laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Bulduri mõis

Bulduri mõis (Bulduru muiža) on mõis Lätis Jūrmalas Bulduri linnaosas. Saksa keeles Bilderlingshof. Aadress: Viestura prospekts 6. Bulduri mõisa esimene omanik oli 16. sajandil Johann Buldrinck. Aastail 1655–1785 oli riigimõis. Mõisa omanikud on olnud Mirbachid, Medemid ja Wolffid. Aastal 1910 avati mõisas kohaliku talurahva jaoks Läti esimene põllumajanduskool. Aastal 1988 ehitati kooli jaoks uus hoone; mõisakompleksist on säilinud 19. sajandil ehitatud ait, saun ja teenijate maja. Praegu asuvad mõisas Bulduri põllumajandustehnikum ja parki rajatud Bulduri dendraarium. Sissekanne Läti mõisaportaalis (läti keeles)
Majori mõis

Majori mõis (Majoru muiža) on mõis Lätis Jūrmalas Majori linnaosas. Saksa keeles Majorenhof. Aadress: Konkordijas iela 66. Majori mõisa omanikud olid 16. sajandist alates Fircksid. Tegemist oli Nurmuiža mõisa kõrvalmõisaga, mis funktsioneeris perekonna majoraatmõisana. 1910. aastal rajati Majori mõisa juugendstiilis hoone, arhitekt oli Wilhelm Bockslaff. Sestsaati kujunes Majori mõis suvemõisaks. Mõis võõrandati 1920. aastal ja 1924. aastal rajati sinna lastekodu. Sissekanne Läti mõisaportaalis (läti keeles)
Göteborg

Göteborg (rootsi) on Rootsi suuruselt teine tiheasustusega paikkond, Göteborgi valla ja Västra Götalandi lääni keskus. Asub Lõuna-Rootsis Kattegati rannikul Göta jõe suudme lähedal. Linna asutas 1621. aastal kuningas Gustav II Adolf. Tiheasustusega paikkonnas elas 2019. aasta alguse seisuga ligi 580 tuhat inimest ja linnastus üle miljoni. Göteborgis asub Göteborgi Ülikool, Chalmersi Tehnikaülikool, suur sadam ja palju merendusasutusi. Göteborgi Eesti Lasteaed "Tilluke" Göteborgi kogudus Göteborgi raamatumess Göteborgi lennujaam Scandinavium Statistical localities 2020 Statistical localities 2020 Göteborgi koduleht
Vahetuskaubandus

Vahetuskaubandus on vanim kaubandusvorm, mille puhul kaks poolt vahetavad kas üheliigilist kaupa (nt vilja mõõt mõõdu vastu vahetus) või eriliigilist kaupa (nt puunõud vilja vastu)[viide?]. sõbrakaubandus vastastikusus Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 333
Vahr

Vahr on kahest palmikust koosnev juustevõru, mis on keeratud ümber pea. Vahru kasutati selleks, et toetada linikut või tanu ning anda neile soovitud kuju. Vahrud olid levinud Kagu- ja Ida-Eestis. linik tanu Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 333 Pilt vahrust MuISis
Vaipseelik

Vaipseelik on ristkülikukujuline riidelaid, mis on mähitud ümber puusade ja kinnitatud vööga; see on vanim seelik . Harilikult kanti vaipseelikuna villast sõba või linast pallapoolt. Eestis kanti vaipseelikut II aastatuhande algusest kuni 19. sajandi keskpaigani. Vaipseelikut hakkas järk-järgult alates 17. sajandist asendama kokkuõmmeldud seelik. 01.11.2013 Eesti entsüklopeedia veebiversioonis Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 334 Vaipseeliku pilt MuIS-is
Dessantlaev

Dessantlaev on sõjaväelaste, relvasüsteemide ja muu sõjatehnika veoks ning hõlpsaks maalesaatmiseks (dessandiks) valmistatud sõjalaev-abilaev. Dessantlaevad on tavaliselt kere ehituselt kas süvislaevad või hõljuklaevad. Valmistatud on ka ekranoplaan-kerega dessantlaev. Süvis-dessantlaevadel on sageli vähemalt vööriosas väiksem süvis ja tugevam põhi, võimaldamaks sõitu võimalikult kalda lähedale ning vööriluugid ja ramp dessandi maabumiseks. Hõljuklaevad on mõeldud sõiduks otse veekogu laugele kaldapealsele ja seejärel dessandi maaletoimetamiseks. Tänapäevased suured dessantlaevad võivad olla ka dessantlaev-kopterikandjad (dessant transporditakse maale helikopteritel), dessandiemalaevad (ujuvdokid väiksematele dessantlaevadele) või universaalsed (eri funktsioone hõlmavad). Dessantlaevadel on tavaliselt kerge relvastus enesekaitseks või ka maismaasihtmärkide ründamiseks dessandi tegevuse toetamise eesmärgil. Merel liiguvad ja dessanti toimetavad maale nad üldjuhul siiski teiste sõjalaevade (hävitaja, fregatt, korvett) kaitse all. Dessantlaevu võidakse kasutada ka (sõjalise otstarbega) praamidena isikkoosseisu ja tehnika mereülevedudeks sadamate vahel. Sageli kasutatakse dessantlaevu merejalaväelaste veoks ja maabumiseks. Purjelaevade ajastul ja kuni 1. maailmasõjani kasutati laevadelt üksuste kaldale transportimiseks suuremaid sõudepaate. Esimesed spetsiaalsed dessantlaevad ehitati Inglismaal 1915. aastal. Laevad olid esimest korda vöörirambiga ja 135 t veeväljasurvega. Nimeks sai X-lihter. Neid kasutati esimest korda samal aastal Dardanellide operatsioonil (Galipoli lahing). Esimene dessantlaev, mis suutis transportida soomusmasinat või tolleaegset keskmist tanki, valmistati 1920. aastatel ja samuti Inglismaal. Dessant Merejalavägi Dessantide loend
Raats

Raats ehk linaraats on kammi meenutav riist, millega vanasti eemaldati linataime kupraid varte küljest (kupardamine). Raats oli tavaline kupardamisriist, kuid kupardati ka vikati teral lõigates või kirvega raiudes. Varased raatsad olid puust, aga ka luust, piid sisse lõigatud. Raats kinnitati ühe otsaga maha toetuva pingi külge, millel teises otsas oli kaks jalga. Linaraatse oli erinevaid: paksema lauatüki ühele otsale kinnitati külje pealt või risti 10–15 teraslehte - enamasti vanu vikatitükke; piklikule pakule löödi sisse raudterad; valmistati rehataoline piidega raats Kuprad eemaldati, kui linapeosid mitu korda terade vahelt läbi tõmmati.. Lõuguti Ropsimõõk Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 237 Eesti etnograafia sõnaraamat. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn. 1995. lk 103 Raatsa pilt ERM-is
Malmö

Malmö (rootsi) on Rootsi suuruselt kolmas tiheasustusega paikkond, Malmö valla ja Skåne lääni keskus. Asub Lõuna-Rootsis ajaloolises Skåne maakonnas Sundi kaldal. Malmö tiheasustusega paikkond asub valdavalt Malmö vallas ning ulatub ka Burlövi ja Lomma valda. 2000. aastal valminud Øresundi sild ühendab Malmöt Kopenhaageniga. Pärast silla valmimist ühendati Malmö ja Kopenhaageni sadama tegevus piiriülese sadamaoperaatori CMP – Copenhagen Malmö Port – abil. Malmö linnale kuulub 23% selle aktsiaid. Malmö on asutatud 12. sajandil Malmhaugi sadamana. Keskajal oli Malmö Kopenhaageni järel Taani suurim linn. 1644. aastal läks Rootsi valdusse. Malmöhusi loss Turning Torso Malmö kõrgkool Malmö FF Malmö Arena Malmö vald Statistical localities 2020 Statistical localities 2020
Rabamispink

Rabamispink on spetsiaalne pink, mida vanasti kasutati rehepeksul rabamisalusena. Rukkivihu pead löödi vastu pinki, terad veeresid mööda kaldpinda hunnikusse. Eestis oli üldtuntud kaldpink, millel rabas üks inimene. Sellel oli üks ots jalgadeta või olid jalad lühemad. Kahele rabajale mõeldud rõhtsad pingid olid 3–4 meetrit pikad ning kasutusel Lääne-Eestis ja saartel. Põhja-Eestis tehti rabamispingi pealispind sooniliseks. koot reherull Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 238 Rabamispingi pilt MuIS-is
Kraejalad

Kraejalad (ka: raejalad) on jalgadega alus, mida vanasti kasutati erinevate nõude hoidmiseks. Sellel aluse jalgade arv sõltus sellest, mida sellega hoiti. Nt leiva- ja pesuküna hoidmiseks kasutati nelja jalaga alust. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 238
Rahaauk

Rahaauk on mütoloogias kuhugi (nt maapinnasesse) peidetud varanduse (enamasti rahapaja) asukoht. Eesti mütoloogia kirjanduse järgi valvasid rahaauku rahahaldjad, -tondid või -kuradid. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 238
Doylestown

Doylestown on mitme koha nimi Ameerika Ühendriikides: Doylestown, küla Ohio osariigis Doylestown, asula Pennsylvania osariigis Doylestown, küla Wisconsini osariigis
Ingrid Kõrvits

Ingrid Kõrvits (sündinud 16. märtsil 1968) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog. Ingrid Kõrvits on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli koorijuhtimise erialal 1986. aastal Ede Kõrgemäe juhendamisel ning Tallinna Konservatooriumi 1992. aastal Merike Toro ja Elo Üleoja juhendamisel. Aastatel 1987–2011 töötas Ingrid Kõrvits lastekoori Ellerhein dirigendina, alates 2011. aasta märtsist ka tütarlastekoori Ellerhein dirigendina. Ta on alates 2012. aasta septembrist tütarlastekoori Ellerhein peadirigent. Alates 1992. aastast on ta Tallinna Muusikakeskkooli solfedžoõpetaja ja lastekoori dirigent. 2008. aastal kasvas lastekoorist välja noortekoor, mis Kõrvitsa juhendamisel on saavutanud auhinnalisi kohti vabariiklikel ja rahvusvahelistel koorikonkurssidel.[viide?] Kõrvits töötab ka Muusikakeskkooli koorijuhtimise eriala õpetajana ning koorijuhtimise ja vokaali osakonna juhatajana. Lauljana on Kõrvits osalenud Mainori kammerkoori, Tallinna raekoja kammerkoori, Haapsalu vanamuusika festivali koori ja segakoori Vox Europae töös.  Ingrid Kõrvits on lastekoore dirigeerinud IX noorte laulu- ja tantsupeol, XXV üldlaulupeol, XI noorte laulu- ja tantsupeol, XXVI üldlaulupeol, XII noorte laulu- ja tantsupeol ja XXVII üldlaulupeol. 2007. aasta noorte laulupeol oli Ingrid Kõrvits lastekooride üldjuht. 2005 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (panus Eesti lastekooride arengusse ning Grand Prix Tallinna Muusikakeskkooli lastekooriga konkursil "Let the Peoples Sing") 2010 Aasta dirigent 2010 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (tulemusliku töö eest kooridirigendina) 2016 Aasta dirigent 2010 Saksamaal toimunud rahvusvahelisel koorikonkursi „Heart of Europe“ preemia „Parim dirigent“ 2011 „Tallinn 2011“ koorikonkursi dirigendi eripreemia 2014 Uno Järvela nimeline stipendium Tema abikaasa on helilooja Tõnu Kõrvits, kes kuulub Eesti tuntud muusikutedünastia hulka. Neil on tütred Paula ja Greete. "Ingrid Kõrvits ja Annely Leinberg saavad Uno Järvela nimelise stipendiumi" Goodnews.ee, 17. november 2014 Tiina Kolk. Isa ja poeg, Tõnis ja Tõnu Kõrvits: Kõik on kokku muusika. Postimees/Kultuur, 24.08.2014. Ellerheina peadirigendi mantlipärija Ingrid Kõrvits: "Olen põnevil, ent tajun suurt vastutust." Õhtuleht, 7. juuni 2012
Gotska Sandön

Gotska Sandön ('Gotlandi liivasaar') on asustamata Rootsi saar Ojamaast põhja pool Läänemeres. Alates 1909. aastast on saarel Gotska Sandöni rahvuspark, mis alates 1963. aastast hõlmab kogu saart ja mida laiendati isegi veel 1988. aastal. Praegu elavad seal ainult majakavaht ja rahvuspargi ametnikud. Gotska Sandön asub Läänemeres 38 km Fåröst põhjas. Halduslikult kuulub saar Ojamaa lääni. See on umbes 9 km pikk, 6 km lai ja kogupindalaga umbes 36 km². Saare loodetipus asub kirik, Gotska Sandöni kabel. 2019. aasta seisuga[update] asub Gotska Sandöni kabel koos Fårö kirikuga Fårö kihelkonnas Norra Ojamaa pastoraadis. Suvisel ajal toimuvad regulaarsed laevareisid Fårö saarelt ja mandrilt Nynäshamnist. Saar koosneb peamiselt liivast, seal domineerivad rannad, luited ja eriti männimetsad. Kui välja arvata hallhüljeste koloonia, pole saar suuremate loomade poolest kuigi rikas. Imetajatest on siin veel valgejänesed ja nahkhiired. Saarel elab aga palju haruldasi putukaid ja taimi, sealhulgas püstine hiirehernes ja mitmed käpalised. Vaatamata eraldatusele maismaast, on Gotska Sandöni mereline kliima oma laiuskraadide kohta soe. Skandinaavia poolsaar läänes, Ojamaa lõunas ja Baltimaad idas aitavad kaasa soojematele suvedele ja sagedasele talvekülmale, andes saarele palju laiema temperatuurivarieeruvuse, kui on näiteks samamoodi eraldatud Fair Islel, mis asub ühe kraadi võrra põhja pool Šotimaa rannikust veidi kaugemal. Hoolimata laiast temperatuurivahemikust on suvised kuumalained Lõuna-Rootsi kohta jahedad ja talveööd riigi pehmeimad. Gotska Sandöni kliimale on omane hooajaline nihe: hoolimata vähenevast päikesepaistest on august palju soojem kui juuni, märtsikuu päevad on aga pikemad ja külmemad kui detsembris. Rada (Schipkapasset) läbi liivaluidete Idarannik tuletornist vaadatuna Kirderannik https://web.archive.org/web/20160307024513/http://www.gotland.net/resa/gotska-sandon. "Gotska sandöns kapell". www.guteinfo.com. Guteinfo. Vaadatud 11.01.2019. "Församlingar på Gotland". www.svenskakyrkan.se. Church of Sweden. Vaadatud 11.01.2019. "Visby stifts indelning 2018". www.svenskakyrkan.se. Church of Sweden. Originaali arhiivikoopia seisuga 12.01.2019. Vaadatud 11.01.2019.
Haudehitis

Haudehitis on ehitis, mis on surnu mälestuseks tema hauale püstitatud. Haudehitised on nt hauasammas, hauakivi, kääbas, dolmen, mausoleum. Kunstileksikon. 2001. Eesti Klassikakirjastus, Tallinn. Lk 149
Dave Mustaine

Dave Mustaine (sündinud David Scott Mustaine'ina 13. septembril 1961 La Mesa linnas California osariigis) on USA heavy metal'i kitarrist ja laulja. Mustaine'ist sai kitarrist 1970. aastate lõpus. Ta mängis mitmes vähem tuntud bändis, kuni 1981. aasta lõpus kutsusid James Hetfield ja Lars Ulrich ta Metallica juhtkitarristiks. Metallicas oli Mustaine aga vaid kuni 1983. aasta aprillini, sealt sunniti ta lahkuma liigse alkoholitarbimise, uimastiprobleemide ja isiklike vastuolude tõttu. Mõni aeg hiljem otsustas Mustaine koos bassimängija Dave Ellefsoniga teha bändi, mis sai nimeks Megadeth. Mustaine'i esialgne eesmärk oli saada oma bändiga Metallicast edukamaks ja kuigi see müügiedu mõttes kunagi ei teostunud, sai Megadethist üks tuntumaid thrash metal'i bände, keda loetakse thrash'i "suure neliku" hulka kuuluvaks (lisaks Megadethile ja Metallicale kuuluvad sinna veel Slayer ja Anthrax). Et Mustaine Megadethile sobivat lauljat ei leidnud, siis hakkas ta ise laulma. 2002. aastal kahjustas Mustaine rängalt oma vasaku käe närve ja pidi seetõttu Megadethi kaheks aastaks laiali saatma. Esialgu ei saanud ta kitarri mängida, kuid aastase intensiivse ravi järel osutus see võimalikuks. 2004. aastal kutsus ta bändi uuesti kokku ning sellest ajast peale on Megadeth lisaks varasemale üheksale andnud välja veel kolm stuudioalbumit. 2010. aastal esines Mustaine koos Megadethiga Eestis Haapsalu piiskopilinnuse hoovil. Dave Mustaine Megadethi kodulehel
Saabastega kass

"Saabastega kass" (prantsuse keeles "Le Maître chat, ou le Chat botté") on Prantsuse kunstmuinasjutt kassist, kes kasutab pettust ja trikitamist, et võita oma madalat päritolu ja vaesele peremehele võim, rikkus ja abielu printsessiga. Muinasjutu kirjutas 17. sajandi lõpul Charles Perrault (1628–1703), erruläinud ametnik ja Prantsuse Akadeemia liige. Esmakordselt ilmus lugu illustreeritud käsikirjas kaks aastat enne seda, kui Barbin avaldas selle 1697. aastal kogumikus "Histoires ou contes du temps passé", kus leidus kaheksa Perrault' muinasjuttu. Raamat sai kohe populaarseks ja on jäänud selleks tänini. Perrault' muinaslugudel on olnud maailma kultuuriloole ulatuslik mõju. Algse kogumiku pealkiri oli "Histoires ou contes du temps passé, avec des moralités" alapealkirjaga "Les Contes de ma mère l'Oye" ("Möödunud aegade moraalilood", alapealkirjaga "Haneema jutud"). "Saabastega kass" on sajandite vältel inspireerinud heliloojaid, koreograafe, kirjanikke, filmiloojaid jpt. Näiteks esineb kass Tšaikovski balleti "Uinuv kaunitar" kolmandas vaatuses.
Kulles

Kulles on kahepaikse vastne. Kullesed elavad vees, neil on sabad ja kehasisesed lõpused. Arengu käigus kasvavad kullestele ka kopsud ja jalad, mis võimaldavad täiskasvanud kahepaiksetel elada vaheldumisi vees ja kuival maal. Vaatamata nende pehmekoelistele kehadele ja mineraliseeritud osade puudumisele on fossiliseeritud kulleseid leitud ülemistest Miotseeni kihtidest. Hea kvaliteediga säilmed on säilinud biokiledena. Robustsemad kehaosad (lõualuud ja kondid) aga süsinikkiledena. Hispaaniast leitud miotseeniaegsetest säilmetest on aju kattev kude säilinud kaltsiumkarbonaadis ja närvijätked kaltsiumfosfaadis. Teised kehaosad on säilinud orgaaniliste jääkidena ja bakteriaalsete biokiledena, koos ladestunud orgaanilise materjaliga seedetraktis. Mõned kullesed on söödavad. Liigi Oreolalax rhodostigmatus kullesed on üpris suured, pikemad kui 10 cm, ning  neid kogutakse  toiduks Hiinas. Indias süüakse liigi Clinotarsus curtipes kulleseid ning Peruus kasutatakse liigi Telmatobius mayoloi kulleseid toiduks ja meditsiinis. McNamara, M. E.; Orr, P. J.; Kearns, S. L.; Alcalá, L.; Anadón, P.; Peñalver-Mollá, E. (2009). "Exceptionally preserved tadpoles from the Miocene of Libros, Spain: ecomorphological reconstruction and the impact of ontogeny upon taphonomy". Lethaia 43 (3): 290—306.doi:10.1111/j.1502-3931.2009.00192.x McNamara, M. E.; Orr, P. J.; Kearns, S. L.; Alcalá, L.; Anadón, P.; Peñalver-Mollá, E. (2006). Taphonomy of exceptionally preserved tadpoles from the Miocene Libros fauna, Spain: Ontogeny, ecology and mass mortality (PDF). The Palaeontological Association 50th Annual Meeting. The Palaeontological Association Li, Cheng; Xian-Guang Guo; Yue-Zhao Wang (2011). "Tadpole types of Chinese megophryid frogs (Anura: Megophryidae) and implications for larval evolution". Current Zoology 57 (1): 93—100. Fei Liang, Wu Guanfu (2004). "Oreolalax rhodostigmatus". IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.1. International Union for Conservation of Nature. Retrieved 22 October 2013. Biju, S.D.; Dutta, Sushil and Inger, Robert (2004). "Clinotarsus curtipes". IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.2. International Union for Conservation of Nature. Retrieved 4 May 2014. Javier Icochea, Edgar Lehr (2004). "Telmatobius mayoloi". IUCN Red List of Threatened Species. Version 2013.1. International Union for Conservation of Nature. Retrieved 23 October 2013.
Prantsuse park

Prantsuse park (ka Prantsuse stiilis park, Prantsuse pargistiil, barokkpark) on pargikujunduse stiil, mida iseloomustab peahoonest lähtuv keskteljeline lahendus. Prantsuse park vastandub stiili poolest Inglise pargile. Prantsuse pargistiili looja on André Le Nôtre. Inglise park Kunstileksikon. 2001. Eesti Klassikakirjastus, Tallinn. Lk 348
Rocki maakond

Rocki maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis: Rocki maakond Minnesotas Rocki maakond Nebraskas Rocki maakond Wisconsinis
Andrei Dostojevski

Andrei Dostojevski (vene Андрей Михайлович Достоевский; 27. märts (vkj 15. märts) 1825 – 19. märts (7. märts) 1897) oli vene arhitekt ja memuarist, kirjanik Fjodor Dostojevski noorem vend ning histoloog Aleksandr Dostojevski isa. Andrei ei olnud Fjodoriga nii lähedane nagu nende vanem vend Mihhail, kuid nende suhted olid siiski sõbralikud. Vennad pidasid elu lõpuni kirjavahetust ning Andrei kirjutas Fjodorist ulatuslikult oma "Mälestustes" (mis ilmusid esmakordselt 1930. aastal).
Ajalooline romaan

Ajalooline romaan on proosateos, mis käsitleb ajaloolisi sündmusi ja isikuid ilukirjanduslikus võtmes. Neis teostes kirjeldatakse värvikalt ja emotsionaalselt inimestevahelisi suhteid ning üksikisiku sisemist mina ja maailmatunnetust tervikuna. Iseloomulikud on põnevad seiklused ja värvikad keskkonnakirjeldused, mis annavad ajaloolistele jutustustele romantilise hõngu. Ajaloolisele romaanile pani aluse romantismi õitsengu aegne šoti kirjanik Walter Scott (1771–1832), kes kirjutas 29 romaani peamiselt Šoti- ja Inglismaa ajaloo teemadel ("Rob Roy" 1818, eesti keeles 1957; "Ivanhoe" 1819, eesti keeles 1926 ja 1956; jt). Scotti romaanides vahelduvad detailirikkad kirjeldused hoogsalt arenevate seiklustega, tema ajalookäsitlust iseloomustab poeetilisus ja romantika. W. Scotti romaanid levisid kiiresti üle kogu Euroopa, avaldades suurt mõju žanri edaspidisele arengule (Victor Hugo, Stendhal, Gustave Flaubert, Lev Tolstoi, Henryk Sienkiewicz), kaasa arvatud Eestis, kus esimene Scotti tõlge ilmus 1888. aastal ajakirjanduses. Maailmakirjanduse tuntumate ajalooromaanide autorite hulka kuulub veel näiteks Mika Waltari ("Sinuhe, egiptlane", "Mikael Angelos" jt). Eesti kirjanduses sai ajalookujutus alguse Vana-Kreeka eepostega, näiteks Helgi Öpiku "Trooja väljadel", ja Leo Metsari 4. sajandi Rooma riiki kirjeldava kolmeköitelise "Keiser Julianusega". Ain Kalmus on kirjutanud piibli- ja Eesti muistse vabadusvõitluse ainelisi romaane, Karl Ristikivi üheteistkümnest romaanist koosneva ajaloofilosoofilise sarja 13.–18. sajandi Euroopa ainetel. Eesti ajalooromaani nimekad viljelejad on veel Eduard Bornhöhe ("Tasuja"), Eduard Vilde ("Mahtra sõda"), Mait Metsanurk ("Ümera jõel"), Enn Kippel ("Suure nutu ajal"), August Mälk ("Surnud majad"), Gert Helbemäe ("Sellest mustast mungast"), Jaan Kross ("Kolme katku vahel" I–IV) jt. Mart Kivimäe. Kirjandus ja teaduslik objektiivsus ajaloos Sirp, 2005 Oskar Urgart. Moodne eesti ajalooline romaan Ajalooline Ajakiri nr. 1/1940 Kirjandus karustest meestest
Julija Petšonkina

Julija Petšonkina (sünninimi Nossova; sündinud 21. aprillil 1978 Krasnojarskis) on Venemaa kergejõustiklane (400 m jooksja ja 400 m tõkkejooksja). Ta on kahekordne maailmameister (2005). Septembris 2009 teatas ta, et loobub terviseprobleemide tõttu tippspordist. 2001 hõbemedal 400 m tõkkejooksus 54,27 pronksmedal 4x400 m teatejooksus 3.24,92 2003 pronksmedal 400 m tõkkejooksus 53,71 hõbemedal 4x400 m teatejooksus 3.22,91 2005 maailmameister 400 m tõkkejooksus 52,90 maailmameister 4x400 m teatejooksus 3.20,95 Julia Petšonkina on 181 cm pikk ja kaalub 66 kg. Maailmarekordiomanik loobus haiguste tõttu tippspordist Postimees, 29. september 2009 Julija Petšonkina Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise) Pilte Julia Petšonkinast Pilt 1 Pilt 2 Pilt 3
Kaalukoda

Kaalukoda ehk vaekoda on asutus või hoone, kus tegeletakse (täppis)kaalumisega. Kaalukojas saab klient tasu (kaaluraha) eest kontrollida näiteks ostetud kauba kaalu, saades soovi korral kaasa seda kinnitava dokumendi. Tallinna vaekoda Väike vaekoda (Tartu linna vaekoda) Narva vaekoda Kuressaare vaekoda U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide I (A–M). Lk 308 "Eesti keele seletavas sõnaraamatus" (vaadatud 02.11.2013)
Kaitseväeteenistuse tunnistus

Kaitseväeteenistuse tunnistus on tähtajatu dokument, mis tõendab kaitseväelase või reservväelase isikut, tema kaitseväelist eriala, sõjaväelist auastet ja teenistuskäiku. U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide I (A–M). Lk 314 1936. aasta kaitseväeteenistuse tunnistus
Hilja Läti

Hilja Läti (8. september 1922 Pööra, Härjanurme vald, Kursi kihelkond, Tartumaa – 26. oktoober 2013) oli eesti kunstiajaloolane. Ta lõpetas 1936. aastal Saduküla algkooli ja 1941. aastal Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumi. Aastatel 1941–1944 elas ta evakueerituna NSV Liidu tagalas, kus õppis mitmesugustel kursustel, sealhulgas Moskvas raadiotöötajate kursustel, ja töötas eestikeelsete raadiosaadete toimetuses. 1944. aastal astus ta Tartu Riiklikku Ülikooli ja lõpetas selle 1949. aastal. Aastatel 1951–1954 oli ta aspirantuuris Ilja Repini nimelises kunstiinstituudis Leningradis. Ta töötas 1949. aastast Eesti Kunstimuuseumis, 1954. aastast maalifondi vanemteadurina ja aastatel 1967–1990 muuseumi teadusdirektorina. 1967 Eesti Kunstnike Liit Hilja Jõgi. "Läti, Hilja, kunstiajaloolane". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 287 In memoriam: Hilja Läti Sirp, 31. oktoober 2013
Sparks

Sparks võib tähendada järgmist: Sparks on linn Nevadas USA-s Sparks on USA bänd "Sparks" on Coldplay laul "Sparks" on The Who laul Los Angeles Sparks on Los Angelese korvpalliklubi Sparks on perekonnanimi
Karjakontrolliühing

Karjakontrolliühing (ka: karjakontrolliühistu) on organisatsioon, mis tegeleb karja jõudluskontrolliga. Eestis asutati esimene karjakontrolliühing 1909. aastal Vändras. Aastal 1939 oli Eestis 390 karjakontrolliühingut, kus kokku oli 10 300 inimest. jõudluskontroll U. Mereste, 2003. Majandusleksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Köide I (A–M). Lk 326–327
Glendale

Glendale on Ameerika Ühendriikides mitme koha nimi: Glendale on linn Arizona osariigis Glendale on linn California osariigis Glendale on linn Colorado osariigis Glendale on asula Montana osariigis Glendale on küla Ohio osariigis Glendale on linn Oregoni osariigis Glendale on linn Utah' osariigis Glendale on linn Wisconsini osariigis ...