laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Darja Saar

Darja Saar (sündinud 13. juunil 1980 Sinimäel) on Eesti iluvõimleja, sporditegelane, meediajuht ja produtsent. Aastatel 1987–1994 õppis Semej 19. keskkoolis (Kasahstan) ning lõpetas 1998 Narva Kreenholmi Gümnaasiumi. Seejärel õppis 1998–2008 Tallinna Ülikooli riigiteaduste instituudis ja kaitses sotsiaalteaduste magistri kraadi tööga "Fokuseerivate sündmuste roll valdkonnapoliitika kujundamisel". 2010 lõpetas Eesti Diplomaatide Kooli. Oli 2003–2004 Eesti eksami- ja kvalifikatsioonikeskuse lektor (kursused "Eesti valitsemisstruktuurid", "Kohalik omavalitsus"); 2005–2006 Tallinna Ülikooli Riigiteaduste instituudi projekti "Nordic-Baltic-Russian PhD Network of Democratic Governance" projektijuht. Töötanud 2003–2008 Eesti Poksiliidu peasekretärina. Aastatel 2009–2010 oli ta Spordikoolituse ja -Teabe Sihtasutuse projektijuht. Aastatel 2010–2015 oli ta SA Entrum juhatuse liige, tegevjuht ja Eesti Energia noorte ettevõtlikkuse arenguprogrammi ENTRUM eestvedaja. Aastatel 2015–2018 oli ta telekanali ETV+ peatoimetaja. 2018–2019 tegutses moebrändide eksperimentaalplatvormi Creative Narva projektijuhina. PÖFF Industry TV Beats Forum projektijuhina ja ajakirja JANA peatoimetajana. Alates 2019 PÖFF kõrvalfestivali KinoFF peaprodutsent ja programmijuht. Multimeediasarja "Poleteli!" produtsent ja saatejuht (2014–2015), komöödiasarja "Lasnagorsk" tegevprodutsent (2018), Balti riikide talendisaate "Bravo!" peaprodutsent (2018–2019). 2006–2015 Eesti Olümpiaakadeemia juhatuse liige. Alates 2013 Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsiooni (BPW Estonia) liige ja alates 2017 Narva loomeinkubaatori OBJEKT nõukogu liige. 2019 Tallinna Ülikooli sajandi vilistlane 2013 Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsiooni tiitel "Aasta noor naisettevõtja 2013" 2013 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja III klassi aumärk 2012 Lastekaitse Liidu ja Õpilasesinduste Liidu noortefoorumi "101 last Toompeale" tiitel "Aasta lapsesõbralik ühiskonnategelane" Kahekordne Eesti meister rühmkavas (1996 ja 1997). Eesti koondise liige. Aasia MV juunioride 4. koht rühmkavas 1994 (Seoul, Lõuna-Korea). Kasahstani juunioride koondise liige. Biograafia ESBL-is
San Jose

See artikkel räägib linnast USA California osariigis. Costa Rica pealinna kohta vaata artiklit San José. Teiste tähenduste kohta vaata lehekülge San Jose (täpsustus). San Jose on linn USA-s California osariigis San Francisco lahe lõunakaldal Silicon Valley territooriumil. See on Santa Clara maakonna halduskeskus ja Silicon Valley mitteametlik pealinn. San Jose on elanike arvult Põhja-California suurim linn, kolmas linn California osariigis Los Angelese ja San Diego järel ja USA kümnes linn. Viimastel aastatel[millal?] on ta kandnud tiitlit The Safest Big City in America ('kõige turvalisem suur linn Ameerikas'). Alates 3. aprillist 1979 on linna pitsatil ja blankettidel kasutatav linna ametlik nimi linnanõukogu otsusega City of San José. San Jose (San José) oli esimene asula Hispaania asumaal Nueva Californias (hiljem Alta California). See rajati 1777. Algselt elasid seal talunikud, kes tootsid läheduses paikneva sõjaväebaasi personalile toitu. Linn oli California osariigi esimene pealinn (alates 1850. aastast). Pärast Teist maailmasõda muutus San Jose põllumajanduskeskusest suureks elamupiirkonnaks algul sõjaveteranidele ja noortele peredele, 1970. aastatel ka Silicon Valley töötajatele. 2020 United States Census, vaadatud 1.01.2022. Linna koduleht
LATAM Airlines Group

LATAM Airlines Group S.A. on Tšiili õiguse alusel asutatud Lõuna-Ameerika lennufirma, mille peakorter asub Santiagos Tšiilis ja tütarettevõtted on Argentinas, Brasiilias, Colombias, Ecuadoris, Paraguays ja Peruus.
Seljaküla (täpsustus)

Seljaküla on või on olnud mitme Eesti küla nimi: Seljaküla on küla Lääne-Nigula vallas Seljaküla on Aasa küla varasem nimi Seljaküla oli küla Lihula vallas ...
Seljaküla (Lihula)

Seljaküla oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Hälvati küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Lihula kihelkonda. Umbes 1939 moodustati Lihula asundusest Seljaküla ja Ojaküla, mis mõlemad 1977 liideti Hälvati külaga. Marja Kallasmaa: artikkel "Hälvati" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Ojaküla (Lihula)

Ojaküla oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Hälvati küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Lihula kihelkonda. Umbes 1939 moodustati Lihula asundusest Seljaküla ja Ojaküla, mis mõlemad 1977 liideti Hälvati külaga. Marja Kallasmaa: artikkel "Hälvati" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Mango (lennufirma)

Mango Airlines SOC Ltd on riigi omanduses olev Lõuna-Aafrika odavlennufirma, mis asub Johannesburgi lähedal O. R. Tambo rahvusvahelises lennujaamas ja on South African Airwaysi tütarettevõte.
Isikut tõendavate dokumentide seadus

Isikut tõendavate dokumentide seadus (lühend ITDS) on Eesti Vabariigi seadus, mis võeti vastu 15. veebruaril 1999 ja jõustus 1. jaanuaril 2000. Seadus kehtestab dokumendikohustuse ja reguleerib Eesti Vabariigi poolt Eesti kodanikele ja välismaalastele isikut tõendavate dokumentide väljaandmist. Eestis elaval Eesti kodanikul peab olema isikutunnistus. Isikut tõendavad dokumendid, Politsei- ja Piirivalveamet, vaadatud 11.04.2018 Isikut tõendavate dokumentide seadus §5, Riigi Teataja, Vastu võetud 15.02.1999 Isikut tõendavate dokumentide seadus (lühend - ITDS), Riigi Teataja, Vastu võetud 15.02.1999
O. R. Tambo rahvusvaheline lennujaam

O. R. Tambo rahvusvaheline lennujaam (IATA: JNB, ICAO: FAOR) on rahvusvaheline lennujaam Kempton Parkis Gautengi provintsis, mis teenindab Johannesburgi ja Pretoriat. Lennujaam on LAVi rahvusliku lennufirma South African Airwaysi kodulennujaam. Lennujaam teenindas 2017. aastal üle 21 miljoni reisija. Lennujaam on asutatud 1952. aastal, kuni 1994. aastani kandis nime Jan Smutsi rahvusvaheline lennujaam.
Jüri Täht

Jüri Täht (26. mai 1930 Tartu – 29. november 2022) oli eesti tšellist. Ta alustas tšelloõpinguid Viljandis. 1941. aastal emigreerus perega Saksamaale. Seal jätkas ta tšelloõpinguid kohaliku õpetaja juhendamisel. Eesti tšellist tuli 12-aastaselt Stuttgardis toimunud muusikavõistlusel oma vanuserühmas esimesele ja üldarvestuses teisele kohale. Ta lõpetas 1947. aastal Geislingeni gümnaasiumi. Seejärel õppis ta aastatel 1948-1950 Stuttgardi muusikakõrgkoolis. 1951. aastal emigreerus Ameerika Ühendriikidesse. 1958. aastal omandas ta Manhattani muusikakoolis magistrikraadi. Muu hulgas mängis ta Don Shirley Trios, kellega ta tegi ringireise Põhja-Ameerikas ning asendas tšelliste Radio City Music Hallis. Ta on olnud laval koos Marlene Dietrichi, Frank Sinatra, Tom Jonesi ja Paul Ankaga. Ta töötas muusikaliorkestrites Broadwayl ning Ameerika Hääle eestikeelsete saadete toimetuses. Ta on filmi "Roheline raamat" kõrvaltegelase prototüüp. Tema abikaasa oli Carmen Täht (1933–2023), kelle isa oli Tartu Muusikakooli rajaja August Nieländer. "Tšellist Jüri Täht külas meie koolis". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. jaanuar 2019. Vaadatud 20. mail 2019. Tšellist Jüri Täht lahkus igavikulisse orkestrisse, Tartu Postimees, 30. november 2022 "Heino Elleri nimeline muusikakool". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. aprill 2018. "Tähelend". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. veebruar 2022. Vaadatud 27. veebruaril 2022. "Don Shirley Trio". "Jüri Täht Vikerraadio saates "Eesti Lugu"". Originaali arhiivikoopia seisuga 12. aprill 2018. Evelin Täht "Tähelend. Jüri Täht – mees Rohelisest raamatust", 2020. ISBN 9789949016174 Margit Kilumets. "Jüri Täht: ma ei tea, miks nad "Rohelises raamatus" minust venelase tegid" ERR kultuur, 25. jaanuar 2019
Andres Udal

Andres Udal (sündinud 8. juunil 1955 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane. Ta on lõpetanud 1973. aastal Tallinna 1. Keskkooli ja 1978. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstuselektroonika erialal, spetsialiseerudes selle juures meditsiinielektroonikale. 1992. aastal kaitses ta Tallinna Tehnikaülikoolis magistritöö "Jõupooljuhtseadiste numbriliste mudelite väljatöötamine ja rakendamine" (juhendaja Enn Velmre) ning sai magistrikraadi. 1999. aastal kaitses ta TTÜ-s väitekirja "Pooljuhtseadiste numbriliste mudelite väljatöötamine ja rakendamine seadiste teoorias ja disainis" (juhendaja Enn Velmre) ning sai doktorikraadi. Elektroonikateadlasena on tema töö olnud seotud pooljuhtseadiste numbrilise modelleerimisega, sel alal on ta pikka aega olnud elektroonikateadlase Enn Velmre peamine kaastöötaja. Ta on mitme magistriõppe ja doktoriõppe kursuse õppejõud, rohkem kui 55 teaduspublikatsiooni autor või kaasautor. http://vvk.ee/varasemad/k99/kandidaadid/1408.html "ETIS: Andres Udal".
Suursoo küla (Häädemeeste)

Suursoo oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Soometsa küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Pärnu kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Soometsa külaga. Umbes enne 1939 kandis küla nime Soo küla. Marja Kallasmaa: artikkel "Soometsa" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Minapilt

Minapilt on psühholoogias inimese ettekujutus endast ja oma võimetest. Minapilt koosneb uskumustest ja teadmistest oma välimuse, tausta, päritolu, oskuste, huvide, võimete ja teadmiste kohta. Minapilt ja enesehinnang on otseses seoses – üks mõjutab teist ja vastupidi, kuid need on erinevad mõisted. Minapilt aitab juhtida, kontrollida ja reguleerida inimese tegevusi ja mõjutab inimese kohanemist uute olukordade, inimeste ja tegevustega. Minapilt ei ole kaasa sündinud, vaid kujuneb välja elu jooksul, inimene õpib end tundma terve elu ja muutub aja jooksul. Minapilt on tähtis suhete loomisel ja arendamisel. Inimesed kalduvad nägema teisi sarnastena nagu nad tajuvad ja hindavad ennast. Selle aluseks võetakse näiteks tajutavate omaduste olulisus endale või analoogsus – teiste üle otsustatakse selle järgi, kuivõrd sarnased nad on tajuja endaga. Ka minapildi kujunemist mõjutavad inimesele oluliste inimeste hinnangud ja arvamused. Kui inimese minapilt on täiesti terve, siis selle tulemusena on täiskasvanud inimesel selge reaalsustaju oskus tunnustada iseennast ja teisi oskus kaitsta iseennast ja teisi oskus spontaanselt tegutseda vajadused huvid unistused oskus kalduda müstitsismi oskus olla demokraatlik huumorimeel oskus armastada ja olla armastatud oskus andestada loovus sõltumatus oma keskkonnast sõbrad oskus ennast kehtestada Ohvri mentaliteet Enesetähtsustamise sajand "Toivo Niinberg. Vaimselt terve inimese 16 tunnust" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 12. aprill 2018. Vaadatud 11. aprillil 2018.
Kiigumõisa

Kiigumõisa (ka Kiigemõisa[viide?]) oli küla Järvamaal. Küla jääb tänapäeval Oeti küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Järva-Madise kihelkonda. Küla oli kaotatud 1940. aastateks, mil see oli liidetud Oeti külaga. On teada, et 1585 rajati küla juurde mõis (Vehestfehr oder Kykemoise). Fred Puss: artikkel "Oeti" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Merli Vajakas

Merli Vajakas (kuni 2021. aastani Merli Antsmaa, sündinud 6. detsembril 1986 Pärnus) on eesti suhte- ja kultuurikorraldaja. Merli Vajakas on tegutsenud festivali Jazzkaar projektijuhina, A-tiimi kommunikatsioonis suhtekorralduse projektijuhina. Ta on Open Room Agency juht ja selle kaudu artisti RÜÜT manedžer. Ta on olnud ka muusiku ja helilooja Tuulikki Bartosiki mänedžer. 2024. aastal osales tema firma Open Room Agency rahvusvahelises HEMI inkubaatoris. Merli Vajakas oli Rapla kultuurifestivali SÄRIN sünni juures esimesed aastad. 2023. aastal naasis ta Rapla kultuurifestivali SÄRIN meeskonda kommunikatsioonijuhina, 2024. aastal juhib seal turundus- ja kommunikatsioonimeeskonda. 2024. aasta seisuga töötab ta Tallinna Ülikoolis teaduskommunikatsiooni peaspetsialistina. Aastatel 2015–2020 oli Merli Antsmaa Eesti Kultuurikorraldajate Liidu juhatuse liige. "HEMI incubator osalejad". HEMI Incubator. 24. aprill 2024. Vaadatud 7. oktoober 2024. Merli Vajakas. Tallinna Ülikool. Vaadatud 4.09.2024.
Kirikuküla (Vinni)

Kirikuküla oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Kannastiku küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Viru-Jaagupi kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kannastiku külaga. Küla on mainitud 1871 (Kirrikokülla). 1939 liideti Kirikukülaga Kirikuvalla küla. Külas on sündinud kunstnikud Kristjan ja Paul Raud. Marja Kallasmaa: artikkel "Kannastiku" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Digitaaldokument

Digitaaldokument ehk elektrooniline dokument ehk e-dokument on elektrooniliste seadmete abil loodud ning andmekandjale talletatud dokument, mida saab erinevalt paber- või analoogkandjal olevast dokumendist jaotada kolmeks iseseisvaks osaks: bitijada andmekandjal; vorming, mis moodustub bitijada esitus-, struktureerimis- ja paigutusviisist; teave, millel on teabe- ja tõestusväärtus: sisu tõestab fakte ja tegevust; kontekst seostab dokumenti looja tegevuse, asjaajamistoimingute, metaandmete ning teiste dokumentidega. eIDASe järgi on e-dokument mis tahes elektroonilisel kujul säilitatav sisu, eelkõige teksti või heli visuaal- või audiovisuaalsalvestis. E-dokumenti ei tunnistata õiguslikult kehtetuks ega kohtumenetlustes tõenduskõlbmatuks ainuüksi seetõttu, et see on elektroonilisel kujul (eIDASe artikkel 46). E-dokumendid on olulised piiriüleste e-tehingute edasiarendamiseks siseturul. Digitaaldokumente luuakse tavaliselt kontoritarkvaraga, mis võib olla paigaldatud arvutisse ja/või on veebipõhine (näiteks Google Drive). Kõige levinum elektrooniliste dokumentide lugemise vorming on PDF, sest see on arvuti riist- ja tarkvaraplatvormist sõltumatu. Tekstidokument Digitaalne isikutunnistus Digitaalne dokumendihaldus Digitaalarhiveerimine Elektrooniline paber Terminoloogia sõnastik, Dokumendihaldurite Ühing, vaadatud 11.04.2018 Digitaaldokument, term.eki.ee, Viimane muudatus 05.03.2012 EUROOPA PARLAMENDI JA NÕUKOGU MÄÄRUS (EL) nr 910/2014, Euroopa Liidu Teataja, 23. juuli 2014 Digitaaldokument, Raamatukogusõnastik, vaadatud 11.04.2018
Laeva (Pilistvere)

Laeva oli küla Järvamaal. Küla jääb tänapäeval Arkma ja Ollepa küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Pilistvere kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see põhiosas liideti Arkma külaga ja väiksem osa Ollepa külaga. Marja Kallasmaa: artikkel "Arkma" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Marja Kallasmaa: artikkel "Ollepa" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Hospitali ringkond

Hospitali ringkond ('haigla ringkond') 3. järgu haldusüksus (ringkond) Costa Ricas San José keskkantonis. Ringkonna pindala on 3,38 ruutkilomeetrit ja elanike arv 24 393 (2000. aasta rahvaloendus). Ringkond on kaubanduspiirkond. Hospitali ringkonnas on järgmised linnaosad (barrios): Almendrarese linnaosa Angelese linnaosa Barrio Cuba Bolívari linnaosa Cariti linnaosa Corazón de Jesúsi linnaosa Cristo Rey linnaosa Dolorosa linnaosa Mercedi linnaosa Pacífico linnaosa Pinose linnaosa Salubridadi linnaosa San Bosco linnaosa San Francisco linnaosa Santa Lucia linnaosa Silose linnaosa Tähtsamad asutused on: San Juan de Diosi haigla (Hospital San Juan de Dios) Rahvuslik Lastehaigla (Hospital Nacional de Niños) Sotsiaalse Kaitse Koondis (Junta de Protección Social) San José linnavalitsus (Municipalidad de San José) Costa Rica Pank (Banco de Costa Rica) Tähtsamad vaatamisväärsused on: Keskpark (Parque Central) Melico Salazari rahvateater (Teatro Popular Melico Salazar) La Mercedi park (Parque La Merced) *Mayoreo turg (Mercado de Mayoreo) *kalmistu Cementerio Metropolitano
Jüri Leesment

Jüri Leesment (sündinud 5. märtsil 1961 Jõgeval) on eesti luuletaja ja ajakirjanik. Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli 1985. aastal eesti keele ja kirjanduse erialal. Muu hulgas on ta kirjutanud sõnad Alo Mattiiseni isamaalistele lauludele. Nende seas on "Ei ole üksi ükski maa", "Eestlane olen ja eestlaseks jään", "Isamaa ilu hoieldes" jt. Tema tekste on viisistanud Ultima Thule, Riho Sibul, Indrek Kalda, Andres Valkonen jt. Avaldanud luulekogud "Vihm ei võõrasta" (1990), "Saada mind kiusatusse" (2007), "Täna mängime elu" (2018) ja "Need kel pole ükstapuha" (2024) ning koos Paavo Kanguriga elulooraamatu "Mässav vabaduslaulik" (2018) ning koostanud koos Toomas Muruga raamatu "Ajaga silmitsi" (2010). Töötanud ajakirja Kultuur ja Elu ning ajalehtede Vooremaa, Tartu Linnaleht ja Viimsi Teataja peatoimetajana, Maalehe arvamustoimetajana, Raadio Vaba Euroopa kommentaatorina, Tallinna Polütehnilise Instituudi arhiivi juhatajana ja Siseministeeriumi nõunikuna. 2000 Valgetähe IV klassi teenetemärk 2010 iseseisvuse taastamise tänukivi (koos Alo Mattiiseniga (postuumselt)) 2011 Jõgeva linna vapimärk Jüri Leesment ja Alo Mattiisen olid koolis pinginaabrid ning töötasid hilisemas elus palju koos. "Tartu Ülikool. Lõpetanute tähestikuline nimekiri". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. juuni 2017. Vaadatud 25. mail 2018. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Vabariigi taastamise tänukivi kuulub tänavu Ivo Linnale" menu.err.ee, 20. august 2018
Leida Lepik

Leida Lepik (13. detsember 1968 – 14. märts 2022) oli eesti geograaf ja kartograaf. Ta lõpetas 1991. aastal Tartu Ülikooli geograafina. Ta oli kaardikirjastusfirma Regio juhataja. 2021 Valgetähe IV klassi teenetemärk "Päring inforegister.ee andmebaasis". Originaali arhiivikoopia seisuga 15. august 2020. Vaadatud 12. aprillil 2018. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). "Leida Lepik reisib vaid koos kaardiga" Äripäev, 7. juuni 2006 Raimu Hanson: "Suri Regio juhataja Leida Lepik" Tartu Postimees, 15. märts 2022
Soome sepp

Soome sepp on müütiline tegelane rahvuseeposes "Kalevipoeg". Teda on mainitud eepose kuuendas loos (Mõõga ostmine. Liigud ja taplus. Tamme raiumine.). Seejärel, kui Kalevipoeg oli hukanud Tuuslari, keda ta kahtlustas oma ema röövimises, nägi ta unes, et ema on hukkunud. Kurval meelel hakkas vägimees kodu poole samme seadma. Siis tekkis tal mõte muretseda endale hea mõõk kuulsa Soome sepa käest. Kolm päeva eksles ta laantes kuni vanaeit talle teed juhatas. Ta leidis Soome sepa koja orust kõrge mäe ääres, kus: Vana kuulus Soome seppa, Tahmamusta taadikene, Püüdis kolme poja seltsis Sepilista sobitada, Kalevipoeg soovis jõudu tööle, Soome sepp aga püüdis arvata, kus kandist külaline on. Kalevipoeg kavaldas vastusega ja teatas sellise mõõga ostu soovist, mis mehe käes ei murdu. Kõik prooviks toodud mõõgad aga purunesid vastu kaljut lüües. Soome sepp imestas ja tõi lõpuks välja mõõga, mida oli tagunud seitse aastat: Anna aega, vennikene! Küllap leian mõõga kirstust, Sõjasaha salakambrist Suure rammu sarnaliseks, Võimsa väe vääriliseks, Kui sul rohkest kulda kotis, Hõbe lunastusehinda, Kalevipoeg lubas tasuda vääriliselt. Seejärel peeti võõruspidu, mis kestis seitse päeva ja kus joodi rohkelt humalavett. Kalevipoeg hakkas kiitlema oma seiklusega Saarepiiga juures, mis pahandas Soome sepa vanemat poega. Kerkis tüli, mille käigus sepa poeg ostetud mõõga kaudu surma leidis. Soome sepp needis kuritöö eest Kalevipoja ära: Saagu, saagu, ma sajatan, Saagu sind sõjariist surmama, Terav raud sind tappemaie, Saagu sulle salamahti Mõõgast sündima mõrtsukas, Valatud verest vaenlane! Kalevipoeg. Kuues lugu
Paluküla (Pilistvere kihelkond)

Paluküla oli küla Viljandimaal. Küla jääb tänapäeval Kirivere küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Pilistvere kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Kirivere külaga. Asulat on mainitud 1721 ja 1797 (Pallo). Marja Kallasmaa: artikkel "Kirivere" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Hospital

Hospital (iiri keeles An tOspidéal) on linn Iirimaal Munsteri provintsis Limericki krahvkonnas. Elanike arv oli 2006. aasta andmetel 1206. Linn on ühe versiooni järgi saanud nime hospitaliitide järgi, kes rajasid sinna 1215 katedraali. Katedraalis on kolm arheoloogilist huvi pakkuvat hauda 13. ja 14. sajandist.
Uniküla (Väike-Maarja)

Uniküla oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Avispea küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Väike-Maarja kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Avispea külaga. 1920. aastatel tekkis Uniküla mõisa asemele Uniküla asundus. Marja Kallasmaa: artikkel "Avispea" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Võnnusvere

Võnnusvere (kohalikus pruugis Võnusvere) oli küla Virumaal. Küla jääb tänapäeval Avispea küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Väike-Maarja kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Avispea külaga. Asulat on mainitud 1469 (Vevestever), 1796 (Woñusfer), 1871 (Woeñaswerre). Marje Joalaid: artikkel "Võnnusvere" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Võiduküla (Läänemaa)

Võiduküla oli küla Läänemaal. Küla jääb tänapäeval Ehmja küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Martna kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Ehmja külaga. 1920. aastatel tekkis endise Ehmja mõisa maadele Ehmja asundus, mis umbes 1939 nimetati Võidukülaks. Marja Kallasmaa: artikkel "Ehmja" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Vetevaim

Vetevaim on müütiline tegelane rahvuseeposes "Kalevipoeg". Teda on mainitud eepose kümnendas loos (Kikerpära soo. Vetevaimu kuld. Jõukatsujad. Võlatasumine Soom., Ilmaneitsi sõrmus.). Kui Kalevipoeg läks uut hobust ostma, jõudis ta Kikerpära soosse, kus pahareti pojad omavahel tülitsesid, kuna ei osanud sood ära jagada. Pahareti pojad palusid Kalevipoega soo õiglaselt ära jagada. Alevipoeg asus piire välja mõõtma. Vetevaim pistis pea vee alt välja ja küsis mis teoksil. Alevipoeg vastas, et tahab jõevee seisma panna. Vetevaim paluma: Jäta jõgi paelumata, Vetevoolu võrkumata, Käigid kinni kütkemata, Teekesed takistamata, Sissekäigid sidumata, Alevipoeg küsis, mis tasuks on, kui töö katki jätab. Vetevaim vastu, et ütle ise hind. Lepiti kokku järgmisel hommikul toob vetevaim taalreid kaabupesa jagu. Alevipoeg tegi öösel süllasügavuse augu ja kattis kaabuga, millel auk põhjas. Vetevaim tõi kuuel korral raha, kuid kaabut täis ei saanud. Kuna raha sai otsa palus vetevaim sügiseni pikendust. Alevipoeg ei olnud nõus ja lubas jõevee seisma panna. Vetevaim kutsus ta oma ema juurde, kes pidi raha andma. Alevipoeg saatis varjuriiki kannupoisi, kes jäi vetevaimu vendade kätte, kuid sai hiljem kavalusega sealt tagasi tulema. Kannupoiss ja vetevaim kohtusid Kalevipojaga ning hakati jõudu proovima. Esiteks visati linguga kivi. Vetevaim viskas Võrtsjärve kaldale, aga Kalevipoeg Peipsi järve äärde. Siis veeti vägikaigast. Vetevaim ei jõudnud Kalevipoega maast lahti tõmmata. Kalevipoeg seevastu : Tõmbas korra tõsiselta, Viskas vetevaimukese Nagu tühja takukoonla Tuule tiivul tuiskamaie. Pea käis korra kukerpalli, Jalatallad vastu taevast, Mees kui lindu lendamaie. Veeres, liugles seitse versta, Kalevipoeg. Kümnes lugu
Uduvere (paikkond)

Uduvere on paikkond Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Pärnu-Jaagupi alevi kirdeosas. Uduvere küla on nimetatud sealse endise Uduvere mõisa järgi. 20. sajandi algul oli Uduvere aleviku staatuses ja hiljem küla staatuses. Marja Kallasmaa: artikkel "Pärnu-Jaagupi" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. KNAB (vaadatud 11.04.2018)
Valdeko Lukken

Valdeko Lukken (sündinud 30. juunil 1974) on eesti maastikuarhitekt. Ta on Eesti Maastikuarhitektide Liidu asutajaliige. Sipelgas, Kreeta; Lukken, Valdeko; Maiste, Juhan 2012. Väikevorm mõisamaastikus. Tallinn: Keskkonnaamet.
Eesti Maastikuarhitektide Liit

Eesti Maastikuarhitektide Liit on 24. märtsil 2003. aastal loodud Eesti maastikuarhitektide ja maastikuarhitektuuriteadlaste loominguline erialaühendus. 2012 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (Bruno Marques, Aljona Galazan, Laura Männamaa, Hele Möllits; rahvusvahelise maastikuarhitektuuri kongressi "Mind the gap. Landscapes for a New Era" kõrgetasemelise läbiviimise eest ja maastikuarhitektuuri edendamise eest Eestis ja välismaal) Eesti Arhitektide Liit EMALi koduleht.
Mulgi (Halliste kihelkond)

Mulgi (ka Põlde-Mulgi) oli küla Viljandimaal. Küla jääb tänapäeval Põlde küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Halliste kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Põlde külaga. Marja Kallasmaa: artikkel "Põlde" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.