laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Rapla kalmistu

Rapla kalmistu on kalmistu Rapla kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Uuskülas Rapla vallas Rapla maakonnas. Rapla kalmistu õnnistati matmiseks 18. oktoobril 1780. Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Kabeli tagumises osas paiknes Tiesenhausenite perekonna krüpt. Kabelisse olid enne kalmistule ümbermatmist maetud admiral Adam Johann von Krusrensterni vanemad Johann Friedrich von Krusenstern (1724–1791) ja Christina Fredericke von Toll (1730–1804). Kabel on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.  Pikemalt artiklis Rapla II maailmasõja matmispaik Rapla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 03.09.2015) Rapla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 05.10.2020) Rapla kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris Rapla kalmistu kabel kultuurimälestiste riiklikus registris
Käru kalmistu

Käru kalmistu on kalmistu Vändra kihelkonnas Pärnumaal ja alates 1920. aastast Käru kihelkonnas Järvamaal, praeguse haldusjaotuse järgi Järva maakonnas Türi vallas Käru alevikus. Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Kalmistul asub II maailmasõjas hukkunute ühishaud. Käru kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 03.09.2015) Käru kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
MAPATS

MAPATS (inglise Man-Portable-Anti-Tank-System) on laserjuhitud tankitõrjerakett, mille on välja arendanud Iisraeli Kaitsejõudude relvatööstus. Relva saab kasutada nii päevasel kui öisel ajal. Selle operaator peab suunama laseri sihtmärgile ja hoidma seda seal seni, kuni rakett on tabanud sihtmärki. Relvasüsteem anti esimest korda välja 1984. aastal. Selle ja raketi vahel puudub traat, mille abil rakett ja süsteem omavahel suhtlevad. Seetõttu saab seda relva kasutada nii maalt merele lastes meresihtmärkide pihta kui ka merelt maale lastes. Relvasüsteemi tõstenurk on 30°. MAPATS relvasüsteemi saab kasutada ka õhusihtmärkide vastu. Tegu on poolautomaatse relvasüsteemiga. Raketi identifitseerimine: Igal raketil oma signaal Kompleks “suhtleb” ainult selle raketiga, mille ta viimasena välja tulistas Raketi juhtimiseks on: Lai juhtimissektor – u 80 tuhandikku Kitsas juhtimissektor – u 40 tuhandikku Kaugusel 833 meetrit vahetub lai sektor kitsaks sektoriks Laskekaugus: 5000 m Soomustläbistavus: (teras) 800 mm Relva mass laetult: 95,5 kg Kaliiber: 148,5 mm Optilise sihiku suurendus: 13 x Raketi lennukiirus: Väljalennul: 75 m/s Maksimaalne: 305 m/s Raketi lennuaeg: 1000 m 4,1 s 263 m/s 2000 m 8,2 s 216 m/s 3000 m 13,3 s 179 m/s 4000 m 19,4 s 148 m/s 5000 m 26,9 s 118 m/s Relva osad: Kolmjalg koos patareiga: 14,5 kg Suunamisseade: 25 kg Juhtimisplokk (sihik): 21 kg Lasketoru: 5,5 kg Rakett konteineriga: 29,5 kg Termokaamera “IRIS”: 7,8 kg  Eesti  Tšiili  Ecuador  Iisrael  Venezuela Iisraeli relvaost "MAPATS". Army Guide. Vaadatud 21.04.2015. Writer, Staff. "IMI MAPATS (Man-Portable Anti-Tank System)". Military Factory. Vaadatud 21.04.2015. Tankitõrjerelva MAPATS saab kasutada ka õhust tuleva ohu puhul Tankitõrjesüsteemi MAPATS laskmine Pikamaa tankitõrjeraketikompleks MAPATS
Filosoofilised uurimused

"Filosoofilised uurimused" ("Philosophische Untersuchungen") on üks Ludwig Wittgensteini kahest tähtsamast teosest kõrvuti "Loogilis-filosoofiline traktaadiga". Wittgenstein töötas selle raamatu kallal aastaid ning see avaldati 1953 saksa-inglise paralleelväljaandena. Trükkitoimetajad olid G. E. M. Anscombe ja Rush Rhees. Inglise keelde tõlkija oli Anscombe ning raamatu pealkiri inglise keeles on "Philosophical Investigations". "Filosoofilisi uurimusi" peavad paljud 20. sajandi, kui mitte kõigi aegade filosoofia üheks tähtteoseks. Raamatul on filosoofiale ainulaadne lähenemine. Enamik filosoofiaraamatuid teeb kokkuvõtte juba mõeldud mõtetest; Wittgenstein toob lugeja mõttelaborisse, kus tal tuleb teha mõttelisi eksperimente, seega ise filosofeerida. Filosoofilistele järeldustele peab lugeja ise tulema. Wittgensteini meelest tulevad filosoofilised probleemid sellest, et filosoofid mõistavad keele reegleid vääriti. Filosoof küsib näiteks: "Mis on ilu?", eeldades, et peab olema mingi olemuslik asi, mis teeb ilusad asjad ilusaks. Wittgensteini järgi on aga tegemist grammatikaveaga, mis tuleneb küsimuse "Mis on ilu?" vormist. Wittgenstein osutaks tavakogemusele viidates, et sõna "ilus" õigeks kasutamiseks ei ole tarvis mõista ilu olemust. Grammatika poolt eksitatuna räägivad nad veidraid asju, millest keegi teine ei saa aru. Wittgenstein paneb ette hoopis vaadata, kuidas sõna "ilus" tegelikult kasutatakse, sealhulgas seda, kuidas lastele selle sõna kasutamist õpetatakse. Wittgensteini ideed sõnastatakse tavaliselt nii: tähendus ongi kasutus. Sõnade tähendust ei määratle asjad, vaid sõnade kasutamise viis. Ei ole tarvis postuleerida, et lisaks ilusatele asjadele on olemas veel ilu. Sellega raamatu sisu siiski ei piirdu. Wittgenstein teeb lugejale ettepaneku defineerida sõna "mäng". Selgub, et ei ole olemas tunnust, mille alusel saaks mänge eristada mittemängudest. Ometi me oskame sõna "mäng" kasutada. Kuigi meil puudub definitsioon, oskame öelda ka seda, millal sõna "mäng" kasutatakse valesti. Kuidas see võimalik on? Eesti keeles on raamat ilmunud 2005. aastal Andres Luure tõlkes (Tartu: Ilmamaa, ISBN 9985-77-080-3).
Georges André

Georges Yvan André (Géo André; 13. august 1889 – 4. mai 1943) oli prantsuse kergejõustiklane. Georges André võitis 1908. aasta suveolümpiamängudel kõrgushüppes hõbemedali ja 1920. aasta suveolümpiamängudel pronksmedali 4×400 m teatejooksus. Ta osales Teise maailmasõja ajal prantsuse vastupanuliikumises, sattus vangi ja lasti gestaapolaste poolt maha 4. mail 1943.
AT-4

AT-4 on Rootsi 84 mm ühekordne, kaasakantav, juhitamatu tankitõrjerelv. Seda granaadiheitjat kasutatakse eelkõige soomussihtmärkide puhul, aga võib kasutada ka jalaväe tõrjeks. AT-4 arendati 74 mm Pskott m/68 (Miniman) relvast, mille Rootsi sõjavägi võttis kasutusse 1960. aastatel. AT-4 loojad on Rootsi ettevõte SAAB Bofors Dynamics ja USA korporatsioon Alliant Techsystems. Tüüp: granaadiheitja Riik: Rootsi Sõjad ja konfliktid: USA sissetung Panamasse, Afganistani sõda (2001), Iraagi sõda. Loodud: 1960. aastatel Looja: Saab Bofors Dynamics Kokku toodetud: >600 000 Eksemplari hind: 1480,64 USA dollarit Mass: 6,7 kg Pikkus: 1020 mm Kaliiber: 84 mm Granaadi algkiirus: 290 m/s Laskeulatus: 300 m Maksimaalne kaugus: 2100 m Sihik: mehaaniline, saab lisada öösihiku Lõhkeaine: HMX, trotüül Lõhkeaine mass: 0,44 kg  Albaania  Argentina  Bosnia ja Hertsegoviina  Brasiilia  Colombia  Dominikaani Vabariik  Eesti  Gruusia  Holland  Horvaatia  Iirimaa  Itaalia  Iraak  Kasahstan  Kreeka  Kõrgõzstan  Leedu  Liibanon  Läti  Poola  Prantsusmaa  Rootsi  Suurbritannia  Taani  Tšiili  Ukraina  USA  Usbekistan  Venezuela AT4 / M136 antitank grenade launcher (Sweden) (vaadatud 21.03.2015) M136 AT4 (vaadatud 21.03.2015) https://www.sydsvenskan.se/2022-03-23/mer-svenska-vapen-till-ukraina
Järvakandi kalmistu

Järvakandi kalmistu, hiljem ka Kehtna kalmistu on kalmistu Rapla maakonnas Kehtna vallas Lellapere külas. Ajalooliselt jäi see Harjumaale Rapla kihelkonda. 1854. aastal rajatud Järvakandi mõisa kiriku juurde olevat rajatud ka kalmistu, mida olevat laiendatud 1860. ja 1877. aastal. Seni pole teada, kus see kalmistu asus, sest tänase Järvakandi kalmistu kohal pole varasematel kaartidel kujutatud kalmistut. Tänane Järvakandi kalmistu rajati 1922. aastal ja pühitseti 10. detsembril 1922. See on tänaseni säilitanud Järvakandi kalmistu nime, vaatamata kõrvalasuva Järvakandi Peetri kiriku nime muutmisele Kehtna Peetri kirikuks. Esimene kalmistule maetu oli Krõõt Kiova (3.03.1845–10.01.1923) Kalmistu tunnistati 1997. aastal riiklikuks kultuurimälestiseks. Järvakandi alevi kalmistu Järvakandi kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 24. november 2018) "Ehstlands Kirchen und Prediger seit 1848. Im Anschluss an "Ehstlands Geistlichkeit von H. R. Paucker" zusammengestellt von E. P. H. Paucker". Reval 1885. Lk 9–10 Järvakandi kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris
Hawaii osariik

Hawaii osariik on Ameerika Ühendriikide 50. osariik, mis hõlmab Hawaii saared (välja arvatud Midway saared). Saartel on neli maakonda: Honolulu maakond hõlmab O'ahu saare; Hawaii maakond hõlmab Hawaii saare; Maui maakond hõlmab Maui, lõviosa Molokai saarest ning Lanai ja Kahoolawe saared. Kauai maakond hõlmad Kauai ja Niihau saared; Lisaks on Molokai saare Kalaupapa poolsaarel Kalawao maakond (endine pidalitõbiste koloonia), mis on aga omavalitsuseta ja Hawaii osariigi tervishoiuministeeriumi haldusala. Hawaii Vabariik inkorporeeriti 1898. aastal Ameerika Ühendriikide koosseisu. 1900. aastal sai Hawaii Hawaii territooriumi staatuse. Hawaiist sai USA osariik 21. augustil 1959. Alates 2022. aasta detsembrist on osariigi kuberber Josh Green. Osariigi kuberner oli aastatel 2014–2022 Demokraatliku Partei liige David Ige ja aastatel 2010–2014 Neil Abercrombie. Hawaiist on valitud Ameerika Ühendriikide Senatisse Brian Schatz ja Mazie Hirono. Varem on olnud senaatorid Daniel Akaka ja Daniel Inouye. 2020 United States Census, vaadatud 20.03.2022. Annexation of Hawaii, 1898 U.S. Department of State. Archive. Vaadatud 16. juunil 2024 Kui Havaist tehti Vene kubermang. Vaba Maa, 5. juuli 1937, nr. 149, lk 7. Hawaii osariigi koduleht
Johann Knopius

Johann Knopius (ka Cnopius, Knopff; 1579 Saksamaa – 11. jaanuar 1632 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik. 1608. aastal oli ta Tallinna linnakooli konrektor. Samal aastal kutsuti ta Tallinna Niguliste koguduse diakoniks. ja hiljem Tallinna Niguliste kiriku pastor. Aastatel 1614–1626 oli ta Tallinna superintendent.[viide?] Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 148
Nicolaus von Höweln

Nicolaus (Nikolaus) von Höweln (Höveln) (umbes 1610 Tallinn – 1657) oli Eestimaa vaimulik. Aastast 1637 oli ta Tallinna Oleviste koguduse kolmas pastor. Ta oli Tallinna linnakonsistooriumi senior (vaimne juht). Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 133
Joachim Friedrich Hartmann

Joachim Friedrich Hartmann (1750 Riia – 3. oktoober 1808 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik. 1775 ordineeriti ta Tallinna Niguliste koguduse diakoniks. 1795 valiti ta nii Tallinna Oleviste koguduse ülempastoriks kui ka Tallinna superintendendiks. Hartmann oli Tallinna esimese vabamüürlaste looži liige ja looži meister 1782–1790. Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 102
Christian Gottlieb Mayer

Christian Gottlieb Mayer (16. august 1770 (ukj) Saksamaa – 23. oktoober 1848 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik. 1809. aastal kutsuti ta Oleviste koguduse ülempastoriks. Ta oli Tallinna superintendent ja Tallinna konsistooriumi assessor. Ta kuulus ühte Tallinna vabamüürlaste looži. Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 181
Daniel Vick

Daniel Vick (perekonnanime kirjutatud ka Fick, Wick; umbes 1670 Rootsi – 25. mai 1710 Pärnu) oli Eestimaa vaimulik. Ta oli Eestimaal sõjaväe välipastor. Aastal 1700 või 1701 sai ta Haapsalu diakoniks.. Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 275
Gwen Torrence

Gwen Torrence (sündinud 12. juunil 1965 Lithonias Georgia osariigis) on USA kergejõustiklane (põhidistantsid 100 m, 200 m ja 400 m jooks). Barcelona 1992 olümpiavõitja 200 m jooksus (21,81) olümpiavõitja 4x100 m teatejooksus (42,11) hõbemedal 4×400 m teatejooksus (3.20,92) Atlanta 1996 olümpiavõitja 4x100 m teatejooksus (41,95) pronksmedal 100 m jooksus (10,96 ) Tōkyō 1991 hõbemedal 100 m jooksus (11,03) hõbemedal 200 m jooksus (22,16) Stuttgart 1993 hõbemedal 200 m jooksus (22,00) pronksmedal 100 m jooksus (10,89) Göteborg 1995 maailmameister 100 m jooksus (10,85) maailmameister 4x100 m teatejooksus (42,12) Gwen Torrence Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Herman Marsow

Hermann Marsow (umbes 1485 Riia – 1555 Tartu) oli Liivimaa ja Eestimaa vaimulik. Ta oli Riiast pärit saksa nooruk, kes reisis Liivimaalt Wittenbergi professor Martin Lutheri ning tema mõttekaaslase Philipp Melanchthoni õpetusi kuulama. Herman Marsow oli üks esimesi Lutheri õpilasi ja reformatsiooni algatajaid Liivimaal. Ta jutlustas evangeeliumi usku 1524. aastal Tartus, siirdus 1525. aastal jutlustajaks Tallinna ning hiljem tagasi Tartusse. Lisaks oli Marsow üks Tallinna esimese evangeelse kirikukorralduse autoritest. 1524. aasta varasuvest hakkas ta Tartus evangeeliumi-usku (see tähendab luteri usku) jutlustama. Tema enda väitel oli ta esimene otsene Lutheri õpilane Liivimaal. 1525. aastal sai ta Tallinna Oleviste koguduse esimeseks pastoriks. Koos pastorite Johann Lange ja Zacharias Hassega koostas ta Tallinna esimese evangeelse kirikukorralduse. Marsow huvitus ja õpetas alkeemiat, nagu nähtub 16. sajandi käsikirjast. Marsowiga seob käsikirja tiitellehe pöördel seisev ladinakeelne pühendus: "1. novembril meie Issanda ja Päästja Kristuse 1553. aastal tegi mind meie sõpruse tõttu selle varjatud filosoofia saladuse osaliseks auväärne ja jumalakartlik isand, Tartu kiriku superintendent Hermann Marsow, alkeemiakunsti ülim soosija, kes suri vagas mälestuses 1556. aastal." Kuna reformaatorist Lutheri õpetus oli üsna alkeemiakauge ja saksa õukondadas siiski alkeemiaga tegelenud olid peaasjalikult kalvinistid, siis on põhjust kahtlustada, et ka Marsow võis kalvinist olla. alkeemia Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 177-178 ERR, Andres Reimann | (19. jaanuar 2024). "Keskaegses Tartus soositi alkeemiat kiriku kõrgeimal tasandil". ERR. Vaadatud 19. jaanuaril 2024.
Reinhold Grist

Reinhold Grist (perekonnanime kirjutatud ka Gryst, Grest, Geist; umbes 1480 Tallinn – 26. veebruar 1551 Tallinn) oli Tallinna piiskopkonna vaimulik. Reinhold Grist oli päri Tallinnast, tema isa Johann oli suurkaupmees ja raehärra. Reinhold immatrikuleeriti Rostocki ülikooli aastal 1500. 1512. aastal tegutseb ta aga taas Tallinnas vaimulikuna Oleviste kirikus. Reformatsioonisündmuste käigus tõrjuti Grist kirikuelust kõrvale, kuid alates 1531. aastast makstakse talle Tallinna Oleviste kihelkonna ühislaekast väikest tasu. Oletatud on, et ta pigem kaldus vana usu poole, kuid selgeid märke tema konfessionaalsetest eelistustest ei ole. Gristi tähtsus Tallinna ajaloos seisneb selles, et ta pärandas oma küllaltki suure raamatukogu Oleviste kirikule, millest sai alguse Tallinna Linnaraamatukogu. Gristi raamatupärandi säilinud nimestikus on 137 kirjet. Tänapäeval on Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu Baltika-osakonnas omanikumärkide järgi identifitseeritavad 39 kunagi Gristile kuulunud köidet. Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 88-89 Kyra Robert (2002). Reinhold Gristi raamatupärandist, in: Bibliotheca Revaliensis ad d. Olai. Tallinna Oleviste raamatukogu. Revaler Bibliothek zu st. Olai,. Koost Lea Kõiv, Mare Luuk, Tiiu Reimo. Tallinn. Lk 41–43, siin lk 42.
Karl Nikolai Gustav Bruno von Stackelberg

Karl Nikolai Gustav Bruno von Stackelberg (26. detsember 1832 Kašina, Pihkva kubermang – 5. veebruar 1902 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Eestimaa vaimulik. Tema isa oli Venemaa keisririigi sõjaväelane ja Pihkva kubermangu kreisiaadlimarssal, parun Johan Reinhold von Stackelberg. Aastatel 1844–1847 õppis ta Võru Krümmeri erakoolis, 1850–1851 õppis Tartu Keiserlikus Ülikoolis õigusteadust ja 1851–1854 teoloogiat. Aastatel 1867−1871 Tallinna Oleviste kiriku pastor ja 1867–1871 oli ta Eestimaa pastorvikaar Tallinna toomkiriku juures. 1867. aastal asutas ta Tallinnas Diakonisside Asutise ja oli aastatel 1871–1875 oli selle pastor. Ta oli Tallinnas vaeslasteasutuse ja kahe vaeslastekooli valitsemisnõukogu eestseisja. Ta oli Eestimaa Piibliseltsi sekretär. Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 255
Heinrich Lapicida

Heinrich Lapicida (perekonnanimi allikates ka Latomus, Steinmetz, Platenschlager; umbes 1527 Rostock, Saksamaa – surnud pärast 1593) oli Eestimaal tegutsenud vaimulik. 1554. aastal ordineeriti ta Märjamaa koguduse pastoriks. 1560. aastal sai ta Wismari St. Marienkirche koguduse kaplaniks Saksamaal. Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 164
Paulus Andreas Lempelius

Paul(us) Andreas Lempelius (liignimena allikates ka Scraderus, Schröder; u 1592 Lempälä, Soome – Reigi, Hiiumaa, Eesti) oli Eestimaal tegutsenud vaimulik. Aastatel 1624–1625 oli ta Tallinna toomkooli rektor. 1627. aastal ordineeriti ta Reigi pastoriks. Lempeliuse perekonna tragöödiast räägib Aino Kallase romaan "Reigi õpetaja". Paulus Andreas on selle romaani peategelane. Selle romaani põhjal on valminud ka Eduard Tubina ooper "Reigi õpetaja" ja Eesti film "Reigi õpetaja". Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 167.
Hermann I

Hermann I või Hermann on olnud mitme valitseja nimi: Hermann von Salm oli Saksa vastukuningas 1081–1088 Hermann oli Lotringi hertsog 954–959 Hermann Billung oli Saksi hertsog 961–973 Hermann oli Kärnteni hertsog 1161–1181 Hermann Badenist oli Austria hertsog 1248–1251 Hermann I oli Meißeni markkrahv Hermann oli Brabanti krahv Hermann Adolf oli Lippe-Detmoldi krahv 1627–1666 Hermann I oli Švaabimaa hertsog 926–948 Hermann I oli Lotringi pfaltskrahv Hermann I oli Badeni markkrahv 1061–1073 Hermann I oli Tüüringi maakrahv 1190–1217 Hermann I oli Hesseni maakrahv Hermann I oli Lippe krahv Hermann I oli Weimar-Orlamünde krahv Hermann I oli Kölni kuurvürst ja peapiiskop Hermann I oli Münsteri vürstpiiskop Hermann I oli esimene Tartu piiskop Hermann I oli Saare-Lääne piiskop Hermann II Hermann III Hermann IV Hermann V
Laurentius Rosander

Laurentius (Lars) Rosander (perekonnanimi allikates ka Silander või Flind; surnud pärast 1679) oli Eesti vaimulik. 1675. aastal oli ta Tartus soome koguduse pastor (nimega Lars Flind). Aastast 1679 oli ta soome rügemendi pastor Riias. Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 222-223
Martin Severini Winter

Martin Severin(i) Winter (eesnimena kasutatud ka Söffring; surnud 14. märtsil 1586 Viiburis) oli Eestimaal tegutsenud vaimulik. Tema isa oli Viiburi kodanik ja raehärra Severin Winter. 1574. aastal sai Martin Tallinna toomkiriku rootsi koguduse pastoriks. 1582. aastal määras kuningas ta Viiburi kirikhärraks ja andis talle maja Toompeal. Liivi Aarma, 2007. Põhja-Eesti vaimulike lühielulood 1525–1885. 2. raamat. Tallinn: G. ja T. Aarma Maja OÜ. Lk 292
Jelena Ahtjorskaja

Jelena Ahtjorskaja (ka kujul Yelena Akhtiorskaya; sündinud 1985 Odessas) on Ukrainas sündinud juudi päritolu Ameerika Ühendriikide kirjanik. Ta sündis 1985. aastal Odessas, kuid emigreerus 7-aastaselt USA-sse. Ta kasvas üles Brooklynis (täpsemalt Brooklyni lõunaosas Brighton Beachis). Ta on omandanud magistrikraadi kaunite kunstide alal Columbia ülikoolis. Ta kirjutab inglise keeles. Ta elab New Yorgis. Tema teostest on eesti keelde tõlgitud "Paanika kohvris" (ilmunud 2015. aastal sarjas "Punane raamat", tõlkija Ehte Puhang; originaali tiitel: Yelena Akhtiorskaya "Panic in a Suitcase", 2014). 2015 Sami Rohri auhind Juudi kirjanduse eest (en) ("Panic in a Suitcase")
Hermann II

Hermann II-nimelised valitsejad: Hermann II oli Švaabimaa hertsog Hermann II oli Lotringi pfaltskrahv Hermann II oli Badeni markkrahv Hermann II oli Tüüringi maakrahv Hermann II oli Hesseni maakrahv Hermann II oli Lippe krahv Hermann II oli Weimar-Orlamünde krahv Hermann II oli Sulzi krahv Hermann II oli Kölni peapiiskop Hermann II oli Münsteri vürstpiiskop Hermann II Wesel oli viimane Tartu piiskop 1554–1558 Hermann II Osenbrügge oli Saare-Lääne piiskop Hermann II Ronneberg oli Kuramaa piiskop Hermann I Hermann III Hermann IV Hermann V
Shredder

Shredder (Oroku Saki, vahel tõlgitud ka kui Purusti või Purustaja) on peamine antagonist teismeliste ninja kilpkonnade koomiksites ja teistes samasse frantsiisi kuuluvates teostes. Shredderi pärisnimi on Oroku Saki ja ta oli kunagi Hamato Yoshi (hiljem tuntud kui Splinter, kilpkonnade sensei) lähedane sõber, kelle Saki hiljem kadedusest oskuste pärast reetis. Ta on ka Jalaklanni liider ja ninja kilpkonnade vihavaenlane. James Avery, William E. Martin, Dorian Harewood, Jim Cummings (1987. aasta animasarjas "Teenage Mutant Ninja Turtles", hääled) James Saito (1990. aasta filmis "Teenage Mutant Ninja Turtles") Francois Chau (1991. aasta filmis "Teismelised ninjakilpkonnad II: Ooze'i saladus") Scottie Ray (2003. aasta animasarjas "Teenage Mutant Ninja Turtles", hääl) Kevin Michael Richardson (2012. aasta animasarjas "Teenage Mutant Ninja Turtles", hääl) Tohoru Masamune (2014. aasta filmis "Teismelised ninjakilpkonnad")
Maarja medal

Tallinna Toomkoguduse Maarja medal on Tallinna Toomkoguduse alates 2000. aastast igal aastal välja antav autasu (medal). Maarja medali auhinna juhendi järgi antakse autasu isikule, "kes oma tegevusega on andnud märkimisväärse panuse Eesti kultuuriellu, kelle tegevus on süvendanud ja levitanud kristlikke väärtusi ja kelle tegevus on otseselt puudutanud Tallinna toomkirikut." 2000 Tõnu Kaljuste 2001 Kuno Pajula 2002 Dolores Hoffmann 2003 Lennart Meri 2004 Mikko Heikko 2005 Siim Kallas 2006 Toomas Paul 2007 Juhan Kilumets 2008 Philippe Jourdan 2009 Raido Rüütel 2010 Ivar-Jaak Salumäe 2011 Tunne Kelam 2012 Mati Karmin 2013 Einar Soone 2014 Roman Toi 2015 Jüri Arrak 2016 Andres Põder 2017 Ester Mägi 2018 Henning von Wistinghausen 2019 Kalle Kasemaa 2020 Lembit Peterson 2021 Jüri Kraft 2022 Jaan Tammsalu 2023 Enn Kunila https://web.archive.org/web/20150923234227/http://www.eelk.ee/~eelk109/medaliajalugu.htm (vaadatud 04.09.2015) Maarja medalist EELKi kodulehel
Kaj Bärlund

Kaj-Ole Johannes Bärlund (sündinud 9. novembril 1945 Porvoos) on Soome poliitik, sotsiaaldemokraatliku partei liige. Ta oli aastatel 1979–1991 Eduskunna liige. 30. aprillist 1987 kuni 26. aprillini 1991 oli ta Harri Holkeri valitsuses keskkonnaminister. Aastatel 1991–2000 oli ta Soome keskkonnakeskuse juhataja. Kaj Bärlund on abielus ja tal on kaks last. Kaj Bärlund Eduskunna lehel
Nõmme vennastekoguduse palvela

Nõmme vennastekoguduse palvela (rahvapäraselt ka Harku tänava palvemaja) on Tallinnas Harku tänaval 48 asuv Eesti Evangeelsele Vennastekogudusele (EEVK) kuuluv palvela. Hoone ehitati aastatel 1927–1931. Egle Tamm. "Nõmme vennastekoguduse palvela Harku 48". // Moodsad kirikud: Eesti 1920.-1930. aastate sakraalarhitektuur. Eesti Arhitektuurimuuseum. Tallinn 2001. Lk 81 Egle Tamm. "Nõmme vennastekoguduse palvela Harku 48". // Moodsad kirikud: Eesti 1920.-1930. aastate sakraalarhitektuur. Eesti Arhitektuurimuuseum. Tallinn 2001. Lk 81 Harku palvemaja Facebookis
Eesti Evangeelne Vennastekogudus

Eesti Evangeelne Vennastekogudus (lühend EEVK) on Eesti vennastekogudusliikumist ehk hernhuutlust korraldav ja juhtiv organisatsioon. EEVK keskus asub Tallinnas aadressil Endla 68. EEVK kutsub igal aastal kokku sinodi, kus valitakse viieks aastaks eestseisus ja peavanem. 1993. aastast annab EEVK välja "Vaimulikke loosungeid". Harku tänava palvemaja Tallinna Nõmme linnaosas Harku tn. 48 Hageri palvemaja Hageri kihelkonnas Saku-Tõdva palvemaja Hageri kihelkonnas Kulli palvemaja (Saulepi külas) Varbla kihelkonnas Pikavere palvemaja Mihkli kihelkonnas Vaida palvemaja Jüri kihelkonnas Nabala palvemaja (Paekna külas) Jüri kihelkonnas Jaanimäe palvemaja Rõuge kihelkonnas Mõned vennastekogudused on tagasi saanud oma ajaloolise hoone ja on seal taas tegevust alustanud: Kuusalu palvemaja (Soodla tee 12/Männi 10) Kuusalu kihelkonnas Pühalepa palvemaja Pühalepa kihelkonnas (nõukogude ajal kasutati kirikuna) Nissi palvemaja (Metsa tn. 24) Nissi kihelkonnas Saku alevi palvemaja (praegu tegutseb EELK Hageri koguduse filiaalina) http://www.vennaste.ee/ (vaadatud 04.09.2015) EEVK koduleht
Hermann III

Hermann III nime kandnud järgmised valitsejad: Hermann III oli Švaabimaa hertsog Hermann III oli Badeni markkrahv Hermann III oli Weimar-Orlamünde krahv Hemann III oli Sulzi krahv Hermann III oli Kölni peapiiskop Hermann I Hermann II Hermann IV Hermann V