laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Louis Daguerre

Louis-Jacques-Mandé Daguerre (18. november 1787 – 10. juuli 1851) oli prantsuse kunstnik ja keemik, kes sai tuntuks dagerrotüüpia kui esimese praktikas kasutuskõlbliku fotografeerimisviisi leiutamisega. Louis-Jacques-Mandé Daguerre sündis Cormeilles-en-Parisis Val-d'Oise'is Prantsusmaal. Ta hakkas tööle kui arhitekti õpipoisina ning juba 16. eluaastaks oli ta Pariisi teatri lavakujundaja assistent. Ta oli eriti leidlik valguse suunamise ja -efektidega ning abistas veel teisigi teatreid Pariisis.[viide?] Ta lõi "muljetavaldavate illusioonide teatri", mille ta nimetas Dioramaks. See oli näitus suurtest piltidest, mis olid tehtud kuulsates kohtades koos muutuvate valgusefektidega.[viide?] Daguerre kasutas maalimisel abivahendina tavaliselt camera obscura't. 1826. aastal tutvus ta Nicéphore Niépce'i tööga, keda peetakse esimese jääva foto loojaks. 4. jaanuaril 1829 ühendasid nad jõud.[viide?] Nende koostöö jäi lühikeseks, kuna Niépce suri 1833. aastal. Daguerre jätkas eksperimenteerimist üksi ning tegi oma suuravastuse täiesti kogemata. 1835. aastal pani ta ilmutatud plaadi oma keemiakappi ning mõni päev hiljem märkas ta üllatusega, et varjatud kujutis oli ilmunud. Daguerre järeldas, et see sai juhtuda katkisest kraadiklaasist eritunud elavhõbedaaurude mõjul. See avastus oli väga tähtis, kuna nüüd oli võimalik pilte ilmutada kaheksa tunni asemel vaid poole tunniga.[viide?] Kuigi ta teadis nüüd, kuidas neid pilte teha, siis alles 1837 oli ta võimeline neid parandama. Uue protsessi nimeks sai dagerrotüüpia.[viide?] Daguerre hakkas oma leiutisele otsima sponsoreid, kuid keegi ei olnud eriti huvitatud. Ta pöördus Prantsuse Teaduste Akadeemia sekretäri Francois Arago poole, kes nägi leiutises potentsiaali kunsti ja teaduse arenguks ning teatas sellest leiutisest akadeemia töökoosolekul juba 7. jaanuaril 1839. Arago pakkus, et Prantsuse riik ostab leiutise ja kingib selle õigused kogu maailmale; Daguerre’ile määrati eluaegne pension.[viide?] Avastus avalikustati laiemalt 19. augustil 1839, kui Prantsuse valitsus ostiski endale dagerrotüüpia õigused, teadmata, et Daguerre oli patenteerinud protsessi Inglismaal ja Walesis 14. augustil – ainult viis päeva varem.[viide?] 10. juulil 1851 suri Daguerre oma kodus Bry-sur-Marne'is (12 km kaugusel Pariisist) südamerabanduse tagajärjel. Sinna on ta ka maetud.[viide?] dagerrotüüpia Nicéphore Niépce (1787–1851) and the Invention of Photography, Metropolitan Museum of Art A History of Photography, by Robert Leggat: Daguerre, Louis Jacques Mande
Abolitsionism

Abolitsionism oli poliitiline liikumine, eelkõige Ameerika Ühendriikides, Suurbritannias ja Prantsusmaal 18. ja 19. sajandil, mis taotles orjanduse kaotamist. Abolitsionistlik liikumine oli eksisteerinud ühel või teisel moel 16. sajandist saadik, kui algas massiline orjakaubandus Aafrikast Põhja- ja Lõuna-Ameerikasse, ent intensiivistus 19. sajandi esimesel poolel Ameerika Ühendriikides president Abraham Lincolni valitsemisajal ning kulmineerus Ameerika Ühendriikide kodusõja puhkemisega, mille tulemusena kaotati 1865. aastal 13. konstitutsiooniparandusega ametlikult orjandus. Suurbritannias keelustati Briti impeeriumi piires orjakaubandus 1807. aastal, aga kuna orjapidamine jätkus endiselt ka pärast seaduse kehtestamist, kaotati orjandus täies ulatuses ametlikult 1833. aasta seadusega. Prantsusmaal kaotati orjakaubandus algselt 1794. aastal, ent see taastati Napoleoni eestvedamisel 1804. aastal. Orjandus taaskaotati Prantsusmaal 1848. aastal teise vabariigi ajal. Abolitsiolistlik liikumine inspireeris ka paljusid tolle aja kunstnikke ja kirjanikke, nagu näiteks Walt Whitmani, Ralph Waldo Emersoni ja Henry David Thoreaud. Tuntuim romaan mustanahaliste orjade kohtlemisest 19. sajandil on Harriet Beecher-Stowe "Onu Tomi onnike", mida on peetud ka mõjuvõimsaimaks orjandusevastaseks kirjutiseks. Kunstnikest maalis orjakaubanduse ja -pidamise koledustest William Turner ja William Blake. ENE 1. köide, Tallinn, 1968, lk 38 Abolitionism - U.S. history Abraham Lincoln (1809-1865)[alaline kõdulink] Roman Beloussov "Onu Tomi onnikese võti". Tõlkinud Ursula Põks. Kirjastus Eesti Raamat, Tallinn 1975 "William Blake and Slavery". Originaali arhiivikoopia seisuga 17. august 2008. Vaadatud 6. juunil 2012.
Autonoomia

Autonoomia (kreeka keeles autos 'ise', nomos 'seadus') on osaline iseseisvus, mis on antud osale riigi territooriumist, näiteks ühele rahvusele. Riikliku autonoomia tunnus on iseseisvate seadusandlus-, valitsemis- ja kohtuasutuste olemasolu. NSV Liidu autonoomseteks üksusteks olid autonoomsed nõukogude sotsialistlikud vabariigid, autonoomsed oblastid ja autonoomsed ringkonnad. Mitteterritoriaalne autonoomia
Autoritaarne isiksus

Autoritaarne isiksus on inimese hoiak või suhtumine, mida iseloomustab usk täielikku kuulekusse ja teise inimese võimule allumisesse, selle usu juhtimine enda suhtes alluvate inimeste rõhumise kaudu. Tavaliselt on autoritaarsete isiksuste puhul tegemist inimestega, keda iseloomustab grupisituatsioonis jäik, ennast pealesuruv, alistumist nõudev, võimutsev, teisi mitte kuulav ega arvestav käitumine. Autoritaarsele isiksusele on omane mõtteviis, et võimuesindajatel ja juhtidel on absoluutne õigus oodata teistelt allumist ja kuulekust. Nartsissism
Hudsoni väin

Hudsoni väin on väin, mis ühendab Labradori merd Hudsoni lahega ja eraldab Baffini saart Põhja-Ameerika mandrist. Väina pikkus on umbes 800 km. Laius 65...240 km. Sügavus kohati üle 900 meetri. Väinas on tugevad looded. Talviti on väin kaetud jääga, mis liigub koos loodetega, jää sulab suvel. Väin on nimetatud inglise maadeavastaja Henry Hudsoni järgi, kes uuris väina 1611. aastal oma teisel ekspeditsioonil Põhja-Ameerikasse. Hudsoni laht
Demokraatlikud vabadused

Demokraatlikud vabadused on sõnavabadus, trükivabadus, koosolekute ja demonstratsioonide vabadus, südametunnistuse vabadus, elukoha valiku vabadus.
Deklaratsioon

Deklaratsioon on ametlik või pidulik avaldus. Roseni deklaratsioon Pekingi deklaratsioon Pyongyangi deklaratsioon Deklaratsioon Eesti NSV suveräänsusest Ühinenud Rahvaste deklaratsioon Ameerika Ühendriikide iseseisvusdeklaratsioon
Homöotermia

Homöotermia ehk püsisoojasus (varasemas eesti keeles ka soojaveresus) on teatud selgroogsete (lindude ja enamiku imetajate) võime hoida oma kehatemperatuuri sõltumatuna ümbritseva keskkonna temperatuurist. Homöotermia vastand on poikilotermia, nende kahe mõiste piirjuhuks on heterotermia. Homoötermia on homöostaasi üks peamisi eelduseid. Loomade homöotermia saavutatakse üldjuhul metabolismi kiirust muutes; jämedalt võttes võib öelda, et kui ümbritseva keskkonna temperatuur langeb, siis organismi ainevahetus kiireneb, ja vastupidi. Et homöotermia kui organismide kehatemperatuuri püsimine võib olla ka passiivne, keskkonnatemperatuuri püsimisest põhjustatud, siis et rõhutada erinevust passiivse ja aktiivse temperatuuri hoidmise vahel, eristatakse ektotermiat (passiivne) ja endotermiat (aktiivne). ektotermia poikilotermia termoregulatsioon Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1]
Dünastia

Dünastia (kreeka sõnast δυναστεία) on rida samast suguvõsast põlvnenud ja üksteise järel valitsenud monarhe. Dünastiate loend
Edikt

Edikt on riigi valitseja, enamasti monarhi tähtis määrus või käskkiri. Praegu on ainus edikte välja andev valitseja paavst. Nantes' edikt Milano edikt
Föderalism

Föderalism on põhimõte, mille järgi mitu riiki moodustavad liitriigi või muudetakse unitaarriik liitriigiks (föderatsiooniks). Föderalismi pooldajad on föderalistid.
Harta

Harta on riiklikult või muul viisil ametlikult välja antud dokument, milles on määratletud isikule või organisatsioonile antud õigused. Ajaloolised õigusliku sisuga dokumendid kuuluvad ürikute hulka. Ateena harta Atlandi harta Barcelona harta Euroopa regionaal- ja vähemuskeelte harta Euroopa regionaalse/ruumilise planeerimise harta Euroopa sotsiaalharta Harta 12 Harta 77 Maailma looduskaitseharta Maakera harta Magna Carta Rahva Harta Veneetsia harta Üleilmne roheliste harta
Historitsism

Historitsism (tuletub kreekakeelsest sõnast ιστορία istoría, mis tähendab 'ajalugu') on peamiselt arhitektuuris ja maalikunstis esinenud, möödunud ajastute kunstistiilide ajaloolist taasteket kujutanud ja matkinud kunstisuund 19. sajandil ja 20. sajandi alguses. Keiserlikku miljööd loovaid historitsistlikke uus- ehk neostiile (uusbütsants, uusromaanika, uusgootika, uusrenessanss, uusbarokk, uusrokokoo ja uusklassitsism) kasutati ja rakendati peamiselt arhitektuuris paralleelselt, nii samaaegselt kui üksteisest eraldiseisvalt. Kuigi nii-öelda ajaloolistav kunst võib lähtuda peaaegu mis tahes mineviku kunstivoolust, ei tohi sama kunstiteose piires kasutada mitme kunstivoolu detaile ja eeskujusid. Vastasel juhul on tegemist eklektitsismiga. Historitsism tekkis romantismi mõjul aastatel 1840–1900 industriaalselt ja majanduslikult arenevas Euroopas ning seejärel tsiviliseeruvas Põhja-Ameerikas. Historitsismile eelnenud klassitsism ja romantism lähtusid samuti eelnenud ajastute stiilidest – klassitsism antiigist ja romantism keskaja eeskujudest. Uus kunstisuund seevastu ei olnud seotud kindla ajalooperioodiga. Sakraalehitistes kasutati romaani ja gooti vorme, profaanehitistes võeti eeskujuks antiiki, renessanssi ja barokki. Historitsistlikult on kujundatud rohkearvuliselt mõisaid ja villasid, mis ehitati XIX sajandil ning XX sajandi alguses aadlike või uusrikaste tarbeks nii Euroopas kui ka Uues Maailmas. Põhja-Ameerikas mängis tähtsat rolli niinimetatud Keisriosariik, mis peegeldas Briti monarhia ja Euroopa keisririikide mõjusid üle terve mandri. Tollases Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigis ja Ameerika Ühendriikides levisid: Georgian style ehk George'i ajastu stiil (1714–1830), kasutatud on ka mõistet Regency style, Regency (1811–1837); Victorian style ehk Victoria ajastu stiil (1837–1901), millele eelnes vahetult uusjakobiinlik stiil; Edwardian style ehk Edwardi ajastu still (1901–1914); uusparunistiil (Šotimaa ja Põhja-Iirimaa eeskujul). Prantsusmaal võttis ilmet Teisele keisririigile omane klassitsistlikult barokne Teise keisririigi stiil ja beaux-arts. Venemaa keisririigis kui ka Serbia ja Bulgaaria mõjusfääri aladel Balkani maades taaselustus ehitiste kujundamine Bütsantsi arhitektuuri eeskujudel – uusbütsantsi ja uusvene stiil. uusbütsants uusromaanika uusgootika uusrenessanss uusbarokk uusrokokoo uusmauri uusklassitsism
Koalitsioon

Koalitsioon on erakondade ajutine liit. Koalitsioonivalitsus ehk valitsusliit on mitmest erakonnast moodustatud valitsus parlamentaristlikus riigis. Koalitsioonivalitsus võib olla enamusvalitsus või vähemusvalitsus.
Koalitsioonisõjad

Koalitsioonisõdadeks (prantsuse keeles Guerres de Coalitions, saksa keeles Koalitionskriege, hollandi keeles Coalitieoorlogen) nimetatakse seitset sõda Euroopa suurvõimudest koosnenud sõjaliste koalitsioonide ja 1799. aastast Napoleon I poolt juhitud Prantsusmaa vahel. Koalitsioonisõjad olid: Esimese koalitsiooni sõda (aprill 1792 – oktoober 1797) Teise koalitsiooni sõda (1798/99 – 1801/02) Kolmanda koalitsiooni sõda (1803/05 – detsember 1805) Neljanda koalitsiooni sõda (1806 – juuli 1807) Viienda koalitsiooni sõda (aprill – oktoober 1809) Kuuenda koalitsiooni sõda (märts 1813 – mai 1814) Seitsmenda koalitsiooni sõda, tuntud ka kui Sada päeva (märts – juuli 1815) Grab 2003, lk 1 Grab, Alexander (2003). Napoleon and the Transformation of Europe. Palgrave Macmillan. ISBN 978-1403-937-57-5. Vaadatud 27. mail 2016.
Poikilotermia

Poikilotermia ehk allotermia ehk kõigusoojasus (varasemas eesti keeles ka külmaveresus) on organismide kehatemperatuuri sõltuvus ümbritsevast keskkonna temperatuurist, ehk organismide termoregulatsiooni puudumine. Poikilotermsed organismid on kõik selgrootud ja selgroogsetest kalad, roomajad ja kahepaiksed. Poikilotermia vastand on homöotermia, nende piirjuhtu nimetatakse heterotermiaks. Et poikilotermia kui organismide kehatemperatuuri kõikumine võib olla vahel ka aktiivne, organismide endi põhjustatud, siis et rõhutada erinevust passiivse ja aktiivse kõikumise vahel, eristatakse ektotermiat (passiivne) ja endotermiat (aktiivne). ektotermia endotermia homöotermia termoregulatsioon Eesti kirjakeele seletussõnaraamat, 2009. [1]
Kodukariõigus

Kodukariõigus (saksa keeles Hauszuchtrecht) oli mõisniku õigus mõista oma talupoegade üle kohut ning neid karistada ihunuhtluse või lühiajalise arestiga. 1804. aastani olid kodukariõiguse karistusmäärad piiramata. Hiljem oli peksu ülempiir 30 hoopi ja aresti pikkus kuni kaks päeva. Kodukariõigus kaotati Eestis 1865. aastal.
Kreoolid

Kreoolid on segarahvad. Näiteks on kreoolid eurooplaste Ladina-Ameerikas sündinud järeltulijad, aga ka igasugustes kolooniates sündinud koloniseerijate järeltulijad.
Guntis Valneris

Guntis Valneris (sündinud 6. septembril 1967 Riias) on Läti kabetaja, 1994. aasta maailmameister. Guntis Valneris hakkas kabet mängima 10-aastaselt. Tema esimene treener oli Viktors Adamovičs. 13-aastaselt tuli ta 64-ruudulises kabes Läti täiskasvanute meistriks ja Nõukogude Liidu noortemeistriks. Pärast seda spetsialiseerus ta rahvusvahelisele kabele ja tema treeneriks sai Emanuel Merins. 1984. aastal tuli ta NSV Liidu juunioride meistriks juba sellel alal. Samuti jagas ta koos hollandlase Hendrik van der Zeega esikohta juunioride maailmameistrivõistlustel. Pärast järelmatši krooniti ta juunioride maailmameistriks. Juunioride maailmameistriks tuli ta ka 1985. ja 1986. aastal. 1988. aastal tegi ta debüüdi täiskasvanute maailmameistrivõistlustel Paramaribos ning naasis sealt viienda kohaga. 1990. aasta maailmameistrivõistlustel jagas ta koos hollandlase Ton Sijbrandsiga Groningeni MM-turniiril teist-kolmandat kohta ning sai õiguse mängida tiitlimatši Aleksei Tšižoviga. 1991. aastal Tallinnas peetud maailmameistrimatšis tuli tal aga vastu võtta kaotus tulemusega 10:22. 1992. aastal tuli Valneris Euroopa meistriks ja saavutas Läti võistkonnas mängides kabeolümpial 3. koha. Samal aastal peetud maailmameistrivõistlustel tuli tal leppida kaheksanda kohaga. 1994. aastal tuli ta maailmameistriks, kui võitis Haagis toimunud turniiri. Aasta hiljem tuli tal maailmameistrimatšis tunnistada Aleksei Tšižovi paremust. 2008. aastal tuli ta 16-aastase vaheaja järel taas Euroopa meistriks. Maailmameister 1994 MM-hõbe 1990, 1991, 1995, 2000, 2005 MM-pronks 2003 Euroopa meister 1992 ja 2008; hõbe 1995, 1999, 2012, pronks 2006 Juunioride maailmameister 1984, 1985, 1986 Tallinna rahvusvahelise turniiri võitja 1990, 1995, 1996, 1998, 2001, 2003, 2005, 2008, 2009, 2010
Daidalos

Daidalos (vanakreeka keeles Δαίδαλος; ladina keeles Daedalus) oli vanakreeka mütoloogias osav kunstnik, ehitusmeister, käsitööline ja leiutaja. Ta tegutses algselt Ateenas või Atikas. Tema ema oli Iphinoe ja isa Metion. Tal oli õde Polykaste. Mõne allika järgi oli tema ema Alkippe ja isa Eupalamos. Tema taid oli laialt tuntud. Tema loodud figuurid nägid välja nagu elus. Tema õepoeg Perdix (mõnikord ka Talos) saadeti Daidalose juurde õppima. Poiss osutus nii targaks, et Daidalos heitis kadedusest ta kaljult alla. Athena päästis poisi ja muutis ta nurmkanaks (Perdix perdix). Ateena areopaag pagendas seepeale Daidalose, ent ta leidis varjupaiga Kreeta saarel. Seal rajas ta kuningas Minosele labürindi, kuhu peideti härjapeaga koletis Minotauros. Daidalos andis Ariadnele nõuande, millest Theseusel oli kasu pärast võitlust Minotaurosega: Theseus kasutas labürindist lahkumiseks Ariadne lõnga. Karistuseks hoiti Daidalost koos tema poja Ikarosega vangis. Vangistatud Daidalos valmistas linnusulgedest ja küünlavahast endale ja Ikarosele tiivad ning lendas nendega ära. Hoolimata isa hoiatustest lendas Ikaros liiga kõrgele ning sattus päikesevankrile liiga lähedale. Vaha tema tiibade vahel sulas ning ta kukkus merre, mida nüüd kutsutakse Ikaría mereks. Daidalos mattis Ikarose saarele, mida nüüd kutsutakse Ikaría saareks. Teda jälgis nurmkana, kes lõpuks häälitses "Perdix". See oli nurmkanaks muudetud Polykaste, Daidalose õde ja Perdixi ema. Nüüd oli tema poja eest kätte makstud. Daidalos leidis lõpuks pelgupaiga Sitsiiliast sikaanide kuninga Kokanose juurest. Minos püüdis oma laevastikuga Daidalost Sitsiiliast üles leida. See õnnestus tal mõistatuse abil, mille ta Kokalosele andis. Kuningas Kokalos reetis end ja Minos nõudis Daidalose väljaandmist. Kokalos teeskles külalislahkust, kuid tappis Minose saunas (ühe versiooni järgi uputades, teise järgi keeva veega). Minose saatjad tapsid kuninga ning jäid Sitsiiliasse kauaks. Nendelt pärinevat Herakleia Minoa linna nimi. Palju hiljem, pärast 480. aastat eKr, leidis Akragase türann Theron väidetava Minose haua ning saatis säilmed Kreetale tagasi. Daidalos tegi kuningas Kokalosele veel leiutisi.
Gottlieb Daimler

Gottlieb Wilhelm Daimler (õieti Däumler; 17. märts 1834 Schorndorf – 6. märts 1900 Cannstatt Stuttgardi lähedal) oli saksa insener, konstruktor ja tööstur. Ta töötas koos Wilhelm Maybachiga välja esimese hõõgsüütega kiirekäigulise bensiinimootori. Samuti konstrueeris ta esimese neljarattalise sisepõlemismootoriga auto.
Daina

Daina on leedu või läti rahvalaul. Leedu rahvalaul Läti rahvalaul "Läti 100. Daina. Contra" Vikerraadio, 15.11.2018
Daktül

Daktül (vanakreeka sõnast δάκτυλος 'sõrm') on värsijalg, milles ühele pikale silbile järgneb kaks lühikest silpi (kvantiteerivas värsimõõdus) või ühele rõhulisele silbile kaks rõhutut silpi (silbilis-rõhulises värsimõõdus). Nimetus tuleb sellest, et sõrmes järgneb ühele pikale lülile kaks lühikest lüli.
Daktülograafia

Daktülograafia, nimetatakse ka sõrmendkirjaks või pimedate viipekeeleks või taktiilseks viipekeeleks, on pimekurtide suhtlemisviis, kus sõrmendeid kujutatakse partneri peopesal või/ja kasutatakse viipe sooritamiseks ka partneri kätt. Braille kiri Sõrmejälg
Daktüloloogia

Daktüloloogia ehk sõrmkõne ehk sõrmendkõne on kirjapildi edasiandmine daktüloloogiatähestiku abil.
Daktüloskoopia

Daktüloskoopia on sõrmejälgede uurimine isiku tuvastamiseks. daktopulber August Liit. Näpujäljend ja selle kasutamine isiku kindlakstegemise vahendina. Politseileht, 28. oktoober 1939, nr. 20, lk. 469–476.
Édouard Daladier

Édouard Daladier [edu'aar daladj'ee] (18. juuni 1884 Carpentras – 10. oktoober 1970 Pariis) oli Prantsusmaa poliitik. Ta oli korduvalt Prantsusmaa peaminister, sealhulgas Teise maailmasõja alguse ajal. Ta kuulus Vabariiklikku, Radikaalsesse ja Radikaalsotsialistlikku Parteisse. Daladier oli korduvalt minister. 1924–1925 kolooniate minister, 1925 sõjaminister, 1925–1926 ja uuesti 1926 avaliku koolituse ja kaunite kunstide minister (tänapäeva mõistes haridus- ja kultuuriminister), 1930, uuesti 1930–1931 ja veel kord 1932 avalike tööde minister, 1932–1934 sõjaminister, 1936–1937 ja 1938 asepeaminister, 1936–1940 riigikaitse- ja sõjaminister ning 1939–1940 ja uuesti 1940 välisminister. Daladier oli peaminister kolm korda: 31. jaanuarist 26. oktoobrini 1933 (ühtlasi sõjaminister), 20. jaanuarist 9. veebruarini 1934 (ühtlasi välisminister) ja 10. aprillist 1938 21. märtsini 1940 (ühtlasi kaitse- ja sõjaminister ning ajuti välisminister). Ta kirjutas alla Müncheni kokkuleppele, kuigi uskus, et Saksamaa jätkab vallutusi. 3. septembril 1939 kuulutas Daladier' valitsus Saksamaale sõja, kuid sõjategevusest hoiduti. Daladier keelustas 1939. aasta septembris Prantsuse Kommunistliku Partei, mis toetas Molotovi-Ribbentropi pakti. 1940. aasta märtsis astus ta tagasi, sest oli keeldunud Soomet Talvesõjas abistamast. Pärast Teist maailmasõda oli Daladier Prantsusmaa Saadikutekoja liige ja Charles de Gaulle'i poliitiline vastane. 1953–1958 oli ta Avignoni linnapea.
Henry Dale

Sir Henry Hallett Dale (9. juuni 1875 London – 23. juuli 1968 Cambridge) oli inglise farmakoloog, biokeemik ja füsioloog. Ta uuris muu hulgas tungaltera ning teiste alkaloidide, näiteks türamiini ja histamiini toimet. Aastal 1936 pälvis ta koos Otto Loewiga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna "avastuste eest närviimpulsi keemilise ülekande vallas". Nimelt uuris ta atsetüülkoliini rolli selles ülekandes. Dale'i reegel "Sir Henry Dale Facts". The Nobel Prize. Vaadatud 28. detsember 2020.
Dalian

Dalian on sadamalinn ja ringkonna õigustega linn Hiinas Liaoningi provintsis. Haldusüksusena koosneb linn järgmistest osadest: Xigangi linnaringkond (西岗区), 26 km², u 320 000 elanikku Zhongshani linnaringkond (中山区), 43 km², u 360 000 elanikku; Shahekou linnaringkond (沙河口区), 49 km², u 610 000 elanikku; Ganjingzi linnaringkond (甘井子区), 491 km², u 580 000 elanikku; Lüshunkou linnaringkond (旅顺口区), 506 km², u 210 000 elanikku; Jinzhou linnaringkond (金州区), 1390 km², u 670 000 elanikku; Pulandiani linnaringkond (普兰店区), 2923 km², u 830 000 elanikku; Changhai maakond (长海县), 119 km², u 80 000 elanikku; Wafangdian (瓦房店市), 3791 km², u 1,03 miljonit elanikku; Zhuanghe (庄河市), 3900 km², u 890 000 elanikku. Seventh National Population Census of the People's Republic of China Daliani koduleht
Dalmaatsia

Dalmaatsia (horvaadi keeles Dalmacija) on ajalooline piirkond Aadria mere idarannikul Horvaatia ning osalt Montenegro territooriumil. Ta ulatub Rabi saarest loodes kuni Kotori laheni. Dalmaatsia koer Dalmaatsia rannik Dalmaatsia saared
Dalmaatsia koer

Dalmaatsia koer on koeratõug, mida iseloomustab valge karv mustade või punakaspruunide laikudega.
Dale'i reegel

Dale’i reegel on bioloogiline seaduspära, mille kohaselt ühe neuroni kõik aksoni harud produtseerivad ühtesid ja samu spetsiifilisi mediaatoreid. Reegel on nime saanud inglise füsioloogi ja farmakoloogi Henry Hallett Dale’i järgi. Reegel on formuleeritud aastal 1914.
Daltonplaan

Daltonplaan on Helen Pankhursti väljatöötatud õppetöövorm, mis paneb rõhku õpilaste iseseisvale tööle. Õpilased valivad koolis õppeaja ja parasjagu õpitava õppeaine suuresti iseseisvalt. Õpetajal on peamiselt juhendav ja nõuandev roll. Daltonplaan on saanud nime Ameerika Ühendriikide Daltoni linna järgi, kus seda 1910. aastate lõpus esimesena katsetati.
Fantastiline sümfoonia

"Fantastiline sümfoonia" (prantsuse keeles "Symphonie Fantastique"; alapealkirjaga "Episood kunstniku elust") on prantsuse romantilise helilooja Hector Berliozi sümfoonia. Sümfoonia esiettekanne toimus 1830. aastal. "Fantastiline sümfoonia" oli esimene romantiline programmiline sümfoonia. Franz Schuberti "Lõpetamata sümfoonia" loomisaeg oli küll kaheksa aastat varem, kuid see jõudis kuulajateni alles 1865. Sümfoonia on kirjutatud orkestrile, mille koosseisus on 2 flööti (teist dubleerib pikoloflööt), 2 oboed (teist dubleerib inglissarv), 2 klarnetit (esimest dubleerib es-klarnet), 4 fagotti, 4 metsasarve, 2 trompetit, 2 kornetit, 3 trombooni, 2 ofikleidi (originaalis üks ofikleid ja üks serpent), 2 paari timpaneid, väike trumm, taldrikud, suur trumm, kellad in C ja in G, 2 harfi ja keelpillirühm. Selle teose orkestrikäsitlus on avaldanud suurt mõju sümfoonilise muusika edasisele arengule. Sümfoonial on viis osa tavapärase nelja asemel. Rêveries - Passions (Unelmad - Kired) Un bal (Ball) Scène aux champs (Stseen väljadel) Marche au supplice (Rongkäik tapalavale) Songe d'une nuit de sabbat (Nõidade sabat) "Fantastiline sümfoonia" on romantismile omaselt autobiograafiline, kajastatud on tüüpiliselt kangelase kirglik armastus, kaunid unelmad, irooniline saatus. "Fantastiline sümfoonia" oli eriline mitmes mõttes: Programmiline sümfoonia. Ebatavaline osade arv. Monotemaatiline teos: esimese osa peateema ehk juhtteema ("armastatu teema") läbib kõiki osi, varasemates sümfooniates olid igas osas oma teemad. Tolle aja kohta väga suur orkester – 130 mängijat. Uudsed kõlavärvid: II osas kasutati esimest korda harfi, viiulid mängisid poogna puidust osaga (col legno), III osas inglissarve, V osas tuubat. V osa teema "Dies irae" saab surma sümboliks.