Jüri Aarma surmani. 2019. aastast juhtis saadet Liis Seljamaa. 1998-2004 oli eetris saade pühapäeviti kell 12.00, 2004. aastast eetris saade laupäeviti kell 13.00.
Tarvo Siilaberg

Tarvo Siilaberg (sündinud 5. veebruaril 1981 Tartus) on olnud eesti koolijuht ning õpetaja ja toimetaja. Ta on lõpetanud 1999. aastal Viljandi Carl Robert Jakobsoni nim Gümnaasiumi ja 2005. aastal Tartu Ülikooli usuteaduskonna ja kõrvalerialana filosoofiateaduskonna ajaloo instituudi alamastme. Vabaainetena õppis filosoofiateaduskonna germaani-romaani osakonna klassikalise filoloogia õppetooli aineid ning religioonipedagoogikat. 2010. aastal alanud õpingud doktorantuuris jäid 2017. aastal töökohustuste tõttu pooleli. 2023. aastal lõpetas Olustvere Teenindus- ja Maamajanduskooli mesinduse erialal ja omandas mesiniku kutse. 2003–2006 Võnnu Keskkooli ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetaja 2006 Atlexi kirjastuse toimetaja 2007–2012 Avita kirjastuse toimetaja 2012–2016 Mauruse kirjastuse peatoimetaja 2013–2022 Tartu Luterliku Peetri Kooli direktor, aastast 2019 ka TLPK Põlva Jakobi Kooli direktor 2022– ... Raja talu mesinik ja Mauruse kirjastuse toimetaja Põhitöö kõrvalt juhendas aastatel 2006–2012 riigieksamite ettevalmistuskursuseid Tartu Rahvaülikoolis. 2012. aasta sügissemestril õpetas Tartu Ülikoolis loengukursust "Piibli tõlkimise ajalugu ja tänapäev". Põlvamaa Metsaühistu Eesti Kutseliste Mesinike Ühing Korp! Fraternitas Liviensis EELK Kolga-Jaani Johannese kogudus Kaitseliidu Akadeemiline Malevkond Isamaa Erakond Korp! Fraternitas Liviensis aastakirja "Fraternitas" toimetaja aastatel 2006–2012 ja Tartu konvendi esimees 2007–2009. 2014. aastal asutatud Eesti Kristlike Erakoolide Liidu (EKEL) algataja ja kõneisik. Siilaberg on EKEL tegevuse raames osalenud rahvusvahelise organisatsiooni International Association for Christian Education (Internationaler Verband für Christliche Erziehung und Bildung) töös ning olnud Eesti Kirikute Nõukogu hariduskoostöö ümarlaua liige. 2019. aastal oli Tartu Linnavolikogu liige. 2004 Võnnu Keskkooli aasta õpetaja 2006 Võnnu valla tänukiri 2009 Korp! Fraternitas Liviensis tänupühendusega lipp 2015 Tartu linna aasta õppeasutuse juht 2018 EELK aukiri 2019 Põlva valla aasta tegija 2022 Tartu Luterliku Peetri Kooli vanematekogu "Tänukummardus 2022" Kaasavalt juhitud kooli tajub lapsevanem partnerina. Eesti Uudised, 29.01.2019 Millist kooli me tegelikult soovime? Õpetajate Leht / 27.01.2017 Tartu erakoolid – rahvusliku kooli teerajajad. Tartu Postimees, 07.11.2016 Mida oli Eestil õppida 2015. aastast? Õpetajate Leht, 18.12.21015 Erakoolide loomine ja kasvamine on tegelik kooliuuendus. Postimees, 28.04.2015 Vabakondlik kool – Eesti haridussüsteemi teadvustamata võimalus. Õpetajate Leht, 06.02.2015 Taaskasutatavast infost saab e-õppematerjal. Õpetajate Leht, 01.11.2013 Otsitakse õpetajat? Õpetajate Leht, 12.09.2013 Kelle huve esindab erakool? Postimees, 25.08.2013 Otsene esiisa Siila (Sila) Peep (1670–1743) oli Räpina koolmeister ja köster aastatel 1731–1743 ning hõimlane Paul Siilaberg (eestistatult Sillaste) (1891–1941) Rasina kooli direktor aastatel 1921–1936 ja Kammeri kooli juht aastatel 1936–1941. Siilaberg, Tarvo (2. juuni 2017). "Koolmeistrist esiisa kümme põlvkonda tagasi: Sila Peep". Õpetajate Leht. Vaadatud 13.04.2021.
Hans-Dieter Flick

Hans-Dieter Flick (tuntud ka kui Hansi Flick; sündinud 24. veebruaril 1965 Heidelbergis) on Saksamaa jalgpallitreener ja endine mängija (poolkaitsja). Mängijakarjääri jooksul mängis ta SV Sandhausenis (1983–1985), Müncheni Bayernis (1985–1990) ja 1. FC Kölnis (1990–1993). Hooaegadel 1985–86, 1986–87, 1988–89 ja 1989–90 tuli ta Müncheni Bayerniga Saksamaa meistriks. Hiljem mängis ta Saksamaa madalama liiga klubis Victoria Bammental, kus oli 1996–2000 mängija-peatreener. 2000. aastal sai Flick toona veel Saksamaa tugevuselt neljandas liigas mänginud TSG 1899 Hoffenheimi peatreeneriks. Hooajal 2000–01 kindlustati pääs Saksamaa tugevuselt kolmandasse liigasse. Aastatel 2006–2014 oli ta Flick Saksamaa jalgpallikoondise abitreener. 2019. aasta juulis sai ta Müncheni Bayerni abitreeneriks. Pärast Niko Kovači lahkumist peatreeneri kohalt sai Flick 2019. aasta novembris Müncheni Bayern ajutiseks peatreeneriks. 2019. aasta detsembris määrati Flick Bayerni peatreeneriks kuni hooaja lõpuni. 2020. aasta aprillis sõlmis ta Bayerniga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2019–20 võitis ta Bayerniga Bundesliga, Saksamaa karika, Saksamaa superkarika, UEFA Meistrite Liiga ja UEFA Superkarika, hiljem veel ka klubide maailmameistrivõistlused. 2020. aastal valiti Flick Saksamaa aasta jalgpallitreeneriks, lisaks valisid ka UEFA ja IFFHS ta hooaja parimaks peatreeneriks. 2021. aasta augustis sai Flick Saksamaa jalgpallikoondise peatreeneriks. 2024. aasta juunis sai ta aga suurklubi FC Barcelona peatreeneriks. Müncheni Bayern Bundesliga: 1985–86, 1986–87, 1988–89, 1989–90 DFB-Pokal: 1985–86 DFB-Supercup: 1987 Euroopa karikas: Teine koht 1986–87 1. FC Köln DFB-Pokal: Teine koht 1990–91 TSG 1899 Hoffenheim Oberliga Baden-Württemberg: 2000-01 Müncheni Bayern Bundesliga: 2019–20, 2020–21 DFB-Pokal: 2019–20 DFL-Supercup: 2020 UEFA Meistrite Liiga: 2019–20 UEFA Superkarikas: 2020 Klubide meistrivõistlused: 2020
Vizovice

Vizovice (saksa keeles Wisowitz) on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Zlíni ringkonnas. Vizovice asub Slovakkia piirist umbes 20 km kaugusel, Zlínist ligikaudu 14 km idas. Linn asub merepinnast keskmiselt 296 meetri kõrgusel. Vizovicet on esmamainitud 1261. aastal, linnaõigused sai 1570. aastal. Vizovice vanalinn on alates 22. septembril 1995 ajalooline linnakaitseala. Vizovices asub 1812. aastal asutatud Rudolf Jelíneki destilleerimiskoda. Vizovices on sündinud tšehhi helilooja, muusikateoreetik ja muusikapedagoog Alois Hába (1893–1973). Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Město Vizovice Oficiální stránka města Vizovice Historie města Oficiální stránka města Vizovice Vizovice - památková zóna Národní památkový ústav. Vaadatud 21. juunil 2024 Golden Slivovitz by R. Jelinek TresBohemes Alois Hába Český rozhlas, 27. mai 2013
Triumfi Palee

Triumfi Palee (vene keeles Триумф-Палас) on kõrgeim eluhoone Venemaa Föderatsiooni pealinnas Moskvas ja ühtlasi kogu Euroopas.  Triumfi Palee – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Võru valla vapp

Võru valla vapp on Võru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Võru valla vapp. 2017. aastal ühinesid Võru vallaks Lasva, Orava, Sõmerpalu, Võru ja Vastseliina vald. 14. märtsil 2018 võttis valla volikogu vastu uue Võru valla põhimääruse, millega kinnitati ka valla sümboolika. Võru valla vapil on kuldse ja sinisega lainelõikes kaldjaotatud kilbil sinine võru ja kuldne kaldasendis tammeoks. Kuldne kaldjaotus on tuletatud ühinenud Lasva, Võru ja Orava valla vappidest, sinine laineline pool Sõmerpalu vapist ja Vastseliina vapil esinevast jõe motiivist. Sinine sümboliseerib piirkonna veerohkust ning puhast loodust. Kuldne tähistab piirkonna kaunidust ja kuldset tulevikku, samuti Piusa kvartsliiva ning põllumajandust. Vapp kinnitati 22. veebruaril 1999. Kaldjaotusega vasakult kuldse ja paremalt rohelise heraldilise kilbi kuldsel väljal on roheline ristikuleht ja rohelisel väljal kuldne võru. Võru valla lipp Võru vapp Võrumaa vapp Võru Valla Teataja, nr 5, 8. juuni 2018 (vaadatud 04.07.2021) Võru valla sümboolika valla kodulehel (vaadatud 04.07.2021) Kõik Eesti omavalitsuste sümbolid Riigikantselei saidil (vaadatud 04.07.2021) Võru valla sümboolika valla kodulehel
AK-101

AK-101 on Venemaa Föderatsioonis konstrueeritud 5,56 mm automaattulirelv, täiustatud ja ekspordiks mõeldud versioon varasemast Mihhail Kalašnikovi automaadist AK-74. Selle relva konstrueeris Mihhail Kalašnikov 1994. aastal. Sestpeale on seda toodetud üle 27 000 eksemplari . AK-101 kompaktsem versioon on AK-102. Hiina relvatootja Norinco tootis AK-101 AK-2000 nime all . Indoneesia Mali Venemaa Fidži Egiptus Keenia Uruguay Süüria Serbia Gordon L. Rottman (2011). The AK-47: Kalashnikov-series assault rifles. Bloomsbury Publishing. Lk 37. ISBN 978-1-84908-835-0. Jenzen-Jones, N.R. (13.04.2021). "The 100-Series Kalashnikovs: A Primer". Small Arms Review. Kd 16, nr 3. Originaali arhiivikoopia seisuga 6.03.2019. Vaadatud 13.04.2021. "Pasukan Brimobda Kalsel Gunakan Senjata Baru AK101 dan AK102" (indoneesia). banjarmasin.tribunnews.com. Vaadatud 22.06.2016. "Rosyjska broń dla Fidżi" (poola). altair.pl. Vaadatud 21.02.2016. "EJÉRCITO NACIONAL – Ministerio de Defensa Nacional". www.mdn.gub.uy. Vaadatud 18.03.2019.
Kuusineni klubi intsident

Kuusineni klubi intsident on sündmus 31. augustil 1920 Petrogradis, mille käigus lasti maha kaheksa soome kommunisti. Tuomas W. Hyrskymurto Väinö E. Jokinen Ferdinand T. Kettunen Konsta Lindqvist Jukka Rahja Jussi Sainio Liisa Savolainen Juha T. Viitasaari
Dharmašaastrad

Dharmašaastrad (sanskriti keeles dharmaśāstra 'seadmuse traktaat’) om india brahmanistliku ja hinduistliku ühiskonna norme ja seadusi käsitlevad tekstid. Dharmašaastrad on loodud ajavahemikus 3. sajandist eKr kuni 5. sajandini pKr. Kitsamas tähenduses mõistetakse nende all smriti tekstide ehk dharmasuutrate (sanskriti keeles dharmasūtra) põhjal loodud värsivormis didaktilisi teoseid. Dharmašaastrate ettekirjutused on tihti omavahel vastuolus, kuid nende põhitõdesid teab ja järgib enamus hinduiste. Dharmašaastrad käsitlevad mitmesuguseid usulisi ja ühiskondlikke teemasid: eri seisuste usulisi ja ühiskondlikke kohustusi, kuninga ülesandeid, kohtumõistmist ja poliitikat. Üks tähtsamaid dharmašaastraid on "Manu seadmuseraamat", mille lõplik versioon pärineb arvatavasti 2. sajandist pKr. Dharmašaastraid on mitmeid tuhandeid ja neid loodi kuni 19. sajandini. Ida mõtteloo leksikon: Dharmašaastrad
Evidents

Evidents(us) on enesestmõistetav; silmaga nähtav või käega katsutav enesestmõistetavalt olemasolev nähe. Evidents on nähe, mida peetakse tõeks (aga seda pole kontrollitud). Cicerost alates tähendab sõna evidents argumentatsioonile allumatut, mittemõistelist tunnetusvormi, mis vastandub metoodiliselt reeglipärastatud, subjektiüleselt kontrollitavatele otsustele. Miski, mis saab selgeks vahetult, sest see selgus tekib justkui iseenesest. Gustav Frank, Barbara Lange (2015 (lk 87)). "Sissejuhatus pilditeadusesse". Tallinna Ülikooli Kirjastus. Vaadatud 14.04.2021. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |aeg= (juhend)
Ene Säinas

Ene Säinas (sündinud 10. juunil 1942 Tallinnas) on Rootsi endine kergejõustiklane. Ta alustas sihipäraseid sporditreeninguid 1955. aastal. Ta oli (kaugushüppes) 1960. aastal Rootsi naiste meister nii juunioride kui ka täiskasvanute vanuseklassis ning sai 1961. aastal täiskasvanute meistrivõistlustel pronksmedali. Ta sai aastatel 1959 ja 1960 Rootsi meistrivõistlustel Göteborgi KIK naiskonna koosseisus 4x100 m teatejooksus hõbemedali. Ta õppis hiljem Göteborgi Ülikoolis. "Ene Säinas - meie edukaim sporditüdruk". Eesti Päevaleht nr 79, 6. aprill 1961. Lk 2. Sõnumeid eestlastest. Vaba Eesti Sõna nr 44, 4. november 1965. Lk 9. Aarand Roos. "Säinas, Ene". // Eesti kergejõustiku pool sajandit paguluses. Tallinn 1998. Lk 158.
Mosambiigi riigipeade loend

Mosambiigi riigipeade loend loetleb Mosambiigi riigipead alates iseseisvumisest 1975. aastal.
Kannel

Kannel on näppekeelpillide hulka kuuluv muusikainstrument. Kannel on eestlaste muistne pill ning seda tunnevad ka paljud lähemad ja kaugemad rahvad. Kannel on levinud ka soomlaste, karjalaste, maride, udmurtide, lätlaste, leedulaste ja venelaste hulgas. Kandleid on kolme põhitüüpi: vanem kannel, uuem kannel ehk viisikannel, duurkannel. Kandle põhiosadeks on kõlakast ja sellele tõmmatud keeled. Vanematel kanneldel oli ainult viis või kuus keelt. Sellesse liiki kuuluvad ka väikekanneldeks ja setu labaga kanneldeks kutsutud pillid. Uuematel kanneldel võib keelte arv ulatuda kuni poolesajani. Kandlekeeled tõmmatakse helisema sõrmedega või plektroniga. Esimene kirjalik teade Eesti kandle kohta pärineb 1579. aastast, kuid kandle vanuseks arvatakse olevat isegi paar tuhat aastat. Veljo Tormise ärgitusel on Tallinna Klaverivabrik tootnud kuuekeelseid väikekandleid. Tallinna Klaverivabrik on tootnud ka kromaatilisi kandleid ja rahvakandleid, kuid lõpetas tootmise 1990. aastate alguses. Väikekannel – viiekeelne Karjalas ja Soomes, kuue- või seitsmekeelne Baltikumis ja Loode-Venemaal. Setu kannel. 38 keelega kannel. Simmel ehk simbel on 20–30 diatoonilise keelega kannel ehk viisikannel. Saate- ehk akordkannel (ka duurkannel) on koorideks koondatud saatekeeltega kannel. Rahvakannel ehk kodukannel on viisikeeltega ja akordkeeltega (akordidega, duuridega) kannel. Kromaatiline kannel ehk kontsertkannel on 46–50 keelega. Päkarauakannel oli levinud Kagu-Eestis, nimetus tuleneb mängu ajal pöidla ümber keeratavast metallrõngast. Eesti rahvalaul Hiiu kannel ehk hiiurootsi kannel Kantele Kokles Kanklės Keelpillid Tsitter Vanemuine 15 soovitust kandlemängu õppimiseks