laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Vladimer Tšanturia

Vladimer Tšanturia (gruusia ვლადიმერ ჭანტურია; sündinud 1. juulil 1978 Phothis) on Gruusia endine poksija. Tšanturia sai raskekaalus (kuni 91 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Sultan Ibragimovile (Venemaa) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta oli esimene ja on seni ainuke Gruusia poksija, kes on võitnud Gruusia eest võisteldes olümpiamängudel medali. Tšanturia osales raskekaalus (kuni 91 kg) 9. maailmameistrivõistlustel (Budapest, 1997) kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning üliraskekaalus (üle 91 kg) 11. maailmameistrivõistlustel (Belfast, 2001) kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Tšanturia osales raskekaalus (kuni 91 kg) 32. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 1998), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Siarhej Dyčkoŭ'ile (Valgevene) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning üliraskekaalus (üle 91 kg) 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004), kuid kaotas 1. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Aleksandr Povetkinile (Venemaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Tšanturia poksis juulist 2006 kuni maini 2010 elukutselisena. Ta pidas kokku 15 kohtumist, millest võitis 13 (neist 9 nokaudiga) kohtumist ja kaotas 1 kohtumise ning 1 kohtumise tulemus ei ole teada. 27. suveolümpiamängude poksivõistlus. Sydney 2000. Tulemused inglise keeles 9. maailmameistrivõistlused poksis. Budapest 1997. Tulemused inglise keeles 11. maailmameistrivõistlused poksis. Belfast 2001. Tulemused inglise keeles 32. Euroopa meistrivõistlused poksis. Minsk 1998. Tulemused inglise keeles 35. Euroopa meistrivõistlused poksis. Pula 2004. Tulemused inglise keeles Vladimer Tšanturia veebisaidil Olympedia (inglise) Vladimer Tšanturia veebisaidil BoxRec (inglise)
Baltika (manner)

Baltika on nimi ürgmandrile Hilis-Proterosoikumist kuni Vara-Paleosoikumini. Baltika on tänapäeval osa Ida-Euroopa kraatonist Loode-Euraasias. Baltika manner tekkis hiljemalt 1,8 miljardit aastat tagasi. Baltika mandril paiknevad Skandinaavia maad, Baltikum ja Venemaa Uuralitest lääne poole jääv osa. Fennoskandia kilp Kraaton ja Ida-Euroopa kraaton
Aktualism

Aktualism on seisukoht, mille kohaselt tegelikult ei ole olemas teisi võimalikke maailmu peale tegeliku maailma. Aktualismi vastandseisukoht on possibilism.
Loppemi loss

Loppemi loss (hollandi Kasteel van Loppem) on loss Belgias Lääne-Flandria provintsis Zedelgemi vallas.  Loppemi loss – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Piesomootor

Piesoelektriline mootor ehk piesomootor on elektrimootor, mis põhineb piesoelektriliste materjalide kujumuutusel elektrivälja muutudes. Seega kasutab piesomootor piesoelektrilist pöördefekti. Kulg- või pöörlemisliikumise saavutamiseks tekitab ultrahelisagedusega muutuv elektriväli piesokeraamilises materjalis sama sagedusega mehaanilisi võnkumisi. Piesoelektrilised mootorid ei konkureeri võimsuse poolest tavaliste (elektromagnetiliste) mootoritega, aga neil on tugevaid külgi kitsamatel aladel. Mähiste ja magnetahela puudumine võimaldab valmistada neid eriti kompaktseina. Piesomootor muundab elektrienergiat mehaaniliseks väga suure kasuteguriga, mis mõnel mootoritüübil ületab 90%. Mootor arendab suurt pöördemomenti ja seejuures ka suurt pidurdusmomenti toitepinge katkestamisel. Seetõttu on võimalik panna rootori liikuma väga väikese pöördenurga ulatuses. Näiteks kui mootorit, mis teeb 6 pööret sekundis, toita 200-kilohertsise impulsspingega, vastab ühele impulsile pöördenurk umbes pool nurgaminutit. Toitepinge suure sageduse (vähemalt 20 kHz) tõttu töötab mootor müratult. Samuti taluvad nad tugevat magnetvälja (31 teslat), madalat temperatuuri (kuni 10 millikelvinit) ja ülisuurt vaakumit (5¬¬•10−11 millibaari). Piesomootorite juhtimiseks tuleb tihti rakendada suhteliselt kõrget pinget ‒ libisemist ja hõõrdumist kasutava attocube-mootori puhul näiteks 40-voldise amplituudiga saehambakujulist pinget. Seetõttu vajavad piesomootorid ka keerukaid mootorikontrollereid. Ühe võimaliku tehnilise lahendusena rakendatakse piesokeraamikat rootori samm-sammult liigutamiseks. Kasutatakse vähemalt kahte eraldi juhitavat kristallide gruppi, millest üks on liikuma panev ja teine lukustuv. Liikuma panevad kristallid on lukustuvate vahel ja kinnitatud staatorile. Esiteks aktiveeritakse lukustav kristalligrupp – see haardub rootoriga. Seejärel aktiveeritakse liikumapanevad kristallid, mis pikenedes liigutavad rootorit edasi. Siis deaktiveeritakse lukustav kristalligrupp, ning pärast seda liikumapanev, et saavutada algolek. Ühe võimaliku edasiliikumise viisina kasutatakse erineva kiirusega pikenemist ja lühenemist, et roomata edasi nagu röövik. Ühes suunas liigutatakse piesoelektrilist täiturit aeglaselt, nii et rootor liigub kaasa. Seejärel tõmbub piesoelektriline materjal kiirelt kokku – rootor jääb paigale. Kaamera objektiivi automaatse teravustamise ajamis kasutatakse ultraheli-mikromootoreid ja peamiselt kallimates kaamerates ringikujulisi piesomootoreid, mida paljud tootjad nimetavad erinevalt: Canon – USM (Ultrasonic Motor) Nikon – SWM (Silent-Wave-Motor) Olympus – SWD (Supersonic Wave Drive) Pentax – SDM (Supersonic Dynamic Motor) Sigma – HSM (Hyper Sonic Motor) Sony – SSM (Super Sonic Motor) Tamron – USD (Ultrasonic Silent Drive) Piesoelekter Elektrimootor "PiezoWalkWorking Principle" (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 28.01.2013. Vaadatud 19.09.2012. "Piezo Inertia Drives" (PDF) (inglise). Vaadatud 19.09.2012.
Palivere raudteejaam

Palivere raudteejaam oli raudteejaam Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Palivere alevikus. Läbi Palivere kulges kuni 2004. aastani Keila–Haapsalu raudtee. Palivere raudteejaamale eelnes Keila poolt tulles Vaharu ja järgnes Nigula raudteepeatus. Raudteejaamas asus kaks madalat perrooni ja kolm teed, millest keskmine oli peatee. Samuti asus jaamas lühike laadimistee ning terviklik hoonetekompleks. Viimane regulaarne reisirong DR1A-226, kaunistatult kuusepärja ja loosungiga "Hüvasti Haapsalu", läbis Palivere jaama 22. septembril 1995. Meenutades ning lootes, et tulevikus raudtee taastatakse, jäeti raudtee demonteerimisel jaamahoone ette lühikene lõik endisest I jaamateest alles. Jaamakompleks asetseb endise raudtee loodeküljel. Algsest vaksaliansamblist on lisaks jaamahoonele säilinud ka mitmed abihooned. Palivere jaamahoone valmis 1905. aastal. Kroonuhistoritsistlikus stiilis puithoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt Riisipere ja Risti jaamahoonetega. Ootesaali ilmestab kummaski otsas interjööri sopistuv, klaasitud tahvelustega madalam eeskoda, millele lisandub dekoratiivne profiilääris. Tähtsamaid ruume katab esinduslik risttalalagi. Enne reisiliikluse sulgemist aastal 1995 asusid jaamahoones piletikassa, ootesaal ja varem ka jaamakorraldaja tööruumid. Vallale kuuluv vaksalihoone on tänapäeval renoveeritud ja kasutusel noortekeskusena. Olulise panuse kiirelt laguneva jaamahoone taastamisesse andis kohalik elanik Elmar Piip (1918–2016). Palivere jaama skeem (1974) Eesti Raudteeajaloo Selts "Täna suletakse Riisipere–Haapsalu liinil rongiliiklus". Postimees, 22.09.1995 "EVR Kaart # Palivere, invent. aeg 14.06.2004". Originaali arhiivikoopia seisuga 1.03.2014. Vaadatud 1.03.2014. 20. sajandi Eesti raudteejaamad. Alusuuring, Lk. 16-17 Ajaproov: Haapsalu raudtee ERR Digihoidla ""Palivere noortekeskus näeb taas välja nagu vana jaamahoone" 09.11.2009, Euroopa Liidu struktuuritoetus". Originaali arhiivikoopia seisuga 1.03.2014. Vaadatud 1.03.2014. PALIVERE | Eesti Raudteeajaloo Selts Pilte Baltic Trains Picture Gallery Palivere raudteejaama hoone tagantvaates. Palivere jaamahoone raudtee poolt. Palivere raudteejaam.
Nigula raudteepeatus

Nigula raudteepeatus oli raudteepeatus Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Nigula külas. Läbi Nigula kulges kuni 2004. aastani Keila–Haapsalu raudtee. Peatuses asus üks madal perroon ja puidust ootepaviljon. Peatus alustas aastal 1928. Nigula raudteepeatusele eelnes Keila poolt tulles Palivere ja järgnes Taebla raudteejaam. FOTO: Nigula peatus ja reisirong aastal 1993; Baltic Trains Picture Gallery
Taebla raudteejaam

Taebla raudteejaam oli raudteejaam Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Taebla alevikus. Läbi Taebla kulges kuni 2004. aastani Keila–Haapsalu raudtee. Taebla raudteejaamale eelnes Keila poolt tulles Nigula ja järgnes Ridala raudteepeatus. Raudteejaamas asus kaks madalat perrooni, jaamahoone ja üks kõrvaltee. Lisaks viis mitu haruteed Taebla külje all asuvale tööstusterritooriumile (Taebla jõusöödatehas). Praegu asub vanal raudteetammil Läänemaa Tervisetee. 1915. aastal avati Taebla küla juures samanimeline peatuskoht koos möödasõiduteega. Peatuskoha hoonena kasutati esialgu käigust kõrvaldatud 3. klassi reisivagunit. Raudteejaam rajati 1920. aastatel, mil ehitati ka puidust ühekorruseline jaamahoone. Hoonele tehti 1929. aastal juurdeehitus. 1980. aastate lõpus tehti Haapsalu–Taebla raudteelõigule kapitaalremont, tänu millele lühenes sõiduaeg. Viimane regulaarne reisirong liinil Tallinn-Haapsalu sõitis läbi Taebla jaama 22. septembril 1995. Endise raudtee põhjaküljel asetseb 1920. aastatel ehitatud vaksalikompleks, mida on hiljem laiendatud. Varatraditsionalistlikus stiilis puidust jaamahoone ehitati sarnaselt Ellamaa jaamahoonega. Madala kelpkatusega ühekorruseline Taebla jaamahoone on säilinud ümberehitatud kujul. Tegemist on n.ö üleminekutüübiga, kus hoone mahuline käsitlus viitab n.ö uuele ajastule, samas kui detailid (aknad, laudis jne) viitavad tsaariaegse raudteearhitektuuri traditsioonide jätkumisele. Hoone on rahuldavas seisukorras ja praegu kasutusel elamuna. Pilte; Baltic Trains Picture Gallery "Taeblas taasavati söödatehas". Postimees, 02.11.1996 Arved Duvin. Lugusid raudteedest Eestimaal. Lk 100 "Hiiu–, Lääne– ja Saaremaalt valitud Riigikogu liikmed ei ole nõus Haapsalu raudtee sulgemisega". Postimees, 19.09.1995 Välja, Leele (2012). 20. sajandi Eesti raudteejaamad. Alusuuring (PDF). Tallinn: Kultuurimälestiste riiklik register. Lk 50. Vaadatud 09.01.2024. "EVR Kaart # Taebla, invent. aeg 14.06.2004". Originaali arhiivikoopia seisuga 1.03.2014. Vaadatud 1.03.2014. FOTO: Taebla jaam ja reisirong aastal 1985; Baltic Trains Picture Gallery
Ridala raudteepeatus

Ridala raudteepeatus oli raudteepeatus Lääne maakonnas Haapsalu linnas Ridala külas. Läbi Ridala kulges kuni 2004. aastani Keila–Haapsalu raudtee. Ridala raudteepeatusele eelnes Keila poolt tulles Taebla ja järgnes Uuemõisa raudteepeatus. FOTO: Ridala peatus ja reisirong aastal 1989; Baltic Trains Picture Gallery
Fëanor

Fëanor on tegelane J. R. R. Tolkieni "Silmarillionis". Tema isa oli Finwë, Noldorite kõrge kuningas, ema aga Míriel, kes suri Fëanori sünnitusel, andes ära kogu oma elujõu. Finwë abiellus uuesti ja sai veel kaks poega, Fëanori poolvennad Fingolfin ja Finarfin. Fëanor lõi Silmarilid. Fëanori nimi tähendab quenya keeles Tule Hinge. Fëanori naine oli Nerdanel ja neil oli 7 poega: Maedhros, Maglor, Celegorm, Caranthir, Curufin, Amrad ja Amras.
Vahamulla

Vahamulla (Wahhamuld) oli küla Viljandimaal Pilistvere kihelkonnas Kabala vallas. Tänapäeval jääb endine küla Järva maakonna Türi valla Sagevere küla territooriumile. Küla territooriumil oli Nõukogude ajal sõjaväeosa (Sagevere raadiolokatsioonirood). Vahamulla külas sündis 10. juunil 1930 metallikunstnik Haivi Raadik. Vahamulla küla territooriumilt on leitud varaseid kalmeleide. 19. sajandi lõpul oli Vahamulla külas kaksteist talu: Rassi Andres (nr. 78), Tõnno Maddis (nr. 79), Ausna Jürri (nr. 80), Kitse Tõnnis (nr. 82), Kitse Tõnnis (nr. 83), Andrese Hans (nr. 84), Matz (nr. 85), Andrese Hanso (nr. 86), Kasse (nr. 87), Kasse (nr. 88), Wahhi Peter (nr. 89), Eriko (nr. 90). Arkma Merili Nikkolo Tänapäeva seikleja võtab arvuti metsa kaasa[alaline kõdulink], Järva Teataja, 29.07.2006 Kalender, ajaleht Sirp, 26.05.2000 Raivo Raigna: "Peeter Järvelaid: “Valgejõge loetakse ajalooliseks kultuuripiirijõeks.”", Virumaa Teataja 18.07.2012 Valter Lang: "Pronksiaeg ja vanem rauaaeg Eestis", monograafia, Tartu 2007 Kabala vallavalitsuse perekonnakirjad 1883-1924, Eesti Ajalooarhiiv, EAA.3444.1.127, lk 105, kaader 106
Laarne linnus

Laarne linnus (hollandi Kasteel van Laarne) on keskaegne linnus Belgias Ida-Flandria provintsis Laarne vallas. Veega ümbritsetud linnus valmis 11. või 12. sajandil sajandil Genti kaitseks võimalike rünnakute eest merelt. 17. sajandil rekonstrueeriti loss põhjalikult ja ehitati osaliselt ümber lossiks. Arhitektuurimälestisena kaitse alla võetud linnus kuulub 1953. aastast Belgia ajalooliste elupaikade ja parkaedade kuninglikule ühingule (prantsuse Association royale des demeures historiques et jardins de Belgique). Alates 1967. aastast on linnus avatud külastajatele muuseumina. Laarne linnus 17. sajandi esimesel poolel Laarne linnus umbes 1939 Laarne linnus 2018. aastal  Laarne linnus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
November 2005

November 2005, kroonika Eestis astus ametisse Pärnu uus linnavalitsus eesotsas linna ajaloo noorima linnapea Mart Viisitammega. Linnavalitsuse koosseisu kuulusid veel abilinnapeadena Mart Alliku, Raul Sarandi, Margus Tammekivi ja Cardo Remmel ning linnavalitsuse liige Simmo Saar.
Rakendus

Rakendus (ingl.k. application) on reaalkeskkonda installeeritud ja toimiv süsteem või teenus, mis on ette nähtud teatud tegevuste sooritamiseks või ülesannete täitmiseks. Arvutiprogrammide puhul räägitakse tarkvararakendustest, rakendusprogrammidest või rakendusliidestest. Mobiilirakendus Logistikasõnastik. Seilecs. 2021. ISBN 9789916960066.
Ooidonki linnus

Ooidonki linnus (hollandi Kasteel van Ooidonk) on keskaegne linnus Belgias Ida-Flandria provintsis Deinze vallas. Esialgne linnus ehitati praeguse asukohale 1230. aastal, Genti linna kaitseks ja Leie jõe kindlustamiseks. Linnus põles kahel korral, 1491. ja 1579. aastal. Pärast 1579. aasta tulekahju ehitati linnus osaliselt ümber lossiks, milline kuju on säilinud praeguseni. Linnus võeti arhitektuurimälestisena kaitse alla 1944. aastal.  Ooidonki linnus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (hollandi, prantsuse, saksa ja inglise keeles)
Haimre mõis

Haimre mõis (saksa keeles Heimar) on endine mõis Märjamaa kihelkonnas Läänemaal. Mõisa keskus paiknes Haimre külas, mis tänapäevase haldusjaotuse järgi kuulub Rapla maakonna Märjamaa valda. Haimre mõisa on esimest korda mainitud 1420. aastal. Haimre mõisas veetis oma noorusaja bioloog Jakob von Uexküll. Mõisas töötas aednikuna esimese Eesti seenekogu koostaja Heinrich August Dietrich. Haimre mõisa Sulu karjamõisa Sulu külas alustas tööd 1764. aastal Sulu paberivabrik, mis valmistas aastas keskmiselt 300 riisi halli ja 50 puuda kotipaberit. Paberimeister Olof Hägerstedti surma järel 1785. aastal lõppes Sulu paberiveski tegevus. Elmar Leppiku raamatukogu. Eesti loodus nr. 5 Mai 2016. Piret Juhan, "ÜLDIST VIGALA JA MÄRJAMAA KIHELKONNA AJALOOST"[alaline kõdulink] Haimre mõisast Eesti mõisaportaalis Haimre mõisast Märjamaa valla kodulehel Haimre mõis (Märjamaa khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis
Heimar

Heimar on mehenimi. 2019. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 678. mehenimi. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Heimar 89 mehel. Heimar Ilves Heimar Lenk Heimar Nolcken Heimar Peremees ... https://web.archive.org/web/20190814055850/https://www.stat.ee/public/apps/nimed/Heimar (vaadatud 13.08.2019) Heimar statistikaameti andmebaasis
Järjestikplaanur

Järjestikplaanur (inglise keeles Round Robin) on üks lihtsamaid ressursijaotuse algoritme. Protsessid saavad järgemööda võrdselt aega ja kõik protsessid on võrdse prioriteediga. Järjestikplaanur on tööpõhimõttelt lihtne ja seda on ka kerge kasutusele võtta. Ingliskeelne nimi "Round Robin" tuleb prantsuskeelsest sõnast ruban, mis tähendab otseselt paela või linti, kuid pärineb 17. sajandist, mil talupojad, esitades kuningale millegi kohta kaebuse, hukati selle järgi, kelle nimed olid kaebekirjal esimeste seas. Tavaliselt olid need kaks-kolm esimesena allakirjutanut. Sellise ebaõigluse lõpetamiseks kirjutasid talupojad oma nimed kaebekirja lõppu nii, et need moodustasid ringi – sellega näidati, et kõik vastutavad kaebekirja eest võrdselt. Ressursijaotus
Wissekerke linnus

Wissekerke linnus (hollandi Kasteel Wissekerke) on keskaegne linnus Belgias Ida-Flandria provintsis Kruibeke vallas. Arvatavasti 19. sajandil on linnus osaliselt ehitatud ümber lossiks. Linnuse põhiosa, väravavahimaja ja rauast rippsild on arhitektuurimälestistena kaitse all alates 1981. aastast. Rauast rippsild, 1824  Wissekerke linnus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Uuemõisa raudteepeatus

Uuemõisa raudteepeatus oli raudteepeatus Lääne maakonnas Haapsalu linnas Uuemõisa alevikus. Läbi Uuemõisa kulges kuni 2004. aastani Keila–Haapsalu raudtee. Uuemõisa raudteepeatusele eelnes Keila poolt tulles Ridala raudteepeatus ja järgnes Haapsalu raudteejaam. Raudteepeatuses asus üks madal perroon.
Oru linnaosa

Oru on Kohtla-Järve lahuslinnaosa, mida ümbritseb Toila vald. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Oru linnaosas 1266 inimest. Eestlasi oli neist 205 (16,2%). Arvestuslik elanike arv oli 1. jaanuari 2010 seisuga 1415. Asula põhjapiirile jääb Tallinna–Narva raudtee koos Oru raudteejaamaga. Orul asus Оru turbakombinaat (J. Anveldi nimeline Oru Turbakombinaat), Eesti NSV suurimaid turbatööstusettevõtteid, mis pankrotistus 1996. aastal. Turbakombinaati hakati rajama 1958, kombinaadi briketitehase I ehitusjärk algas 1964. aastal, II ehitusjärk 1969. aastal, põhitoodang oli turbabrikett (tootmisvõimsus 250 000 tonni, 1970. aastatel ja 150 000 tonni aastas, 1990. aastad) ning alus- ja väetusturvas (25 000 t), kõrvaltoodang mitmesugune laiatarbekaup. Turvast võeti Puhatu soostikku kuuluvast Оru soost. Oru turbakombinaadi endine tootmishoone (2014) Oru raudteejaama peahoone Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 11.12.2018. Statistikaamet, vaadatud 21.08.2023. Statistikaameti andmebaas
Fallais' linnus

Fallais' loss (prantsuse Château de Fallais) on keskaegne loss Belgias Liège'i provintsis Braives'i vallas Fallais's. Eraomanduses olev loss on arhitektuurimälestistena kaitse all alates 1988. aastast.  Fallais' linnus – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis www.castles.nl (inglise keeles) www.chateaubelgique.com Fallais' loss (inglise keeles)
Hyginus

Hyginus oli 9. paavst, kes valitses "Liber Pontificalis"e andmetel 2. sajandil Telesphoruse järel 4 aastat 3 kuud ja 8 päeva. "Liber Pontificalis" pakub tema ametisseasumise aastaks 154. aasta, kuid kaasaegsete allikate puudumisel on tema valitsemisaastad vaieldavad. Hiljem on kirikuloolased enim pakkunud ajavahemikku aastatel 136–140 ja 138–142. Samas annab "Liberiuse kataloog" tema valitsemisaja pikkuseks 12 aastat. "Liber Pontificalise" järgi oli Hyginus kreeklane, kes pärines Ateenast ja oli enne vaimulikuks pühitsemist filosoof. Traditsioon omistab Hyginusele vaimulikkonna hierarhilise reorganiseerimise. Ta olevat kohustanud vaimulikke ristima ristivanemate juuresolekul, kes peavad ristitavat assisteerima kristlikus elus. Ta sätestas, et kõik kirikud peavad olema pühitsetud. Tema valitsemisajal tulid Egiptusest Rooma gnostikud Valentinus ja Cerdo. Ta ordineeris 15 presbüterit, 5 diakonit ja 7 piiskoppi. Ta maeti Vatikanis Peetruse haua lähedale. Hyginust austatakse katoliku kirik ja õigeusu kirikus märtri ja pühakuna. Tema mälestuspäev on 11. jaanuar. Tema järeltulija oli Pius I. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Hyginusest. (inglise keeles) Hyginuse kirjad.
Fallais

Fallais (vallooni Falå) on prantsuskeelne asula ja osavald Belgias Liège'i provintsis Braives'i vallas. Kuni ühendamiseni Braives'i vallaga 1977. aastal oli Fallais omaette vald.  Fallais – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Barcelona krahv

Barcelona krahv (katalaani Comte de Barcelona, hispaania Conde de Barcelona) oli Kataloonia valitseja enamiku Kataloonia ajaloost 9.–18. sajandini. Barcelona krahvkonna lõi Karl Suur pärast maade vallutamist Ebro jõest põhja pool. Need maad (Hispaania mark) jagunesid mitmeks krahvkonnaks, kus Barcelona krahv, kes tavaliselt haldas samaaegselt ka mõningaid teisi krahvkondi, omandas lõpuks ülemvõimu piirkonnas. Kui krahvkond muutus ühes perekonnas päritavaks, nõrgenesid krahvide sidemed nende frankidest isandatega, eriti pärast seda, kui Kapetingid asendasid Karolingid. 12. sajandil moodustasid krahvid dünastilise uniooni Aragóni kuningriigiga, ühendades kaks riiki ühe valitseja alla. Aastal 1258 loobus Prantsusmaa kuningas Corbeili lepinguga oma feodaalvõimust krahvkonna üle. Barcelona jäi Aragóni krooni osaks, kui viimane asus 1500. aasta paiku uniooni Kastiilia kuningriigiga, moodustades seeläbi Hispaania kuningriigi. Krahvkond säilitas oma õiguskorra, maksud ja privileegid kuni nende tühistamiseni pärast Hispaania pärilussõda 18. sajandil. Barcelona krahv jäi üheks paljudest Hispaania monarhia pärilikest tiitlitest. 20. sajandil saavutas tiitel uuesti mõningase tähtsuse, kui Juan de Borbón, Hispaania trooni maapaos pärija, omandas tiitli Barcelona krahv. Nii tehes nõudles ta ajaloolist kuningatiitlit, nõudmata samas Hispaania seadusliku kuninga tiitlit, eriti pärast tema poja Juan Carlos I saamist siis Hispaaniat valitsenud Francisco Franco tulevaseks järglaseks. Aastal 1977, pärast Juan Carlose saamist kuningaks seoses Franco surmaga aastal 1975, annetas ta tiitli Barcelona krahv ametlikult oma isale, kes oli loobunud oma õigustest troonile. Juan kandis seda tiitlit kuni oma surmani aastal 1993, kui see läks tagasi kuningale, kes seda sellest ajast kannab. Juan de Borbóni lesk kasutas tiitlit Barcelona krahvinna kuni oma surmani aastal 2000. Ramon Berenguer IV ja Petronila õigusjärglus Aragóni kuningriigile viis Aragóni krooni loomiseni. Barcelona krahvkond moodustas selle riigi osa, ja Hispaania krooni osa, kuni Nueva Planta dekreetideni ajavahemikus 1707 kuni 1716, kui Felipe kuulutas, et kõik Hispaania kuningriigid ja territooriumid ühendatakse üheks tsentraliseeritud Hispaania kuningriigiks. Barcelonas teatati sellest aastal 1716. Barcelona krahv muutus üheks paljudest pärilikest Hispaania monarhia tiitlitest. Aragóni kuningate loend Hispaania monarhide loend
Braives'i vald

Braives'i vald on prantsuskeelne vald ja asula Belgias Valloonia piirkonnas Liège'i provintsis Waremme'i haldusringkonnas. Braives, Avennes, Ciplet, Fallais, Fumal, Latinne, Tourinne ja Ville-en-Hesbaye. Wettelijke Bevolking per gemeente op 1 januari 2018, vaadatud 9.03.2019.  Braives'i vald – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht
Juhan Kunderi tänav

See artikkel räägib Tallinna tänavast. Samanimeliste tänavate kohta vaata artiklit Juhan Kunderi tänav (täpsustus). Juhan Kunderi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Torupilli asumis. Tänav sai nime Juhan Kunderi järgi. Tänav algab Pronksi tänavalt, ristub Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänava, Carl Robert Jakobsoni tänava, Friedrich Kuhlbarsi tänava, Juhan Kunderi põigu, Ado Reinvaldi tänava, Laulupeo tänava, Karl August Hermanni tänavaaga ja lõpeb Konstantin Türnpu tänaval. Juhan Kunderi tänav on ligikaudu 850 meetri pikkune. Tänava varasem nimi oli alates 1885. aastast Aleksandri tänav (saksa keeles Alexanderstrasse ja vene keeles Александровская улица). Praeguse nime sai tänav 17. jaanuaril 1923. Carl Robert Jakobsoni tänav 14/ Kunderi 15 asus 1876. aastal rajatud Tallinna Pärmivabrik (Revaler Presshefe-Fabrik). Juhan Kunderi tänav 24 tegutses Eesti NSV ajal Tallinna I Toidukaubastu kauplus Torupilli ja Harju. J. Kunderi 34/Laulupeo 11 asub 1911. aastal valminud L-kujuline 2-korruseline Lenderi-tüüpi maja, Laulupeo tänava ja Kunderi tänava nurgal. 1924. aastal ehitatud kivitrepikojaga Tallinna-tüüpi maja, Laulupeo 11a asub Laulupeo tänava ääres ja 11b paikneb kinnistu hoovis. Kunderi tn 36 // Laulupeo tn 14 - Laulupeo tänava ristmiku nurgahoone Kunderi tn - Konstantin Türnpu tänava ristmik Juhan Kunderi tänav 17, 19 Juhan Kunderi tänav 20 http://www.eki.ee/knab/tallinn1.htm Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed Aleksander Kivi. Tallinna tänavad. Tallinn, 1972, lk. 58 Erastatavate toidukaupluste nimekiri, Eesti Vabariigi Valitsuse korraldus 26.septembrist 1991.a. nr.342-k., Riigi Teataja