laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Paavo Cajander

Paavo Emil Cajander (24. detsember 1846 Hämeenlinna – 14. juuni 1913 Helsingi) oli soome luuletaja ning tõlkija. Teda peetakse ka Soome hümni ametliku soome tõlke autoriks (1889), tegelikult aga põhineb selle esimese ja viimase salmi tõlge Julius Krohni töörühma tõlkel (1867). Cajander on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule. Pekka Linnainen (13.05.2015). "Suomenkielisen Maamme-laulun riemujuhla lähestyy". Uusi Suomi (soome). Originaali arhiivikoopia seisuga 25.06.2016. Vaadatud 5.02.2017.
Võlg (Unt)

"Võlg" on Mati Undi jutustus, mis ilmus esmalt 1964. aastal ajakirjas Looming. Jutustuse minajutustaja 19-aastane Lauri kirjeldab paari suvist päeva koos mõningate tagasivaadetega varasematele sündmustele. Lauri töötab autojuhina, kuid plaanib minna ülikooli füüsikat õppima. Tal on armusuhe endast paar aastat vanema Mallega. Pärnusse puhkama sõites tutvub Lauri endast mõned aastad noorema Reesiga, kutsub ta kohtama ja armub, kuid uuesti Mallega kokku saades teatab viimane, et ta ootab last ega soovi aborti teha. Laurisse jääb tühjuse tunne ning eelaimus, et igatsus Reesi järele paneb ta Mallet vihkama. Omas ajas mõjus "Võlg" noorte seksuaalsuhteid suhteliselt avameelselt käsitledes väga ebatavalisena. Autori ja minategelase jutustamisstiil ja mõtisklused meenutavad väga Jerome David Salingeri romaani "Kuristik rukkis". Jutustuse järgi on tehtud 1966. aastal Eesti Telefilmis telemängufilm "Võlg".
Edward Augustus, Kenti ja Strathearni hertsog

Edward Augustus, Kenti ja Strathearni hertsog (2. november 1767 – 23. jaanuar 1820) oli kuningas George III neljas poeg ja kuninganna Victoria isa.  Edward Augustus, Kenti ja Strathearni hertsog – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ferdinand de Saussure

Ferdinand de Saussure (26. november 1857 Genf – 22. veebruar 1913 Vufflens-le-Château) oli Šveitsi keeleteadlane, semiootik ja strukturalismi rajajaid. Ferdinand astus 1875 Genfi ülikooli, kus õppis aasta aega ladina, kreeka ja sanskriti keelt ning tegi seejärel kohe Leipzigi ülikooli juures lõputöö. Kaks aastat hiljem, 1878, õppis ta aasta aega Berliinis, kus kirjutas oma ainsa eluajal ilmunud pika töö "Mémoire sur le système primitif des voyelles dans les langues indo-européennes" ("Väitekiri algsest vokaalisüsteemist indoeuroopa keeltes"). Ta naasis Leipzigisse, kaitses selle ja pälvis doktorikraadi. Pärast seda asus ta Pariisi, kus pidas loenguid surnud ja elavatest keeltest. 1891. aastal naasis ta Genfi. Kogu ülejäänud elu õpetas ta Genfi ülikoolis sanskriti keelt ja indoeuroopa keeli. Alles 1906 hakkas ta õpetama üldlingvistika kursust, mis hõlmas suurema osa tema ajast kuni tema surmani 1913. Tema peateos "Cours de linguistique générale" ("Üldkeeleteaduse kursus") ilmus tema õpilaste Albert Sechehaye ja Charles Bally väljaantuna postuumselt 1916. aastal. Ferdinand de Saussure'i isa oli mineraloog ja entomoloog Henri Louis Frederic de Saussure (1829–1905). Ferdinandil olid nooremad vennad, kellest Léopold oli sinoloog ja astronoom (1866–1925) ning René oli esperantist (1868–1943). "Üldkeeleteaduse kursus". Tullio De Mauro kommentaaridega. Tõlkinud Tiit Kuuskmäe, sari "Avatud Eesti raamat", Varrak, Tallinn 2017, 552 lk; ISBN 9789985340660 semiootika tähistaja Üldkeeleteaduse kursus "20. sajandi mõttevoolud", Tartu Ülikooli Kirjastus, Tallinn–Tartu 2009, lk 647–669 (peatükk "Ferdinand de Saussure, strukturalism ja semiootika", autor Andrus Org) Priit Põhjala, "Keeleteaduse lihvimata teemant" (Saussure 150) – Sirp 23. november 2007, lk 4 Tiit Kuuskmäe, "Saussure'i aasta alpiliustike valguses" – samas Priit Põhjala, "Kolm Saussure'i" (PDF-fail) – Keel ja Kirjandus 2011, nr 2, lk 121–126
Glas

Glas (täisnimega Hans Glas GmbH) oli Saksamaa autotooja, mis tegutses Dingolfingis. Ettevõte asutas Andreas Glas 1895 auru jõul töötavate põllumajandusmasinate remonditöökojana. 1905. aastal hakati tootma õmblusmasinaid. Esimesel aastal toodeti 10 õmblusmasinat, 1906. aastal juba 20 ja 1908. aastal juba 254 õmblusmasinat. 1908 asutas ta harukontori Dingolfingis.Esimesel aastal tootis see 150 masinat, edaspidi veel rohkem. Pärast Teist maailmasõda hakati tootma väikeautosid, sest õmblusmasinate turg kuivas väga kokku. Nende tuntuim toode oli Goggomobil. 1966. aastal läks ettevõte BMW omandusse. BMW jätkas Glasi sõidukite tootmist, varustades need üksnes enda mootoritega. Sõidukeid müüdi Glasi nime all, kuid BMW logoga ees ja taga. 1968 hakkas BMW tootma oma suurt kupeed 2500 CS ja Glasi autode tootmine lõpetati. Glasi Dingolfingi tehasest sai BMW suurim tehas, kus tänapäeval toodetakse BMW 5., 6. ja 7. seeria autosid. 1951–1956 tootis Andreas Glas paralleelselt mootorrattaid: algul 125 cm³, siis 150 cm³ ja lõpuks 200 cm³. Viimaste rataste võimsus oli 9,5 hj ja kandevõime oli 250 kg. Kokku toodeti 6 aastaga 46 181 mootorratast. Mootorrataste tootmine lõpetati, kui töötati välja Goggomobil, sest Glas keskendus autode tootmisele. Goggomobile toodetigi ligi 300 000. Rahvusvaheline Glasi autode klubi
Makrofüüdijärv

Makrofüüdijärv ehk suurtaimerikas järv on järv, millele on omane rikkalik suurtaimestik ehk makrofüüdid, mis hõlmavad enamasti 3/4 järve üldpindalast. Neis järvedes on üldjuhul nii biogeenide, mineraal- kui ka huumusainete sisaldus keskmine või suur. Neid järvi ei saa küll kategoriseerida eraldi limnoloogilise tüübi alla, kuid enamasti on neil väga selgesti piiritletavad hüdrokeemilised ja morfomeetrilised parameetrid. Eestis on sellised järved näiteks Aardla järv, Ainja Sinejärv, Ermistu järv, Endla järv, Lindjärv, Tõhela järv. I. Ott & T. Kõiv. Eesti väikejärvede eripära ja muutused. Tallinn, 1999, lk 19
Kaasuarlased

Kaasuarlased (Casuariidae) on jaanalinnuliste seltsi kuuluv sugukond lennuvõimetuid linde. Sugukonda kuulub kaks perekonda: Casuarius (kaasuar) ja Dromaius (emu). Kaasuar on Põhja-Austraalias ja Uus-Guineas elutsevate suurte lennuvõimetute lindude perekond; 3 liiki: kääbuskaasuar, põhjakaasuar ja kiiverkaasuar. Emu on Austraalias elutsev lindude perekond, kuhu kuulub üks tänapäevani säilinud liik: emu. Kaasuarlaste süstemaatika osas ei olda üksmeelel.
Trebonianus Gallus

Decius (Imperator Caesar Caius Uibius Trebonianus Gallus Augustus; sünninimi Caius Vibius Trebonianus Gallus; 206 – august 253) oli Vana-Rooma keiser juunist 251 kuni surmani. Tapeti.
Kiivilased

Kiivilased (Apterygidae) on Uus-Meremaa endeemne lennuvõimetute lindude sugukond, milles on 1 perekond (kiivi) 5 liigiga: pruunkiivi, põhjasaare pruunkiivi, väikekiivi, täpikkiivi ja rowi kiivi. Kiivid on umbes kanasuurused. Erinevalt teistest lindudest asetsevad kiivide sõõrmeavad noka tipus. Haistmine on neil hea. Nokatüvikul on vibrissid ehk harjassuled.
Dingolfing

Dingolfing on linn Saksamaa lääneosas Baieri liidumaal, Dingolfing-Landau kreisi keskus. Asub Isari jõe ääres. Dingolfingi on esmamainitud 833. aastal. 1251 sai linnaõigused. Dingolfingis asus autootja Glas. Tänapäeval on samas kohas suurim BMW tehas, mis annab tööd 23 000 inimesele. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Dingolfingi koduleht
Barsinghausen

Barsinghausen on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas. Linn asub Deisteri mäeahelikus, umbes 20 km Hannoverist läänes. Barsinghausen kuulub ajaloolisse Calenbergi maa maastikupiirkonda ja seda on esimest korda mainitud 1193. aastal. Linn jaguneb 18 linnaosaks: Bantorf, Barrigsen, Barsinghausen, Eckerde, Egestorf, Göxe, Großgoltern, Nordgoltern, Groß Munzel, Hohenbostel, Holtensen, Kirchdorf, Landringhausen, Langreder, Ostermunzel, Stemmen, Wichtringhausen ja Winninghausen. Barsinghausenis asub vana kaksikklooster Kloster Barsinghausen, mis rajati kõrgkeskajal. Viljakas lössipinnas ja arvukad Südaue lisajõed soodustasid maaharimist. Calenbergi maal rajati arvukalt tuuleveskeid. Aastatel 1871 kuni 1957 kaevandati Barsinghausenis kivisütt. Pärast teist maailmasõda on Barsinghauseni majanduses domineerinud teised tööstussektorid. Barsinghausenis asub nunnaklooster Kloster Barsinghausen, mida on esimest korda mainitud 1193. aastal (praegu luterlik naiste konvent), kloostri Maarja kirik (Marienkirche), Deisteri vabaõhuteater (Deister Freilichtbühne), näituskaevandus Klosterstollen. Seal asuvad Sporthotel Fuchsbachtal ja Alam-Saksi jalgpalliliit. Ostermunzeli koloss on loodusmälestisena kvalifitseeritud liustikuline rändrahn. See on ebatavaliselt suur, eriti Põhja-Saksamaa ja Alam-Saksimaa kohta. Õhuvaade Barsinghausenist Näituskaevandus Klosterstollen Barsinghausenis Ostermunzeli kolossi tõstmine maapinnale Barsinghauseni raekoda Maarja kirik Hartmut Andryczuk, kirjastaja Herbert Lattmann, (1944–), endine Bundestagi liige (CDU) Kurt Sohns, (1907–1990), kunstnik, professor Hannoveri tehnikaülikoolis Heinz Erhardt, (1909–1979), näitleja ja koomik, oli aastatel 1919 kuni 1924 Barsinghauseni internaatkoolis Herbert Gruhl, (1921–1993), poliitik ja kirjanik ("Ein Planet wird geplündert", (1975)) Hans-Joachim Mack, (1928–2008), Bundeswehri kindral Robert Schulz, (1900–1974), SSi brigaadiülem, riigipäeva liige, elas ja töötas pärast 1945. aastat tsiviilteenistujana Barsinghausenis Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Barsinghauseni koduleht
Solntsevo

Solntsevo on rajoon (munitsipaalringkond) Moskvas, mis kuulub Lääne haldusringkonda. 17. sajandil asus Solntsevo kohal Trubetskoidele kuulunud Sukovo küla. 19. sajandil sai raudteeühenduse Moskvaga ja küla muutus moskvalaste puhkekohaks. 1938 nimetati küla Solntsevoks. 1971 nimetati linnaks, 1984 liideti Moskva linnaga. 1991 eraldati Solntsevost Novo-Peredelkino rajoon. Solntsevos on sündinud Mihhail Kasjanov ja Andrei Bogdanov. http://solncevo.zao.mos.ru/ http://www.munsolncevo.ru/
Kodutuvi

Kodutuvi (Columba livia var. domestica) on kaljutuvi varieteet tuvilaste sugukonnast tuvi perekonnast. Inimkaasleja, peamiseks elupaigaks on inimasulad. Kasvatatud ka kodustatuna. Levinuimal vormil on sulestik hall, valge päranipualaga. Küünarhoosuled on tumeda tipuga. Linnu saba on otsast tume, lennu ajal hoiab ta seda tavaliselt lehvikuna laiali. Kodutuvi silmad on tumepunased, jalad helepunased. Kodutuvi pesitsusaegset arvukust hinnatakse 40 000 – 80 000 paarile, talvist arvukust 80 000 – 200 000 isendile. Kodutuvid oskavad eristada suvalisi tähejadasid ja kuni neljatähelisi sõnu. kirjatuvi sõjatuvi tuvimaja "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. "Orthographic processing in pigeons (Columba livia)". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. september 2016. Vaadatud 18. septembril 2016.
Haljala vald (1991)

Haljala vald oli vald Lääne-Virumaal. Haljala vald piirnes idas Viru-Nigula ja Sõmeru, põhjas Vihula, läänes ja lõunas Rakvere ning Kadrina vallaga. Haljala valla viimane vallavanem oli alates 2009. aastast Leo Aadel. Eesti omavalitsuste reformi tulemusena liideti 2017. aastal Haljala ja Vihula vald ja sündis uus Haljala vald. Haljala Aaspere – Aasu – Aaviku – Auküla – Essu – Idavere – Kandle – Kavastu – Kisuvere – Kõldu – Kärmu – Lihulõpe – Liiguste – Pehka – Põdruse – Sauste – Tatruse – Vanamõisa – Varangu – Võle Maastikuliselt jääb Haljala vald Kirde-Eesti lavamaa põhjapiirile. Põhjast lõunasse kulgeb läbi Haljala valla Selja jõe org. Valdavad on leetjad liivmullad ja moreensed liivsavimullad, paasi kattev mullakiht võib olla küllalt õhuke. Maavaradest on olemas kohaliku tähtsusega liiva- ja kruusavarud. Kaitse alla on võetud Kisuvere allikas, Aaspere, Essu, Kandle ja Kavastu park, Vanamõisa männik ja park ning Võle rändrahn. Haljala valla territooriumilt on pärit mitmeid keskmise ja noorema kiviaja muistiseid. Muinasaja lõpul kuulus piirkond Rebala (Repel) muinaskihelkonda, mis hõlmas kogu Loode-Virumaa. Muinasaja lõpusajanditest pärineb ka tänapäeva Haljala alevikust u 8 km kaugusel asuv Varangu linnus. Pärast Virumaa vallutamist taanlaste poolt 13. sajandi algul jagunes Rebala kaheks kihelkonnaks – Haljalaks ja Kadrinaks. Taani hindamisraamat (1241) mainitakse juba Haljala (Halelæ) kihelkonda ning selle 35 küla, millest suurim oli Selja 45 adramaaga. Haljala asus tollal oluliste Tallinnast itta ning Toolsest läbi Rakvere lõunasse viivate teede ristumiskohas ning oli ka teatud määral sõjaline tugipunkt kui Rakvere ordulinnuse eelpost. Sellest annab tunnistust 15.–16. sajandil ehitatud kiriku kaitse-ehituslik iseloom. 15. sajandil eraldus Haljalast omaette kihelkonnaks Rakvere, naaberkihelkonnad olid veel Kuusalu, Kadrina ja Viru-Nigula. Tollases Haljala kihelkonnas asusid olulised sadamad Toolse ja Vergi, küllalt tihedad olid sidemed Soomega. Nn sõbrakaubandus kestis veel Teise maailmasõjani. 19. sajandil tekkis seoses pärisorjuse kaotamisega Haljala kihelkonna 18 mõisa baasil 18 valda kui talurahva omavalitsusüksust. 1893 ühendati need kolmeks suuremaks – Aaspere, Vihula ja Varangu (Maria). 1917. aastal moodustati Haljala vald, organiseeriti 1939. aasta valdade reformiga uueks Haljala vallaks ja likvideeriti 1950. aastal. 1992. aastal loodud Haljala valla territoorium kattus nõukogudeaegse Haljala külanõukogu omaga. Gooti stiilis Haljala Mauritiuse kirikus asub mitu kunstimälestist, sh Johann Valentin Rabe valmistatud barokkstiilis kantsel (1730) ning 17. sajandi õlimaal "Püha õhtusöömaaeg". Haljala vallas on sündinud astronoom Georg Thomas Sabler (1810–1865), arhitekt Herbert Voldemar Johanson (1884–1964) ja lastekirjanik Alide Dahlberg (1891–1981); pikki aastaid elas seal kirjanik Osvald Tooming (1914–1992). Maakatastri statistika, vaadatud 25.03.2020. Statistikaamet, vaadatud 30.05.2017. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator
Şəki

Şəki on linn Aserbaidžaanis, Şəki rajooni keskus. Asub riigi põhjaosas Kişi jõe ääres 500–850 m kõrgusel merepinnast. Şəki on üks vanimaid Kaukaasia linnu, Kaukaasia Albaania suurimaid linnu 1. sajandil. 1968. aastani oli linna nimi Nuxa. Şəki khaanipalee
Saki (täpsustus)

Saki on mitme koha ja inimese nimi: Saki küla asub Võru maakonnas. Saki on Ukraina linna Sakõ venepärane nimi. Saki oli Hector Hugh Munro kirjanikunimi. Saki on jaapani naisenimi. Saki Aibu, näitleja Saki Fujita, dublaažinäitleja Saki Fukuda, näitleja ja laulja Saki Kumagai, jalgpallur Saki Nakajima, näitleja Saki Nakajima, laulja Saki Shimizu, laulja Şəki, linn Asebaidžaanis
Sakõ

Sakõ (vene Saki, krimmitatari Saq) on kuurortlinn Ukrainas Krimmi läänerannikul. Linnas on mitmed sanatooriumid, mis on tuntud ravimuda poolest. Seal toodetakse ka mineraalvett. Sakõ merelennuväebaas Linna ametlik koduleht
Vnukovo

Vnukovo on asula Venemaal, mis kuulub Vnukovo rajoonina (munitsipaalringkond) Moskva Lääne haldusringkonda. Kuulub Moskva linna halduse alla 1950. aastast. Vnukovos asub Vnukovo lennujaam. Vnukovo halduses on endine Tolstopaltsevo küla. http://vnukovo.zao.mos.ru/
Eesti muusikakoolide loend

Siin on loetletud Eesti muusikakoole. Abja Muusikakool Ahtme Kunstide Kool Alatskivi Kunstide Kool Antsla Muusikakool Aruküla Huvialakeskus Pääsulind Audru Kool Cyrillus Kreegi nimeline Haapsalu Muusikakool Elva Muusikakool Guitarium erahuvikool Heino Elleri Muusikakool Häädemeeste Muusikakool Iisaku Kunstide Kool Ilmatsalu Muusikakool Juuru Eduard Vilde Kool Jõelähtme Muusika- ja Kunstikool Jõgeva Muusikakool Jõhvi Muusikakool Kadrina Kunstidekool Kaiu Kooli muusikaosakond Karksi-Nuia Muusikakool Karl Rammi nimeline Sindi Muusikakool KAUR muusika- ja kunstikool Kehra Kunstidekool Kehtna Kunstide Kool Keila Muusikakool Kiili Kunstide Kool Kilingi-Nõmme Muusikakool Kiviõli Kunstide Kool Koeru Muusikakool Kohila Kunstide Kool Kohtla-Järve Kunstide Kool Kose Huvikooli muusikaosakond Kuressaare Muusikakool Kuusalu Kunstide Kool Käina Huvi- ja Kultuurikeskus Kärla Muusikakool Lasnamäe Muusikakool Lihula Muusika- ja Kunstikool Loksa Muusikakool Lääne-Harju Muusika- ja Kunstide Kool M. Lüdigi nimeline Vändra Muusika- ja Kunstikool Maardu Kunstide Kool Mustvee Muusika- ja Kunstikool Märjamaa Muusika- ja Kunstikool Narva Muusikakool Narva-Jõesuu Laste Muusika- ja Kunstikool Nõmme Muusikakool Nõo Muusikakool Orissaare Muusikakool Otepää Muusikakool Paide Muusikakool Põltsamaa Muusikakool Põlva Muusikakool Pärnu Kunstide Kool Pärnu Muusikakool Pärnu-Jaagupi Muusikakool Rae Huvialakool Rakvere Muusikakool Rapla Muusikakool Rudolf Tobiase nimeline Kärdla Muusikakool Räpina Muusikakool Saku Muusikakool Saue Muusikakool Setomaa Muusikakool Sillamäe Muusikakool Sound Music kitarristuudio Tabasalu Muusika- ja Kunstikool Tabivere Huvikool Tallinna Muusika- ja Balletikool Tallinna Muusikakool Tapa Muusika- ja Kunstikool Tartu I Muusikakool Tartu II Muusikakool Tartu Valla Muusikakool Tarvastu Muusika- ja Kunstikool Toila Muusika- ja Kunstikool Tõrva Muusikakool Türi Muusikakool Valga Muusikakool Vastseliina Muusikakool VHK Muusikakool Viimsi Muusikakool Viljandi Muusikakool Viru-Nigula valla muusikakool Võhma Muusikakool Võru Muusikakool Väike-Maarja Muusikakool Ülenurme Muusikakool
Muusikakool

Muusikakool on muusikaharidust andev õppeasutus. Muusikakoolid jagunevad muusikalist algharidust (lastemuusikakool), keskharidust (muusikakeskkool) ja kõrgharidust (muusikakõrgkool) andvateks koolideks. Georg Otsa nimeline Tallinna Muusikakool Heino Elleri Muusikakool Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia Tartu Ülikooli õpetajate seminar Eesti muusikakoolide loend Muusikapedagoogide loend Kategooria:Eesti muusikapedagoogid
Prantsuse maalikunst

Prantsuse maalikunst on Prantsusmaal või prantslaste loodud maalikunst. Barokiajastul valitses maalikunstis klassitsistlik suund, mida vahel nimetatakse ka vanaks klassitsismiks. Selle aluseks oli ratsionalism. Vana klassitsism on rangem ja rahulikum ja otsest eeskuju võeti Kreeka ja Rooma kunstist ning renessansist. Prantsuse maalikunsti mõjukaim maalija oli Nicolas Poussin. Tema kuulsaimad tööd on suuremõõtmelised, allegoorilised või mütoloogilised kompositsioonid. Ta on kuulus ideaalmaastike looja. Tema maastikud on fantaasiavili, mitte tegelikkus. Igale tema maastikule oli joonistatud alati ka üks inimene. Sellist maastikku nimetatakse heroiliseks maastikuks. Tema teosed on "Maastik surnukehaga". Veel üheks tuntuks maastikumaalijaks oli Claude Lorrain. Tema maastikel laiuvad kaugusse kulgevad vaated, mille esiplaanil on puudegrupid, sambad, varemed. Tema töödes valitseb selgus ja rahu. Tema kuulsaim teos on "Odysseuse loovutamine".
Argo Ollep

Argo Ollep (sündinud 2. juunil 1990) on eesti laulja. Ta on pärit Pärnumaalt ja laulis ansamblis DefRage. Argo Ollep läheb DefRage solistina Euroopa tuurile. Maaleht, 20.01.2012 DefRage’i ekslaulja üritab soolokarjääri
Horošovo-Mnjovniki

Horošovo-Mnjovniki on rajoon (munitsipaalringkond) Moskvas, mis kuulub Loode haldusringkonda. Moskva linnaga liideti 1960. aastal. Horošovo-Mnjovnikis asub Serebrjanõi Bori park. Horošovo-Mnjovniki rajooni ametlik koduleht http://szao.mos.ru/nash_okrug/raiony/khoroshevo-mnevniki/
Relv lae ja kaitseriivista!

"Relv lae ja kaitseriivista!" on sõjaväeline käsklus. Kasutatakse peamiselt käsitulirelvade kasutamisel laskeharjutustel või lahinguks valmistumisel ohutuse tagamiseks. "Instruktori käsiraamat" (pdf). Tartu: Kaitseväe Ühendatud Õppeasutused. 2002. Vaadatud 28.02.2008.[alaline kõdulink]
Äntu järved

Äntu järved on rühm lähestikku asuvaid alkalitroofseid järvi Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas Pandivere kõrgustiku lõunaosas. Järved jäävad umbes 7...11 kilomeetri kaugusele Väike-Maarja alevikust. Järved asuvad Äntu maastikukaitseala territooriumil. Siia kuulub seitse suhteliselt väikest looduslikke järve ja kolm tehisjärve: Sinijärv Vahejärv Valgejärv Linaleojärv Mäeotsa järv Umbjärv Kaanjärv Tehisjärved: Järaniku järv ehk Äntu paisjärv Väike järvedemaa Pandivere kõrgustiku jalamil, Eesti Loodus, 2006, nr 9
Udriku järved

Udriku järved (ka Udrikjärved) on düstroofsed järved Lääne-Virumaal Kadrina vallas Udriku soos. Üks tuntumaid Udrikjärvi on Ohepalu järv. Järved jäävad Ohepalu looduskaitseala territooriumile. Kalastikus domineerib ahven.
Luik

Luik (Cygnus) on haneliste seltsi partlaste sugukonda kuuluv veelindude perekond. Luiged on lähedalt seotud hanedega, kuna nad mõlemad kuuluvad hanilaste alamsugukonda Anserinae. Sellesse alamsugukonda kuuluvad perekonnad luik, hani, lagle, vaaraohani, ogahani ja tuhkhani . Mõnikord käsitletakse luiki küll ka eraldi alamsugukonnana Cygninae [viide?]. Luiged on üldiselt valge sulestikuga, mõned koguni üleni lumivalged. Erandiks on Lõuna-Ameerika lõunaosas elav mustkael-luik ja Austraalias elav mustluik (viimane on peaaegu üleni must). Luiged on rändlinnud, välja arvatud mustluik. Eestist siiski kõik kühmnokk-luiged ei lenda ära ja kui talv tuleb külm, siis paljud siia jäänud luiged hukkuvad. Eestis elavad luikedest kühmnokk-luik C. olor laululuik C. cygnus väikeluik C. bewickii Veel kuuluvad perekonda mustkael-luik C. melanocoryphus mustluik C. atratus vileluik C. columbianus trompetluik C. buccinator Luik (mitte konkreetne liik, vaid perekond) valiti Eesti 2007. aasta linnuks. Luikedel on väga lihaseline kael, mistõttu nad suudavad nokalöögiga purustada ka inimese luid. Ka luige tiivahoop võib murda lapse või nooruki käeluu. Näib, et liikidest vanim on kühmnokk-luik, millest edaspidi lahknesid teised liigid, sealhulgas väljasurnud. Luikedest on teada palju väljasurnud liike: Cygnus csakvarensis (hilismiotseenis Ungaris) Cygnus mariae (varapliotseenis USA-s Cygnus verae (varapliotseenis Bulgaarias) Cygnus liskunae (keskpliotseenis Lääne-Mongoolias) Cygnus hibbardi (varapleistotseenis Põhja-USA-s hiidluik C. falconeri keskpleistotseenis Maltal ja Sitsiilias Cygnus paleoregnus keskpleistotseenis USA-s Cygnus equitum kesk- ja hilispleistotsenis Maltal ja Sitsiilias Cygnus lacustris hilispleistotseenis Kesk-Austraalias Kõige tähelepanuväärsem nendest on hiidluik, kelle pikkus nokast sabaotsani oli 1,9–2,1 meetrit (kühmnokk-luigel 1,45–1,6 m). Hiidluik oli suurem kui samal ajal Maltal ja Sitsiilias elanud kääbuselevant ja ehkki ta polnud raskem kui kühmnokk-luik, on siiski tekkinud kahtlus, et ta polnud lennuvõimeline. "Loomade elu", 6. kd., lk. 85 "Loomade elu", 6. kd., lk. 85–95 "Loomade elu", 6. kd., lk. 86 Leho Luigujõe: "Aasta lind on luik" Eesti Loodus, veebruar 2007
Cygnus

Cygnus on ladina keeles 'luik'. See võib tähendada: Luik (Cygnus) on haneliste seltsi partlaste sugukonda kuuluv veelindude perekond. Luige tähtkuju (Cygnus) Cygnus, USA kosmoselaev
Guttannen

Guttannen on küla Šveitsis Berni kantoni Oberhasli ringkonnas, Guttanneni valla keskus. Ta asub 1006 m kõrgusel merepinnast. Aastast 1975 on Guttanneni külas kristallimuuseum, kus on mineraale kogu Šveitsist. See on Rufibachi perekonna erakogu. Guttanneni vald on üks suuremaid föönipiirkondi, sest sinna puhub tuul üle Grimseli kuru. Külas on kuni 120 föönipäeva aastas. Föön tekitab talvel lund sulatades laviiniohtu (näiteks veebruari alguses 2003 lõikas laviin küla välismaailmast ära), suvel kõrvetab karjamaid. Samuti tekitab ta tuleohu. Fööni ajal ei tohi külas vabas õhus suitsetada ega üldse mingit tuld teha, isegi mitte grillida (talvel on tuleoht väiksem). Öösiti on väljas tulevalvepatrullid ("föönivahid"). Küla on juba kolm korda maha põlenud, näiteks 1803 hävis küla koos 52 maja ja küüniga. Boden 2,25 km Schrättern Alpe 5,41 km Nessental ehk Nessenthal 5,7 km Handeck ehk Handegg 5,7 km Grund 6,11 km Innertkirchen 6,29 km Auf dem Stock 6,74 km Schaftelen 6,74 km
Guttanneni vapp

Guttanneni vapp on Šveitsi Berni kantoni Oberhasli ringkonna Guttanneni valla vapp. Guttanneni vapil on kollasel põhjal nulg või kuusk (Tanne) ning kaks punast tähte, mis sümboliseerivad Guttannenit ja Bodenit.
Gadmen

Gadmen on asula Berni kantonis Interlaken-Oberhasli ringkonnas, Gadmeni valla keskus. See asetseb umbes 1205 m kõrgusel üle merepinna ning on kõrgeim asula Berni Alpides.