laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
2002. aasta Slovakkia parlamendivalimised

2002. aasta Slovakkia parlamendivalimised toimusid 20. ja 21. septembril. Senine koalitsioon sai mõneti pessimistlikest ennustustest hoolimata veel aega jätkata. Valimiste üllatuseks oli Slovakkia Kommunistliku Partei sissepääs – sellest sai teine tugevam reformimata kommunistlik partei Kesk-Euroopas. Valimiste suurteks tulijateks olid kaks isikuparteid: Demokraatliku Vasaku Parteist lahku löönud Robert Fico ja tema vasakpopulistlik SMER; ning meediamagnaat Pavol Rusko (telejaam Markiza) ANO. Eelmiste valimiste SDK peamiseks järeltulijaks oli SDKU. Valimissüsteem oli proportsionaalne – 150 kohta jagati neljas ringkonnas, künniseks üleriigiline 5%. Jagajaks nüüdsest riigi mandaatide üldarv pluss 1, s.t. 151.r Hääleõiguslikke 4 157 802 Osalus: 2 909 998; 69,99% Kehtetuid hääli: 34 917; 1,2% Maksvaid hääli: 2 875 081; 98,8% 1SDKU ühendab peamiselt ühistöö liinile kindlaks jäänud endisi SDK liikmeid eesotsas toonase valitsusjuhi M. Dzurindaga. "Iseseisvuslased" enamasti taastasid oma varasemad parteid. <bRr 2PSNS lõi senine (ja ka praegune) SNS juht ja tähtpoliitik Jan Slota, kui oli partei sisetülis alla jäänud. 3HZD eraldus HZDS-st valimiste-eelsel suvel, kui praegune president Ivan Gašparovič Mečiarist lahku lüüa otsustas. 2006. aasta Slovakkia parlamendivalimised 1998. aasta Slovakkia parlamendivalimised 1994. aasta Slovakkia parlamendivalimised 1992. aasta Slovakkia parlamendivalimised 1990. aasta Slovakkia parlamendivalimised [Slovakkia Statistikaamet]
30. Septembri Liikumine

See artikkel räägib Indoneesia rühmitusest. Filmi kohta vaata artiklit Pengkhianatan G30S/PKI. Natsi-Saksamaa poliitpolitsei kohta vaata artiklit Gestapo. Kolmekümnenda Septembri Liikumine (indoneesia keeles Gerakan 30 September, lühendatult G30S; tuntud ka akronnüümiga Gestapu; mitteametlikult Gestok (Gerkan Satu Oktober) ehk Esimese Oktoobri Liikumine) oli Indoneesia sõjaväe põrandaalune rühmitus, mille liikmed tapsid 1965. aasta 1. oktoobri varajastel tundidel riigipöördekatse käigus kuus Indoneesia armee kindralit. Sama päeva hommikul teatas Gestapu, et võtnud enda kontrolli alla riigi meedia- ja kommunikatsioonivahendid ning on president Sukarno enda kaitse alla võtnud. Päeva lõpuks oli riigipöördekatse Jakartas läbi kukkunud. Samal ajal prooviti Jaava keskosas võtta enda alluvusse armeediviis ning mitu linna. Ülestõusu käigus hukkus veel kaks kõrget sõjaväelast. Riigipöördekatsele järgnenud nädalate jooksul süüdistasid sõjavägi ning poliitika- ja usutegelaste kihid Indoneesia Kommunistlikku Parteid (PKI). Kompartei liikmete ja toetajate seas algas "puhastus", mille käigus neid arreteeriti ja mõrvati. Gestaput hakati uue riigikorra ajal kutsuma nimega "G30S/PKI", et kommunistliku partei seost rõhutada. Seda terminit on kasutanud ka 21. sajandi Indoneesia võimud. Indoneesias tõkestati pikka aega sündmuste uurimist ja alates 1967. aastast president olnud Suharto versiooni küsimärgi alla seadmist. Ameerika Ühendriikide Luure Keskagentuur oli algselt veendunud, et kogu riigipöördekatse lavastas Sukarno. Sellest hoolimata leiti sõjaväe ametlikust versioonist ebakõlasid, märkimisväärne on sündmuste käigu ametlikku versiooni kahtluse alla seadev Benedict Andersoni ja Ruth McVey Cornell Paper. THE LESSONS OF THE SEPTEMBER 30 AFFAIR, CIA Library What Happened in Indonesia?, NY Books
Nottebohmi kaasus

Nottebohmi kaasus (Liechtenstein vs. Guatemala) oli Rahvusvahelise Kohtu (RK) 1955. aasta kohtuasi. Liectenstein nõudis, et Guatemala tunnistaks Friedrich Nottebohmi kui Liechtensteini kodakondset. Kaasuse võitis Guatemala, lahendit on kasutatud paljudes kodakondsuse definitsioonides. Rahvusvahelise Kohtu kaasuste loend "Liechtenstein v Guatemala - Nottebohm - Judgment of 6 April 1955 - Second Phase - Judgments [1955] ICJ 1; ICJ Reports 1955, p 4; [1955] ICJ Rep 4 (6 April 1955)". Rahvusvahelise Kohtu dokumendid
Igor Žižikin

Igor Vitaljevitš Žižikin (sündinud 8. oktoobril 1965 Moskvas; vene keeles Игорь Витальевич Жижикин, inglise keeles Igor Jijikine) on vene-ameerika näitleja, kes tegutseb Los Angeleses ja Moskvas. Ta on õppinud teatrikunsti ja akrobaatikat. Muuhulgas astus ta üles Steven Spielbergi 2008. aasta filmis "Indiana Jones ja Kristallpealuu kuningriik".
Oskar Mildebrath

Oskar Fridrich Woldemar Mildebrath (2. märts 1849 – 9. jaanuar 1900 vkj) oli baltisaksa proviisor, kes asutas Kullamaal apteegi, mida loetakse üheks vanemaks maa-apteegiks Eestis. Apteek töötas samas majas 122 aastat. Oskar Mildebrath sündis 2. märts 1849 vkj Koluveres Martin Friedrich Mildebrathi ja Julie Elisabethi (neiupõlvenimega Anderson) pojana. Martin Friedrich Mildebrath oli pärit Preisimaalt. Oskar Mildebrath omandas proviisorihariduse Tartu Ülikoolis. Ta töötas Haapsalu apteegis aastatel 1875–1877. Aastatel 1877–1878 võitles Vene-Türgi sõjas, seejärel oli 1880. aastani riigiteenistuses. Aastatel 1880–1885 oli ametis Tallinna Raeapteegis, kus ta oli esimene kõrgharidusega eesti keelt valdav proviisor. Oskar Mildebrath oli Eesti Kirjameeste Seltsi liige. 30. juulil 1886 asutas Oskar Mildebrath Kullamaal apteegi. Sellest sai üks vanemaid maa-apteeke Eestis. Apteek töötas samas hoones kuni 2008. aastani. "Lääne Elu 19 jaanuar 2013". "Oskar Mildebrath Research". 18. veebruar 1881. "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpa". "Acta Historica Tallinnensia 1998". "Eesti Postimees". 18. veebruar 1881.
2004. aasta Slovakkia presidendivalimised

2004. aasta Slovakkia presidendivalimised toimusid 2004. aasta aprillis. Esimene voor toimus 3. aprillil ja teine 17. aprillil. Võitis taas kord suhteliselt väikese jõu esindaja – vähem kui kahe aasta eest Mečiarist lahku löönud Ivan Gašparovič HZDst. Slovakkia Statistikaamet
Marian Kukiel

Marian Włodzimierz Kukiel (15. mai 1885 Dąbrowa Tarnowska, Austria-Ungari – 15. august 1973 London) oli Poola sõjaväelane (diviisikindral), eksiilvalitsustegelane ja sõjaajaloolane. Kukiel osales Esimeses maailmasõjas, kus sõdis tsaariarmee koosseisus formeeritud Puławski leegionis. 1917. aastal lõpetas ta Kindralstaabi ohvitserikursused. Nõukogude-Poola sõjas oli Kukiel Wojsko Polskie jalaväepolgu komandör, seejärel juhtis brigaadi. Pärast sõda töötas ta Poola kaitseministeeriumis. 1923. aastal ülendati brigaadikindraliks. 1927. aastal sai Kukiel doktorikraadi ajaloos. 1930. aastal läks ta sõjaväeteenistusest erru. Mõnda aega töötas ta Krakówis Jagiełło ülikoolis sõjaajaloo professorina. Teises maailmasõjas määras Poola valitsuse eksiilis peaminister Władysław Sikorski Kukieli sõjaasjade ministri asetäitjaks (kuni 26. juulini 1940). Mais 1940 ülendati diviisikindraliks. 24. septembril 1942 määrati Kukiel kaitseministriks. Pärast Sikorski hukkumist juulis 1943 lennukatastroofis Gibraltari kohal oli Kukiel Poola eksiilvalitsusvägede ülemjuhataja kohusetäitja. Pärast maailmasõja lõppu (1945) jäi Kukiel emigratsiooni. Eksiilvalitsuse kaitseministri ametis oli ta kuni 1949. aastani. 1950. aastal oli Kukiel Poola Teadusliku Ühingu Välismaal asutajaid Londonis. valiti Polska Akademia Umiejętności korrespondentliikmeks (1932) ja tegevliikmeks (1937) Auleegioni rüütli klassi orden (1921) Poola taassünni komandöri klassi orden (1922) Poola Sõjarist (autasustati neljal korral) Bathi ordu komandöri klassi orden (1942) Belgia krooni ordu suurohvitseri klassi orden Wojny Napoleońskie, Warszawa: Kurpisz 1927 Zarys historii wojskowości w Polsce, Kraków: Krakowska Spółka Wydawnicza, 1929. Generał Sikorski: żołnierz i mąż stanu Polski walczącej, Szczecin: Suplement 1981. Dzieje polityczne Europy od rewolucji francuskiej, Londyn: Puls 1992. Dzieje Polski porozbiorowe, Londyn: Puls 1993. Od Wielkiej Rewolucji do wojny światowej, Poznań: Kurpisz 1999. Wojna 1812 roku, Poznań: Kurpisz 1999. Bitwa warszawska, Warszawa: Polski Instytut Wydawniczy 2005.  Marian Kukiel – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Milano Centrale raudteejaam

Milano Centrale raudteejaam (itaalia keeles Stazione Milano Centrale) on üks 23 raudteeterminalist Itaalia suuruselt teises linnas Milanos. Mahult suurimal Euroopa raudteejaamal on kiirrongiühendus Torinoga läänes ja Verona kaudu Veneetsiaga idas ning põhiliine pidi Bologna, Rooma, Napoli ja Salernoga. Samuti on sellel ühendus Šveitsi linnade Berni, Genfi ja Zürichiga. Art nouveau ja art déco stiilis raudteejaama projekteeris arhitekt Ulisse Stacchini. Esifassaad Milano peamine raudteejaam 1964. aastal  Milano Centrale raudteejaam – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Anna Hallberg

Anna Kristina Elisabet Hallberg (neiuna Eriksson; sündinud 19. novembril 1963 Göteborgis) on Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik. Ta on alates 10. septembrist 2019 Rootsi välisminister ja Põhjamaade asjade eest vastutav minister. Ta kasvas üles Trollhättanis. Ta on õppinud Göteborgi Ülikoolis majandust ja õigusteadust. Ta on olnud Almi Företagspartneri tegevjuhi asetäitja ning töötanud SEB-s. 10. septembril 2019 nimetati ta välisministriks ja Põhjamaade ministriks. Tal on kaks last. Tema elukaaslane on endine minister ja pankur Anders Sundström. Tema ema oli psühholoog Elisabet Eriksson, isa ettevõttejuht Bengt Eriksson.
Munakanad

Munakana (inglise keeles laying hen) on kana, kes on jõudnud munemisikka ning keda kasvatatakse toidumunade saamiseks. Munakanad hakkavad tavaliselt munema umbes 18 nädala vanuselt ning neid peetakse farmides 2-3 aastat, sest iga aastaga väheneb munade tootlus. Kanad munevad päevas ühe muna ning nende reproduktiivsüsteemi eripärast võib mõni päev vahele jääda. Peale munemist võtab uue muna valmimine aega 26 tundi. Munemiseks on väga oluline päevavalgus, mida vajatakse vähemalt 14 tundi. Noored kanad munevad keskmiselt 270 muna aastas, aga kui kanad on vanemad kui 2 aastat, võivad nad muneda kuni kaks korda nädalas. Põhjuseid selleks on palju, kuid kõige tavalisemad on: sulgkatte vahetumine - energia läheb uute sulgede kasvatamiseks; valguse puudus - talvel kui valgust vähem munevad ühe muna nädalas või ei mune üldse; veepuudus - kanad vajavad puhast, värsket vett kogu päeva; ekstreemsed ilmaolud - kui on väga kuum või külm ilm; haudeinstinkt - istuvad ööpäevaringselt munakurnal; vanus - kui kanad jõuavad kahe või kolme aastaseks, siis võib tootmine lõppeda või väheneda; haigused - energiat on vähem, ei välju kanalast, klaasistunud/vesised silmad. Maailmas on väga palju tõuge kuid viis kõige tuntumat ja produktiivsemat on: Golden Comet, kes on hübriidtõug. Munevad aastas 280 muna, mis on keskmise suuruse ja pruuni värvusega; Rhode Island Red on pärit Ameerikast ja tuntud kui kaheotstarbeline tõug. Võib kasvatada nii muna kui ka liha eesmärgil. Munevad aastas 250 muna, mis on keskmise suuruse ja pruuni värvusega; Leghorn on üleni valge ja suure peenikese punase harjaga. Munevad aastas 250 muna, mis on keskmise suuruse ja valge värvusega; Sussex on nagu Rhode Island Red, kaheotstarbeline tõug. Munevad aastas 250 muna, mis on keskmise suuruse ja kreemikas pruuni värvusega; Plymouth Rock on valdavalt halli värvi valgete triipudega kana. Munevad aastas 200 muna, mis on väikese kuni keskmise suurusega ja kergelt pruunid munad. Munakanade pidamiseks on erinevad viisid. Neid võib pidada puurides (täiustamata ja täiustatud puurid), kus igale kanale on vähemalt 600 cm² puuri pinda ja üle seitsme kana ühes puuris pidada ei tohi või alternatiivmeetodil, kus paiknemistihedus on 1 m² kuni üheksa munakana kohta ning tuleb tagada vähemalt üks pesa seitsme kana kohta ja puhkamiseks õrred. Mõlema pidamisviisi juures peab olema vaba ligipääs toidule ja joogile. "Nõuded kanade pidamisele ja selleks ettenähtud ruumile või ehitisele". Riigi Teataja. Vaadatud 30.11.2021. Sandra Stuttgen. "Life Cycle of a Laying Hen". Livestock Division of Extension. Vaadatud 02.12.2021. Dr. Jacquie Jacob. "Raising Chickens for Egg Production". Small and Backyard Poultry. Vaadatud 03.12.2021. Jane Meggitt. "The Average Laying Cycle for a Chicken". Pets on Mom.com. Vaadatud 02.12.2021. Meredith (30. august 2021). "12 Reasons Why Chickens Stop Laying Eggs & How you Can Help". Backyard Chicken Project. Vaadatud 02.12.2021. "10 Breeds of Chicken That Will Lay Lots of Eggs for You". The Happy Chicken Coop. 6. märts 2021. Vaadatud 03.12.2021.
Klaus Militzer

Klaus Militzer (9. juuni 1940 – 30. märts 2022 Köln) oli saksa ajaloolane (medievist). Militzer töötas Bochumi Ruhri Ülikoolis ajalooprofessorina. Tema peamine uurimisvaldkond oli Saksa Ordu ajalugu. Koos Lutz Fenskega on ta koostanud 1993. aastal ilmunud Saksa Ordu Liivimaa haru rüütelvendade kataloogi, mille koostamisele arhiiviandmete põhjal nad pühendusid aastaid. Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens, Böhlau Verlag, 1993 (kaasautor Lutz Fenske; 956 lk) Aus der Geschichte Alt-Livlands. Festschrift für Heinz von zur Mühlen zum 90. Geburtstag, Verlag, Münster, 2004 (toimetajad Klas Militzer ja Bernhart Jähnig; autoriteks eesti ajaloolased; 423 lk) Die Geschichte des Deutschen Ordens, Verlag W. Kohlhammer, Stuttgart, 2005 Klaus Militzer. "Saksa Ordu ajalugu". Saksa keelest tõlkinud Mati Sirkel; toimetanud Priit Raudkivi ja Kairit Henno; järelsõna: Priit Raudkivi; kaane kujundanud Tauno Teder. Tartu: Atlex, 2013. (222 lk) ISBN 9789949492206 Klaus Militzer. "Saksa ordu ajalugu". Atlex, 2013. Lk 200
Sulane

Sulane on keskaegse Eesti talupojaühiskonna sotsiaalne kategooria. Sulased olid väheste õigustega ühiskonnakiht, lähenedes vabadikele, kelle hulgast nad enamasti pärinesid. Eestis oli sulaseks sageli taluperemehe noorem poeg, kellel tavaliselt ei olnud maad. Sulane oli harilikult aastaks palgatud meessoost maatööline. Ajalooallikais mainitakse sulaseid Eestis alates 15. sajandist. Suuremais taludes oli perekonnaga sulasel 19. sajandil tihti oma majapidamine, ta elas sulasemajas ja võis kasutada väikest maalappi. Vallaline sulane elas aga taluperes. Teoorjuse ajal tuli suuremates taludes pidada ka mõisas regulaarselt teotööl käivat sulast. Palka sai sulane peamiselt natuuras: lisaks toidule ja peavarjule rõivaid, vilja jm. Sulasele vastas naistöölisena ja karjatalitajana tüdruk, harilikult noorem vallaline naine. Suvisteks töödeks jüripäevast mihklipäevani palgati vajadusel suviline, hooajatöödeks (heinategu, lõikus, kartulivõtt) lisaks veel päevilisi. adratalupoeg maavaba talupoeg ori ehk trääl Pundenik teenija vabadik vabatalupoeg üksjalg pooleteramees
Uus Kord (Indoneesia)

See artikkel räägib Indoneesia riigikorrast 1960.–1990. aastail. Teiste kasutuste kohta vaata artiklit Uus Kord. Uus Kord (indoneesia keeles Orde Baru ehk Orba) oli Indoneesia riigikord, mis algas president Suharto võimuletulekuga 1966. aastal. Termini võttis enda režiimi kohta kasutusele Suharto ise, sellele vastandus esimese presidendi Sukarno aja Vana Kord ehk Orde Lama. Pärast 1965. aastal toimunud riigipöördekatset oli riigi poliitiline olukord ebastabiilne, kuni Suharto Uus Kord laia populaarsust koguma hakkas. 1966. aasta põlvkonna (Angkatan 66) liikmed hakkasid end propageerima uue generatsiooni juhtide ja mõtlejatena. Kuna 1950. aastate lõpust kuni 1960. aastate keskpaigani oli Indoneesias aset leidnud poliitilisi konflikte ning majandus oli languses, lubasid Uue Korra esindajad tuua poliitikasse korra, toetada majanduse arengut ja tsentraliseerida poliitilised protsessid. Uut Korda iseloomustas 1960. aastate lõpust suur sõjaväe mõjuvõim, poliitiliste ja ühiskondlike organisatsioonide bürokratiseerimine ja korporatiseerimine ning opositsiooni valiv, kuid efektiivne represseerimine. Režiim oli antikommunistlik ning 1990. aastatel iseloomustas seda islamism. Juba paari esimese Uue Korra aastaga hakkasid mitmed selle algsed toetajad režiimile vastanduma. Uut Korda toetas vaid väike osa tsiviilelanikkonnast ja sõjavägi. Demokraatlik liikumine Uus Režiim, mis sundis 1998. aastal Suharto tagasi astuma, on saanud negatiivse tähenduse. Seda kasutatakse ka korruptsiooni ja onupojapoliitika iseloomustamiseks laiemalt. Stop talk of KKN. The Jakarta Post (24. august 2001). Watson, C.W. (Bill), Of Self and Injustice. Autobiography and Repression in Modern Indonesia, Leiden 2006, KITLV, ISBN 9971-69-369-0 McGregor, Katharine E., History in Uniform. Military Ideology and the Construction of Indonesia’s Past, Leiden 2007, KITLV, ISBN 978-9971-69-360-2 Oral History Collection In Search of Silenced Voices at the International Institute of Social History — Collection of interviews with Indonesian exiles, on political roles and personal experiences before and after 30 September 1965.
1999. aasta Slovakkia presidendivalimised

1999. aasta Slovakkia presidendivalimised toimusid 15. mail ja nende II voor 29. mail 1999. Võtijaks tuli koalitsiooni väikseima osapoole Kodanike Üksteisemõistmise Partei (SOP) esindaja Rudolf Schuster. Slovakkia Statistikaamet
Lena Hallengren

Lena Ingeborg Hallengren (sündinud 25. detsembril 1973 Kalmaris) on Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik. Ta on olnud Rootsi kirikuasjade minister (2004–2006), laste, eakate ja soolise võrdõiguslikkuse minister (2018–2019) ja sotsiaalminister (2019–2021). Ta on saanud pedagoogilise hariduse Kalmari Ülikoolis, kuid õpetamisega ei ole ta tegelenud. Ta hakkas poliitikaga tegelema 1990. aastate keskel, olles Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Noorteliiga (SSU, Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund) liige. SSU-s oli ta ametiühingusekretär (1999–2002) ja ametiühingunõukogu liige (1995–2002). Ta oli Kalmari vallavolikogu liige ja linnavolikogu aseesimees. Aastatel 1996–1998 töötas ta ka Kalmari maakonna poliitikasekretärina. Pärast 2002. aasta parlamendivalimisi määrati ta haridusministri asetäitjaks ja noorteministriks (ta oli Rootsi eelkooli- ja noorteminister ning täiskasvanuhariduse minister 21. oktoobrist 2002 kuni 6. oktoobrini 2006, lisaks oli ta 13. septembrist 2004 kuni 6. oktoobrini 2006 Rootsi kirikuasjade minister) ning ühtlasi juhtis ta sotsiaaldemokraatide noorte erirühma. 2002. aastal oli ta asetäitja Euroopa Liidu niinimetatud tulevases konvendis, mille ülesandeks oli arutada ja valmistada ette ettepanekuid uue EL-i põhiseaduse kohta. 2006. aasta Rootsi parlamendivalimistel valiti ta Riksdagi liikmeks. Ta oli 2006–2009 keskkonna- ja põllumajanduskomisjoni liige, 2009–2010 transpordikomisjoni esimees ja 2006–2010 sotsiaalkindlustuskomisjoni aseesimees. Oma ametiajal aastatel 2010–2014 oli ta sotsiaalkomisjoni aseesimees ja sõjadelegatsiooni liige. Pärast 2014. aasta parlamendivalimisi oli ta sõjadelegatsiooni liige ja hariduskomisjoni esimees. 8. märtsist 2018 (pärast Åsa Regnéri tagasiastumist) kuni 21. jaanuari 2019 oli ta Rootsi laste, eakate ja soolise võrdõiguslikkuse minister. 21. jaanuarist 2019 kuni novembrini 2021 oli ta Rootsi sotsiaalminister. Ta on abielus Jonas Hellbergiga, kes on Kalmari lääni sotsiaaldemokraatlik maavolikogu poliitik ning SA Kalmari Muuseum ja Maakonna Muuseumide Koostöökogu esimees. Paar elab Kalmaris ja neil on kaks last.
Injazor

Injazor (mokša keeles оцязор) on ersa valitsejate tiitel, mis vastab tiitlitele nagu kuningas või vanem. Injazor tähendab otsetõlkes 'suur juht' või 'suur valitseja'. Peale selle kasutatakse veel ka nimetust kanazor, mille eesliide on laenatud turgi keeltest, tõenäoliselt volgabulgaarlastelt. Injazorid kujunesid välja enne 13. sajandit, kui mordvalased organiseerusid suuremateks riiklikeks moodustiteks. Kõige kuulsam injazor oli Purgaz, kes sõdis 13. sajandil nii venelaste kui tatarlaste vastu. Alates Nõukogude Liidu lagunemisest ja Mordva Vabariigi loomisest on injazore ersade seas hakatud taas valima. Praegune injazor on alates 2019. aastast Syreś Boläeń , kes resideerib Ukrainas Kiievis.
Tõnu Tõniste (pedagoog)

Tõnu Tõniste (sündinud 24. mail 1950 Pärnus) on eesti kooliõpetaja ja koolijuht. Ta lõpetas aastal 1968 Pärnu 2. Keskkooli. Aastal 1973 lõpetas ta Tallinna Pedagoogilisse Instituudi ning pärast ajateenistust Nõukogude armees asus tööle füüsikaõpetajana. Aastal 1974 asus ta tööle Pärnu 2. Keskkooli. Ta on töötanud õpetajana ja direktori asetäitjana õppealal Are 8-klassilises Koolis ning lektorina EKP Pärnu Linnakomitees. Suvevaheaegadel töötas ta Eesti Õpilasmalevas (rühmakomandörina Pärnu Rajoonis ning Pärnu piirkonna komandörina ja ka komissarina). Aastatel 1985–1991 töötas ta Pärnu 4. Keskkooli direktorina. Aastatel 1991–2004 oli ta Pärnu Raeküla Gümnaasiumi direktor. 2004. aastast töötab füüsika õpetajana Pärnu Ülejõe Gümnaasiumis ning 2011 aasta veebruarist ka Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumis. Tõnu Tõniste
Vadakuvalk

Vadakuvalk on piimavalkude rühm mis on eraldatud vadakust. Vadak on kohupiima, juustu või kaseiini valmistamise protsessi jääkprodukt. Vadakuvalk, mis moodustab 20% kogu piimavalgust, koosneb mitmest valgust, sealhulgas beetalaktoglobuliinist, alfalaktalbumiinist (α-LA) ja immunoglobuliinidest (Ig). Samuti sisaldab see kõiki 20 aminohapet ja 9 asendamatut aminohapet. Vadakuvalkudel on ka suurepärased funktsionaalsed omadused: hea lahustuvus, väike viskoossus, geelistumise ja emulgeerivad omadused. Peamiselt kasutatakse vadakuvalku spordivaldkonnas, kuna on asendamatu aminohappe leutsiini allikas. Leutsiin on sportlastele oluline, kuna mängib võtmerolli lihasevalkude sünteesil ja lihaste kasvu soodustamisel. Samuti on leitud, et vadakust saadud bioaktiivsetel komponentidel on antimikroobsed omadused ning need parandavad immuunkaitset ja luude tervist, antioksüdatiivset aktiivsust ning aitavad kaitsta vähi ja südame-veresoonkonna haiguste eest. Vadakut saab töödelda mitmel viisil, olenevalt vadakuvalgu tüübist saadavast tootest. Peamised kaubanduslikud vormid: Kontsentraadid (WPC). Kontsentraadid on vähese rasva- ja kolesteroolisisaldusega, kuid üldiselt on neis suurem bioaktiivsete ühendite sisaldus ja süsivesikute sisaldus laktoosi kujul. Sisaldavad umbes 29–89% valku. Isolaadid (WPI). See on vadakuvalgu puhtaim vorm, sisaldab 90% või rohkem valku minimaalse laktoosisisaldusega (<1%) ja praktiliselt ilma rasvata, kuid on tavaliselt kallim vorm võrreldes kontsentraadiga. Isolaate töödeldakse rasva ja laktoosi eemaldamiseks, kuid nende bioaktiivsete ühendite sisaldus on tavaliselt väiksem. Hüdrolüsaadid (HWP). Hüdrolüsaadid on eelnevalt seeditud, osaliselt hüdrolüüsitud vadakuvalgud, mis seetõttu imenduvad kergemini. Tugevalt hüdrolüüsitud vadak võib olla vähem allergeenne, kui muud vadaku vormid. Võrreldes teiste vormidega on hüdrolüüsitud vadakuvalgul kibe maitse. Mälgand,L (lk 10). "Membraantehnoloogiate kasutamine hapu vadaku demineraliseerimiseks" (PDF). Eesti Maaülikool. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 6.12.2021. Vaadatud 07.12.2021. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |aeg= (juhend) Solak,B.B , Akin,N (lk 129-137). "Health Benefits of Whey Protein: A Review". Journal of Food Science and Engineering 2. 2012. Vaadatud 07.12.2021. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |aeg= (juhend)CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) Gangurde,H.,Chordiya,M.A, Patil,P.S, Baste,N.S (lk 69-77). "Whey Protein". Scholars' Research Journal. Vol 1 Issue 2. Jul 2011. Vaadatud 07.12.2021. {{netiviide}}: kontrolli kuupäeva väärtust: |aeg= (juhend); kursiiv/rasvane kiri pole lubatud: |väljaandja= (juhend)CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link)
Vlad Vas

Sündinud 18. märtsil 1986, Eestis, Tallinnas. Haridus – Kõrgmajanduslik ja rakenduspsühholoogia. Raamatute autor: "Tee sillale" - lugu; "Valguse sõdalased" - fantaasia; "Kohvikassi muinasjutud"; "SlovoMagatel" - luule; "DeadEnd" - ingliskeelne raamat - psühholoogiline põnevik; "Poeetiline kujundaja" - luule; "Läbi seljatšakra" - psühholoogia; "Jumal tänatud!" - luule. Vene Föderatsiooni Kirjanike Liidu liige ja Euraasia Kirjanike Gildi liige. Reklaami- ja kirjandusagentuuri RekLit asutaja. Ülemaailmse projekti "EcoPsychology" autor. Podcasti autor ja raadio "InfoDetox" pealkiri. Heategevusfondi "NoorteFond" autor. Psühholoogide veebikataloogi wwww.psuhholoogia.ee autor