laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Trilepida

Trilepida on ahassuumadulaste sugukonna maoperekond. Perekonda Trilepida klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Trilepida anthracina (Bailey, 1946) Trilepida brasiliensis (Laurent, 1949) Trilepida brevissima (Shreve, 1964) Trilepida dugandi (Dunn, 1944) Trilepida fuliginosa (Passos, Caramaschi & Pinto, 2006) Trilepida guayaquilensis (Orejas-Miranda & Peters, 1970) Trilepida joshuai (Dunn, 1944) Trilepida koppesi (Amaral, 1955) Trilepida macrolepis (Peters, 1857) Trilepida nicefori (Dunn, 1946) Trilepida pastusa Salazar-Valenzuela, Martins, Amador-Oyola & Torres-Carvajal, 2015 Trilepida salgueiroi (Amaral, 1955). Need maod elavad Lõuna-Ameerika põhjaosas ja Panamas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Trilepida Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 14.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Trilepida seisuga 14.08.2014.
Taara (suurtükipaat)

Taara oli Eesti merejõudude Peipsi Laevastiku Divisjoni suurtükipaat. Ehitaja: Soome Warkhausi tehas Veeväljasurve: 160 t Pikkus: 37 m Laius: 6 m Süvis: 1,5 m Relvastus: 3 75 mm kahurit Jõuallikas: 2 aurumasinat koguvõimsusega 250 hj Kiirus: 10 sõlme Meeskond: 32 meest, sealhulgas 3 ohvitseri
Anomalepis

Anomalepis on maoperekond. Perekonda Anomalepis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Anomalepis aspinosus Taylor, 1939 Anomalepis colombia Marx, 1953 Anomalepis flavapices Peters, 1957 Anomalepis mexicanus Jan, 1860. Need maod elavad Lõuna- ja Kesk-Ameerikas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Anomalepis Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 14.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne CoL-is Sissekanne ITIS-es Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Anomalepis seisuga 14.08.2014.
Helminthophis

Helminthophis on maoperekond. Perekonda Helminthophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Helminthophis flavoterminatus (Peters, 1857) Helminthophis frontalis (Peters, 1860) Helminthophis praeocularis Amaral, 1924. Need maod elavad Costa Ricas, Panamas, Colombias ja Venezuelas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Helminthophis Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 14.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne CoL-is Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Helminthophis seisuga 14.08.2014.
Liotyphlops

Liotyphlops on maoperekond. Perekonda Liotyphlops klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Liotyphlops albirostris (Peters, 1857) Liotyphlops anops (Cope, 1899) Liotyphlops argaleus Dixon & Kofron, 1984 Liotyphlops beui (Amaral, 1924) Liotyphlops caissara Centeno, Sawaya & Germano, 2010 Liotyphlops haadi Silva Haad, Franco & Maldonado, 2008 Liotyphlops schubarti Vanzolini, 1948 Liotyphlops ternetzii (Boulenger, 1896) Liotyphlops trefauti Freire, Caramaschi & Suzart Argolo, 2007 Liotyphlops wilderi (Garman, 1883). Liotyphlops (Peters, 1881) on Rhinotyphlops'i (Peters 1857) sünonüüm. Need maod elavad Ameerikas Costa Ricas ja Argentinas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Liotyphlops. Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 14.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne CoL-is Sissekanne ITIS-es Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI Taxonomys Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne saidil Wikispecies
Vanemuine (suurtükipaat)

Vanemuine oli Eesti merejõudude Peipsi Laevastiku Divisjoni lipulaev suurtükipaat. Kandis veel nimesid Issa, Imperator, President. Ehitatud 1914. Uputati 1941 ja uuesti 1944. Pärast sõda tõsteti üles ja viidi Tartusse taastamise ootele, kuid lammutati 1953. Ehitaja: A. Ahlström Oy, Varkaus, Soome Suurvürstiriik Veeväljasurve: 175 t Pikkus: 36,1 m Laius: 6,6 m Süvis: 1,9 m Relvastus: 2 × 75 mm kahurit ja 2 kuulipildujat Jõuallikas: 2 × aurumasinat koguvõimsusega 300 hj Kiirus: 9 sõlme Meeskond: 30 meest, sealhulgas 4 ohvitseri
Typhlophis

Typhlophis on maoperekond. Perekonda Typhlophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik: Typhlophis squamosus (Schlegel, 1839). Need maod elavad Brasiilias, Prantsuse Guajaanas, Trinidadi saarel ja Venezuelas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Typhlophis Roomajate andmebaasi veebiversioon (vaadatud 14.08.2014) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne CoL-is Sissekanne ITIS-es Sissekanne NCBI Taxonomy database'is Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Typhlophis squamosus seisuga 14.08.2014.
Ilmatar (suurtükipaat)

Ilmatar oli Eesti merejõudude Peipsi Laevastiku Divisjoni suurtükipaat. Ehitaja: Ehitati 1857 Narva jõel Veeväljasurve: 230 t Pikkus: 36,8 m Laius: 6,5 m Süvis: 1,65 m Relvastus: 2x 75 mm kahurit Jõuallikas: aurumasin 200 hj Kiirus: 9 sõlme Meeskond: 25 meest, sealhulgas 3 ohvitseri
Biķernieki kihelkond

Biķernieki kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Bickern, läti keeles Biķernieku draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Riia kreisis. See asus Riia linnasarases Daugava jõe paremal kaldal. Dreiliņi (Dreylingsbusch, ka Dreilingshof) Riia linnamõis Vaade Biķernieki kirikule Kihelkond "Liivimaa atlases" (1791) Hupel, August Wilhelm. Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 42-51 [1]. Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Pseudokuppel

Pseudokuppel on vormilt kuplit meenutav ruumi kattev ümar tarind, mis koosneb üksteise peale laotud ahenevatest kiviringidest. Pseudokuppel. - Kunstileksikon. Klassikakirjastus. Tallinn 2001. Lk 353
Urotrakti infektsioon

Urotrakti infektsioon ehk kuseteede infektsioon (rahvusvaheline lühend UTI) on nakkus mõnes organismi urinaarsüsteemi osas. Mõned tuntumad neist on näiteks alumisi kuseteid haarav tsüstiit ja ülemises trakti osas paiknev püelonefriit, neeru ja tema karikate infektsioon. Alumiste kuseteedede nakatumise korral on sümptomid valulik, sage ja tugeva eelneva pakitsusega urineerimine, kuid kõrgemal paikneva haiguse korral on lisaks neile palavik ja valu küljel. Vanematel ja väga noortel inimestel võivad sümptomid olla ebamäärased ja mittespetsiifilised. Peamine põhjustaja on Escherichia coli ning harva mõni teine bakter, viirus või seen. Urotrakti infektsioonid imiku- ja lapseeas
Surmavusmäär

Mitte segi ajada suremusega. Mitte segi ajada haigestumusega. Surmavusmäär ehk letaalsus ehk surmavuskordaja ehk letaalsuskordaja ehk letaalsusrisk ehk fataalsuskordaja (inglise keeles case fatality rate ehk CFR) on koefitsient, millega väljendatakse elusorganismi surmaga lõppenud haigusjuhtude arvu haigestunute arvu suhtes. Surmavusmäära väljendatakse protsentides. Surmavusmäära arvutatakse eelkõige selliste haiguste korral, mille kulu ligikaudne aeg on teada (näiteks nakkushaigused). Surmavusmäära kasutatakse ainult siis, kui haigestumine on kinnitatud ja seejuures on olemas kõik haigestumise tunnused. "Kinnitatud" tähendab, et iga haiguse korral määravad teadlased uurimismeetodi, mille tulemus loetakse haigust kinnitavaks või välistavaks. See võib olla laboratoorne või instrumentaalne uuring. Aga võib olla ka arstlik läbivaatus, kui haigusel on mõni hästi eristatav sümptom. Nakkushaiguste korral on oluline meeles pidada, et nakkustekitaja kandlus ilma haigussümptomiteta (organismi talitlushäireta) ei ole surmavusmäära kontekstis haigestumine. Seega muutub haiguse surmavusmäär pidevalt, vastavalt uurimiseks valitud ajaperioodile ning uute haigus- ja surmajuhtude lisandumisele. Sageli lisatakse surmavusmäära arvutusele ka andmed uuritute kohta. Sellisteks andmeteks on uuritute sugu, vanus, vahel ka elukoht jmt. Surmavusmäära mõjutab märgatavalt organismi üldine tervis. Haigestumine uude haigusse põhjustab tavaliselt olemasolevate pikaaegsete haiguste ägenemise ning surma korral ei ole võimalik eristada, mis on täpne suremise põhjus. Meditsiinis võidakse terminiga "letaalsus" väljendada mingi kindla vigastuse, näiteks rindkeretrauma saanud ning selle tõttu surnud inimeste suhet. Näiteks rindkeretrauma letaalsuseks märgitakse kirjanduses 62% ja penetreeriva südamevigastuse letaalsuseks 88%. Epidemioloogias võidakse terminiga "surmavusmäär" väljendada teatud haiguse, näiteks Ebola viirushaiguse diagnoosi saanud ning seejärel tervenenute arvu ja surnud patsientide arvu suhet. WHO andmetel on Ebola viirushaiguse surmavusmäär umbes 50%. Oletagem, et 100 inimese suuruses grupis suri 9 inimest ühte kindlasse haigusse. See tähendab, et saja haige inimese hulgast suri 9 ja tervenes 91. Järgnevas valemis tähistab N surnute arvu ja P haigestunute arvu. L tähistab surmavusmäära. L ( % ) = N P ∗ 100 {\displaystyle L(\%)={\frac {N}{P}}*100} Surmavusmäär on sel juhul 9%. Andras Laugamets, Pille Tammpere, Raul Jalast, Riho Männik, Monika Grauberg, Arkadi Popov, Andrus Lehtmets, Margus Kamar, Riina Räni, Veronika Reinhard, Ülle Jõesaar, Marius Kupper, Ahti Varblane, Marko Ild, Katrin Koort, Raul Adlas (2014). "Erakorralise meditsiini tehniku käsiraamat" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 23.01.2022. Vaadatud 28.04.2020.{{netiviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) WHO (19.04.2020). "Ebola Virus Disease". Vaadatud 28.04.2020. Andrew Rambaut, Case Fatality Rate for ebolavirus, 7. august 2014 (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Case fatality rate seisuga 14.08.2014.
Michael Amott

Michael Amott (sündinud 28. juunil 1969 Halmstadis) on Rootsi kitarrist, kes on mänginud mitmetes metal-bändides, nagu Arch Enemy, Carnage, Carcass ja Spiritual Beggars. 1988. aastal asutas Amott koos laulja Johan Liivaga death metali bändi Carnage'i, millega ta salvestas 1990. aastal ka bändi ainsaks jäänud albumi "Dark Recollections", kuid seejärel lõpetas Carnage tegevuse. Seejärel mängis Amott 1990–1993 Carcassis, mille 1993. aastal välja antud album "Heartwork" oli üheks alusepanijaks meloodilisele death metalile. Seejärel asutas Amott stoner metalit viljeleva bändi Spiritual Beggars ning 1996. aastal pani ta koos Liivaga aluse meloodilise death metali ansamblile Arch Enemy. 1997. aastal mängis Amott sisse ka Candlemassi aasta hiljem ilmunud albumi "Dactylis Glomerata" kitarrisoolod. Hiljem on Amott olnud ka mitme teise bändi külaliskitarrist, muuhulgas on tema soolosid kasutatud Kreatori albumil "Enemy of God" (2005). Michael Amotti noorem vend on kitarrist Christopher Amott.
Kosava

Kosava on linn Valgevenes Bresti oblastis Ivacevičy rajoonis, Kosava külanõukogu halduskeskus. Poola keeles Kosów Poleski. Asula vana nimi on Kosaŭ (Косаў). Nime päritolu kohta on mitu varianti. Üks seostab seda sõnaga «касы́» ehk "sularaha". Kohaliku legendi järgi pärineb linna nimi Kasa nimeliselt sepalt, kes tatarlaste sissetungi ajal rahvale relvi valmistas. Kohalikud, kes sõtta minnes sepalt relva tooma läksid, ütlesid, et lähevad Kasa poole, sellest olevat asula ka nime saanud. Teise loo järgi oli seal palju luhaheinamaid, nende niitmise järgi saanud nime ka asula. Linna piirides on keskkool ja muusikakool. Kosavas on ka kultuurimaja ja raamatukogu. Tööstusest on linnas toiduainetetööstus, seal töödeldakse ka puitu. Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik aastast 1878 ja kaks õigeusu kirikut. Vanem on XVIII sajandist ja on endine kreekakatoliku kirik, teine ehitati aastal 1868. Linna piiri ääres on Mieračoŭščyna mõis, tähtsaim vaatamisväärsus on aga Kosava loss. Kosavat mainitakse esimest korda aastal 1492, kuigi arheoloogiliste andmete põhjal oli see paik asustatud juba X sajandil ja X–XII sajandil asus seal linnus. Nimetatud aastal andis Aleksander (Poola kuningas) asula Chreptowiczite valdusse. Hiljem oli asula veel Flemingite ja Czartoryskite omand. Kosavast sai alev aastal 1510, ühtlasi sai asula õiguse omada turgu ja pidada laata. Alev kuulus Navahradaki vojevoodkonda ja Słonimi maakonda. Aastal 1569 läks Kosava Sanguszkode valdusse. Aastast 1597 on teada, et alevis oli 79 maja, 2 kirikut ja 27 kõrtsi. Aastal 1611 said asula omanikeks Sapiehad, aga XVIII sajandil läks see Pusłowskite valdusse. Nemad rajasid asulasse lossi, lisaks sellele ka klaasikoja, riidevabriku, telliselöövi ja pruulikoja. Aastal 1795 läks asula kolmandal Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Kosava hakkas kuuluma algul Słonimi, seejärel Leedu ja viimaks Hrodna kubermangu. Aastal 1845 hakkas asulas tööle diivanivabrik, kus töötas 200 inimest. Kastuś Kalinoŭski ülestõusu ajal toimus asulas lahing ülestõusnute ja tsaaririigi armee vahel. Aastast 1921 oli Kosava Poola koosseisus, ühtlasi sai asulast linn. Asulasse ehitati elektrijaam. 1939. aastal liideti Kosava Valgevene NSV-ga. Teise maailmasõja ajal loodi asulasse geto, partisanide pealetungi käigus toimetati aga kõik sealsed juudid metsa. Sakslaste propaganda pani osa neist asulasse tagasi pöörduma, kus nad tapeti. Kokku surmati linnas ja selle ümbruskonnas 3112 inimest. Kosava. Hoone juudi kalmistul Kosava katoliku kirik Kosava õigeusu kirik Tadeusz Kościuszko – Poola ja USA väejuht Avrohom Yeshaya Karelitz – juudi rabi Vladimir Moroz – Valgevene filmirežissöör Wandalin Pusłowski – Poola aadlik Leopold Bieńkowski – Poola riigitegelane Bohdan Drozdowski – Poola luuletaja The population as of January 1, 2024 and the average annual population for 2023 in the Republic of Belarus by regions, districts, cities and urban-type settlements  Kosava – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Linn YouTube'is Kosava
Mus setulosus

Mus setulosus on hiirlaste sugukonda hiire perekonda kuuluv näriline. Mus setulosus'e levila asub Beninis, Kamerunis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kongo Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Elevandiluurannikul, Ekvatoriaal-Guineas, Etioopias, Gabonis, Ghanas, Guineas, Keenias, Libeerias, Nigeerias, Sierra Leones, Sudaanis, Togos ja Ugandas. Tema looduslikud elupaigad on lähistroopilised või troopilised kuivad metsad ja savannid. "Mus setulosus". IUCN Red List of Threatened Species. IUCN 2012. 2008. Vaadatud 14. august 2014. Sissekanne ADW-s Sissekanne CoL-is Sissekanne Elu entsüklopeedias Sissekanne IUCN-is
Praomys

Praomys on hiirlaste sugukonda kuuluv näriliste perekond. Perekonda Praomys liigitatakse järgmised liigid: Praomys daltoni (Thomas, 1892) Praomys degraaffi Van der Straeten & Kerbis Peterhans, 1999 Praomys delectorum (Thomas, 1910) Praomys derooi (Van der Straeten & Verheyen, 1978) Praomys hartwigi Eisentraut, 1968 Praomys jacksoni (de Winton, 1897) Praomys lukolelae Hatt, 1934 Praomys minor Hatt, 1934 Praomys misonnei Van der Straeten & Dieterlen, 1987 Praomys morio (Trouessart, 1881) Praomys mutoni (Van der Straeten & Dudu, 1990) Praomys obscurus (Hutterer & Dieterlen, 1992) Praomys petteri Van der Straeten, Lecompte, and Denys 2003 Praomys rostratus (Miller, 1900) Praomys tullbergi (Thomas, 1894) Praomys verschureni (Verheyen & Van der Straeten, 1977). Praomys'e levila asub peamiselt Aafrikas. Sissekanne ADW-s Sissekanne ITIS-es Sissekanne NCBI Taxonomys
Mieračoŭščyna mõis

Mieračoŭščyna mõis ehk Meratšovštšõna mõis on endine mõis Valgevenes Bresti oblastis Ivacevičy rajoonis, Kosava külanõukogus Kosava linna loodepiiri ääres Valgevene keeles on paiga nimeks Мерачоўшчына, ka Марачоўшчына, poola keeles aga Mereczowszczyzna. Mieračoŭščyna mõisa mainitakse esimest korda aastal 1529, toona oli tegemist Kosavale alluva karjamõisaga. Koos Kosavaga vahetas omanikke ka Mieračoŭščyna, kuni see aastal 1733 Sapiehade valdusest Kościuszkodele läks. Aastal 1746 sündis mõisas hilisem Poola rahvuskangelane Tadeusz Kościuszko. Aastal 1764 suri Tadeusze isa ja tema naine müüs mõisa Kosava toonastele omanikele Flemingitele. Sellest ajast peale kadus Mieračoŭščyna mõis taas iseseisva üksusena ja eksisteeris Kosava karjamõisana. Pusłowskid asusid mõisa hooneid taastama ja lõpetasid restaureerimistööd aastaks 1857. Ajal, mil Kosava kuulus Poolale, asus seal mälestusmärk. Mõisa peahoone, kus Tadeusz Kościuszko sündis, hävis Teise maailmasõja ajal (selle põletasid maha Nõukogude partisanid. Aastal 2003 alustati USA saatkonna toetusel hoone taastamist, uus hoone valmis vanade fotode ja maalide põhjal. Aastast 2004 asub hoones muuseum.  Mieračoŭščyna mõis – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Paiga nimest
Karihiirlased

Karihiirlased (Soricidae) on sugukond putuktoiduliste seltsis, imetajate klassist. Nad on maailmas väga laialdaselt levinud, asustades suurema osa Euraasia, Aafrika ja Põhja-Ameerika mandritest ning Lõuna-Ameerika põhjaosa. Kuigi karihiirlased sarnanevad välimuselt hiirtega, ei ole nad hoolimata oma nimetusest närilistega lähedalt sugulased - putuktoiduliste seltsi liikmena on nende lähimad sugulased siillased ja mutlased. Erinevalt närilistest on karihiirlased peamiselt karnivoorid, toitudes põhiliselt selgrootutest loomadest (sh putukatest, ämblikest ja teistest lülijalgsetest). Osad karihiirlased on poolveelise eluviisiga (näiteks vesimutt), leides oma toidu vette sukeldudes või veepinnalt. Oma väiksuse ja kiire ainevahetuse tõttu peavad karihiirlased ööpäevas tarbima oma kehakaaluga võrreldes kuni kolm korda rohkem toitu. Mõned karihiirlased on mürgised, kuuludes sellega väheste mürgiste imetajaliikide hulka. Eestis elab 5 liiki karihiirlasi. kääbus-karihiir, Sorex minutissimus mets-karihiir, Sorex araneus väike-karihiir, Sorex minutus laane-karihiir, Sorex caecutiens vesimutt, Neomys fodiens
Karihiir

Karihiir (Sorex) on putuktoiduliste seltsi karihiirlaste sugukonda kuuluv imetajate perekond. Perekonda kuulub umbes 70 liiki. Eestis elab 4 liiki karihiiri. kääbus-karihiir, Sorex minutissimus mets-karihiir, Sorex araneus väike-karihiir, Sorex minutus laane-karihiir, Sorex caecutiens
Audru mõisa kalmistu

Audru mõisa kalmistu on kalmistu Audru kihelkonnas Pärnumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Audru alevikus Pärnu linnas Pärnu maakonnas. Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Pilar von Pilchaud millalgi pärast 1807. aastat, kui nad said mõisa omanikeks. Kalmistu jääb Audru mõisa südamest linnulennult umbes 700 meetri kaugusele põhjakirdesse. Kalmistu on jäetud maha ja hauamälestised on rüüstatud. Kalmistul on säilinud graniidist väravapostid, mis algselt olid valitsejamaja väravas. Kalmistule on hiljem paigutatud mälestuskivi ning see on puhastatud võsast ja korrastatud. Valdo Praust. "Mõisakalmistud". - Pärnumaa mõisad. Tänapäev. Tallinn 2009. Lk 68 Valdo Praust. "Audru mõis (Audern)". - Pärnumaa mõisad. Tänapäev. Tallinn 2009. Lk 111 ja 113 Alo Särg. "Audru (Audern)". - Pärnumaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2011. Lk 12-13 Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002 Kultuurimälestis nr 16617 "Audru mõisa kalmistu väravapostid" Pärandkultuuri objekt: "Audru mõisnike kalmistu" (159:HAU:002) Eesti looduse infosüsteemis Audru mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
Macau poolsaar

Macau poolsaar (hiina keeles 澳门半岛 / 澳門半島 (Aōmén Bàndǎo; kantoni hääldus Ou3 mun2 Bun3 dou2 portugali keeles Península de Macau) on poolsaar Hiina Rahvavabariigi Macau erihalduspiirkonnas Zhu Jiangi delta lääneosas Zhu Jiangi estuaari (idas) ja Xi Jiangi (läänes) vahel. Kirdes eraldab Macau poolsaart Guangdongi provintsist 200 m laiune maakitsus. Macau poolsaar ja Zhuhai Shi keskus paiknevad Zhongshani saarel (varem Xiangshani saar), mida ümbritsevad Zhuhai Shi harujõed. Kuni 17. sajandini oli see 2,78 km² suurune saar. Zhu Jiangi muda akumuleerumise tõttu põhiliselt põhjaosas on see kasvanud ja muutunud poolsaareks. Poolsaare pindala on 2010. aasta andmetel 9,3 km². 20. sajandi alguses oli poolsaare pindala 3,2 km². Pindala on muutunud nii: 1912: 3,4 km² 1936: 5,2 km² 1957: 5,5 km² 1986: 5,8 km² 1991: 6,5 km² 1996: 7,7 km² 1999: 7,8 km² 2000: 8,5 km² 2002: 8,5 km² 2003: 8,7 km² 2004: 8,8 km² 2005: 8,9 km² Poolsaare pikkus (Portas do Cercost kirdes kuni Barrani (媽閣嘴) edelas) on 4 km, laius 1,8 km.[viide?] Keskmine kõrgus merepinnast on 50...75 m. Kõrgeim tipp on Guia mägi (松山, 93 m), millel on Guia kindlus. Algsel saarel on arvukalt teisigi järske mägesid. Jõemudast hiljuti tekkinud rannikualad on tasased. Poolsaare lõunaosas on tehisjärved Sai Vani järv ja Nam Vani järv. Poolsaarel on 388 600 elaniku (73,3% Macau rahvastikust), see on Macau kõige tihedamalt asustatud piirkond. Poolsaarel paiknevad Macau põhilised haldusorganid. Macau poolsaar moodustas kuni 1999. aastani, mil Macau Hiinale üle läks, Macau valla. See jagunes viieks omavalitsuseta kihelkonnaks: Poolsaare kirdeotsas on värav Portas de Cerco, mille kõrval on Portas de Cerco piiripunkt, mille kaudu pääseb Mandri-Hiinasse. Lõunas ühendavad poolsaart Taipa saarega Amizade sild, Governador Nobre de Carvalho sild ja Sai Vani sild. Poolsaarel on Sisesadam (內港) läänes, kuhu portugallased olevat kõigepealt jõudnud, ja Välissadam (外港) idas. Idas on ka Hongkongi-Macau parvlaevaterminal. Macau poolsaarele on koondunud suurem osa Macau tööstusest ja põhilised teenused. Macau saarel elasid hiinlased juba 4000–6000 aastat tagasi. 13. sajandil asus sinna elama arvukalt hiinlasi. Mingi dünastia ajal asus Macaule arvukalt Guangzhou ja Fujiani kalureid, kellelt pärineb ka A-Má tempel. Portugallased saabusid 1554 või 1557. Nad rajasid Euroopa kaubakontori Hiinas ning rajasid linna Cidade do Santo Nome de Deus de Macau. 1999. aastal läks Macau üle Hiina Rahvavabariigile. Macau vanalinn, mis asetseb tervikuna Macau poolsaarel, võeti 2005 UNESCO maailmapärandi nimistusse. Poolsaarel on Macau Teaduskeskus ja Kun Iam Tongi tempel. Macau peamised kultuuriasutused on Macau territooriumil. Macau ajalugu Ilha Verde Fai Chi Kei Google'i satelliidifoto ja kaart
Blasius Hochgrewe monument

Blasius Hochgrewe monument ehk Marta tänava rist on Tallinnas Kesklinna linnaosa Kitseküla asumis Marta tänaval asuv Vene-Liivi sõja Jeruusalemma mäe lahingus langenud Tallinna kodaniku ja suurkaupmehe Blasius Hogreve mälestuseks püstitatud mälestusmärk. Nelinurksest kivist postamendil asuv u 2,8 meetri kõrgune ja 1,5 meetri laiune paekivist rist Marta tänaval on pühendatud Tallinna kodanikule ja suurkaupmehele Blasius Hogrevele (ka Hoegreve, Hochgreve), kes hukkus seal 1560. aasta septembris. Risti tagumise poole ülaosas paikneb alamsaksakeelne tekst, mis tõlkes on järgmine: „„Aastal 1560, 11. septembril on siin härra Blasius Hochgreve venelaste poolt armutult maha löödud. Jumal olgu talle armuline ning andku talle viimsel päeval rõõmsat ülestõusmist igavesele elule. Aamen.“ See mälestusmärk on teadaolevalt Tallinna vanim. Vene-Liivi sõda Jeruusalemma mäe lahing Eero Kangor (31.3.2017). "Tallinna vanim mälestusmärk tähistab keskaja lõppu Eestis". Kesklinna Sõnumid. Vaadatud 4.11.2021. Blasius Hochgrewe monument kultuurimälestiste riiklikus registris Jaak Juske, Tallinn peab tähistama linna vanima mälestusmärgi, 15. mai 2014
Leo Päts

Leo Päts (10. juuni (vkj)/ 23. juuni 1903 Pärnu – 16. juuni 1988 Arlöv) oli eesti jurist. Ta lõpetas 1921. aastal Tallinna Linna 1. Reaalkooli. Ta õppis aastail 1921–1925 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Aastail 1927–1935 oli ta kohtuameti kandidaat, alates 1935. aastast Tallinna 5. jaoskonna kohtu-uurija. 1940. aastal põgenes ta Soome, 1944. aastal Rootsi. Tegeles seal põllumajandusega, avalikus elus ta ei osalenud. Leo Päts oli Konstantin Pätsi vanem poeg ning tema vend oli Viktor Päts. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Haud Tallinna Metsakalmistul
Marina Silva

Maria Osmarina Marina Silva Vaz de Lima (sündinud 8. veebruaril 1958 Rio Brancos) on Brasiilia poliitik. Ta kuulub Brasiilia Sotsialistlikku Parteisse. 1. jaanuarist 2003 kuni 15. maini 2008 oli ta keskkonnaminister. Brazilian presidential profile Marina Silva London 2012 Olympics: Brazilians caught up in right royal kerfuffle over Danny Boyle's opening ceremony Brazil's Marina Silva and Socialists eye 2014 electionsBBC Brazilian Presidential Candidate Dies in Plane Crash, Upsetting RaceNY Times  Marina Silva – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis