Nelipühilus

Nelipühi revival ehk nelipühilikkus on üks suurimaid protestantlikke suundumusi kristluses maailmas. Liikumine tegutseb peamiselt iseseisvate kohalike koguduste ja rühmitustena. Liikumine sai alguse 20. sajandi algusaastatel Ameerika Ühendriikides Kansases ja Los Angeleses. Nelipühi ärkamise sündi ja selle omaks võetud õpetuslikke vaateid mõjutasid oluliselt metodistid ja pühitsusliikumine. Nelipühi äratus rõhutab selle märgina Püha Vaimuga ristimist ja nähtavat keeltes rääkimist, samuti keelekümblusristimist ja kogudust, mis koosneb ainult elava kristliku usuga inimestest. Tänapäeval jaguneb nelipühilik-karismaatiline kristlus kolmeks osaks: klassikalised nelipühilased, karismaatilised liikumised ja neokarismaatilised. Hinnanguliselt on kogu maailmas 115 miljonit traditsioonilise nelipühi esindajat. Kui lisada ka nelipühial põhinevad karismaatilised ja neokarismaatilised liikumised, oli nelipühi-karismaatiliste liikumiste koguarv 2001. aastal ligikaudu 345 miljonit. Siiski on liikumise levik olnud märkimisväärne. Tänapäeval kuulub hinnanguliselt kuni veerand maailma ligikaudu kahest miljardist kristlasest ehk ligikaudu 500 miljonist inimesest nelipühi-karismaatilisesse liikumisse (2006). Arvud on hinnangulised ja varieeruvad olenevalt arvutusmeetodist oluliselt, sest juba 2000. aastal defineeriti kusagil mujal, et liikumise toetajaid on ligikaudu 550 miljonit. Karismaatiline liikumine mõjutab ka vanu konfessioone, näiteks katoliku ja luterlikku konfessiooni. Neokarismaatikud on jäänud peamiselt iseseisvateks liikumisteks ega ole ühinenud nelipühi ega ühegi olemasoleva konfessiooniga . Kõigil protestantidel on kokku umbes 376 miljonit liiget. 1914. aastal asutatud Assemblies of God on rahvusvaheliselt kõige olulisem nelipühi kirik. Nelipühi ärkamine rõhutab oma õpetustes Püha Vaimu ja Püha Vaimu armuande . Nelipühilikkus on karismaatiline liikumine selles mõttes, et keeltega rääkimist, prohvetlikku kuulutamist ja haigete tervendamist praktiseeritakse endiselt Püha Vaimu inspireeritud liikumise hulgas, kuigi mitte enam samal määral kui liikumise ajaloo algusaegadel. Nelipühilased rõhutavad Piiblit kui oma õpetuse alust ja järgijad on tavaliselt kreatsionistid . Lapsi ei liituta automaatselt nelipühi koguduste liikmeks, vaid liitumine toimub pärast isiklikku pöördumist, võttes vastu vabatahtliku ristimise ehk nn usklike ristimise, mille järel saab ristitud soovi korral liituda kohaliku nelipühikogudusega. Piibel : nelipühilased järgivad reformatsiooni põhimõtet, et Piibel on ainus õpetuse ja usuelu põhiraamat ( sola scriptura ). Piibel on Jumala ilmutus, mis on antud kirjalikul kujul teatud ajaloolises olukorras. See on muutumatu ja igavene ühendus. Piibli sõna jääb alati muutumatuks. Jumal : On üks igavene Jumal, kuid temas on kolme igavese isiku ühtsus: Isa, Poeg ja Püha Vaim. Nii et Jumal on kolmainuke . Üksolemise nelipühilikkus, mis tekkis nelipühi ärkamise algusaegadel, eitab Kolmainsust. Isa: Jumal on igavene Isa, kes lõi kogu loodu . Ta hoiab ja juhib ka kogu loomingut. Jumal on püha ja õige (õige). Ta on armuline ja halastav ning armastab oma loodud meest. Jumal on Vaim ja ta on kõikvõimas, kõiketeadev ja kõikjalviibiv. Poeg: Jumala Poeg Jeesus Kristus on üks Isaga ja on ka igavene Jumal. Jeesus Kristus sai inimeseks, et lunastada inimkond, kes langes pattulangemise tõttu . Ta suri vabatahtlikult ristil inimese patu eest. Ta tõusis surnuist üles ja tõusis taevasse ning istub Jumala Isa paremal käel. Jeesus tuleb tagasi, et viia kõik omad igavesse ellu. Püha Vaim: Jumala Püha Vaim on töötanud ja tegutseb koos Isa ja Pojaga. Ta on nüüd maa peal, et ülistada Jeesust Kristust inimestele kui Päästjat. Püha Vaim osaleb inimese taaselustamisel elavaks lootuseks. Jeesus ristib usklikud Püha Vaimuga, mille kaudu inimene saab võimekuse elada igapäevaelu. Püha Vaim varustab Jeesusesse uskujaid armuandidega koguduse ülesehitamiseks. Püha Vaim kasvatab usklike isiksust vastavalt Jeesuse poolt antud mustrile (nn Vaimu viljad). Usk / taassünd : Jumala sõna ja Jumala Püha Vaim mõjutavad inimest usu kaudu. Kui inimene võtab sõna vastu, uskudes Jeesusesse Kristusesse kui oma Päästjasse, saavad ta patud andeks ainuüksi Jumala armu läbi ja kogeb uuestisündi. Taassünd on Jumala töö inimeses usu kaudu. Selles antakse inimesele Jumala õigus ilma inimese teeneteta. Nelipühi äratus ühtib seega reformatsiooni põhimõtetega: üksi usk, üksi arm ( sola fide, sola gratia ). Nelipühilaste arusaam usu sünnist erineb aga näiteks luterlikust arusaamast: ristimine ( sakramendina ) ei ole usku genereeriv mõõt. Seetõttu ei risti nelipühilased oma lapsi, neid ja nende vanemaid lihtsalt õnnistatakse kogu ülejäänud elu. Nelipühilaste sõnul saavad lapsed Kristuse lepitustöö kaudu taevasse. . Kuigi inimkond on Aadama langemise tõttu rikutud, ei ole üksikisik hukule määratud üksnes sünni tõttu. Vaja on teadlikku, kuid Jumalale suunatud lahendust (see pole inimlihast ja inimese enda tööst sündinud lahendus). Seega ei kao mitte ristimise puudumine, vaid pattude mittekahetsematus ja mittekahetsematus.[viide?] „Kui inimene kasvab suureks ja jõuab sellisesse vanusesse, kus ta on võimeline eristama õiget ja valet, kutsub Jumal teda üles tegema meeleparandust ja võtma Jeesust oma ellu. Kuigi räägitakse niinimetatud lahenduskristlusest, ei ole see alati nii. Paljud usklike perede lapsed ei oska öelda konkreetset kuupäeva, millal nad usule tulid. Nad on lihtsalt sellesse sisse kasvanud ja ühel päeval saavad nad aru, et on aeg end ristida. Nelipühi usuvad ka, et näiteks raske vaimupuudega inimesed ja teised sarnased inimesed on nagu lapsed. Nad ei ole neetud ristimise puudumise tõttu. Jumal ei taha kedagi hukka mõista mitte tema sünni tõttu, vaid tema tahte tõttu.“ Ristimine : Ristimine on uuestisündimise lahutamatu osa. Kui inimene on saanud õigluse kingituse usu kaudu Jeesusesse Kristusesse, tuleb ta ristida Isa, Poja ja Püha Vaimu nimel. Ristimine kirjeldab uskliku liitumist Kristuses Jeesuse surmaga ja uskliku panemist Kristuse sisse. Piiblis kirjeldatakse ristimist kui matmist ja ristimine toimub ristitava täielikuks uputamiseks vette selle mudeli kohaselt. Ristimise kaudu liitub usklik kohaliku kogudusega, kuid teise kohalikku kogudusse siirdumisel ei ole vaja ristimist uuendada. Nelipühakristlaste arvates ei ole ristimine inimlik tegu, vaid kuulekuse tegu ehk Jumala tegu, mille Jumal Püha Vaimu kaudu esile toob. Kirik : Kõik Kristusesse usklikud kuuluvad ühte kirikusse, Kristuse ihusse, mille piirid ei järgi kohalikke kiriku- ja konfessionaalseid piire. Nelipühi kirikukontseptsioon rõhutab Jumala Pühast Vaimust sündinud usklike kristlaste ühtsust. Kuid lahkarvamused teiseste doktriinide osas ei tähenda, et mitte-nelipühilased ei saaks taevasse minna. Nelipühilased võivad tunda usutunnet ka nt. Jumalana Pühast Vaimust koos uuestisündinud usklike luterlastega . Piibel ütleb: Sellest te tunnete ära Jumala Vaimu: iga vaim, kes tunnistab, et Jeesus Kristus on tulnud lihas, on Jumalast ( 1. Johannese 4:2). Jeesus ise tunneb oma kogudust. Kuid seda kiriklikku sidet saab kogeda ainult kohaliku kirikuühendusena. Kohaliku kogudusega liituvad need, kes on uskunud Jeesusesse Kristusesse ja lasknud end ristida Isa, Poja ja Püha Vaimu nimel. Kogudus koosneb armu saanud patustest ja abivajajatest, kes elavad Jumala andestusest ja halastusest. Uue Testamendi järgi juhivad kogudust vanemad. Koguduse rahanduse aluseks on vabatahtlikud annetused, mida kogutakse traditsioonilisel kogumismeetodil. Ühiste praktiliste asjadega tegelemiseks on kihelkonnad asutanud üleriigilisi ühendusi. Selliseks ühenduseks on näiteks Fida International, mis on Soome suurim välisesindusorganisatsioon. Püha õhtusöömaaeg : kogudus tähistab püha õhtusöömaaega Jeesuse eeskuju järgi. Leiva ja veini söömine on Jeesuse Kristuse mälestussöök, kus ta ise on kohal. Armulauas kuulutatakse välja Jeesuse surm ja selle kaudu saadud pattude andeksandmine. Armulauas võivad osaleda kõik Jeesusesse usklikud ja usklikuks ristitud. Nelipühiliikumine tunnustab niinimetatud apostlite usutunnistusi ja vaimseid kokkuvõtteid. Nelipühi ärkamise juured on baptisti ja metodisti kirikute pühitsusliikumistes, mis mõjutasid Ameerika Ühendriike 19. sajandil . Nelipühi äratusel ei ole tegelikku asutajat, kuid nelipühiliikumise sünd on seotud metodisti pastori Charles Fox Parhami ja tema poolt Kansases asutatud piiblikooliga. Parhami juhitud palvekoosolekul võttis Angnes Oznam vastu Püha Vaimu ristimise ja hakkas keeltes rääkima. Mõne aja pärast juhtus sama asi Parhami ja teiste õpilastega. Reverend William J. Seymour, kes järgis Parhami õpetusi, juhtis kuulsat Azusa Street Revival Los Angeleses aastatel 1906–1909, mil kümned tuhanded inimesed kogesid Püha Vaimuga ristimist. Äratus pälvis ülemaailmse tähelepanu ja muutis nelipühiluse rahvusvaheliseks liikumiseks. Algul toimis nelipühilus kirikute sees reformiliikumisena, kuid peagi moodustas oma kogudused, kui kirikud reageerisid liikumisele reservatsioonide või vaenulikkusega. Teoloogilised küsimused jagasid nelipühiliikumist algusaegadel. Reverend William H. Durham ei aktsepteerinud pühitsusõpetust, kuid tema sõnul oli Püha Vaimu ristimine kättesaadav kõigile usklikele, kellel polnud pühitsemiskogemust. Durhami vaated meeldisid neile nelipühilastele, kellel ei olnud metodisti ega baptisti tausta. 1914. aastal eraldus nelipühiliikumisest üks nelipühi ühtsuse haru, mis keeldus tunnustamast Uue Testamendi ajastu kolmainsusõpetust ja ristib eranditult Jeesuse nimesse. Nelipühilikkus levis Euroopasse tänu Norra metodisti preestri Thomas Ball Barratti tegevusele. Barratt oli Ameerika Ühendriikide reisi ajal ühenduses Azusa Street Revivaliga. Pärast Norrasse naasmist, aastal 1906, hakkas Barratt pidama koosolekuid, kus ta rääkis armuandidest, vaimude ristimisest ja keeltes rääkimisest. Barratt pidas kohtumisi ka Stockholmis . Huvi nelipühiluse vastu äratas Soomes, kui ajakiri Kotimaa avaldas reportaaže Barratti kohtumistest Stockholmis. Barratt pidas 1911. aastal mitmeid kohtumisi Soomes, Nelipühi ärkamise "emaks" kutsutud Hanna Castréni kodus. Pekka Brofeldt kajastab kohtumistest ajakirjas Kotimaa ja algfaasis sai temast liikumise "isafiguur". Esimene nelipühi kogudus asutati Helsingis 1915. aastal. 1920. aastal jagunes väljakujunenud kirikukorda toetav nelipühi ärkamine Helluntaiyyävätiks, mis toetas vabaorganisatsiooni ja avatud armulauarühma. 1960. aastal eraldus põhiliikumine Vaba Nelipühi Ärasaatmisest, mis naasis liikumise juurde 1980. aastal. 1970. ja 1980. aastatel koges nelipühi ärkamine tugevat kasvu. Kasvu juhtfiguur oli karismaatiline jutlustaja Niilo Yli-Vainio. Yli-Vainio tegevuse tulemusena liikmete arv kasvas. 2003. aastal oli nelipühilastega seotud üle 100 000 inimese, sealhulgas ristitud liikmed ja pereringid. 2003. aastal organiseeriti liikumine kogukonnaks nimega Suomen Helluntaikirkko. Kuid mitte kõik nelipühi kirikud pole organisatsiooniga liitunud. Nelipühilikkus on praegu ülemaailmne nähtus, millel on üle maailma peaaegu 300 miljonit järgijat. Nelipühilikkus on eriti tugev Aafrikas ja Ladina-Ameerikas . Kokku oli nelipühi- ja karismaatilistel kirikutel 2021. aastal hinnanguliselt enam kui 655 miljonit järgijat. Nelipühilikkus on oluline osa Ladina-Ameerika religioossest ja sotsiaalsest maastikust. 1960. aastatest alates on pentecostalismi arv selles piirkonnas järsult kasvanud. 2005. aastal moodustasid nelipühiusklikud 13% piirkonna ligi 560 miljoni elanikuga elanikkonnast ehk umbes 75 miljonit inimest. Ühe 2014. aasta uuringu kohaselt nimetab end peaaegu iga viies ladina-ameeriklane protestantlikuks ja enamik neist nimetab end nelipühiusklikuks või kuulub mõnda nelipühiusklikusse konfessiooni. Nelipühilikkus on eriti tugev Brasiilias, Tšiilis, Argentinas, Guatemalas, El Salvadoris ja Nicaraguas, kus 2005. aastal moodustasid nelipühilased üle 10 protsendi elanikkonnast. Mehhikos, Colombias ja Peruus on nelipühilaste elanikkond olnud väike, kuid nelipühilaste kasv neis riikides on olnud märkimisväärne. Nelipühilikkus on mõjutanud ka ühiskondlikku elu Ladina-Ameerikas. Näiteks Guatemalas on olnud kaks nelipühi presidenti ja Brasiilia rahvuskongressis on moodustatud evangeelne valimisliit Bancada evangelica, mis koosneb suures osas nelipühilastest. 2019. aasta rahvuskongressil kuulus valimisliitu 196 esindajat. Tšiili nelipühilased korraldavad iga-aastast iseseisvuspäeva tähistamist, millest võtab osa ka president. Nelipühilikkus on Aafrika religioossel ja sotsiaalsel maastikul saavutanud kasvava koha. Nelipühilikkus on Aafrikas järsult kasvanud alates 1950. ja 1960. aastate dekoloniseerimisest . 2005. aastal moodustasid nelipühilased 12 protsenti ehk umbes 107 miljonit Aafrika ligi 890 miljonist elanikust. Peatükk peaks hõlmama nii klassikalisele nelipühilusele pühendunud kogukondi, nagu Jumalakogud, kui ka uuemaid karismaatilisi liikumisi. 1970. aastal oli nelipühilasi ja karismaatikuid kokku vähem kui 5 % aafriklastest. Nelipühildus mõjutab peaaegu kõikjal Sahara-taguses Aafrikas, kuid selle kasvu ulatus on olnud erinev. Eriti tugevad piirkonnad on olnud Zimbabwe, Lõuna - Aafrika, Ghana, Kongo Demokraatlik Vabariik, Nigeeria, Kenya, Angola, Sambia ja Uganda, kus kõigis oli nelipühilasi ja karismaatikuid 2005. aastal esindatud enam kui 20 inimesega % elanikkonnast. Rohkem kui 10 % elanikkonnast olid 2005. aastal Kongo Vabariik, Kesk-Aafrika Vabariik, Malawi, Rwanda, Burundi, Libeeria ja Mosambiik . Nelipühi kirikute juhid osalesid 1980. aastatel mandri demokratiseerimispüüdlustes. Pärast 1990. aastaid on nelipühilastest saanud üha olulisemad sotsiaalsed tegijad. Ugandas ja Keenias on nelipühilastel arvukalt raadio- ja telejaamu. Nigeerias on nelipühi kirik tootnud mitmeid kristliku teemaga filme, mis on oma populaarsuselt ilmalikke konkurente edestanud. Aasias on nelipühilaste arv võrreldes ligi 4 miljardi inimesega väike. 2005. aastal oli Aasias hinnanguliselt umbes 138 miljonit nelipühiusklikku. See arv hõlmab nii klassikalisi nelipühiusklikke kui ka uuemate konfessioonide liikmeid. Kristlased üldiselt on mitmes Aasia riigis moodustanud väikese ja mõnikord tagakiusatud vähemuse. Nelipühakogudused on protestantlike liikumiste hulgas vähemuses, kuigi paljud protestantlikud kogukonnad on võtnud omaks nelipühakoguduse mõjutusi. Erandiks on Lõuna-Korea ja Filipiinid . Mõlemas riigis on nelipühilasi üle 15 % elanikkonnast. Lõuna-Koreas asuv Yoido täisevangeeliumi kirik on enam kui 700 000 liikmega maailma suurim kirik. 1978. aastal Filipiinidel asutatud Jeesus on Issanda kirik on kasvanud enam kui 300 000 liikmega kirikuks. Filipiinidel avaldub nelipühilikkus ka katoliku kiriku sees. Nelipühi megakirikud on tekkinud ka Indias ja Indoneesias . Nelipühilased on Aasias üha enam seltskondlikus tegevuses osalenud. Näiteks korealane David Yonggi Cho on loonud võrgustikke sotsiaalsete mõjutajatega ning korraldanud Iisraeli kaitsvaid kogunemisi ja meeleavaldusi. Yoido kiriku liikmed on olnud riigi häälekamad inimõiguste ja usuvabaduse eestkõnelejad Põhja-Koreas . Aasia nelipühi- ja evangeelsed kogukonnad on sageli olnud vägivaldsete vaidluste objektiks. Indoneesia moslemirühmad, India hinduistlikud rühmad ja Sri Lanka budistlikud rühmitused on nelipühiluse ja kristluse suhtes negatiivselt suhtunud. Põhjamaades on nelipühiliikumisel traditsiooniliselt olnud vähe rahvuslikke organisatsioone. Pikka aega oli domineerivaks ideeks usk üksikute koguduste suveräänsusse ilma juhtorganiteta. Selle poolest erinevad Põhjamaad näiteks Ameerika sõsarorganisatsioonist Assemblies of God, mis 20. sajandi alguses organiseeriti riigi tasandil juhtorganina. Põhjamaade nelipühikogudused hakkasid 21. sajandi alguses organiseeruma konfessioonideks muuhulgas võimunõuete ja elustiili muutuste tõttu. 2019. aastal oli Norra nelipühiliikumises üle 40 000 liikme ja ligikaudu 330 kogudust. Pinsemisjonen, nelipühiliikumise välisorganisatsioon, teeb misjonitööd enam kui 60 riigis. Nelipühi ärkamisvangelismi keskus töötab uimastitarbijatega ja haldab umbes 15 keskust. Rootsi nelipühi äratusel on üle 85 000 liikme ja üle 430 nelipühi koguduse. Peaaegu kõik kogudused kuuluvad rahvuslikku Pingst FFS organisatsiooni . Nelipühi äratus saabus Rootsi aastatel 1906 ja 1907, pärast Azusa tänava ärkamist . Nelipühi ärkamine on Rootsi üks suurimaid vabu kristlikke konfessioone. Soome nelipühi äratus hõlmab rohkem kui 45 280 liiget. Paljud Soome nelipühikogudused on organiseerunud 2002. aastal asutatud Soome Nelipühi Kiriku alla. Nelipühiliikumise tuntuim üritus on suvel Keuruul peetav jaanikonverents . Soome Nelipühi Revival vastutab ka Iso Kirja rahvakooli tegevuse eest. Taani suurim nelipühi kirikute ja vabakoguduste kogukond on Mosaik, kuhu kuulub üle 40 nelipühi kiriku ja vabakoguduse. Kirikud on sõltumatud, kuid pühendunud samale doktriinile. Väljaspool Mosaiki tegutsevate nelipühi kogukondade hulka kuuluvad näiteks Apostolsk Kirke, Vineyard ja Hillsong Aafrika : 41,1 miljonit Nigeeria : 12.1 Ghana : 1,76 miljonit Togo : 0,05 miljonit Ladina-Ameerika : 32,4 miljonit Brasiilia : 13,5 miljonit (20–90 miljonit ; 84 miljonit) Argentina : 3,5 miljonit. Mehhiko : 2,7 miljonit Guatemala : 2,0 miljonit (7,2 miljonit) Tšiili : 1,8 miljonit (4,8 miljonit) Haiti : 0,325 miljonit Barbados : 0,022 miljonit Põhja-Ameerika : 21,4 miljonit Ameerika Ühendriigid : Kokku: 30 miljonit; 20,2 miljonit (30,0 miljonit; 80,0 miljonit, sealhulgas karismaatikud ja neokarismaatikud) Kanada : 1,3 miljonit Aasia : 15,3 miljonit Lõuna-Korea : 1,7 miljonit (5,35 miljonit; 8,75 miljonit) Hiina : teadmata; 72,0 miljonit Filipiinid : 2,2 miljonit (38,65 miljonit; 25,0 miljonit) Indoneesia : 5,0 miljonit India : 3,9 miljonit (54,0 miljonit; 38,0 miljonit) Pakistan : 0,25 miljonit Euroopa : 4,3 miljonit Inglismaa : 0,9–1,7 miljonit Ukraina : 1,2–1,5 miljonit Venemaa : 1,0 miljonit Itaalia : 0,55 miljonit Rumeenia : 0,33 miljonit Saksamaa : 0,3 miljonit Hispaania : 0,28 miljonit Prantsusmaa : 0,2–0,3 miljonit Holland : 0,15 miljonit Valgevene : 0,15 miljonit Bulgaaria : 0,11 miljonit Ungari : 0,11 miljonit Šveits : 0,1 miljonit Rootsi : 0,1 miljonit Norra : 0,045 miljonit (allikas: Norra statistikaamet 2004) Norra nelipühilaste ärkamine sai alguse pärast seda, kui Thomas Ball Barratt naasis Ameerika-reisilt aastal 1905 ja 1907. aastal levis nelipühiliikumine enam kui 50 paika. 1916. aastal asutas Barratt Oslos Filadelfia koguduse, millega algselt liitus 200 liiget, mis 1933. aastaks kasvas. 700-ni ja 1977. aastal oli liikmete arv 2 400. 1960. aastal oli nelipühi kirikute arv umbes 300, umbes 35 liikmega 000. Soome : 0,045 miljonit (allikas: Seurakuntaopas 2006) (koos karismaatikutega 0,35 miljonit) Kreeka : 0,03 miljonit Eesti : 0,015–0,02 mln Austria : 0,005 miljonit Island : 0,003 miljonit* (Otsing: Islandi statistika) Okeaania : 3,3 miljonit Paapua Uus-Guinea : 0,4 miljonit Austraalia : 0,4 miljonit Uus-Meremaa : 0,11 miljonit Eesti Kristlik Nelipühi Kirik Ahonen, Lauri K.: Suomen Pentecostal Revival'i ajalugu, Päivä Oy, Gummerus, 1994, ISBN 951-622-603-5 Pentecost Revival veebisait: http://www.helluntaiseurakunnat.fi/ Lehmuskoski, Juhana: Yksi kaste, Rv, Hämeenlinna, 1982, ISBN 951-605-761-6 Bell, Armas M. von: Õpetus ja elu, Myllykoski, 1957 Ruohomäki, Jouko: Karisma kutse, Aikamedia, Keuruu, 2009, ISBN 978-951-606-829-2 Heino, Harri: Millesse Soome täna usub, WSOY, Helsingi, 1997, ISBN 951-0-27265-5 Mäkilä, Petri: Helluntailainen - Teoloogiline vaade klassikalisele nelipühilusele, Pilt ja sõna, 2010, ISBN 978-951-585-240-3 Räntilä, Kari M.: Hyvyat Satamat . Soome kristlike kirikute ja kogukondade doktriinid, SR-Kustannus, 1995, ISBN 952-9529-15-5 toim. Havupalo, Pekka, Launonen, Leevi: Soome nelipühi koguduste usu põhipunktid, Suomen Helluntaikirkko ja Aikamedia Oy, Vihanti, 2014, ISBN 978-952-252-114-9 Lauri K. Ahonen, s. 10–15 Jouko Ruohomäki, s. 66–69 "Helluntaiherätys maailmassa". Originaali arhiivikoopia seisuga 29. november 2014. Vaadatud 12. juulil 2022. Helluntailainen, s. 13, 24, 26–28, 28–29 Mihin Suomi tänään uskoo, s. 83 Hyvät satamat, Valter Luoto, s. 36, 44–45 Helluntailainen, s. 22,32 Mihin Suomi tänään uskoo, s. 84 "Helluntailaisuus". Uskonnot.fi. 15.2.2007. Vaadatud 1.5.2021. Patrick Johnstone, Operation World, 2001, OM Publishing. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 10. mai 2013. Vaadatud 12. juulil 2022.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Burgess, Stanley, M: Encylopedia of Pentecostal and charismatic Christianity. New York: Routledge, 2006. "Maailmanlaajuinen helluntailiike nykyisin". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. veebruar 2011. Vaadatud 12. juulil 2022. Lauri K. Ahonen, s. 27–31. Havupalo,Launonen, Uskon pääkohdat, s. 10-12 Havupalo,Launonen, Uskon pääkohdat, s. 13-14 Havupalo,Launonen, Uskon pääkohdat, s. 15-16 Havupalo,Launonen, Uskon pääkohdat, s. 19-20 Lehmuskoski, s. 50–51 Lehmuskoski, s. 82–89 Armas von Bell, s.53. Havupalo,Launonen, Uskon pääkohdat, s. 23-24 Lehmuskoski, s. 30–32, 35 Havupalo,Launonen, Uskon pääkohdat, s.23-24 Lehmuskoski, s. 66–70 Suomen helluntaiseurakuntien uskon pääkohdat, s. 25 Lehmuskoski, s. 25 Suomen helluntaiseurakuntien uskon pääkohdat, s.26 Gordon J. Melton (2005). Encylopedia of Protestantism. New York: Facts on File. Lk 421. Gordon J. Melton (2005). Encylopedia of Protestantism. New York: Facts on File. Lk 60-61. Veli-Matti Kärkkäinen (2005). Kirkkotiedon kirja. Helsinki: Kirjapaja Oy. Lk 285-326. Lauri K. Ahonen (1994). Suomen helluntaiherätyksen historia. Hämeenlinna: Päivä. Lk 32-37. "Why has Pentecostalism grown so dramatically in Latin America?". Pew Research Center. 14.11.2014. Vaadatud 7.2.2022. "Status of Global Christianity 2021" (PDF). Gordon-Conwell Theological Seminary. Vaadatud 8.2.2022. "Overview: Pentecostalism in Latin America". Pew Research Center. 5.10.2006. Vaadatud 7.2.2022. "Frente Parlamentar Evangélica do Congresso Nacional". Câmara dos Deputatos (Mall:Pt). 17.4.2019. Vaadatud 7.2.2022.{{cite web}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Overview: Pentecostalism in Africa". Pew Research Center. 5.10.2006. Vaadatud 7.2.2022. "Overview: Pentecostalism in Asia". Pew Research Center. 5.10.2006. Vaadatud 7.2.2022. "Vores historie". Mosaik.one (Mall:Da). Vaadatud 31.10.2021.{{cite web}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Pinsebevegelsen i Norge". Store norske leksikon (style="background:#ff9090; color:black; vertical-align: middle; text-align: center; " class="table-no" | Ei). Vaadatud 1.11.2021.{{cite web}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Historia". Pingst (Mall:Sv). Vaadatud 8.2.2022.{{cite web}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Jäsentilastot: Hiipumiskehitys helluntaiseurakunnissa jatkui hieman loiventuen 11.1.2020 Seurakuntalainen "Pinsekirkerne i Danmark dropper "pinse"". Kristeligt Dagblad. 8.3.2018. Vaadatud 15.11.2021. Kuosmanen, Herätyksen historia, s. 281. Kuosmanen, Herätyksen historia, s. 282.