laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Andrei Anissimov

Andrei Anissimov (sündinud 1943. aastal Moskvas) on Eesti kunstnik, näitekirjanik ja lavastaja. Tema teosed on ilmunud peamiselt Venemaal. 1980. aastal kolis Anissimov Kohilasse ning mõni aasta hiljem avas Tallinnas autorikeraamika salongi. Sel perioodil avaldas ta esmakordselt oma proosateoseid Eesti venekeelsetes kirjandusajakirjades Vikerkaar ja Tallinn. 2006. aastal ilmus kirjastuses Aleksandra tema põnevusromaan "Nudistid golfi ei mängi" (eesti keelde tõlkinud Tiito Himma). Selle romaani järgi on tehtud 16-osaline teleseriaal "Kaksikud", mida on näidatud mitu korda nii Venemaal kui ka muudes riikides. Usbekistanis keelati film ideoloogilistel kaalutlustel ära. Talle meeldib kalal käia. Ilona Martson, Andrei Anissimov - Kohila mees Vene raamatuturul, Eesti Päevaleht, 24. september 2005 Mees, kes rääkis, nagu mõtles, Postimees, 12. november 2010 Andrei Anissimov: kuningas ei surnud, elagu kuningas!, Postimees, 7. märts 2012 Andrei Anissimov: siis kõneles kilu inimkeeli, Postimees, 17. jaanuar 2014
Korrapärane tetraeeder

Korrapärane tetraeeder ehk korrapärane nelitahukas ehk regulaarne nelitahukas on korrapärane hulktahukas, millel on neli võrdkülgse kolmnurga kujulist tahku ja mille igast tipust lähtub kolm serva. Korrapärane tetraeeder on üks korrapärastest püramiididest. Süsiniku aatomid moodustavad teemandi kristallvõres korrapärase tetraeedri kujundeid. Kui kuubi vastaskülgede ristiasuvad diagonaalid kuubi nurkadest omavahel ühendada, võib kuubi sees näha tetraeedrit. Sellise tetraeedri ruumala on kolmandik kuubi ruumalast. Nii saab tetraeedri ruumala arvutada, leides esmalt kuubi ruumala, milles tetraeeder asub, ning jagada see kolmega.
Endogeensed retroviirused

Endogeensed retroviirused (ERV-d) on genoomis esinevad endogeensed viraalsed elemendid, mis meenutavad või mida saab tuletada retroviiruste DNA-st. Neid esineb rohkelt lõugsuuste genoomides ja nad moodustavad inimgenoomist 4,9%. ERV-d on teatud tüüpi genoomi piires liikumisvõimeliste ehk genoomis ümberpaiknemis võimeliste geenide – transposoonide – alamklass. Neil on oluline roll geenide ekspressioonil ja regulatsioonil. Nelson, PN; Hooley, P and Molecular Immunology Research Group (October 2004). "Human endogenous retroviruses: Transposable elements with potential ?". Clinical and Experimental Immunology (138(1)): 1–9. Khodosevich, Konstantin; Lebedev, L; Sverdolv, E. (Oct 2002). "Endogenous retroviruses and human evolution". Comparative and Functional Genomics (3): 494–98. Emergence of vertebrate retroviruses and envelope capture Felix J. Kim, Jean-Luc Battini, Nicolas Manel, and Marc Sitbon Virology (2004) 318: 183
Lõpivka (Tomašpili rajoon)

Lõpivka (ukraina keeles Липівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Tomašpili rajoonis. Elanike arv on 1460. Pindala on 3,505 km².
Kuup

Kuup on korrapärane kuustahukas, üks viiest korrapärasest hulktahukast. Kuubi tahkudeks on kuus ruutu, sel on 12 serva ja 8 tippu. Igas tipus kohtuvad kolm tahku. Kuup on heksaeedriliselt sümmeetriline. Kuupi nimetatakse ka heksaeedriks. Kuup on kolmemõõtmeline, selle analoogi neljamõõtmelises eukleidilises ruumis nimetatakse tesseraktiks, n-mõõtmeline kuup on hüperkuup. Ühikkuup on ühikulise servapikkusega kuup Risttahukas Korrapärane tetraeeder Kristallstruktuur (teemandi kristallvõre kuju) A4 formaat Kaasik, Ü. (2002). Matemaatikaleksikon. Tartu.
Korrapärane oktaeeder

Korrapärane oktaeeder ehk korrapärane kaheksatahukas ehk regulaarne kaheksatahukas on hulktahukas, millel on 12 serva ja kaheksa võrdkülgse kolmnurga kujulist tahku ning kuus tippu ja igast tipust lähtub neli serva.
Tartu Lastekunstikool

Tartu Lastekunstikool on vanim kunsti-huvihariduskool Eestis. Koolis saab süvendatult õppida mitmesuguseid kunstiaineid alates joonistamisest ja maalimisest kuni fotograafia ja tänavakunstini. Tartu Lastekunstikooli asutas 1957. aastal kunstipedagoog Aleksander Remmel. Esialgu õppis koolis kunstniku ja luuletaja Aleksander Suumanni käe all vaid paarkümmend õpilast joonistamist. Ajapikku suurenes õpilaste arv ning õppekavva lisati kompositsiooni- ja maaliõpetus. Direktor Enn Tegova ajal kolis Tartu Lastekunstikool Jakobi tänav 52 majja. Uus avarate ruumidega koolimaja meelitas kohale veelgi õppureid, õpetajaskond kujunes linna nooremast kunstnikkonnast. Täiendati skulptuuri õpetamise metoodikat (plastiliin asendati saviga), loodi graafikaklass, raamatukogu ja Lastekunstikooli galerii – Jakobi galerii. Alates 2005. aastast tegutseb Tartu Lastekunstikool kahes majas – Tiigi 61 asuvas peamajas ja Jakobi 52 korporatsioonile Fraternitas Liviensis kuuluvas majas. Tegutsevad laste kunstistuudio (5–8-aastastele), eelkool (9–10-aastastele), kunsti põhiõpe (11–16-aastastele), stuudioõpe (11–16-aastastele) ja noorte kunstistuudio (16–26-aastastele). Lisaks klassikalistele kunstiainetele nagu joonistamine, maalimine, kompositsioon ja vormiõpetus õpitakse koolis ka selliseid tänapäevaseid distsipliine nagu arvutigraafika, fotograafia, tänavakunst, loovus- ja disainiõpetus. Koduleht
Flüügelhorn

Flüügelhorn (saksa keeles flügelhorn 'tiivasarv') on vaskpuhkpillide hulka kuuluv trompetilaadne koonusjalt laieneva toruga puhkpill.
Tsirkus (lauamäng)

"Tsirkus" on klassikaline nuppude ja täringutega lauamäng. Mängus on palju järjekorra järgi nummerdatud välju. Neid võib olla nii selliseid, kus ei juhtu mängijatega midagi kui ka selliseid, kust saavad mängijad minna kiiremini üles või alla tagasi sattuda. Võidab see mängija, kes pääseb esimesena lõppu.
Till (perekond)

Till (Anethum) on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Tillide perekond liigitatakse järgmised taimeliigid: Anethum graveolens – aedtill Anethum sowa (sün. P. graveolens subsp. sowa). Eestikeelsete taimenimede andmebaas[alaline kõdulink] (vaadatud 28.02.2014) Sissekanne The International Plant Name Indexis (vaadatud 28.02.2014) (inglise keeles) Räty, E. ja Alanko, P., lk 25, 2004: Viljelykasvien nimistö. 200 sivua. - Puutarhaliiton julkaisuja, Helsinki. ISBN 951-8942-57-9. Sissekanne GRIN-is Selles artiklis on kasutatud soomekeelset artiklit fi:Tillit seisuga 28.02.2014.
Euroopa keeltepäev

Euroopa keeltepäeva tähistatakse 26. septembril. Euroopa keeltepäeva kuulutas välja Euroopa Nõukogu 6. detsembril 2001 Euroopa keelte aasta lõpus, mille viis läbi Euroopa Nõukogu koostöös Euroopa Liiduga. Selle eesmärgiks on toetada keeleõpet kogu Euroopas.
Näljamängud: Lahvatab leek

"Näljamängud: Lahvatab leek" on 2013. aasta ulme- ja seiklusfilm, mis põhineb ameerika kirjaniku Suzanne Collinsi raamatul "Lahvatab leek" (teine raamat "Näljamängude" triloogias). See on järg filmile "Näljamängud" ja teine osa neljaosalisest "Näljamängude" filmisarjast. Katniss ja Peeta võitsid 74. Näljamängud. Inimesed Ringkondades pole rahul ja on alustamas mässu Kapitooliumi vastu. President Snow aga ei jäta asja nii. Peagi on Katniss ja Peeta ning mitmed teised võitjad tagasi heidetud kohta, kuhu nad poleks tahtnud kunagi sattutagi – Näljamängudele. Jennifer Lawrence – Katniss Everdeen (Ringkond 12) Josh Hutcherson – Peeta Mellark (Ringkond 12) Liam Hemsworth – Gale Hawthorne (Ringkond 12) Woody Harrelson – Haymitch Abernathy (Ringkond 12) Elizabeth Banks – Effie Trinket (Kapitoolium) Willow Shields – Primrose Everdeen (Ringkond 12) Sam Claflin – Finnick Odair (Ringkond 4) Jena Malone – Johanna Mason (Ringkond 7) Philip Seymour Hoffman – Plutarch Heavensbee (Kapitoolium) Donald Sutherland – president Coriolanus Snow (Kapitoolium) Stanley Tucci – Caesar Flickerman (Kapitoolium)
Joel Haahtela

Joel Kauko Kallevi Haahtela (sündinud 10. septembril 1972 Helsingis) on soome psühhiaatriadoktor ja kirjanik. Haahtela on Olvi kirjanduspreemia laureaat ja Finlandia kirjandusauhinna nominent. Kaks tema teost – romaanid "Liblikakoguja" ja "Elena" – on tõlgitud ka saksa keelde. Piret Saluri Joel Haahtelast (Loomingu Raamatukogu 4-5/2014): Nüüdseks juba tunnustatud, hinnatud ja auhinnatud kirjanik, peab ta arstiametit edasi, kinnitades, et tema psühhiaatri­praksis ja kirjanikutöö on mingil moel seotud, ilma et ta selle seose üle täpsemalt järele mõelda tahaks. Elu ja inimese mõtteilm ongi seletustest keerukamad. Ning huvitavamad. Ka oma teostes jätab Joel Haahtela lugejale võimalusi tõlgendusteks ja tähendusteks, kinnitades, et uut teost alustades ta ei teagi alati, kuhu lugu välja jõuab. Kirjanikule endale avanevat raamat sageli alles aastate pärast ja see, mida ta oma raamatute kohta arvustustest või kirjandusblogidest loeb, on talle vahel ka suur üllatus. Haahtela tegelastel on enamasti mingi mure, mingi kida minevikust, millest tuleks kui mitte vabaneda, siis vähemasti teada, mis see õieti on. Haahtela tegelane tahab midagi üles leida, sest ilma ta ei saaks olla ega elada. Joel Haahtelal on 2023. aasta seisuga ilmunud 14 raamatut, nende seas näiteks "Kaks korda kadunud" (Kaksi kertaa kadonnut, Otava, 1999), "Naised vaatavad vastu valgust" (Naiset katsovat vastavaloon, Otava, 2000), "Tule kell seitse ristteele" (Tule risteykseen seitsemältä, Otava, 2002), "Elena" (Otava, 2003; e. k. Hea Lugu, 2013, tlk. Hille Lagerspetz), "Liblikakoguja" (Perhoskerääjä, Otava, 2006; e. k. Hea Lugu, 2012, tlk. Hille Lagerspetz), "Lumepäevik" (Lumipäiväkirja, Otava, 2008), "Kadumispunkt" (Katoamispiste, Otava, 2010; e. k. LR 2014, nr. 4/5, tlk. Piret Saluri), "Traumbach" (Otava, 2012), "Täheselge, lumivalge" (Tähtikirkas, lumivalkea, Otava, 2013; e. k. Hea Lugu, 2014, tlk. Hille Lagerspetz). Kirjanik Haahtela eelistab lühivormi: novelli, lühiromaani. Tema tekst on hõrk ja peen, palju jääb ridade vahele, kõik autori arvates ülearune on välja kärbitud. Siit leiame ka põhjuse, miks on nüüd eesti keeles ilmunud "Kadumispunkti" aineks Raija Siekkise elukäik ja õnnetu surm. Kuid sellest kirjutab Joel Haahtela lähemalt oma järelsõnas teose eestikeelsele tõlkele. "Liblikakoguja" (2012) "Elena" (2013) "Täheselge, lumivalge" (2014) "Kadumispunkt" (Loomingu Raamatukogu 4-5/2014) http://www.kirjandusfestival.tartu.ee/soome-omanaoline-kirjanik-joel-haahtela-osaleb-prima-vistal https://epl.delfi.ee/artikkel/66114776 https://ekspress.delfi.ee/artikkel/64793504
Ivanivtsi (Litõni rajoon)

Ivanivtsi (ukraina Іванівці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Litõni rajoonis. Elanike arv on 322. Pindala on 0,117 km².
Tessõ

Tessõ (ukraina keeles Теси) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Litõni rajoonis. Elanike arv on 353. Pindala on 0,144 km².
Korrapärane dodekaeeder

Korrapärane dodekaeeder ehk korrapärane kaksteisttahukas ehk regulaarne kaksteisttahukas on hulktahukas, millel on 12 korrapärase viisnurga kujulist tahku ja 20 tippu, 30 serva ning igast tipust lähtub kolm serva. Megaminks
Lümfokiinid

Lümfokiinideks nimetatakse vahel selgroogsete loomade lümfisüsteemi T-lümfotsüütide poolt komplekteeritavaid ja vabastatavaid väikesemolekulilisi (~12–30 kDa) lahustuvaid valke. Lümfokiinid potentseerivad teiste lümfotsüütide funktsioone ja jagunemist ning aktiveerivad makrofaagide liikumist põletikukoldesse, abistavad B-lümfotsüüte antikehade komplekteerimisel. Lümfokiinid liigitatakse tsütokiinide rühma interleukiinide hulka. Tähtsaimad T-abistajarakkude poolt komplekteeritavad ja eritatavad lümfokiinid tänapäeval on IL-2, IL-3, IL-4, IL-5, IL-6, G-CSF – granulotsüütide ja makrofaagide (monotsüütide) kolooniat stimuleeriv faktor, interferoon-gamma.  Pikemalt artiklis Tuumorinekroosifaktor Lümfokiinide hulka liigitatakse ka makrofaagide sünteesitud lümfokiin tuumorinekroosifaktor (TNF), mis aktiveerib koos IL-1-ga lümfotsüüte ja kutsub esile rakkude apoptoosi. "Meditsiinisõnastik" 445-446:2004. Immuunsüsteem, Veebiversioon (vaadatud 28.02.2014) Christopher R. Chapple, William D. Steers,Practical Urology: Essential Principles and Practice: Essential Principles, Springer-Verlag, lk 189, 2011, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 28.02.2014) (inglise keeles) Horst Ibelgaufts, Lymphokines. Veebiversioon (vaadatud 28.02.2014) (inglise keeles) Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit en:Lymphokine seisuga 28.02.2014.
Lümfifolliikul

Lümfifolliikulid ehk lümfinääpsud (ladina folliculus lymphaticus, lymphonodulus, nodulus lymphaticus) on paljude selgroogsete lümfisõlmede kooreosas või limaskestas paiknevad lümfisõlmekesed. Lümfinääpsude areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Lümfifolliikulid on perifeersed lümfoidsed elundid ja kuuluvad lümfisüsteemi. Eristatakse : üksiklümfifolliikuleid (nodulus lymphaticus solitarius) koondlümfifolliikuleid (noduli lymphatici aggregati), sh Peyeri naast. Inimestel paiknevad lümfifolliikulid nii seedekulgla, hingamiselundkonna elundite kui ka kusepõie limaskestas. Põrna valge pulp (pulpa lineis alba) koosneb lümfifolliikulitest. "Meditsiinisõnastik" 444:2004. Sissekanne Encyclopaedia Britannicas, Veebiversioon (vaadatud 28.02.2014) (inglise keeles)
Korrapärane ikosaeeder

Korrapärane ikosaeeder ehk korrapärane kakskümmendtahukas ehk regulaarne kakskümmendtahukas on hulktahukas, millel on 20 võrdkülgse kolmnurga kujulist tahku, 30 serva ja 12 tippu ning igast tipust lähtub viis serva.
Masateegid

Masateegid on indiaanirahvas, kelle asuala on Mehhikos Oaxaca osariigis Sierra Mazateca piirkonnas. Kogukonniti elavad nad ka lähedastes Puebla ja Veracruzi osariigis. Nad kutsuvad end masateegi keel has shuta enima, mis tähendab kultuuri või traditsioonidega inimesi. Nimetus 'masateek' tuleb nahua keele sõnast mazatec, mis on tuletatud kohanimest Mazatla, mis tähendab ligikaudu 'hirvede maa'. Masateegi keel kuulub popoloka keelkonda, mis omakorda kuulub oto-mange hõimkonda. Masateegid kasutavad lisaks tavakeelele ka vilekeelt. Masateekide religioosses maailmapildis on segunenud kristlik religioon ja nende enda põliskultuurilised uskumused. Näiteks kasutavad masateegi šamaanid oma rituaalides ja spiritualistlikel eesmärkidel psühhoaktiivseid taimi ja seeni, seostades neid kristlike pühakutega. Rituaalides võib olla ka teisi kristlikke elemente. Psühhoaktiivsete taimede-seente hulka kuuluvad psilotsübiinseened, psühhoaktiivsete lehtertapuliste seemned (näiteks liikide Ipomoea tricolor ja Turbina corymbosa) ja luulusalvei (Salvia divinorum). Luulusalveid nimetavad masateegi šamaanid kristliku pühaku neitsi Maarja järgi näiteks ska María Pastora. Masateegi indiaanlastest ja nende spirituaalsetest praktikatest on hispaanlaste saabumise eelse aja kohta vähe teada. Mitmed uurijad on märkinud, et masateekitelt on nende šamanistliku kultuuri kohta raske informatsiooni saada, kuna nad kipuvad olema sel teemal salatsevad. Üks tuntumaid masateegi šamaane oli María Sabina. Siebert, D.J. (2004). Localization of Salvinorin A and Related Compounds in Glandular Trichomes of the Psychoactive Sage, Salvia divinorum. Annals of Botany, 93: 763-771.
Enn Kokk

Enn Kokk (19. juuni 1937 Juminda – 19. august 2019 Öregrund) oli eesti rahvusest Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik ja ajakirjanik. Ta sündis 1937. aastal Juminda kalurikülas. 1944. aastal põgenes ta koos vanematega Rootsi ja kasvas üles Stockholmis. Ta lõpetas Uppsala Ülikooli. Ta kuulus aastatel 1961–1962 Rootsi Sotsialistlike Üliõpilaste Liidu juhatusse. Ta töötas ajakirja Side toimetuses. Aastatel 1961–1964 kuulus ta Vaba Eesti toimetuse kolleegiumi. 1968. aastast töötas ta Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei keskjuhatuses, oli üks erakonna peamisi ideolooge. Aastatel 1974–1983 oli ta rootsikeelse ajakirja Aktuellet i Politiken peatoimetaja. Seejärel oli ta Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei asesekretär. Alates 1989. aastast viibis ta partei ülesandel sageli Balti riikides. Ta on toimetanud rootsi keeles "Töölisliikumise lauluraamatu" (1960), "Joe Hilli laulud" (1969), "Vasakpoolsuse teed" (1973), "Parempoolsed jõud Rootsis" (1973, lisatrükk 1975), "Tülitsevad vasakparteid" (1975), "Kas paremjõud kujundavad Rootsit?" (1976) ja muud poliitilist kirjandust. Ta tegi kaastööd raamatule "Vaba Eesti tähistel" (2000). Ta oli kaks korda abielus. 1986. aastal abiellus ta Rootsi sotsiaaldemokraatliku poliitiku Birgitta Dahliga, nad elasid Uppsalas. Vello Lään, "Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood." Olion 2011 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=3422
Salu tee (Tallinn)

‹ Kaart ajutiselt peidetud (?) › Salu tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Merivälja asumis. Salu tee algab Keskteelt, ristub Heki teega ja lõpeb Hõbekuuse teel. Salu tee on peaaegu edela–kirdesuunaline ja ligikaudu 270 meetri pikkune. Salu tee sai nime 1924. aastal. Tallinna tänavanimed. KNAB. Robert Nerman, Leho Lõhmus. Tallinna asumid ja ametlikud kohanimed. Tallinn, 2013, lk. 293
María Sabina

María Sabina (u 1894? – 23. november 1985) oli masateegi šamaan-ravitseja (curandera), kes elas Mehhikos Sierra Mazateca piirkonnas. Tema šamanistlikud ravitsemismoodused põhinesid psilotsübiinseente (Psilocybe mexicana) ja psühhoaktiivsete taimede kasutamisel. María Sabina sünnikoht asub Sierra Mazateca piirkonnas Huautla de Jimenezi linna lähedal. Sünniaasta pole täpselt teada. See võis olla 1894, kuigi Sabina ise polnud selles päris kindel. Ta vanemad olid tagasihoidlikud maainimesed (campesinos – talupojad). Ta ema María Concepcion ja isa Crisanto Feliciano surid, kui ta oli kolmeaastane. Tal oli ka noorem õde María Ana. Ta isapoolne vanaisa ja vanavanaisa olid olnud samuti "teadjad" ehk šamaanid, kes kasutasid jumalaga suhtlemisel psühhoaktiivseid seeni. Pärast Sabina isa surma asus ta ema elama oma vanemate juurde ning Sabina kasvas üles oma emapoolsete vanavanemate juures. Rothenberg, Jerome, with Alvaro Estrada. 2003. The Life" in María Sabina: Selections. University of California Press. 2003. p.3 "I don't know what year I was born, but my mother, Maria Concepción, told me that it was the morning of the day that they celebrate the Virgin Magdalene there in Río Santiago, an agencia of Huautla. None of my ancestors knew their age." Rothenberg, Jerome. 2003. "Editor's Preface" in María Sabina: Selections. University of California Press. p. X Rothenberg, Jerome, with Alvaro Estrada. 2003. The Life" in María Sabina: Selections. University of California Press. p. 3–8
Rutt Enok

Rutt Enok (aastani 1975 Traksi; sündinud 18. mail 1948 Metskülas) on eesti raamatukoguhoidja. 1955–1963 õppis ta Järva-Jaani Keskkoolis ja 1963–1966 V. Kingissepa nimelises Tallinna 20. Keskkoolis. 1970. aastal lõpetas ta Eduard Vilde nimelise Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuriteaduskonnas raamatukogunduse ja bibliograafia eriala. 1970–1972 töötas ta Raasikul Harju Rajooniraamatukogus. 1972. aastast alates töötab ta Harju Maakonnaraamatukogus. 2013 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastaauhind 2014 Keila kultuuripreemia (kauaaegse pühendunud tegevuse eest raamatukogunduse valdkonnas) "Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2014. Vaadatud 28. veebruaril 2014. Parim kooliraamatukoguhoidja töötab Keilas, Harju Elu, 28. veebruar 2014 "Keila Kultuuripreemia on määratud". Originaali arhiivikoopia seisuga 20. aprill 2015. Vaadatud 28. veebruaril 2014.
Adeele Jaago

Adeele Jaago (kuni 2019. aastani Adeele Sepp; sündinud 10. novembril 1989 Kuressaares) on eesti näitleja ja lavastaja. Ta lõpetas 2008. aastal Tõrva Gümnaasiumi. Aastatel 2008–2009 õppis ta Tartu Ülikoolis semiootikat.[viide?] 2013. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia lavastaja ja näitleja eriala cum laude. Samast aastast on ta Viljandi Ugala teatri näitleja ja lavastaja. 2014. aastast töötab ka Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias teatrikunsti eriala õppejõuna.[viide?] Aastatel 2013–2015 mängis ta seriaalis "Kättemaksukontor" Kirke Kleini rolli. Ta on mänginud ka filmis "Võta või jäta" (2018).[viide?] Ta osales 2016. aasta sügishooajal meelelahutussaates "Su nägu kõlab tuttavalt", kus ta saavutas 8 võistleja hulgas 3. koha.[viide?] Adeele Jaago oli aastatel 2019–2024 abielus muusik Jaan Jaagoga. 29. septembril 2018 sündis neil tütar Salmeli. Ugala teatri publikupreemia "Kuldõun" 2014 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 3. veebruar 2014. Vaadatud 28. veebruaril 2014.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Adeele Sepp näitas oma kallimat! Kroonika, 22. mai 2018 Esimene pulmapilt! Näitleja Adeele Sepp ja muusik Jaan Jaago abiellusid elu24.ee, 4. august 2019 Näitleja Adeele Jaago ja muusik Jaan Jaago lahutasid abielu elu24.ee Vaadatud 25. juunil 2024 Palju õnne! Näitlejanna Adeele Sepp sai emaks, Kroonika, 1. oktoober 2018 Adeele Ugala teatri kodulehel Adeele Näitlejate Liidu kodulehel Adeele Sepp avalikustas uue bändiga esiksingli, Lõuna-Eesti Postimees, 18. mai 2018 www.adeelejaago.com
Nelli Abašina-Melts

Nelli Abašina-Melts (sündinud 1944 Zlatoustis Venemaal) on Eesti tõlkija ja kirjastaja. Ta on pärit Baškortostani Abdrezjaki külast. Eestisse tuli ta 1964. aastal. Ta on lõpetanud Tartu Ülikoolis vene filoloogia eriala. Ta on töötanud ajalehes tõlkijana ja kirjastuses Eesti Raamat toimetajana. Ta juhib kirjastust Aleksandra. 1995. aastast on ta ajakirja Tallinn peatoimetaja. 1982. aastast on ta Eesti Ajakirjanike Liidu liige. Ta on vene keelde tõlkinud Jaak Jõerüüdi, Rein Põderi, Mats Traadi, Andrus Kiviräha jt teoseid. 2019 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (venekeelse autori kirjandusauhind: elutöö, rohkem kui 30-aastane tegevus venekeelse kirjanduse valdkonnas) Абашина-Мельц, Нэлли 2019. Я не стихи пишу – слагаю в строки жизнь. Таллинн: Aleksandra. «Таллинн»: миссия выполнима
Lembit Tõemäe

Lembit Tõemäe (11. detsember 1949 Tallinn – 27. veebruar 2014 Põlva) oli eesti maadleja ja maadlustreener. Ta lõpetas 1969. aastal Pärnu internaatkooli ja 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Ta hakkas maadlusega tegelema 1967. aastal. Aastatel 1978–1983 töötas ta kalatööstuskoondises Ookean ja Tallinna Laevaremonditehases. 1983. aastast töötas ta Põlva Spordikoolis vabamaadlustreenerina (EKR 4. kutseaste (2013)) ja alates 1999. aastast maadlusklubis Lapiti. 1987–1991 organiseeris suvist töö- ja treeningulaagrit Hiiu Kaluri kolhoosis. Lembit Tõemäe algatas Põlvasse spordikooli juurdeehituse maadlussaali jaoks ning vastukaaluks Serviti võistkonnale asutas 1999. aastal Põlva Maadlusklubi Lapiti. Ta tegutses maadluskohtunikuna. Õpilasi: Jaanus Kala, Marko Troon, Tarmo Vikat, Indrek Nõmm, Jaanus Kiik Korduvalt pälvinud Eesti parima vabamaadlustreeneri karika.[viide?] 2012 Põlvamaa spordi elutööpreemia. 2013 Põlva valla aasta tegija. Ajaleht Koit, 1985–1993; Koit, 1. märts 2014 Biograafia ESBL-is
Sirje Nilbe

Sirje Nilbe (sündinud 23. mail 1955 Tartus) on eesti raamatukogundustegelane ja pedagoog. Ta õppis aastatel 1962–1966 Kiidjärve Algkoolis, aastatel 1966–1970 Vastse-Kuuste 8-klassilises Koolis, 1970–1973 Põlva Keskkoolis. 1978. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna eesti keele ja kirjanduse erialal. Samas osakonnas õppis ta veel 1981. aastani aspirantuuris. Aastatel 1995–2004 õppis Tallinna Pedagoogikaülikooli magistriõppes infoteadust. 1981–1986 oli ta Tartu ülikoolis õpetaja, seejärel töötas 1999. aastani Tartu Ülikooli Raamatukogus, kus 1994. aastal alustati liigitamisosakonnas tema ja Helgi Laanese juhtimisel universaalse märksõnastiku INGRID loomist. 1997–2013 töötas ta Eesti Rahvusraamatukogus, kus ta juhtis normandmete osakonda ja oli Tallinnas koostatud "Eesti üldise märksõnastiku" (EÜM) haldur. 1997. aastast on ta ka Eesti Keele Instituudi vanemtoimetaja, 1998. aastast annab tunde Tallinna Ülikooli infoteaduse erialal. Seoses üleminekuga ühisesse raamatukogusüsteemi INNOPAC/Millennium ühendati aastal 2009 märksõnastikud INGRID ja "Eesti üldine märksõnastik" (EÜM) ning tesauruse nimeks sai "Eesti märksõnastik" (EMS). EMSi haldurina ja koos teiste tesauruse koostajatega pälvis Sirje Nilbe Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu auhinna "Aasta tegu 2009 teadusraamatukogus". Aastal 2013 tunnustati tema tegevust Eesti Raamatukoguvõrgu Konsortsiumi aastaauhinnaga ESTER!. "Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2014. Vaadatud 28. veebruaril 2014. "Eesti märksõnastiku loomislugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. veebruar 2016. Vaadatud 12. veebruaril 2016. Teod. Sirje Nilbe. Sirp, 20.11.2009. "Eesti Raamatukoguvõrgu Konsortsiumi aastaauhind ESTER! 2013" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 10. märts 2016. Vaadatud 12. veebruaril 2016.