laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Paraná osariik

Paraná on Brasiilia osariik, 1. järgu haldusüksus Lõunapiirkonnas. Osariik on moodustatud 1853. aastal ja saanud nime Paraná jõe järgi. Elanike arv on 2021. aasta seisuga 11 597 484. Sellega on Paraná osariik elanike arvult Brasiilias viiendal kohal. 75% elanikest on valgenahalised Euroopa päritolu immigrantide järeltulijad. Paraná osariigis asub suurim ukrainlaste kogukond Brasiilias. Osariigis asuv Prudentópolis on suurim ukrainlaste asula Brasiilias. Pealinn ja suurim linn on Curitiba. Teised suuremad linnad: Londrina Maringá Ponta Grossa Foz do Iguaçu Cascavel Paraná osariigi koduleht (portugali keeles)
Vabaerakond Aru Pähe

Vabaerakond Aru Pähe (algne nimi Eesti Tulevikuerakond; lühend TULE) on 2020. aasta augustis (ametlikult registreeriti 8. detsembril) Eesti Vabaerakonna ja Elurikkuse Erakonna ühinemisel moodustatud erakond. 2021. aasta veebruari üldkogul valiti erakonna presidendiks Lauri Tõnspoeg, asepresidendiks Vahur Kollom. Partei juhatusse valiti Urmas Heinaste, Mati Kose, Viktoria Lukats, Urmas Ott ja Teet Randma. 2021. aasta kohalikel valimistel osales Tulevikuerakond oma nimekirjaga kolmes omavalitsuses: Saaremaa vallas, Tallinnas ja Tartu linnas, kus saadi vastavalt 0,2%, 0,1% ja 0,1% häältest. Ühtegi volikogukohta ei saadud. 2024. aasta 26. mail muutis Eesti Tulevikuerakond oma nime. Erakonna uueks nimeks sai Vabaerakond Aru Pähe. "Estonian Party for the Future". Our Campaigns. 2021. "Estonia". Europe Elects. Tulevikuerakonna presidendiks sai Lauri Tõnspoeg. ERR, 09.02.2021 Eesti Tulevikuerakond valis uue juhatuse ja presidendi. Tulevikuerakonna blogi Detailne hääletamistulemus. Kohalikud valimised 2021, andmed seisuga 22.10.2021 13:14 Erakonna koduleht "Kahest erakonnast loodud Tulevikuerakond rõhub keskkonna hoidmisele ning tugevale kodanikuühiskonnale" Delfi, 7. august 2020 "Vabaerakond ja Elurikkuse Erakond ühinesid Tulevikuerakonnaks" ERR, 20. august 2020 "TULE registreeris end ametlikult erakonnana" ERR, 8. detsember 2020
Cam Talbot

Cameron Talbot (sündinud 5. juulil 1987 Caledonias Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Los Angeles Kings. Aastatel 2004–2007 mängis ta Ontario Junior Hockey League'i klubis Hamilton Red Wings. Aastatel 2007–2010 mängis ta Huntsville'i Alabama Ülikooli jäähokimeeskonnas. 2010. aasta märtsis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga New York Rangers. Pärast kolme hooaega American Hockey League'i klubis Hartford Wolf Pack debüteeris Talbot Rangersi meeskonnas 24. oktoobril 2013 mängus Philadelphia Flyersi vastu. 2015. aasta juunis liitus Talbot Edmonton Oilersiga. Hooajal 2016–17 saavutas Talbot Oilersiga põhihooajal 42 võitu, saades sellega ühel põhihooajal enim võite saavutanud Oilersi väravavahiks läbi aegade. Oilers jõudis esimest korda pärast kümmet aastat väljalangemismängudele. Konverentsi poolfinaalis kaotas Oilers sel hooajal Anaheim Ducksile mängudega 3:4. 2019. aasta veebruaris siirdus ta Philadelphia Flyersi, kuid ta mängi seal vaid hooaja 2018–19 lõpuni. 2019. aasta juulis sõlmis ta aastase lepingu Calgary Flamesiga. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Minnesota Wildiga. 2022. aasta juulis kaubeldi Talbot Wildist Filip Gustavssoni vastu Ottawa Senatorsi. 2016. aastal tuli Talbot Kanada jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. "Wild signs goalie Cam Talbot to a three-year contract". Minnesota Wild. 9.10.2020. Vaadatud 25.1.2021 "Ottawa Senators acquire goaltender Cam Talbot from Minnesota". Ottawa Senators. 12. juuli 2022. Vaadatud 12. juulil 2022. Cam Talbot veebilehel NHL.com Cam Talbot veebilehel hockeydb.com
Tobias Rieder

Tobias Rieder (sündinud 10. jaanuaril 1993 Landshutis) on Saksamaa jäähokimängija, kes mängib Rootsi kõrgliiga klubis Växjö Lakers ründajana paremäärel. Hooajal 2009–10 mängis ta Saksamaa esiliiga klubis EV Landshut. Seejärel suundus ta Põhja-Ameerikasse, liitudes Ontario Hockey League'i klubiga Kitchener Rangers. 2011. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i draft '​is 114. valikuna. 2013. aasta aprillis sõlmis ta lepingu Phoenix Coyotesiga. Hooajal 2013–14 mängis ta American Hockey League'i klubis Portland Pirates. NHL-is debüteeris Rieder 2014. aasta novembris. 2018. aasta veebruaris liitus ta Los Angeles Kingsiga, kuhu ta jäi vaid hooaja 2017–18 lõpuni. Järgmisel hooajal mängis ta Edmonton Oilersis. 2019. aasta septembris sõlmis Rieder aastase lepingu Calgary Flamesiga. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Buffalo Sabresiga. 2021. aasta oktoobris sõlmis ta lepingu Växjö Lakersiga. Rieder on kuulunud Saksamaa jäähokikoondisse neljadel maailmameistrivõistlustel (2014, 2015, 2016 ja 2021) "Välkommen Tobias Rieder". vaxjolakers.se. Vaadatud 11.11.2021 Tobias Rieder NHL.com lehel Tobias Rieder hockeydb.com lehel
Simón Bolívar

Simón José Antonio de la Santísima Trinidad Bolívar Palacios Ponte y Blanco (tuntud rohkem kui Simón Bolívar 24. juuli 1783 Caracas – 17. detsember 1830) oli Venezuela sõjaväe- ja poliitikategelane. Ta oli Suur-Kolumbia ja Boliivia vabariigi rajaja. Ta oli üks silmapaistvamaid juhte Ameerika vabadusvõitluses Hispaania vastu. Ta inspireeris ja aitas saavutada Boliivia, Colombia, Ecuadori, Panama, Peruu ja Venezuela iseseisvuse. Bolívar sündis rikkas kreooli perekonnas ja nagu oli tema ajal tavaks kõrgema klassi perekondade pärijate puhul, saadeti ta varakult välismaale õppima. 16-aastaselt saabus ta Hispaaniasse ja seejärel kolis Prantsusmaale. Euroopas viibides tutvus ta valgustusajastu ideedega, mis hiljem motiveeris teda tõrjuma Lõuna-Ameerika kolooniates valitsevaid hispaanlasi. Kasutades ära Napoleon I vastasest sõjast Hispaanias põhjustatud segadusi, pani Bolívar 1808. aastal aluse Colombia iseseisvuspüüdlustele. Colombia (Gran Colombia, hiljem Uus-Granada) iseseisvus kindlustati 7. augusti 1819. aastal, kui võideti Boyacá lahing. 1821. aastal võitsid Bolivari juhitud revolutsionäärid hispaanlasi ning Carabobo lahingu, mis tegi Venezuelast iseseisva riigi. Pärast seda võitu Hispaania monarhia üle osales Bolívar Ladina-Ameerika esimese iseseisvate riikide liidu - Gran Colombia - asutamisel, mille presidendiks ta oli aastatel 1819–1830. Edasiste sõjakäikude ajal tõrjus ta Hispaania väed Ecuadorist, Peruust ja Boliiviast, millest viimane kannab tema nime. Ta oli samaaegselt Gran Colombia (praegune Venezuela, Colombia, Panama ja Ecuador), Peruu ja Boliivia president. Üsna pea sai Boliivia presidendiks tema parem käsi Antonio José de Sucre. Bolívari eesmärk oli luua tugev ja ühtne hispaaniakeelne Ameerika, mis oleks suuteline seisma silmitsi mitte ainult Hispaania ja Euroopa Püha Alliansi poolt lähtuvate ohtudega, vaid ka Ameerika Ühendriikide esilekerkiva võimuga. Oma võimsuse tipul valitses Bolívar suurt territooriumi Argentina piirist kuni Kariibi mereni. Adreas Huss. "Boliivia". Adreas Huss. "Venezuela". Simón Bolívar hispaaniakeelses Wikipedias Elulugu (inglise keeles)
Paruchy

Paruchy on küla Poolas Święty Krzyżi vojevoodkonnas Końskie maakonnas Końskie vallas. Paruchy asub Końskiest umbes 11 km idakirdes ja Kielce kesklinnast ligikaudu 41 km põhjas. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/052615205035-0243978?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 6.10.2022.
Poronin

Poronin on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Tatra maakonnas, Poronini valla halduskeskus. Poronin asub Slovakkia piirist 10 km kaugusel, Zakopanest umbes 6 km kirdes ja Krakówist ligikaudu 83 km lõunas. Poronin on talispordikeskus ja turismisihtpunkt. Külas asub laste taastusravi sanatoorium. Poroninis on arenenud käsitöö ja kunstiline tootmine. Küla on esmamainitud 1624. aastal. 19. sajandi algul kujunes Poronin suvituskohaks. 1913. ja 1914. aasta suvel elasid Poroninis Vladimir Lenin ja Nadežda Krupskaja. https://bdl.stat.gov.pl/api/v1/data/localities/by-unit/011216917052-0468810?var-id=1639616&format=jsonapi, vaadatud 4.10.2022. Poronin Encyklopedia PWN. Vaadatud 31. detsembril 2023 Krótka historia Poronina Nocowanie Poronin (gm. Poronin) : Informacje ogólne Podhale Oliver Grimm:Lenin in Poronin Die Presse, 12. jaanuar 2015
Bustryk

Bustryk on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Tatra maakonnas Poronini vallas. Bustryk asub Poroninist natuke üle 3 km loodes ja Zakopanest ligi 7 km põhjakirdes.
De la Barre

De la Barre on mitme aadlisuguvõsa nimi: De la Barre (Belgia suguvõsa) De la Barre (Poitou suguvõsa)
Youssouf Sabaly

Youssouf Sabaly (sündinud 5. märtsil 1993 Le Chesnays) on Prantsusmaal sündinud Senegali jalgpallur, kes mängib parem- või vasakkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Real Betis ja Senegali jalgpallikoondises. Ta alustas klubikarjääri Paris Saint-Germainis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2003. aastal. Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris ta 2013. aastal Evianis, kuhu ta oli läinud Paris Saint-Germainist laenule. Aastatel 2015–2016 mängis ta laenul Nantes'is. Seejärel suundus ta laenule Prantsusmaa kõrgliiga klubisse Bordeaux' Girondins, kellega sõlmis 2017. aastal püsiva lepingu. 2021. aasta juunis sõlmis ta lepingu Real Betisega. Sabaly mängis Prantsusmaa noortekoondistes ja tuli 2013. aastal juunioride maailmameistriks. Senegali jalgpallikoondises debüteeris ta 10. novembril 2017 MM-i valikmängus Lõuna-Aafrika Vabariigi vastu. Ta on kuulunud Senegali koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel valiti Sabaly turniiri sümboolsesse koosseisu.
Otávio Henrique Santos

Otávio Henrique Passos Santos (sündinud 4. mail 1994 Maceiós) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Atlético Mineiro. Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Atlético Paranaense, millega liitus 2008. aastal. 2014. aastal debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Brasiilia kõrgliigas. Esimese värava Brasiilia kõrgliigas lõi ta 12. juunil 2016 mängus São Paulo vastu. 2017. aasta augustis siirdus ta Prantsusmaa kõrgliiga klubisse Bordeaux' Girondins. 2022. aasta veebruaris läks ta laenule Atlético Mineirosse. Atlético Paranaense Campeonato Paranaense: 2016 Atlético Mineiro Supercopa do Brasil: 2022 Campeonato Mineiro: 2022
Samir Handanović

Samir Handanovič (sündinud 14. juulil 1984 Ljubljanas) on Sloveenia jalgpallur, kes mängib väravavahina Itaalia kõrgliiga klubis Milano Inter. Ta alustas klubikarjääri Sloveenia klubis Domžale, mille koosseisus debüteeris ta Sloveenia kõrgliigas 2003. aastal. 2004. aastal liitus ta Itaalia kõrgliiga klubiga Udinese. Enne seda, kui ta sai hooajal 2007–08 Udinese põhiväravahiks, mängis ta laenul teistes Itaalia klubides Treviso, Rooma Lazio ja Rimini. 2012. aasta juulis siirdus ta Milano Interi. Alates hooajast 2012–13 on ta olnud Interi põhiväravavaht. Hooaegadel 2010–11, 2012–13 ja 2018–19 on Handanović valitud Itaalia kõrgliiga sümboolsesse koosseisu ning samadel hooaegadel lisaks liiga hooaja parimaks väravavahiks. Hooajal 2010–11 tõrjus Handanović Itaalia kõrgliigas kuus penaltit, millega jagab liiga rekordit. Kokku on 2020. aasta juuli seisuga liigas tõrjunud 24 rekordit, millega ta jagab koos Gianluca Pagliuca Itaalia kõrgliiga rekordit. Sloveenia jalgpallikoondises mängis Handanović aastatel 2004–2015 kokku 81 korda. Ta kuulus Sloveenia koosseisu 2010. aasta maailmameistrivõistlustel. Aastatel 2009, 2011 ja 2012 on Handanović valitud Sloveenia aasta jalgpalluriks.  Samir Handanović – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil Milano Interi kodulehel
Bistrița-Năsăudi maakond

Bistrița-Năsăudi maakond on Rumeenia 1. järgu haldusüksus Transilvaanias. Elanikest on 90% rumeenlased, 6% ungarlased, 2% mustlased ja 2% muude rahvuste esindajad. Varem elas seal ka sakslaste kogukond, mis on migratsiooni tõttu vähenenud. Maakonnas on 60 omavalitsust, millest 4 on linnad. Beclean Bistrița Năsăud Sângeorz-Băi 2021 Romanian census Bistrița-Năsăudi maakonna koduleht
Suso

Jesús Joaquín Fernández Sáenz de la Torre (tuntud kui Suso; sündinud 19. novembril 1993 Cádizis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib parema äärepoolkaitsja või ründava poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Sevilla ja Hispaania jalgpallikoondises. Aastatel 2004–2010 kuulus ta kodulinna klubi Cádizi akadeemiasse. Seejärel liitus ta Inglismaa klubiga Liverpool. Liverpooli põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2012–13. Hooajal 2013–14 mängis ta Liverpoolis laenul Hispaania kõrgliiga klubis UD Almería, lüües sel hooajal Hispaania kõrgliigas kolm väravat. 2014. aastal liitus ta Itaalia kõrgliiga klubiga AC Milan. Hooajal 2015–16 mängis ta Milanist laenul teises Itaalia kõrgliiga klubis, Genoa. Järgmisel hooajal naasis Suso Milani, kindlustades koha klubi põhikoosseisus. 2020. aasta jaanuaris siirdus ta laenule Sevillasse. 2020. aasta juulis sõlmis ta klubiga püsiva lepingu. 2012. aastal tuli ta Hispaania kuni 19-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks ja ta valiti turniiri sümboolsesse koosseisu. 2013. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel oli Suso Hispaania kuni 20-aastaste koondise kapten. Ta jõudis turniiril Hispaaniaga veerandfinaali. Hispaania jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 14. novembril 2017 sõprusmängus Venemaa vastu. Milan Supercoppa Italiana: 2016 Hispaania U19 U19 Euroopa meistrivõistlused: 2012  Suso – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Joel Armia

Joel Armia (sündinud 31. mail 1993 Poris) on Soome jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Montreal Canadiens ründajana paremäärel. Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Ässät. Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2010–11, lüües sel hooajal uustulnukast enim väravaid (kokku 18). Hooajal 2012–13 tuli ta klubiga Soome meistriks. 2011. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Buffalo Sabresi poolt 16 valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima hooajal 2013–14, liitudes American Hockey League'i (AHL) klubiga Rochester Americans. Sabresi meeskonnas debüteeris ta NHL-is 23. detsembril 2014 mängus Detroit Red Wingsi vastu, kuid see jäi tema ainsaks mänguks Sabresis. 2015. aasta veebruaris siirdus Armia Winnipeg Jetsi. Seejärel mängis ta kuni hooaja lõpuni AHL-i klubis St. John's IceCaps. Järgmisel hooajal debüteeris Armia Jetsi meeskonnas NHL-is. 2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Canadiensiga. Joel Armia NHL.com lehel Joel Armia hockeydb.com lehel
Nick Suzuki

Nicholas Suzuki (sündinud 10. augustil 1999 Londonis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Montreal Canadiens. Aastatel 2015–2019 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Owen Sound Attack. Hooaja 2018–19 teises pooles mängis ta ka OHL-i klubis Guelph Storm. Aastatel 2017–2019 pälvis Suzuki OHL-i hooaja kõige spordimehelikumale mängijale antava William Hanley Trophy. 2019. aastal tuli ta Stormiga OHL-i meistriks. Väljalangemismängudes oli ta liiga resultatiivseim mängija (16+26) ning ta pälvis väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Wayne Gretzky 99 Awardi. 2017. aastal valis Vegas Golden Knights ta NHL-i draft '​is 13. valikuna. 2018. aasta septembris müüdi tema mängijaõigused Montreal Canadiensile. NHL-is debüteeris ta Montreal Canadiensi meeskonnas 3. oktoobril 2019 mängus Carolina Hurricanesi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 17. oktoobril mängus Minnesota Wildi vastu. Oma debüüthooajal lõi ta liigas 13 väravat ja andis 28 väravasöötu ning valiti liiga uustulnukate sümboolsesse koosseisu (NHL All-Rookie Team). Hooajal 2020/21 jõudis ta Canadiensiga Stanley karika finaalmängudele, kus kaotati Tampa Bay Lightningile. Väljalangemismängudes jäi Suzuki arvele 7+9. Hooajal 2021/22 oli Suzuki Canadiensi resultatiivseim mängija (21+40). 2022. aastal valiti Suzuki lisaks NHL-i tähtede mängule. 2022. aasta septembris määrati Suzuki Montreal Canadiensi kapteniks. Ta sai 23-aastaselt klubi ajaloo noorimaks kapteniks. Tema noorem vend Ryan Suzuki on samuti jäähokimängija. "Nick Suzuki named 31st captain in Canadiens history". National Hockey League. Montreal Canadiens. 12. september 2022. Vaadatud 12. septembril 2022. Nick Suzuki NHL.com lehel Nick Suzuki hockeydb.com lehel
Mats Neumann

Mats Neumann (5. aprill 1849 Tuule talu, Holstre vald, Paistu kihelkond – 23. juuni 1921) oli Eesti varase ärkamisaja tegelane Paistu kihelkonnas. Aidu valla Muri talu peremees – esimene omanik. Asus Muri tallu koduväiks umbes 1870. aastal. Aidu ja Paistu vallavanem (1878 Aidu vallavanem) , 1886 aastani oli maakonna nekrutivõtmise komisjoni saadik. Nimetatud kui Paistu-Aidu endine vallavanem ja siiamaalne kommissioni saadik. Paistu koguduse vöörmünder (vastav märge aasta kohta 1916.a. Osales Viljandi Eesti Põllumeeste Seltsi tegevuses, sealhulgas koduloomade, põllu- ja käsitöö väljanäitustel, saades auhindu vähemalt aastatel 1886, 1888, 1890, 1905. 1887 Aleksandrikooli Paistu kihelkonna abikomitee asutaja liige. 1888 Paistu kaupluse asutaja ja Paistu alevi hoonete ehitaja. Pakkus 1909. aastal Paistu seltsidele, et annab / ehitab neile Muri talu maale hoone / ruumid, kuid jäi ellu viimata. Paistu turnipidude üks kaaskorraldajaid (peod toimusid Muri talu heinamaal). 1895 Paistu esimese jaanitule kontserdi üks korraldajaid koos F. Saebelmanni ja P. Ruubeliga. Toimus Muri talu heinamaal. Paistu Vabatahtliku Tuletõrje Seltsi asutaja ja esimees ; Paistu Haridusseltsi asutajaliige ja esimees; Üks peamisi Paistu rahvamaja idee algatajaid. "Paistu kroonika 1834 - 1944, ärkamisaja häll", Paistu kihelkonna ja küla ajaloo kohta ning rolli kohta ärkamisajal, Jaak-Adam Looveer, 2021. Tema abikaasa oli Mari Neumann (Arro), 1849–1913. Sündis Muri talus, Aidu vallas, Paistu kihelkonnas. Neil oli viis last: Hans Neumann, Jakob Neumann, Anna Neumann, Jaan Neumann ja Marie Neumann. "Sakala nr. 12, 13 mai 1878". https://dea.digar.ee/article/sakalaew/1878/05/13/7.3 "Sakala nr. 40/41, 11 november 1878". https://dea.digar.ee/article/sakalaew/1878/11/11/5 1886 "Sakala nr. 14, 26 aprill 1886" https://dea.digar.ee/article/sakalaew/1886/04/26/6 "Sakala nr. 70, 22 juuni 1916" https://dea.digar.ee/article/sakalaew/1916/06/22/3 "Sakala nr. 38, 20 september 1886" https://dea.digar.ee/article/sakalaew/1886/09/20/2 "Sakala nr. 39, 1 oktoober 1888" https://dea.digar.ee/article/sakalaew/1888/10/01/2 "Eesti Postimees ehk Näddalaleht: ma- ja linnarahvale, nr. 38, 18 oktoober 1890" https://dea.digar.ee/article/eestipostimees/1890/10/18/5 "Sakala nr. 73, 26 september 1905" https://dea.digar.ee/article/sakalaew/1905/09/26/9 "Sakala nr. 19, 9 mai 1887"https://dea.digar.ee/article/sakalaew/1887/05/09/14.3 "Sakala nr. 30, 25 juuli 1887"https://dea.digar.ee/article/sakalaew/1887/07/25/14.4 "Meie Kodumaa, 9 veebruar 1909" https://dea.digar.ee/page/meiekodumaa/1909/02/09/4 "Sakala nr. 20, 21 mai 1888" https://dea.digar.ee/article/sakalaew/1888/05/21/18.2 "Postimees nr. 144, 4 juuli 1895" https://dea.digar.ee/article/postimeesew/1895/07/04/11 "Sakala nr. 145, 16 detsember 1936" https://dea.digar.ee/article/sakalaew/1936/12/16/21 *https://www.geni.com/people/Mats-Neumann/6000000007567398070
Jakob Neumann

Jakob Neumann (1877– 8. november 1932 Paistu) on seltskonnategelane ja kaupmees Paistus. Jakob Neumann sündis Muri talus Aidu vallas, Paistu kihelkonnas. Õppis Paistu kihelkonnakoolis. Ta siirdus varakult äritegevusse juhtides oma kauplust Paistus üle 30 aasta. Isa surma järel pidas ta ka oma kodutalu. Neumann oli liikuva ja energilise isikuna huvitatud seltskonnategevusest. Ta oli Paistu kandvaimaks seltskonnategelaseks üle 30 aasta. Ta oli Paistu Haridusseltsi organiseerijaks. Tema algatusel pandi alus Paistu Vabatahtliku Tuletõrje Ühingule, mille esimeheks ta oli pikemat aega. Kaitseliidu Paistu kompaniis oli ta majandusülemaks ning juhatusliikmeks. Võttis osa Vabadussõjalaste liidu Aidu osakonna tegevusest. Elavalt tegutses ta ka omavalitsuses, olles kauaaegne Aidu vallakohtu esimees, vallavolikogu ja revisjonikomisjoni liige. Tema isa oli ärkamisaja tegelane Paistus Mats Neumann. "Paistu kroonika 1834 - 1944, ärkamisaja häll", Paistu kihelkonna ja küla ajaloo kohta ning rolli kohta ärkamisajal, Jaak-Adam Looveer, 2021. "Jakob Neumann Paistu aktiiwne seltskonnategelane suri südamerabandusse". Oma Maa. 10. november 1932.
Herzogenrath

Herzogenrath on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Aacheni kreisis. Asub Aachenist lõunas Saksamaa-Hollandi piiril. Piirneb Kerkrade linnaga Hollandis ja moodustas sellega enne 1815. aasta Viini kongressi otsust ühe linna. Riigipiir kulgeb ühes kohas piki peatänavat. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Herzogenrathi koduleht
Phillip Danault

Phillip Danault (sündinud 24. veebruaril 1993 Victoriaville'is Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Los Angeles Kings. Aastatel 2009–2013 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubides Victoriaville Tigres ja Moncton Wildcats. 2011. aastal pälvis ta liiga parimale kaitsvale ründemängijale antava Guy Carbonneau Trophy. 2011. aastal valis Chicago Blackhawks ta NHL-i draft '​is 26. valikuna. Hooaja 2012–13 lõpus asus ta mängima Blackhawksi noorteklubis Rockford IceHogs American Hockey League'is. NHL-is debüteeris ta Blackhawksi meeskonnas 22. novembril 2014 mängus Edmonton Oilersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 8. veebruaril 2016 mängus Buffalo Sabresi vastu. 2016. aasta veebruaris siirdus Danault Montreal Canadiensi. 2018. aasta juulis pikendas ta klubiga lepingut kolme aasta võrra. 22. detsembril 2018 tegi ta mängus Vegas Golden Knightsi vastu oma esimese kübaratriki NHL-is. 2021. aasta juulis sõlmis Danaut kuueaastase lepingu Los Angeles Kingsiga. Phillip Danault NHL.com lehel Phillip Danault hockeydb.com lehel
Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali elutööpreemia

Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali elutööpreemia on üks Eesti Kultuurkapitali välja antavatest elutööpreemiatest, mis määratakse kultuuri- ja sporditegelastele elutöö eest. Igal aastal antakse välja kaheksa Eesti Kultuurkapitali elutööpreemiat. Rahvakultuuri sihtkapitali elutööpreemiaid antakse välja alates 2014. aastast. Preemiasumma suurused kinnitab Eesti Kultuurkapitali nõukogu igal aastal eraldi. Koos rahalise preemiaga antakse laureaadile preemia tunnusmärk. Alates 2013. aastast on selleks messingust kera ("Jonnakas", mille autorid on Risto Tali ja Rait Siska). Kera on valmistatud trugimise meetodil, kaetud poleeriga ning raskuseks tinavalu. Kerale on söövitatud Eesti Kultuurkapitali logo elemendid ning graveeritud valdkonna või sihtkapitali nimetus, laureaadi nimi ja aastaarv. Eesti Kultuurkapitali aastapreemiate ja sihtkapitalide elutööpreemiate laureaadid saavad kuldse poleeriga 200 mm diameetriga kera. 2014 – Igor Tõnurist (Eesti rahvarõivakultuuri väärtustamise ja edendamise eest) 2015 – Ingrid Rüütel (pärimuskultuuri eestkõnelejale ja õpetlasele – eesti rahvakultuuri hoidmise ja arendamise eest) 2016 – Ants Üleoja (Eesti koorimuusika vanameistrile, pikaajalisele õppejõule ja laulupidude üldjuhile) 2017 – Liivi Soova (Eesti Rahvakunsti ja Käsitöö Liidu taaslooja ning käsitöö valdkonna edendaja) 2018 – Olev Oja (tänuks kasvatamast põlvkondi dirigente, muusikaõpetajaid, koorilauljaid) 2019 – Paul Bobkov (pikaajalise tegevuse ja panuse eest tantsuvaldkonnas) 2020 – Ene Jakobson (Oma tantsi hoidagemme, Harju tantsi hakkagemme ... Tänukummardus isikupärasele rahvatantsumentorile, uute tantsude loojale, Sõlekese vaimsele emale.) 2021 – Ottilie-Olga Kõiva (viljaka töö eest folkloristina ning rahvus- ja rahvakultuuri tutvustajana ja talletajana) 2022 – Maie Orav (teenekas rahvatantsujuht ja tantsupedagoog, tantsupeo üldjuht ning meeste tantsupeo mõtte algataja.) Eesti Kultuurkapitali aastapreemia -> Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri aastapreemia Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia Aastapreemiad. Eesti Kultuurkapitali veebisait.
Paak

Tulepaak (alamsaksa bake, saksa Bake) Vedelikumahuti (alamsaksa bak tähendusega anum, küna) paak EKI etümoloogiasõnaraamatus