laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Katharina von Bora

Katharina von Bora (Katharina Luther; 29. jaanuar 1499 Lippendorf (Neukieritzsch) – 20. detsember 1552 Torgau) oli Martin Lutheri abikaasa alates 13. juunist 1525. Katharina sündis Saksimaa väikeaadliku peres. 5-aastaselt saatsid vanemad ta Brehnasse (see asub tänapäeval Saksi-Anhaltis) benediktiini kloostrisse haridust omandama. 9-aastaselt läks tsistertslaste Nimbscheni kloostrisse Grimma lähedal, mis asus 25 km kaugusel Leipzigist ja kus abtissiks oli tema ema õde. Reformatsiooni mõjul, tüdinenud kloostrielust, konspireerides teiste nunnadega võttis ta ühendust reformaator Martin Lutheriga, paludes abi. 4. aprillil 1523 saatis Luther kloostrisse Torgau linna volikoguliikme, kaupmehe Leonhard Köppe, kes aeg-ajalt kloostrisse heeringat vedas. Katharina ja teised nunnad peitsid end Köppe kaetud vankris kalatünnide vahel ja põgenesid nii Wittenbergi. Seal tutvus ta oma tulevase abikaasaga ja sünnitas talle kuus last. Luther oli kahe aastaga leidnud põgenenud nunnadele uued kodud - peale Katharina enda. Teda kosisid näiteks Nürnbergi linnavolikogu liige Hieronymus Baumgartner kui ka Orlamünde pastor Kaspar Glatz, kuid Katharina keeldus. Ta ütles Lutheri sõbrale Nikolaus von Amsdorfile, et on nõus abielluma vaid tema või Lutheriga. Kuigi Luther polnud algselt kindel, kas ta peaks abielluma, lõpuks ta siiski nõustus ja 13. juunil 1525 nad abiellusidki. Katharina ja Martini abielu oli protestantismi ajaloos väga tähtis, sest aitas kujundada Martin Lutheri vaateid abielule ja soorollidele. Kuigi Luther polnud esimene vaimulik, kes abiellus reformatsiooniideede mõjul, oli ta kõige kuulsam. Kuna Luther kirjutas palju antikatoliiklikku propagandat ja kõneles vaimulike abiellumise poolt, sai tema abielu tema vaenlaste märklauaks. Kuigi Katharina ja Martin ei armastanud teineteist abielludes, õppisid nad abielu jooksul teineteist armastama. Katharinale ei meeldinud Martini poissmehelik elustiil, niisiis võttis ta majapidamise enese kätte. Abielust sündis 6 last, 3 poega ja 3 tütart. Kaks vanemat tütart (nad sündisid peres teise ja kolmanda lapsena) surid noorelt, esimene 7 kuu ja teine 13 aasta vanuselt, ülejäänud elasid oma mõlemad vanemad üle. Lapsed ei saanud kuulsaks, erandina eelviimasena sündinud noorim poeg Paul Luther (1533–1593), kes oli paljude saksa valitsejate õukonnaarst ja alkeemik. Paul elas oma õdedest-vendadest nii kauem kui vanemaks. Abikaasa kõrval sai Katharinast üks 16. sajandi silmapaistvamaid naisi, kes rääkis kaasa oma mehe elutöös ning keda maalisid Lucas Cranach vanem ja Tizian. Katharina sai hüüdnime Wittenbergi hommikutäht. Martin Luther suri 1546. Oma armastuse märgina kirjutas ta testamendis, et usaldab oma naist täielikult oma laste eest hoolitsemisel isegi juhul, kui ta peaks uuesti abielluma. Niisugune ebatavaline usaldus naise vastu oli tollal tehniliselt võttes isegi seadusevastane ja 16. sajandil ainulaadne. Katharina von Bora Katharina von Bora, Lutherin
Koolioja (Viljandi maakond)

Koolioja on oja Sakala kõrgustiku lääneosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas, Kõpu jõe vasakpoolne lisajõgi. Oja pikkus on 5,7 km, langus 39 m ja lang 6,84 m/km. Oja saab alguse 75 m kõrgusel Supsi külas ning suubub Vanaveski külas 36 m kõrgusel vasakult poolt Kõpu jõkke 9,5 km kaugusel selle suudmest. Ojale on paisutatud Kõpu paisjärv. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Koolioja keskkonnaportaalis (vaadatud 06.06.2017) Koolioja Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 06.06.2017) Koolioja Eesti looduse infosüsteemis Koolioja keskkonnaportaalis
Pulgaaru oja

Pulgaaru oja (ka Loodi peakraav) on peakraav Sakala kõrgustiku lääneosas, Viljandi maakonnas Mulgi ja Põhja-Sakala vallas, Kõpu jõe vasakpoolne lisajõgi. Kraavi pikkus on 4,4 km, valgla pindala 15,4 km², langus 10,5 m ja lang 2,39 m/km. Kraav saab alguse 47,5 m kõrgusel Supsi külas asuvas Napsi rabas ning suubub samas külas 37 m kõrgusel vasakult poolt Kõpu jõkke 14,9 km kaugusel selle suudmest. Kraav kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Pulgaaru oja Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 07.06.2017) Pulgaaru oja keskkonnaportaalis (vaadatud 07.06.2017) Pulgaaru oja Eesti looduse infosüsteemis Pulgaaru oja keskkonnaportaalis
Torgau

Torgau on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Elbe kaldal, Põhja-Saksi kreisi halduskeskus. 1. jaanuaril 2009 liideti linnaga Pflückuffi vald. Torgau raekoda Katharina von Bora epitaaf Vaade Torgaule Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023.  Torgau – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis http://www.torgau.de/ http://www.torgau-oschatz.info/
Heltermaa ülemine tulepaak

Heltermaa sihi ülemine tulepaak on tulepaak Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Heltermaa sadamas. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 51′ 53″ N, 23° 2′ 33″ E. Tulepaak moodustab sihi Heltermaa alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 314 m ja sihi asimuut on 254,7°. Heltermaa ülemine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Hobulaiu lõuna-tulepaak

Hobulaiu lõuna-tulepaak on tulepaak Lääne maakonnas Ridala vallas Hobulaiu lõunatipus. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 55′ 57″ N, 23° 23′ 11″ E. Tulepaak moodustab sihi Rukkirahu tuletorniga. Hobulaiu lõuna-tulepaak on sihi alumine märk. Sihi asimuut on 213,7°. Hobulaiu põhja-tulepaak Hobulaiu lõuna-tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Kajakarahu alumine tulepaak

Kajakarahu sihi alumine tulepaak on tulepaak Läänemaal Haapsalu lahes Kajakarahul. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 57′ 11″ N, 23° 30′ 50″ E. Tulepaak moodustab sihi Kajakarahu ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 595 m ja sihi asimuut on 94,2°. Kajakarahu alumine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Kuivastu alumine tulepaak

Kuivastu sihi alumine tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Muhu vallas Kuivastu sadamas. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 34′ 25″ N, 23° 23′ 24″ E. Tulepaak moodustab sihi Kuivastu ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 320 m ja sihi asimuut on 267,7°. Kuivastu alumine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Rohuküla ülemine tulepaak

Rohuküla sihi ülemine tulepaak on tulepaak Läänemaal Haapsalu linnas Rohuküla sadamas. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 54′ 28″ N, 23° 26′ 2″ E. Tulepaak moodustab sihi Rohuküla alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 459 m ja sihi asimuut on 90,1° Rohuküla ülemine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Virtsu alumine tulepaak

Virtsu sihi alumine tulepaak on tulepaak Lääne maakonnas Virtsu poolsaare looderannikul. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 34′ 35″ N, 23° 31′ 23″ E. Tulepaak moodustab sihi Virtsu ülemise tulepaagiga. Virtsu tuletorn Virtsu alumine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Virtsu ülemine tulepaak

Virtsu sihi ülemine tulepaak on tulepaak Lääne maakonnas Virtsu poolsaare looderannikul. Tulepaagi geograafilised koordinaadid on 58° 34′ 35″ N, 23° 31′ 41″ E. Tulepaak moodustab sihi Virtsu alumise tulepaagiga. Virtsu tuletorn Virtsu ülemine tulepaak navigatsioonimärkide andmekogus
Hiiu Raadio

Hiiu Raadio oli Hiiumaa kohalik raadiojaam. Tegutses 1993–2000 osalise programmiga. Hiiu Raadio pani 1993. aasta suvel tööle ajakirjanik Madis Salum, kes oli ka raadiojaama esimene peatoimetaja. Hiiu Raadio kuulus Kohalike Raadiote Liitu (KORAL). Hiiu Raadio kunagisel sagedusel 100,4 MHz hakkas 2006. aasta lõpust eetrisse minema Kuku Raadio. Eesti raadiojaamade loend
Kose varjendid

Kose varjendid on varjendid Harju maakonnas Kose vallas Kose alevikus. Kosel paikneb mitmeid varjendeid, kuid neist olulisim ja suurim on endise Kose Teeninduskooli maa-alal paiknev ning Eesti NSV kõrgema juhtkonna majutamiseks mõeldud umbes 2500 m² suurune varjend. Selles on kokku 144 ruumi. Nende seas ka umbes 120 ühiselamutoa tüüpi kambrit. Kõige luksuslikum oli Ministrite Nõukogu ja hiljem Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehele mõeldud tuba, mis oli ka ainuke, kus põrand oli kaetud tammeparketiga. Varjend ehitati 1982–1983 (sisseseadega läks kauem) ning kuni 1991. aastani oli see väga heas korras. 1993. aastal leiti, et selle ülalpidamine on ebaotstarbekas ja Eesti kaitsevägi viis sisustuse minema. Pärast seda jäi mahajäetud varjend vandaalide meelevalda ja seal pandi toime metallivargusi. 1993. aastal pidas Mart Laari valitsus Kose varjendis ka istungi. See on teadaolevalt ainus valitsuse Kosel peetud istung. 2009. aastal asutati MTÜ Valitsuse Varjend, mis plaanib selle kordategemist ning nii muuseumina eksponeerimist kui ka kasutuselevõttu kultuuri- ja tegevuskompleksina. MTÜ Valitsuse Varjend koduleht Greete Lehepuu (1.9.2021). "Varjendipealinn Kose peidab enda all tuhandeid ruutmeetreid salaurkaid". Eesti Ekspress. Vaadatud 3.9.2021. Ain Tähiste: Kose varjend – Eesti NSV juhtorganite linnaväline maa-alune juhtimispunkt Muinsuskaitseline eksperthinnang, november 2017
Omari küün

Omari küün on küün Harju maakonnas Viimsi vallas Naissaarel Lõunakülas. Küüni kasutatakse kontserdipaigana, nt toimub seal Nargen Festivali üritusi. Küün kuulub Tõnu Kaljustele[viide?]. Küün asus varem Pärnu maakonnas Kastna külas ja kuulus Pärnu Muuseumi kunagisele direktorile Omar Volmerile. Kristel Kossar: "Naissaarel pannakse punki" Postimees Tallinn, 14. juuli 2014
Vanemuise suur maja

Vanemuise suur maja on teatrile Vanemuine kuuluv teatrihoone Tartus aadressil Vanemuise tänav 6. Majaga on kokku ehitatud Vanemuise kontserdimaja. Praegune Vanemuise suur maja asub Teises maailmasõjas hävinud Vanemuise vana teatrimaja kohal. Maja on modernistlikus stiilis ja see valmis 1967. aastal. Majas on 700-kohaline teatrisaal. Vanemuise väike maja Vanemuise vana teatrimaja Vanemuise kontserdimaja http://www.vanemuine.ee/teater/teatrimajad/vanemuise-suur-maja/ (vaadatud 06.06.2017) Vanemuise suurest majast Vanemuise kodulehel
Orgita raudteepeatus

Orgita raudteepeatus oli raudteepeatus Rapla–Virtsu raudteel; tänapäevase haldusjaotuse järgi Rapla maakonnas Märjamaa vallas Orgita külas. Peatus tegutses üksnes liini algusaastatel ja asus 24.1 km kaugusel Rapla raudteejaamast. Eesti kitsarööpmelised raudteed
Pühatu raudteejaam

Pühatu raudteejaam oli raudteejaam Rapla–Virtsu raudteel; tänapäevase haldusjaotuse järgi Rapla maakonnas Märjamaa vallas Pühatu külas. Jaam asus 18,7 km kaugusel Rapla raudteejaamast. Eesti kitsarööpmelised raudteed
Konovere raudteepeatus

Konovere raudteepeatus oli raudteepeatus Rapla–Virtsu raudteel; tänapäevase haldusjaotuse järgi Rapla maakonnas Märjamaa vallas Konuvere külas. Peatus asus Rapla raudteejaamast 38 km kaugusel. Eesti kitsarööpmelised raudteed
Tiduvere raudteepeatus

Tiduvere raudteepeatus oli raudteepeatus Rapla–Virtsu raudteel; tänapäevase haldusjaotuse järgi Rapla maakonnas Märjamaa vallas Tiduvere külas. Peatus asus Rapla raudteejaamast 42 km kaugusel. Eesti kitsarööpmelised raudteed
Kirbla raudteejaam

Kirbla raudteejaam oli raudteejaam Rapla–Virtsu raudteel; tänapäevase haldusjaotuse järgi Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kirbla külas. Jaam asus Rapla raudteejaamast 66,9 km kaugusel. Kirbla kivist jaamahoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt näiteks samal perioodil rajatud Orava raudteejaama esimese vaksalihoonega. Jaama hooned lammutati 1980. aastatel, säilis üksnes jääkelder. Eesti kitsarööpmelised raudteed
Paljasmaa raudteepeatus

Paljasmaa raudteepeatus oli raudteepeatus Rapla–Virtsu raudteel; tänapäevase haldusjaotuse järgi Rapla maakonnas Märjamaa vallas Paljasmaa külas. Peatus asus Rapla raudteejaamast 49.4 km kaugusel. Eesti kitsarööpmelised raudteed
Kompass (laev)

Kompass oli Bakan-tüüpi hüdrograafialaev, mis kuulus ühtlasi hiljem Eesti merejõudude koosseisu abilaevana (ka valvelaevana). Kompass ehitati 1859. aastal Inglismaal Vene Balti laevastikule koos kolme sõsarlaevaga. 1. maailmasõja alguseks seisid Kompass ja sõsarlaev Sekstant amortiseerunutena Eestis. Kuna neil laevadel olid väga head mereomadused, otsustati 1916. a ehitada jooniste järgi samade laevade kered uuesti, kasutades uute laevade juures võimalikult ära vanu detaile, sealhulgas peamasinad. Sõja tingimustes ja võimuvahetustes hakkas ehitus venima ja tööd suudeti lõpetada alles Vabadussõja ajal. Uus Kompass valmis 13. septembril 1919. Kompass oli Eesti ainus laev, millega sai paigaldada veealuseid sidekaableid. Laeva ülesannete hulka kuulus ka sidekaablite korrashoid. Laeva komandöre Eestis: August Vares, Arved Treumund, Vilchelm Granfeld. Sekstant (laev 1859) - sõsarlaev Veeteede Valitsuses. Merevägi. Ajalugu (vaadatud 07.06.2017) Taavi Urb , EESTI MEREJÕUDUDE OHVITSERIDE VÄLJAÕPE AASTATEL 1919-1940 (vaadatud 07.06.2017) www.raudtee.eu: Kompass Naissaare sadamas
Meeme

Meeme võib tähendada järgmist: Meeme oli eestlaste muistse vabadusvõitluse väejuht Meeme on mehenimi Meeme oli Eesti sõjalaev Meeme tänav on tänav Viljandis
Nordstern

Nordstern oli õppelaev (aurik), mis hukkus suure põgenemise ajal oktoobris 1944. Laeva kapten oli Magnus Loorand. Laev väljus 450 sõjapõgenikuga (kolmveerand neist olid naised ja lapsed) 4. oktoobri varahommikul 1944. aastal Kuressaarest. Teel Saksamaale peatus laev Ventspilsis (pardale asusid veel 25 lätlast ja paarkümmend vene sõjavangi), kust 5. oktoobril kell 18 koos ühe saatelaevaga teekonda jätkati. 6. oktoobril oli Nordstern jõudnud Klaipeda juurde. Kell 10.05 sai aurik 1,5 km kaugusel asunud vene allveelaevalt torpeedotabamuse laeva keskossa. Raskelt vigastatud laev murdus pooleks ja uppus pooleteise minutiga, vajudes 70 meetri sügavusele merepõhja. Eluga pääsenute arvu kohta on erinevaid andmeid: Saksa meresõjaajaloolane Heinz Schön on väitnud, et päästeti 100; Ilmar Talve väitis, et 51; 1950. aasta ajaleht Võitleja kirjutas 67 pääsenust (neist 37–42 eestlast). Saksamaa andmetel oli laeval 625 inimest, neist 531 uppus ja päästeti 94. Gotenhafenisse (Gdynia) toimetatud pääsenute tunnistuste põhjal koostatud hukkunud eestlaste nimekirjas on 170 nime. Eestlasi oli pääsenute hulgas 22, sealhulgas soomepoiss ja tulevane kirjanik Ilmar Talve ning doktor Endel Rumma. Hukkunute hulgas olid Robert Livländer, Ernst Puusepp, August Amon, Kusta Rumma. Ilmar Talve avaldas 1997 selleteemalise autobiograafia "Kevad Eestis". Ojalo, H (juuni 2018). "Kolm laevahukku 1944. aasta sügisel. Moero, Nordstern ja RO24". Kultuur ja Elu : K & E : rahvuskultuuri ajakiri. Vaadatud 3.02.2019. http://www.kasmu.ee/et/laev/nordstern (vaadatud 07.06.2017) http://www.eesti.ca/suur-pogenemine-markmeid-motteid-malestusi-1/article15810 (vaadatud 07.06.2017) Suur põgenemine: märkmeid, mõtteid, mälestusi (1). Grabbi, H., Estonian World Review, 30.03.2007 Hukkunute ja pääsenute nimekiri
MacOS High Sierra

macOS High Sierra (versioon 10.13) on operatsioonisüsteemi macOS 14. väljalase, mis ilmus 25. septembril 2017. macOS High Sierra on macOS Sierra järglane ning sellest järgmine versioon on macOS Mojave. Operatsioonisüsteem on nimetatud Ameerika Ühendriikide California osariigis asuva Sierra mäestiku järgi. macOS High Sierra keskendub uuele tehnoloogiale ja süsteemi jõudlusele. macOS High Sierra on viimane Macintosh operatsioonisüsteem, mis toetab 32-bitiseid rakendusi, ning viimane operatsioonisüsteem, mis toetab vanemaid Macintoshi arvuteid. Toetatud Macintoshi arvutid: iMac (Late 2009 ja uuem) MacBook (Late 2009 ja uuem) MacBook Pro (Mid 2010 ja uuem) MacBook Air (Late 2010 ja uuem) Mac Mini (Mid 2010 ja uuem) Mac Pro (Mid 2010 ja uuem) iMac Pro (2017 ja uuem) Apple File System on operatsioonisüsteemis uus failisüsteem. Uuendatud Metal. Nüüdsest toetab Metal Virtuaalreaalsust (VR-tehnoloogiale) On lisatud uus videosüsteem (HEVC koodekid) Fotosid saab nüüdsest töödelda rakenduses Photos. Safari ei luba enam reklaamidel kasutaja tegevust jälgida. Samuti ei hakka videod veebibrauseris automaatselt tööle (näiteks uudiste lugemisel ega muudel lehtedel, mis ei keskendu videotele). Mail ja Spotlight on nüüdsest paremini ühendatud. Alates versioonist 10.13.4 tuleb 32-bitiste rakenduste avamisel ette hoiatus, et järgmises macOS versioonis ei toetata enam vanemaid rakendusi. macOS High Sierras (versioon 10.13) oli turbeprobleem, kus kasutaja sai operatsioonisüsteemis teha administraatori nimel muudatusi, kui sisestas kasutajanimeks "root" ja jättis paroolivälja tühjaks. Viga parandati samal päeval, kui probleem ilmsiks tuli. iOS 11 Apple (25. september 2017). "macOS High Sierra Now Available". Apple.com (inglise keeles). Vaadatud 25. septembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "macOS High Sierra eelvaade". apple.com (eesti keeles). Vaadatud 11. augustil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Killian Bell (29. juuni 2017). "High Sierra will be last macOS release to fully support 32-bit apps". Cult of Mac (inglise keeles). Vaadatud 11. augustil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Toetatud Macintosh-arvutid on: macOS 10.13 High Sierra toetatud Macintosh arvutid (inglise keeles), osxdaily.com Juli Clover (24. jaanuar 2018). "macOS High Sierra 10.13.4 Displays Warnings When Opening 32-Bit Apps as Part of Apple's Phase Out Plan". MacRumors (inglise keeles). Vaadatud 30. märtsil 2018.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Forte.ee (29. november 2017). "RIA hoiatab: kõiki värskeima opsüsteemiga Maci seadmeid ähvardab suur turvaviga". Forte (eesti keeles). Vaadatud 19. detsembril 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Olev (laev)

Olev M415 oli Eesti mereväe Frauenlob-klassi miinitraaler. Laev ehitati 1967. aastal Lääne-Saksamaal. Algne nimi oli Diana. Laev oli Eesti mereväe teenistuses 1997–2005. 2008. aastal müüdi laev erakätesse. Laeva rüüstatud kere seisab Noblessneri sadamas. Eesti merevägi Merevikis (vaadatud 06.06.2017)
Suurop (miiniveeskja-traaler)

Suurop oli Eesti merejõudude miiniveeskja-miinitraaler. Laev ehitati 1905 Inglismaal Glasgow's reisilaevana nimega Apostol Pavel. Eesti ostis laeva koos sõsarlaevaga 1920 Soomelt. Ostetud ratasaurik kohandati esmalt miinitraaleriks. Seejärel oli Suurop kasutusel mõnda aega reisilaevana ja lõpuks ehitati ümber miiniveeskajaks-traaleriks. Pärast Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt 1940. aastal läks laev Balti laevastiku koosseisu. Laev uppus 11. augustil 1941, kui sattus Saksa miinile. Laevavrakk asub Virtsu–Kuivastu laevatee lähedal. Ristna (miiniveeskja-traaler) Andres Sepp (22. september 2009). "Allveespets Mäss: laevatee alused miinid tuleb koristada". Oma Saar. Sisaldab ka kaarti. Suurop. (1996). – Mereleksikon. 1 kd. Eesti Entsüklopeediakirjastus, lk 405 http://www.postimees.ee/151765/muhu-sillatrassilt-leiti-miinitraaleri-vrakk
Pärnumaa (laev)

Pärnumaa oli 3-mastiline. Eesti purjelaev. Laeva ehitamist alustati 1921 Pärnumaal Kablis. Laev valmis 1923 Pärnus. Laeva kapten oli 16 aastat Mihkel Kurgo. Augustis 1941 tahtsid Nõukogude võimud mobiliseeritud sõjaväelasi laevaga Nõukogude Liitu viia, ent see ei õnnestunud. Laeva edasine saatus pole teada. http://parnu.postimees.ee/2119595/tuul-parnumaa-purjedes (vaadatud 06.06.2017) http://parnu.postimees.ee/2119595/tuul-parnumaa-purjedes
Igor Ivanov

Igor Sergejevitš Ivanov (vene keeles Игорь Сергеевич Иванов; sündinud 23. septembril 1945 Moskvas) on Venemaa riigitegelane, diplomaat ja rahvusvaheliste suhete spetsialist, Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliige. Ta oli aastatel 1998–2004 Venemaa Föderatsiooni välisminister. Diplomaadina on ta välja teeninud erakorralise ja täievolilise suursaadiku diplomaatilise teenistusastme (1989). Ta on ema poolt gruusia päritolu. 11-aastaselt asus ta õppima Moskva suvorovlaste sõjakooli. Pärast selle lõpetamist 1963. aastal, astus ta Moskva Riikliku Võõrkeelte Pedagoogilisesse Instituuti, kus õppis inglise ja hispaania keelt. Pärast instituudi lõpetamist 1969. aastal asus ta teadurina tööle NSV Liidu Teaduste Akadeemia Maailma Ökonoomika ja Rahvusvaheliste Suhete Instituuti. Samaaegselt astus ta Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi aspirantuuri. 1972. aastal sai samas ajalookandidaadi kraadi kaitstes väitekirja "Проблемы формирования, эволюции и преемственности российской внешней политики на рубеже XXI века". Ajaloodoktori kraadi sai ta 2005. aastal (väitekiri "Внешняя политика в эпоху глобализации"). Alates 1973. aastast oli ta NSV Liidu Välisministeeriumi teenistuses. Aastatel 1991–1995 töötas ta suursaadikuna Hispaanias. Jevgeni Primakovi eestkostel määrati ta 1998. aastal välisministriks (ametis 1998–2004). Ivanov oli aastatel 2004–2007 Venemaa Föderatsiooni Julgeolekunõukogu sekretär. Aastast 2011 on ta välispoliitika ja rahvusvaheliste suhete valdkonnas tegutseva mittetulundusliku organisatsiooni Vene Rahvusvaheliste Suhete Nõukogu president. 2007. aastast tegeleb ta õppe- ja teadustööga. Ta on 2003. aastast Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi maailma poliitiliste protsesside kateedri professor. Ta loeb magistrantidele rahvusvaheliste suhete ainekursust. Venemaa Föderatsiooni kangelane (1999; aunimetus anti Venemaa Föderatsiooni presidendi mitteavalikustatava seadlusega 27. oktoobrist 1999 "eriülesande täitmisel ülesnäidatud mehisuse ja kangelaslikkuse eest") valiti Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks (2011; globaalprobleemide sektsioon) 2001 – "Внешняя политика России и мир". Изд. Российская политическая энциклопедия. Москва 2002 – "Новая российская дипломатия: Десять лет внешней политики новой России". Москва 2015 – "Украинский кризис через призму международных отношений". Изд. НП РСМД, ISBN 9785990584761 ИВАНОВ, ИГОРЬ СЕРГЕЕВИЧ. politike.ru Persona grata. intertrends.ru Иванов Игорь Сергеевич. mgimo.ru Иванов Игорь Сергеевич. warheroes.ru Выпускник 1963 года, дипломат Иванов Игорь Сергеевич. mccvu.ru Иванов Игорь Сергеевич. ras.ru
Transestonia

Transestonia oli Eesti Merelaevandusele kuuluv ro-ro-laev. Laev sõitis Tallinki kaubamärgi all. Laev ehitati 1972 Soomes. Laev on sõitnud Muuga-Helsingi ja Muuga-Helsingi-Rostocki liinil. Laev lammutati 2006. TRANSESTONIA Merevikis (vaadatud 06.06.2017) TRANSESTONIA Merevikis
Vesta (laev)

Vesta on NSV Liidu Projekt 485M3 Raduga (tõlkes vikerkaar; Projekt 485M teine seeria) klassi lähisõidu reisilaev. Laev kuulub reederile Kihnu Veeteed. Laeva üldpikkus on 25,3 m, laius 4,5 m ja süvis 1,37 m. Kogumahutavus on 67 brt. Peajõuseade on üks diiselmootor Volvo Penta D12MH500 367 kW. Laev võib pardale võtta kuni 47 reisijat. Meeskond on 3-liikmeline. Laev ehitati Astrahani Laevaremonditehases Vene NFSV-s 1971. aastal ning oli selle seeria 4. laev. Esimene nimi oli Geroi Dessanta (Jevpatorias 1942. aastal toimunud Nõukogude meredessandi auks) ja kodusadam Jevpatoria. Algne mahutavus oli kuni 100 reisijat ja algne peamasin oli 174-kilovatine diiselmootor JaMZ-236М2. 1990. aastal omandas laeva OÜ Syd-West Pärnus. Laev jõudis Eestisse 1992. aastal ja lipuvahetus toimus 9. juunil 1992. 2000. aastal sai laeva omanikuks AS Kihnurand Kihnu saarel, 2005. aastal AS Kihnumadal. 2010. aastal ehitati laev ümber Pärnus, mille käigus vahetati välja ka peamasin, ehitati ümber reisijatesalong jms. Seejärel asus Vesta Leppneeme–Kelnase liinile. Aastast 2014 kuulub Vesta Kihnu Veeteedele ja sõidab Tallinna–Aegna liinil. Monica (laev) VESTA Merevikis (vaadatud 8. oktoobril 2020) Vesta lehel Водный транспорт. Vene keeles Бюро корабельных инженеров. Vene keeles VESTA Merevikis Geroi Dessanta 1984. aastal
Wrangö

Wrangö on Eestile kuuluv parvlaev. Laeva ehitas Reval Shipbuilding OÜ ja laeva opereeris aastani 2018 AS Kihnu Veeteed. 18. detsembrist 2018 opereerib liinil Tuule Liinid. Laeva nimi Wrangö tuleneb Prangli saare rootsikeelsest nimetusest. Aastast 2013 sõidab laev Kelnase–Leppneeme liinil ühendades Prangli saart mandriga. Wrangöl on 65 reisijakohta ning laev mahutab kuni 2 sõidukit või ühe kuni 8 m sõiduki. WRANGÖ Merevikis (vaadatud 06.06.2017) Reisijate ja kaubavedu Prangli laevaliinil WRANGÖ Merevikis Tuule Liinide koduleht
Läbisõidumõõdik

Läbisõidumõõdik ehk hodomeeter ehk kilomeetriloendur (ka läbisõidunäidik, inglise keeles odometer) on auto või mõne muu liikuvvahendi läbitud tee pikkuse mõõtmiseks kasutatav elektrooniline või mehaaniline seade. Spidomeeter Tahhomeeter – pöördeloendur Kuhu kadus h hodomeetri eest? (vaadatud 9.11.2012)