laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
La Mantovana

"La Mantovana" ehk "Ballo di Mantova" ('Mantova tants') või Aria di Mantova on populaarne 16. sajandi lauluviis, mida on kasutatud muusikalise teemana ka hiljem. Meloodia varaseim ilmumine trükis on 1600. aastal Itaalia tenori Giuseppino del Biado madrigalide kogumikus tekstiga "Fuggi, fuggi, fuggi da questo cielo". Osa uurijaid omistab meloodia Biadole, osa peab seda varasemaks ja märgib anonüümse autori omaks. "Ballo di Mantova" ja "Aria di Mantova" nimede all sai viis Euroopas väga populaarseks. Erinevatest varastest allikatest pärit kaks viisivarianti on järgmised: "La Mantovana" leidub Gasparo Zanetti kogumikus "Il Scolaro" (1645), "Ballo di Mantua" nime all Giuseppe Giamberti kogumikus "Duo tessuti con diversi solfeggiamenti, scherzi, perfidie et oblighi" (1657) ja pealkirja all "An Italian Rant" John Playfordi tantsukäsiraamatu "The Dancing Master" kolmandas väljaandes (1665). La Mantovana meloodiale tugineb ka Giovanni Battista Vitali pala "Barabano" ("Varie Sonate alla Francese e all’Italiana a 6", Op. 11) Madrigal "Fuggi, fuggi, dolente cor" on aluseks Biagio Marini 1655. aastal kirjutatud G-minoor triosonaadis (Op. 22, Sonata sopra "Fuggi dolente core"). Viis on šoti lautokäsikirjas umbes aastaist 1695–1702, nn Balcarrese käsikirjas märkega "My mistress is prettie, by monsieur Mouton". Samuti on meloodia äratuntav flaamikeelses kogumikus "Gents Beiaardboek" (1661–1693) ilmunud lauluna "Ik zag Cecilia komen", rumeenia rahvalaulus "Carul cu boi" ja ukraina rahvalaulus "Katerina Kutšerjava". Uuemast muusikast on tuntuimad näited meloodia kasutusest ühe motiivina Bedřich Smetana teoses "Vltava" ja Iisraeli rahvushümnis "HaTikva". https://imslp.org/wiki/Sonata_sopra_'Fuggi_dolente_core'%2C_Op.22_No.21_(Marini%2C_Biagio) 1875 – Smetana, ‘Vltava’ from Ma Vlast alevelmusic.com How Israel’s National Anthem Came To Be fozmuseum.com Madrigal "Fuggi, fuggi, fuggi" ansambli Lucidarium esituses Gasparo Zanetti "La Mantovana" mandoliinil, kahel kitarril ja mandotšellol "My Mistress is prettie" 11-keelsel barokklautol "An Italian Rant" Playfordi tantsuraamatust, ansambli Les Witches esituses Biagio Marini. Sonata a tre sopra Fuggi dolente (Sonate da Chiesa... Libro terzo. Venezia; 1655) Giovanni Battista Vitali "Barabano" Luigi Cozzolino ja ansambli Semperconsort esituses
Brock Boeser

Brock Boeser (sündinud 25. veebruaril 1997 Burnsville'is Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Vancouver Canucks ründajana paremäärel. Aastatel 2013–2015 mängis ta United States Hockey League'is. Seejärel liitus ta Põhja-Dakota Ülikooli jäähokimeeskonnaga, kus mängis kaks hooaega. Hooajal 2015–16 tuli ta Põhja-Dakota Ülikooliga ülikoolide meistriks. 2015. aastal valiti ta NHL-i draft '​is Canucksi poolt 23. valikuna. 2017. aasta märtsis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 25. märtsil 2017 mängus Minnesota Wildi vastu ja lõi selles mängus ka oma NHL-i karjääri esimese värava. 4. novembril 2017 tegi ta mängus Pittsburgh Penguinsi vastu kübaratriki. Boeser sai sellega alates 1990. aastast pärast Trevor Lindeni esimeseks Canucksi mängijaks, kes on NHL-is teinud kübaratriki enne 20-aastaseks saamist. Temast nooremana olid Canuksis kübaratriki teinud vaid Linden ja Tony Tanti. 2018. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule. 2016. aastal võitis Boeser USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. "Wild fail to clinch playoff berth again". nhl.com. 25.32017. Vaadatud 8.8.2020 Brock Boeser NHL.com lehel Brock Boeser hockeydb.com lehel
Corona (õlu)

Corona Extra on Mehhiko firma Grupo Modelo õllemark. See on Mehhikos enimmüüdud õllemark, mida eksporditakse paljudesse riikidesse, sealhulgas Eestisse, ja mis on ka maailma enimmüüdud õllemarkide hulgas. Õllest on mitu sorti, millest levinuim on laagriõlu Corona Extra. Coronat serveeritakse sageli pudelikaela torgatud laimi- või sidruniviiluga. Hispaanias müüakse Corona õlut nime all Coronita, kuna kaubamärk Corona kuulub juba 1907. aastast tuntud veinifirmale Bodegas Torres. Ameerika Ühendriikides on Corona Extra 1998. aastast enimmüüdud importjook. Corona tootja Grupo Modelo kuulub Belgia korporatsioonile AB InBev, kes on üks maailma suurimaid alkoholitootjaid.
Tali valla vapp

Tali valla vapp on endise Pärnu maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Tali valla vapp. Vapp oli kasutusel 5. juulist 1993 kuni 2005. aastani, mil ühineti koos Kilingi-Nõmme linna ja Saarde vallaga ühtseks omavalitsusüksuseks Saarde vallaks. Sinisel kilbil hõbedane kuuseoksa rist, risti keskel punane jõhvikas. Kuuseoksa rist sümboliseerib metsade rohkust Tali vallas, samuti seda, et Tali keskusest suundub nelja põhiilmakaarde tee. Jõhvikas sümboliseerib soode ja rabade rohkust Tali vallas. Tulenevalt kohanimest "Tali", on vapi- ja lipuvaärvideks valitud karged ja külmad toonid, sinine ja hõbedane. Tali valla lipp Saarde valla lipp Saarde valla vapp Kilingi-Nõmme lipp Kilingi-Nõmme vapp Pärnu maakond Tali valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Corona

Coronaviridae on viiruste sugukond Corona Extra on Mehhiko firma Grupo Modelo õllemark Corona on linn USA-s California osariigis
Johann Albrecht (Mecklenburg)

Johann Albrecht (8. detsember 1857 – 16. veebruar 1920) oli Mecklenburgide dünastia liige, kes teenis kahe Saksa keisririigi liiduriigi regendina: 1897–1901 Mecklenburg-Schwerini suurhertsogkonna regent oma vennapojale Friedrich Franz IV-le ja 1907–1913 oli ta Braunschweigi hertsogkonna regent. Mecklenburgi hertsog Johann Albrecht sündis Schwerinis Friedrich Franz II ja tema abikaasa Auguste Reuß zu Köstritzi viienda lapsena. Hertsog Johann Albrecht sai hariduse Dresdenis, tegi karjääri Preisi armees ja oli tuntud spordiarmastuse poolest. Samuti tekkis tal huvi Saksa koloniaalimpeeriumi vastu, ta oli pangermanistliku liidu kaasasutaja ja sai 1895. aastal Saksa koloniaalühingu presidendiks. Pärast oma venna Friedrich Franz III surma 10. aprillil 1897 määrati hertsog Johann Albrecht regendiks oma noorele vennapojale, uuele suurhertsogile Friedrich Franz IV-le pärast vanema venna Paul Friedrichi loobumist regentlusest. Ta valitses regendina kuni vennapoja täisikka jõudmiseni 9. aprillil 1901, kui viimane hakkas ise suurhertsogkonda valitsema. 28. mail 1907 valis Braunschweigi hertsogkonna riigipäev hertsog Johann Albrechti pärast Preisimaa printsi Albrechti surma regendiks; ta võttis pakkumise vastu ja saabus 5. juunil 1907 Braunschweigi. Regentluse põhjus Braunschweigis oli see, et kui hertsog Wilhelm 1884. aastal suri, ei saanud tema kauge nõbu ja pärija Ernst August von Hannover hertsogkonda üle võtta, sest ta keeldus loobumast oma nõuetest Hannoveri kuningriigile, mille Preisimaa 1866. aastal annekteeris. Vahetult pärast regendiks hakkamist jalutas hertsog Johann Albrecht Braunschweigis tsiviilriietes, külastades muuseume, raamatukogusid ja muid hertsogkonna asutusi, esitades inimestele küsimusi nende elutingimuste kohta. Seejärel seadis ta sisse ta iganädalase audientsi, kuhu inimesed said tulla ja talle palveid esitada. Muu hulgas kärpis hertsog Johann Albrecht kuningliku leibkonna kulusid, vähendades teenrite arvu majapidamiseks hädavajaliku miinimumini. Regentlus lõppes 1. novembril 1913, kui kroonprints Ernst Augusti poeg Ernst August sai asuda hertsogkonda, olles abiellunud Saksa keisri Wilhelm II ainsa tütre Viktoria Luise von Preußeniga. Abiellumine aitas kahandada lõhet Hannoveri ja Hohenzollernite dünastia vahel. Esimese maailmasõja ajal tegutses hertsog Johann Albrecht Saksa koloniaalühingus, kaitstes Saksamaa koloniaalvaldusi nendest loobumise ettepanekute eest. 2. septembril 1917 määrati ta sõjaka Isamaapartei auesimeheks. Hertsog Johann Albrecht suri 1920. aastal Wiligradi lossis Lübstorfi lähedal. Johann Albrecht oli kaks korda abielus. 6. novembril 1886 abiellus ta Weimaris suurhertsog Carl Alexanderi tütre Elisabethiga. 15. detsembril 1909 abiellus ta Braunschweigis Elisabeth zu Stolberg-Roßlaga. Mõlemad abielud olid lastetud.
Kolmikilm

Kolmikilm (paali keeles tiloka või -bhūmi, sanskriti keeles tridhātu, triloka või trailokya, त्रैलोक्य; tiibeti keeles khams gsum; hiina keeles 三界 sanjie; jaapani keeles sangai) on budistlikus kosmoloogias kolm sansaara valda või olu: ilma vormideta ja vormidega olud ning ihade olu. Vormitus vallas (paali keeles arūpa-bhūmi või -dhātu, sanskriti keeles ārūpya-dhātu) pole olenditel vormi ega ihasid. Vormide vallas (paali keeles rūpa-bhūmi või -dhātu, sanskriti keeles rūpa-dhātu) on olenditel on küll väline vorm, kuid puuduvad ihad. Ihade vallas (paali: kāma-bhūmi või -dhātu, sanskriti keeles kāma-dhātu) valitsevad soovid, kired ja ihad. Vormitutes ja vormidega oludes puuduvad vajadused, ihad, tahtmised ja soovid. Ihade olus valitsevad ihad, tahtmised ja soovid ning selle madalamad olekud on kuus olemasolu valdkonda. Kõikidesse valdadesse ehk oludesse võib jõuda nii ümbersündide kui ka vaimse arengu teel. Mitmes käsitluses ongi see üks ja seesama ning see võib toimuda ka igapäevaelus, meeleseisundite ja meeleolude muutudes. Budistlik kosmoloogia Dhyāna Ida mõtteloo leksikon: kolmikilm Buddhadasa Bhikkhu. "Heart-wood from the Bo Tree". Susan Usom Foundation, 1985. "Paticcasamuppada: Practical Dependent Origination". The Dhamma Study & Practice Group, 2002
Sourou Migan Apithy

Joseph Sourou Migan Marcellin Apithy (8. aprill 1913 Porto-Novo, Dahomee [nüüd Benin] – 3. detsember 1989 Pariis, Prantsusmaa) oli Dahomee peaminister 1957–1959 ja president 1964–1965.
Kilingi-Nõmme vapp

Kilingi-Nõmme vapp oli Eesti haldusüksuse Kilingi-Nõmme linna vapp. Vapp oli kasutusel 23. novembrist 1995 kuni 2005. aastani, mil ühineti koos Tali valla ja Saarde vallaga ühtseks omavalitsusüksuseks Saarde vallaks. Sinisel kilbil püstine kuldne tammeoks kolme lehe ja ühe tõruga; hõbedases päises kaks musta, paremale kaldu vasarat. Kilingi-Nõmme lipp Kilingi-Nõmme lipp ja vapp. Uus Eesti, 23. november 1938, nr. 321, lk. 11.
Magalhãesi Pilved

Magalhãesi Pilved on kaks korrapäratut galaktikat, mis asuvad lõunataevas. Magalhãesi Pilved koosnevad Suurest Magalhãesi Pilvest ja Väikesest Magalhãesi Pilvest. Suur Magalhãesi Pilv asub Maast umbes 163 000 valgusaasta kaugusel ja Väike Magalhãesi Pilv umbes 206 000 valgusaasta kaugusel. Pilved kuuluvad Kohalikku Galaktikarühma ja tiirlevad ümber Linnutee. Pilved on nimetatud Portugali maadeavastaja Fernão de Magalhãesi järgi. "Magellanic Clouds". Swinburne University. Vaadatud 8. august 2020.
Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali elutööpreemia

Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali elutööpreemia on üks Eesti Kultuurkapitali väljaantavatest elutööpreemiatest, mis määratakse kultuuri- ja sporditegelastele elutöö eest. Igal aastal antakse välja kaheksa Eesti Kultuurkapitali elutööpreemiat. Kirjanduse sihtkapitali elutööpreemiaid antakse välja alates 2012. aastast. Preemiate suuruse kinnitab Eesti Kultuurkapitali nõukogu igal aastal eraldi. Koos rahalise preemiaga antakse laureaadile preemia tunnusmärk. Alates 2013. aastast on selleks messingust kera ("Jonnakas", mille autorid on Risto Tali ja Rait Siska). Kera on valmistatud trugimise meetodil, kaetud poleeriga ja raskuseks on tinavalu. Kerale on söövitatud Eesti Kultuurkapitali logo elemendid ning graveeritud valdkonna või sihtkapitali nimetus, laureaadi nimi ja aastaarv. Eesti Kultuurkapitali aastapreemiate ja sihtkapitalide elutööpreemiate laureaadid saavad kuldse poleeriga 200 mm diameetriga kera. 2012 – Mati Palm (erakordselt pikaajalise ja sisuka loometee ning mitmekülgse muusikutegevuse eest) 2013 – Arne Mikk (suurejooneline ja mitmekülgne tegevus Eesti muusikakultuuri edendamisel) 2014 – Roman Toi (panuse eest Eesti muusikasse) 2015 – Merike Vaitmaa (panuse eest Eesti muusikasse) 2016 – Alo Ritsing (koorimuusika loojale ja eestkõnelejale traditsioonide edasikandmise ja -andmise eest) 2017 – Peep Lassmann (traditsioonide edasikandja, kellel on pikaajaline viljakas tegevus interpreedi, pedagoogi ja muusikategelasena) 2018 – Anne Erm (Eesti džässielu ülesehitaja ja arendaja) 2019 – Neeme Järvi (dirigendile, kelle elutöö on liigutanud mägesid) 2020 – Ants Soots (pikaajalise, järjekindla ja jääva panuse eest Eesti koorimuusika arengusse, laulupidude mõtestamisse ning noorte koorijuhtide kasvatamisse) 2021 – Olav Ehala (helikunsti sihtkapitali elutööpreemia muusika eest, mis on kaikuma jäänud mitme põlvkonna hinges ja südames) 2022 – Ene Üleoja (pikaajalise väljapaistva loomingulise ja pedagoogilise tegevuse eest) 2023 – René Eespere (pikaajalise väljapaistva loomingulise ja pedagoogilise tegevuse eest). Eesti Kultuurkapitali aastapreemia -> Eesti Kultuurkapitali helikunsti aastapreemia Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia Aastapreemiad. Eesti Kultuurkapitali veebisait.
Karl zu Mecklenburg (1708–1752)

Karl Ludwig Friedrich (23. veebruar 1708 – 5. juuni 1752) oli Mecklenburgide Strelitzi haru liige. Ta oli Suurbritannia ja Hannoveri kuninganna Sophie Charlotte ja Adolf Friedrichi isa. Teda kutsuti Mirowi printsiks (Prinz von Mirow). Erinevalt oma isast ja pojast ei olnud ta valitsev Mecklenburgi hertsog. Karl sündis Strelitzis hertsog Adolf Friedrich II teise pojana. Tema ema Christiane Emilie oli tema isa kolmas naine. Karli isa suri, kui ta oli vaid kolm kuud vana. Isale järgnes Karli poolvend Adolf Friedrich III, samas Karl, kui noorem poeg, päris Mirowi ja Nemerowi komtuurkonnad. Just Mirowi valdusse taandus Karli ema pärast abikaasa surma ja just seal kasvas Karl üles. Hiljem õppis ta Pommeri Greifswaldi ülikoolis. Nagu kombeks, asus Karl 1726. aastal 18-aastaselt suurele ringreisile Euroopas. Ta mängis hästi põikflööti ja tegi ringreisi üheks eesmärgiks oma teadmiste ja muusikaoskuse täiendamise. Pärast Genfi, Itaalia ja Prantsusmaa külastamist läks ta Viini ja oli enne Mirowisse naasmist lühikest aega Saksa-Rooma keisri teenistuses kui kolonelleitnant. Pärast armeest lahkumist elas Karl koos perega Mirowi lossis, pühendades suurema osa ajast oma mõisate haldamisele ja laste hariduselule. Ta elas Mirowis kuni oma surmani 44 aasta vanuses. Kui tema vanem poolvend Adolf Friedrich III 1752. aasta detsembris meessoost pärijateta suri, tehti Karl Ludwig Friedrichi poeg Adolf Friedrich järgmiseks Mecklenburg-Strelitzi hertsogiks, kes valitses kui Adolf Friedrich IV. Karl abiellus 5. veebruaril 1735 Eisfeldis hertsog Ernst Friedrich I tütre Elisabeth Albertinega. Viimane oli 1752. aastal poja regent ja mängis olulist rolli selle aja troonivõitluses. Nad said kümme last, kellest vaid kuus jõudsid täisikka: Christiane (1735–1794) Caroline (*/† 1736) Adolf Friedrich IV (1738–1794) Elisabeth Christine (1739–1740) Sophie Louise (1740–1741) Karl II (1741–1816) Ernst (1742–1814) Sophie Charlotte (1744–1818) Gotthilf (*/† 1745) Georg (August) (1748–1785)
Adolf Friedrich III (Mecklenburg)

Adolf Friedrich III (7. juuni 1686 – 11. detsember 1752) oli Mecklenburg-Strelitzi hertsog. Ta sündis Strelitzis Adolf Friedrich II ja selle naise Marie pojana. Ta sai isa järel Mecklenburg-Strelitzi hertsogiks 12. mail 1708. 1712. aastal põlesid hertsogiloss ja Strelitzi linn maha. Seetõttu pidid Adolf Friedrich ja tema perekond elama jahimajas. Selle ümber ehitati uus linn Neustrelitz. Uue linna asutamisaastaks peetakse 1733. aastat, sellest sai 1736 Mecklenburg-Strelitzi ametlik pealinn. Adolf Friedrich suri Neustrelitzis ja tema järel sai hertsogiks ta vennapoeg Adolf Friedrich IV. Adolf Friedrich abiellus 16. aprillil 1709 Reinfeldis hertsog Johann Adolfi tütre Dorothea Sophiega. Nad said kaks last: Marie Sophie (1710–1728) Magdalene Christiane (1711–1713)
Kilingi-Nõmme lipp

Kilingi-Nõmme lipp on Pärnu maakonnas asuva Kilingi-Nõmme linna endine lipp. Lipp oli kasutusel 23. novembrist 1995 kuni 2005. aastani, mil ühineti Tali ja Saarde vallaga ühtseks omavalitsusüksuseks Saarde vald. Ristkülikukujuline lipp on jaotatud kuueks ühelaiuseks, vaheldumisi paigutatud horisontaalseks värvilaiuks; kõige ülemine laid on sinine. Lipu normaalmõõtmed on 105 × 165 cm; laiuse ja pikkuse suhe on 7:11. Kilingi-Nõmme vapp
Adolf Friedrich IV (Mecklenburg)

Adolf Friedrich IV (5. mai 1738 – 2. juuni 1794) oli Mecklenburg-Strelitzi hertsog. Ta sündis Mirow's hertsog Karli ja selle naise Elisabeth Albertine pojana. Ta oli Mecklenburg-Strelitzi eeldatav troonipärija pärast oma isa surma 5. juunil 1752, kuni sai 11. detsembril 1752 oma onu Adolf Friedrich III järel hertsogiks. 1753. aastal õppis ta Greifswaldi ülikoolis. 1764. aastal sai Adolf Friedrichist Sukapaela ordu liige. Esimestel aastatel pärast 1753. aastat valitses tema ema Elisabeth Albertine vaid 14-aastase poja eest kuningas George II kaitse all. Adolf ei abiellunud kunagi. Pärast tema surma Neustrelitzis 1794. aastal sai tema järglaseks ta vend Karl.
Kollivihk

Kollivihk (ka põllupõrsas, tulupoiss) oli eesti lõikuskommetes esimene viljavihk. Selle vihu lõikas taluperemees lõikuse alguses oma põllult, kuid võis ka olla esimene vihk mida rehte aheti, see tähendab tõsteti parsile kuivama. Oluline oli, et see vihk jääks söögilaua kohale. Jõulude ajal võeti viljavihk maha ning tema põhjal tehti järgmise aasta kohta mitmesuguseid ennustusi. Hiiumaal oli kombeks panna vihk jõuluõhtul söögilauale ning pakkuda talle õlut ja jõulutoite. See oli aluseks, et vili järgmisel aastal hästi kasvaks. Pärast jõulupühi pandi see tagasi partele ning säilitati järgmise olevipäevani, mil vihk lõige parematele loomadele söödeti. kollikakk Eesti etnograafia sõnaraamat. Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 69
Joe Abercrombie

Joe Abercrombie (sündinud 31. detsembril 1974) on inglise kirjanik. Kirjutanud fantaasiaromaane. Abercrombie, Joe 2013. Raud ise. Esimese seaduse triloogia 1. raamat. (Eichenbaum, Allan, tõlk.) Tallinn: Varrak. Abercrombie, Joe 2013. Enne nende poomist. Esimese seaduse triloogia 2. raamat. (Eichenbaum, Allan, tõlk.) Tallinn: Varrak. Abercrombie, Joe 2014. Kuningate viimane argument. Esimese seaduse triloogia 3. raamat. (Eichenbaum, Allan, tõlk.) Tallinn: Varrak. Abercrombie, Joe 2015. Pool kuningat. (Randus, Tiina, tõlk.) Tallinn: Tänapäev. Abercrombie, Joe 2017. Pool maailma. (Randus, Tiina, tõlk.) Tallinn: Tänapäev.
Seth Jones

Jared Seth Jones (sündinud 3. oktoobril 1994 Arlingtonis Texases) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Chicago Blackhawks. Hooajal 2012–13 mängis Jones Western Hockey League'i klubis Portland Winterhawks. Ta tuli sel hooajal klubiga liiga meistriks ja pälvis hooaja parimale uustulnukale antava Jim Piggott Memorial Trophy. 2013. aastal valis Nashville Predators ta NHL-i draft '​is neljanda valikuna. NHL-is debüteeris ta Predatorsi meeskonnas 3. oktoobril 2013 mängus St. Louis Bluesi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 12. oktoobril mängus New York Islandersi vastu. 2016. aasta jaanuaris siirdus Jones Columbus Blue Jacketsi, kus ta mängis kokku kuus hooaega. 11. augustil 2020 oli ta Stanley karikavõistluste esimese ringi esimeses kohtumises Tampa Bay Lightningi vastu väljakul kokku 65 minutit ja kuus sekundit, mis on kaitsemängijate rekord NHL-i väljalangemismängudes. 2021. aasta juulis müüdi tema mängijaõigused Chicago Blackhawksile. Aastatel 2017–2020 valiti Jones neljal korral järjest NHL-i tähtede mängule. Hooajal 2017–18 valiti ta NHL-i Second All-Star Team '​i. 2013. aastal tuli Jones USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus võitis ta 2015. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali. 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, kus USA langes välja veerandfinaalis, oli Jones kõige resultatiivseim kaitsemängija (2+9). Ta valiti 2014. aasta maailmameistrivõistlustel turniiri parimaks kaitsjaks ja turniiri sümboolsesse koosseisu. Tema noorem vend Caleb Jones on samuti jäähokimängija. Nende isa Popeye Jones on endine korvpallur, kes mängis NBA-s enam kui kümme aastat. "Jackets, Predators swap Johansen, Jones". NHL.com. 6.1.2016. Vaadatud 9.8.2020 "By the numbers: A deeper look at the historic performances of Joonas Korpisalo and Seth Jones". Yahoo! Sports. 11.8.2020. Vaadatud 19.10.2021 "Jones traded to Blackhawks by Blue Jackets". nhl.com. 23.7.2021. Vaadatud 19.10.2021  Seth Jones – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Profiil NHL.com lehel Profiil hockeydb.com lehel
Tõstamaa valla vapp

Tõstamaa valla vapp on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Tõstamaa valla vapp. Vapp kinnitati 21. mail 1997. Pühaliku õnnistuse said lipp ja vapp esimestel valla päevadel Tõstamaa kirikus. Põigiti poolitatud sini - kuldsel kilbil kuld - must kaheksakodaraline ratas, mille ülemisel poolel on laevarooli käepidemed. Sinine tähistab merd, tõde ja lootust. Neitsi Maarja tunnusvärvidena viitab ta ka Tõstamaa kirikule. Kollane tähistab maad, Tõstamaa liivaluiteid ning märgib õnne ja heaolu. Kollane ja must on Pärnumaa vapivärvused. Ratas on päikese ja elu, liikumise ning arengu sümbol. Rooliratas osutab rannasõidule ja kalapüügile. Valla värvides või värvideta vappi kasutatakse: Volikogu, valitsuse, valitsuse hallatavate asutuste dokumentidel, trükistel, suveniiridel, valla pidulikel ürikutel, autasudel, meenetel ja ametimärkidel, samuti valla ametiasutuste ja ametiasutuste hallatavate asutuste ametlikel trükistel. Volikogu ja valitsuse hoonel, valla piiritähistel ning valla ametiasutuste siltidel. Muudel juhtudel, võib valla vappi kasutada üksnes valitsuse loal. Valla vapi kasutamine etalonist erineval kujul kuulub igakordsele läbivaatamisele ja kinnitamisele valitsuse poolt. Tõstamaa valla lipp Tõstamaa valla sümboolika valla kodulehel Tõstamaa valla sümboolika Riigikantselei kodulehel
Boone Jenner

Boone Robbie Jenner (sündinud 15. juunil 1993 Dorchesteris Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Columbus Blue Jackets. Aastatel 2009–2013 mängis ta neli hooaega Ontario Hockey League'i klubis Oshawa Generals. 2011. aastal valis Blue Jackets ta NHL-i draft '​is 37. valikuna. 2012. aasta märtsis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta hooajal 2013–14. Esimese ja teise värava lõi ta liigas 17. oktoobril 2013 mängus Montreal Canadiensi vastu. NHL-is on tema seni edukaim hooaeg olnud 2015–16, mil ta lõi liigas 30 väravat ja andis 19 väravasöötu. 2021. aasta oktoobris määrati Jenner Blue Jacketsi kapteniks. 2012. aastal võitis Jenner Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Jenneri onu Billy Carroll tuli neli korda Stanley karika võitjaks. Profiil NHL.com lehel Profiil hockeydb.com lehel
Upmalas

Upmalas (ka Niči) on küla (vidējciems) Lätis Sigulda piirkonna Mālpilsi vallas. Küla asub merepinnast 80 meetri kõrgusel, paigas, kus Dūņupe Sudasse suubub. Upmalas jääb valla keskusest Mālpilsist 4 ja Riiast 56 kilomeetri kaugusele. Küla rajati nõukogude perioodil Niči talu juurde kui Mālpilsi sovhoosi seakasvatuskompleks. Külas asub Niči bussipeatus. Aastal 2008 oli külas 167 elanikku. Aastal 2020 oli elanikke 118. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija
Smilgas (Ādaži piirkond)

Smilgas on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Ādaži piirkonna Ādaži vallas. Küla asub valla lääneosas. Smilgas asub maantee A1 ja Koiva jõe vahel. Külas kasvav Smilgase tamm (ümbermõõt 7.05 m) on looduskaitse all. Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS