laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Nocco

Nocco on funktsionaalne jook, mis on välja töötatud Rootsi ettevõttes No Carbs Company. No Carbs Company tõi oma esimese toote turule 2014. aasta detsembris ning on esindatud 31 riigis. Kõik Nocco tooted on suhkruvabad, magustatud sukraloosiga ja rikastatud vitamiinidega. No Carbs Company loodavad joogid sisaldavad aminohappeid ja vitamiine, mis soodustavad treeningu kvaliteeti. Kõik Nocco sortimendis olevad joogid on 100% suhkruvabad ja jookides ei ole kasutatud säilitus- ega värvaineid. BCAA (branched - chain amino acid) on lühend terminist hargnenud ahelaga aminohapetest. Enamasti koosnevad valgud aminohapetest, millest leutsiin, isoleutsiin ja valiin on meie organismis asendamatud kompnendid. Nimetatud kolm aminohapet moodustavad 35% meie lihasvalkudest. Inimorganism ei suuda neid teistest aminohapetest toota. Nocco BCAA joogid sisaldavad 3000 mg BCAA-sid, mis jagunevad omakorda vahekorda 4:1:1, millest 2000 mg on leutsiini, 500 mg isoleutsiini ning 500 mg valiini. Nocco BCAA+ sisaldab BCAA-d (hargnenud ahelaga aminohapped) ja kuut vitamiini. Nocco BCAA+ on täielikult suhkruvaba (magustatud sukraloosiga) . Üks purk (330 ml) sisaldab: BCAA 4:1:1 (leutsiin, valiin ja isoleutsiin) 5000 mg D-vitamiin 100% RDA* B6-vitamiin 100% RDA* B12-vitamiin 100% RDA* Biotiin 100% RDA* Foolhape 50% RDA* Niatsiin 80% RDA* *Täiskasvanu soovitatavast päevasest kogusest – *RDA. No Carbs Company loodavad joogid sisaldavad viit B-kompleksi vitamiini. Foolhape ehk B9-vitamiin aitab rakke kiirelt kasvatada ja kaua noorena püsida. Niatsiini ehk B3-vitamiin aitab lõhustada süsivesikuid, rasvu ja valke ning muuta need energiaks. Biotiin on vajalik rasvhapete ja glükoosi sünteesis ning osade aminohapete ainevahetuses lisaks ka valkude, foolhapete ja pantoneenhapete ja B12-vitamiini ainevahetuses. B16- ja B12-vitamiin turgutavad keha väsimuse ja kurnatuse korral ning aitavad säilitada keha normaalset energiatalitust. Nimetatud vitamiinidele lisaks sisaldab Nocco jook ka D-vitamiini, mis aitab kaasa normaalsele lihastalitlusele. Üks purk Nocco BCAA-d sisaldab 180 mg kofeiini, mis on võrdne ühe tassi kohviga. Päevane soovituslik kogus on 2 purki. Noccot ei soovitata rasedatele ega imetatavatele naistele. Nocco BCAA-d on saadaval karboniseeritult ja valida on 12 maitse vahel. Eestis turustatakse kuue maitsega jooke: passion, maasikas (miami), kariibi, troopiline, pirn ning limon. Üks purk sisaldab 330 mg jooki ning 180 mg kofeiini. Nocco BCAA+ on kolm maitset. Eestis on saadaval tsitruse/leedriõiemaitseline. "Q – MIS ON NOCCO?". "BCAA PERFORM – TREENINGU UUS TASE". "Q – KUI PALJU BCAA-D SISALDAVAD NOCCO JOOGID NING KUI PALJU IGAT AMINOHAPET ERALDI?". "NOCCO BCAA+". "Foolhape on terve keha alusaine". "B3-vitamiin ehk niatsiin teeb naha ilusaks". "NOCCO BCAA, NOCCO BCAA+".
Pjotr Romanovski

Pjotr Arsenjevitš Romanovski (vene keeles Пётр Арсеньевич Романовский; 29. juuli (vkj 17. juuli) 1892 Peterburi – 1. märts 1964 Moskva) oli vene maletaja, maletreener ja maleliteraat, rahvusvaheline meister (1950). Romanovski tuli 1920. aastal Moskvas ülevenemaalisel maleolümpiaadil (esimesed Nõukogude Venemaa meistrivõistlused) Aleksandr Alehhini järel teiseks. 1923. aastal võitis ta Petrogradis peetud ülevenemaalise tšempionaadi (2. NSV Liidu meistrivõistlused), edestades teiseks jäänud Grigori Löwenfischi ühe punktiga. 1924. aastal tuli ta Moskvas 3. NSV Liidu meistrivõistlustel Jefim Bogoljubovi järel teiseks (edestas teiste seas Grigori Löwenfischi ja Boriss Verlinskit). Augustis-septembris 1925 jagas ta Leningradis toimunud 4. NSV Liidu meistrivõistlustel 6.–8. kohta. Novembris-detsembris 1925 Moskvas korraldati Nõukogude Liidus esimene rahvusvaheline turniir (21 osavõtjat). Romanovski jagas seal koos Richard Rétiga 7.–8. kohta, edestades teiste seas Ernst Grünfeldit, Akiba Rubinsteini, Rudolf Spielmanni, Boriss Verlinskit, Grigori Löwenfischi ja Friedrich Sämischit. 1927. aastal Moskvas 5. NSV Liidu meistrivõistlustel jagas Romanovski esikohta koos Fedir Bogatõrtšukiga. Mõlemad kuulutati NSV Liidu meistriteks. 1933. aastal Leningradis NSV Liidu meistrivõistlustel jagas ta 10.–11. kohta. 1934. aastal mängis ta rahvusvahelisel turniiril Leningradis, kus jagas 2.–3. kohta, edestades teiste seas kuuendaks jäänud Max Euwet. 1935. aastal Moskvas rahvusvahelisel turniiril jagas Romanovski 8.–10. kohta (edestades teiste seas Gideon Ståhlbergit ja Vasja Pirci). Ta on tegutsenud ka maletreeneri ja maleliteraadina. Avaldanud kümmekond malealast raamatut. 1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri ja rahvusvahelise meistri nimetuse. Romanovskile anti veel samal aastal varasemate malesaavutuste eest rahvusvahelise meistri nimetus. 1934 – teeneline meistersportlane 1957 – NSV Liidu teeneline treener  Pjotr Romanovski – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Taṇhā

Taṇhā, janu ehk ahnus, ka tahtmine või kiindumus (paali keeles tañhā 'janu', ; sanskritis tṛṣṇā 'janu'), ka iha, himu, täitmatus või kirg (sanskritis rāga; paali keeles lobha tiibeti keeles dod chags, sred pa); (hiina keeles 渇仰 keyang, 欲 yu, 愛 ai; jaapani keeles katsugō, yoku, ai) on budismis üks kesksemaid mõisteid, mis tähistab kõige laiemas mõttes inimest sansaaras hoidvaid tegureid. Paali kaanonis ja teistes paalikeelsetes tekstides kasutatakse sageli sünonüüme ning ka mõiste taṇhā esineb tihti teiste mõistetega paralleelselt ja mitmesugustes tähendustes. Taṇhā on janunemine, tahtmine või ihalemine kõige üldisemas mõttes. Seadmuseratta käimapanemise jutluses on just taṇhā see iha, mis põhjustab kannatusi. Samuti on taṇhā sõltuvusliku tekkimise kaheksas lüli. Seda on kolme liiki: kāma-taṇhā (eeskätt 'himu' ehk janunemine meeleliste naudingute järele), bhava-taṇhā ('olemisejanu', tahtmine ja iha olla) ja vibhava-taṇhā ('mitteolemise janu', tahtmine ja iha mitte olla, ennast hävitada). Rāga (sanskriti keeles 'värvus', paali keeles lobha) on iha, kirg või himu eelkõige meelelises mõttes (sanskriti ja paali keeles ka kāma) või üks taṇhā liikidest (kāma-taṇhā), aga sellega mõeldakse ka soove üldiselt. See on üks kolmest meelemürgist. Ka chanda on iha või himu; täitmatus, tahtmine või meeleline erutus, lähedane mõistetele taṇhā ja kāma-taṇhā. "Iha" selle sõnaga väljendatult on esimene viiest takistusest (kāmacchanda). Budistlikus kosmoloogias vastab ihale õnnetu olek näljase vaimuna. Ihade vald on budistlikus kosmoloogias kolmikilma madalaim olu, mille kuus kõiga madalamat seisundit on kuus olemasolu valdkonda. Preetad on näljased vaimud, kes moodustavad preetamaailma (pretaloka), mis on üks neljast õnnetust olekust kuuest olemasolu valdkonnat. Neid iseloomustab eelkõige iha, himukus ja ahnus. Iha või ahnus koos vihkamise ja rumalusega on kolm meelemürki, mis takistavad teed vabanemise ja virgumiseni. Olemiseratta keskel sümboliseerib seda iha või ahnust kukk või mõni teine lind. Iha, ka kirg või himu on esimene viiest takistusest, mis segavad inimest nii vaimses praktikas, meditatsioonil, kui ka igapäevases elus, kus see väljendub rahulolematusena, saavutamisvajadusena vmt. Iha ehk tahtmine on sõltuvusliku tekkimise kaheksas lüli, millele järgneb kippumine ehk tõmblemine, mis viib paratamatult kannatusteni. Iha tunnustuse järele, kiindumine omaenda isiksusse, enese tähtsustamine on kannatuse peamine põhjus. Sellest räägib esimene õilis tõde, seadmuseratta käimapanemine ja isetuse õpetus. Kippumine Moha (rumalus, teadmatus) Dosa (vihkamine, põlgus) Skandhad (isiksuse moodustajad) Kolm meelemürki Viis takistust Sõltuvuslik tekkimine Enesetähtsustamise sajand Ida mõtteloo leksikon: janu. [1] Selline liigitus esineb paali kaanoni järgmistes jaotustes: DN 15, DN 22, MN 44, SN 22.22, SN 22.103, SN 22.104, SN 22.105, SN 38.10, SN 39.10, SN 45.170, SN 56.11, SN 56.13 ja SN 56.14. sanskriti keeles triviṣa või akuśala-mūla; paali keeles akusala-mūla, tiibeti keeles dug gsum sanskriti ja paali keeles upādāna; tiibeti keeles len pa; hiina keeles 取 qu; jaapani keeles shu
Arvīds Jansons

Arvīds Jansons (23. oktoober 1914 Liepaja, Läti – 21. november 1984 Manchester, Suurbritannia) oli läti rahvusest Nõukogude Liidu dirigent, viiuldaja ja muusikapedagoog. Aastatel 1929–1935 õppis ta Liepaja konservatooriumis viiulimängu ning alates 1931. aastast töötas Liepaja ooperiteatri orkestris viiuldajana. 1940–1944 õppis Jansons Riias Läti Muusikaakadeemias viiulit ja kompositsiooni. 1940 debüteeris ta samas teatris operetidirigendina ning peagi sai temast Daugavpilsi sümfooniaorkestri kontsertmeister ja dirigent, seejärel Läti Rahvusooperi viiuldaja (1940 ja 1944–1952). Sel perioodil dirigeeris ta klassikalisi ja nõukogude autorite ballete ja oopereid. 1946–1952 oli Jansons ka Läti Raadio Sümfooniaorkestri peadirigent. 1952. aastal sai temast Leningradi Filharmoonia sümfooniaorkestri peadirigendi Jevgeni Mravinski assistent ning alates 1953. aastast surmani oli ta selle orkestri teine dirigent. Lisaks NSV Liidu paljudele lavadele esineti ka Euroopas, Austraalias ja Jaapanis. Sageli kutsuti Jansonsit juhatama ka välismaiseid orkestreid, näiteks Tokio Sümfooniaorkestrit, Кopenhaageni filharmoonia orkestrit ja Soome Raadio sümfooniaorkestrit. Oma elu viimased 20 aastat oli Jansons Manchesteri Halle (The Hallé) orkestri dirigent. Alates 1965. aastast tegutses Jansons ka pedagoogina ning andis meistriklasse Saksamaal, Soomes ja Rootsis. 1972–1984 juhatas ta Leningradi konservatooriumi ooperi- ja sümfooniadirigeerimise kateedrit. Jansons suri südamerabandusse keset kontserti Manchesteris. Ta maeti Peterburi Volkovo kalmistule. Tema poeg oli dirigent Mariss Jansons.
Tähtajaline hoius

Tähtajaline hoius on hoius, mille puhul pannakse kokkulepitud summa kokkulepitud ajaks panka hoiule ning see summa teenib selle aja jooksul kindlat intressi. Kokkulepitud intressi tagab pank. Mida pikem on hoiuse tähtaeg, seda suurem on makstav intress. Pank võib kehtestanud tähtajalise hoiuse avamiseks miinimumsumma. Summa võib olla näiteks 100 või 300 eurot sõltuvalt pangast. Tähtajalise hoiuse puhul ei ole üldjuhul võimalik kokkulepitud perioodil teha täiendavaid sissemakseid ega väljamakseid. Kui hoiustaja soovib oma raha varem ehk enne hoiuse lõpptähtaja saabumist kasutada, kaotab ta üldjuhul õiguse intressile ehk talle tagastatakse üksnes hoiusele paigutatud summa. Suurim risk tähtajalise hoiuse puhul on panga võimalik pankrot. Kuid hoiused on tagatud kuni 100 000 euro ulatuses hoiustaja kohta ühes pangas. Teenitud tulult peab maksma tulumaksu. Tähtajaline hoius sobib inimesele, kes ei soovi võtta suuri riske Tähtajaline hoius sobib ka lühiajaliste investeeringute korral, kui hoiustaja ei ole valmis investeerima toodetesse või teenustesse, mille väärtus võib lühemas ajaperspektiivis ka kahaneda. Tähtajalise hoiuse kasuks otsustades on oluline kindlasti teada kui pikka aega pole hoiustajal vaja tähtajalisele hoiusele paigutatavat raha kasutada. Hoiust ei pea avama samas pangas, kus igapäevaselt arveldatakse, vaid võib valida panga, kes pakub kõige suuremat intressi, sest pangahoiused on riiklikult tagatud ka panga pankroti korral. Teises pangas hoiuse avamise eelduseks on arvelduskonto avamine ning see on tasuta. Seega ei kaasne tähtajalisele hoiusele, kasutus- või kogumishoiusele raha panemisega täiendavaid kulusid. Hoiuselt teenitud intressilt tuleb maksta tulumaksu. "Tähtajaline hoius". minuraha.ee. 09.09.2019. Vaadatud 25.11.2019.
Damir Krstičević

Damir Krstičević (sündinud 1. juulil 1969 Vrgoracis) on Horvaatia sõjaväelane (kindralmajor) ja poliitik. Ta oli alates 19. oktoobrist 2016 kuni 8. maini 2020 Horvaatia kaitseminister. Ta sündis aastal 1969 Vrgoracis (asub praeguse haldusjaotuse järele Spliti-Dalmaatsia maakonnas). Ta on lõpetanud sõjaväelise keskkooli Sarajevos. Seejärel lõpetas ta Belgradi sõjaväeakadeemia. Sõjaakadeemia lõpetamise järel lagunes Jugoslaavia. Ta liitus Horvaatia rahvuskaardiga 1991. aasta suvel, ta määrati 4. kaardiväe brigaadi, kus ta tõusis lõpuks brigaadi ülema kohale.
Vaik (perekonnanimi)

Vaik on eesti perekonnanimi. 2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Vaik 184 inimesel: 89 mehel ja 95 naisel. Perekonnanimede levikult on Vaik meeste puhul 975. kohal ja naiste puhul 1025. kohal. Nimi on levinuim Pärnu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 3,53. Aarne Vaik, eesti muinsuskaitsetegelane (1942–) Georg Vaik, Eesti piirivalvur (1898–1935) Mait Vaik, eesti muusik ja laulusõnade autor (1969–) ... https://web.archive.org/web/20191206163021/https://www.stat.ee/public/apps/nimed/pere/Vaik (vaadatud 6.12.2019) Vaik statistikaameti andmebaasis
Viinamarjamust

Viinamarjamust (saksa keeles Rebschwarz, Weinrebenschwarz, inglise keeles Vine black) on külma sinaka tooniga must värvipigment, tegelikult süsi, mida saadakse noorte viinapuuokste söestamisel õhu juurdepääsuta. Koostiselt süsinik mõningase kaaliumi- ja naatriumisoolade lisandiga. Värvainete indeksis on viinamarjamusta tähised PBk 8 (Pigment Black 8) ja 77268. Praktiliselt sama koostise ja omaduste tõttu võidakse käsitleda sünonüümsena kiindrusega (inglise keeles Lamp Black). Pigment on peeneteraline, keemiliselt stabiilne nagu kõik söepigmendid ja väga valguskindel. Värvitoon on sinaka varjundiga must ning segades valgega annab sinise poole kalduva tooni. Kattevõimelt jääb siiski alla lambitahmale. Õlivärvis kuivab suure õlisisalduse tõttu aeglaselt. Viinamarjamust on kasutatav kõigis maalimistehnikates ja sobib kõigi teiste värvipigmentidega. Nagu kõik söed on viinamarjamust olnud tuntud juba esiajast alates ja keskaja ning renessansi kunstnikud kasutasid seda alusjoonistuse tegemiseks valdavalt. Kiindrus Süsi Elevandiluumust Joonistamise ja maalimise õpik. Tallinn, Eesti NSV Kunst, 1963 https://www.naturalpigments.com/german-vine-black-pigment.html http://www.artiscreation.com/black.html#PBk8 "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 25. november 2019. Vaadatud 6. detsembril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://colourlex.com/project/vine-black/ Viinamarjamust portaalis colourlex.com Viinamarjamust lehel naturalpigments.com
Kaljo Jaagura

Kaljo Jaagura (kuni 24. märtsini 1938 Jakobson; 5. mai 1931 Võikvere, Kuremaa vald, Tartumaa – 12. november 2018 Tallinn) oli eesti raadioajakirjanik. 1950. aastal lõpetas ta Jõgeva Keskkooli ja 1957. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialal. Aastatel 1954–1958 töötas ta ajalehe Edasi põllumajandusosakonnas. 1959. aastast töötas ta Eesti Raadio põllumajandussaadete toimetajana, aastatel 1964–1998 oli ta raadiosaate "Tere hommikust, põllumehed!" (hiljem "Tere hommikust, maarahvas!") saatejuht, toimetaja ja reporter. 1974 Eesti NSV Ajakirjanike Liidu preemia 1979 Eesti NSV teeneline ajakirjanik Jõgeva Keskkooli vilistlaste nimekirjad. Jõgeva Põhikooli veebisait. Eesti Maaülikooli vilistlaste nimekirjad Jaan Lukas. "Raadioajakirjanik Kaljo Jaagura alustas kirjasaatjana Jõgeva rajoonilehes". Vooremaa, 29. aprill 2017 Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Tseruleum

Tseruleum ehk koobaltstannaat on anorgaaniline sünteetiline taevasinine värvipigment, koostiselt Co2SnO3 või CoO·nSnO2, koobalt(II)stannaat. Värvainete indeksis on tseruleumi tähised PB35 (Pigment Blue 35) ja 77368. Esimesena sünteesis pigmendi šveitsi keemik Albrecht Höpfner 1821. aastal. Siiski levis tseruleum laiemalt alles 1860. aastatel, kui George Rowney turustas Inglismaal seda kunstnikele mõeldud värvina nimetuse coeruleum all. Tseruleumi saadakse koobalt(II)oksiidi ja tina(III)oksiidi segu kaltsineerimise reaktsiooni saadusena, ained moodustavad omavahel ioonilisi sidemeid sisaldava homogeense kristallilise struktuuri (spinellstruktuur, mis on omane paljudele sünteetilistele pigmentidele). Aines võib leiduda ka Al2O3, Fe2O3 ja NiO, mille kogustest sõltuvad värvitoon ja muud omadused. Teine viis seda sünteesida on kuumutada koobalt(II)kloriidi ja kaaliumstannaadi segu. Pigment on värvitoonilt kergelt roheka poole kalduv keskmine kuni hele sinine. Väga stabiilne ja valguskindel, värvuselt puhas sinine, kuid sel puudub koobaltsinise tooni sügavus ja rikkalikkus, samuti on sel viimatinimetatust halvem kattevõime. Akvarellvärvides ei soovitata seda kasutada kriidisuse tõttu, mis tekib veega lahustamisel. Õlimaalis on tseruleum leidnud palju kasutamist taevasinisena maastikumaalides. Sobib igasugustele maalitehnikatele: freskole, temperale, akrüül- ja õlimaalile, samuti keraamika glasuuride, vesiklaasi, tsemendi ja tadelakti toonimiseks. https://colourlex.com/project/cerulean-blue/ http://www.artiscreation.com/blue.html#PB35 http://www.webexhibits.org/pigments/indiv/history/ceruleanblue.html "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. november 2019. Vaadatud 6. detsembril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. märts 2001. Vaadatud 6. detsembril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) https://shop.kremerpigments.com/en/pigments/pigments-of-modern-age/cobalt-pigments/5189/cobalt-cerulean-blue Tseruleum portaalis colourlex.com Tseruleum veebinäitusel Pigments through the Ages Tseruleum kunsti- ja konserveerimismaterjalide andmebaasis CAMEO
Valeuudis

Valeuudis (inglise keeles fake news) tähistab uudist, mis sisaldab võltsitud ja/või eksitavat materjali, kuid mida auditoorium peab tõeseks, kontrollitud faktidega usaldusväärseks uudiseks. Just viimane tahk eristab valeuudist libauudisest, libauudise sisu peaks auditooriumile teadaolevalt mitte tõetruu olema, näiteks 1. aprilli uudised, vastavasisulised väljaanded (nt The Onion, Lugejakiri jt) või rubriigid (Ekspressi Kranaat, Rohke Debelaki uudised jt). Käibel on ka mõiste võltsuudis. Seda eristab valeuudisest tahtlikkus – valeuudis võib sisaldada kogemata valeinformatsiooni, võltsuudis on sihilikult petmiseks või eksitamiseks loodud uudis. Valeuudiste suurem levik 2010. aastatel on tingitud muuhulgas veebiuudiste suurenenud rollist, mis on ühtlasi muutnud uudiste ilmumise tsükli varasema asemel ööpäevaseks. Nii on ajakirjanikel ja meediatöötajatel surve kiiresti ja palju uudiseid toota, lisanduvad raskused killustatud meediamaastiku ja lugeja hajutatud tähelepanuga. Sel põhjusel kannatab uudise loonute allikakriitilisus, võib koguni juhtuda, et tõlkeartiklit refereeriv autor vahendab libauudist teadmatusest tõe pähe. Valeuudiste levikul on mitmeid kahjulikke tagajärgi, muuhulgas umbusaldavad meediatarbijad uudiste kvaliteeti, meediat ja ühismeedias levivat infot. Lisaks võib sage kokkupuude valeuudistega ühiskonna moraalseid väärtusi ümber kujundada, inimesed valetamise suhtes tolerantsemaks muuta. Himma-Kadakas, Marju (21. juuli 2017). "Alternative facts and fake news entering journalistic content production cycle". Cosmopolitan Civil Societies: an interdisciplinary journal. Vaadatud 06.12.2019. Kaldoja, Kerttu (24. märts 2020). "Mis on valeuudis?". ERR. Vaadatud 12.02.2021. "KUKU raadio libauudised". KUKU raadio. Vaadatud 06.12.2019. Ennet, Priit (1. aprill 2019). "Aprillinalja tunneb ära keele järgi". ERR Novaator. Vaadatud 06.12.2019. Sikk, Rein (4. veebruar 2021). "Naljaportaali Lugejakiri.ee pilauudiste uskujad pöörduvad isegi politseisse". Maaleht. Vaadatud 12.02.2021. Klaassen, Maia (2018). "Vale- ja võltsuudiste avaldamine peavoolumeedias: Eesti meediaväljaannete peatoimetajate selgitused tekkepõhjustele" (PDF). Vaadatud 06.12.2019. Himma, Marju (11. detsember 2018). "Soovitused ajakirjanikele: kuidas vältida võltsuudiste jõudmist ajakirjandusse". ERR Novaator. Vaadatud 06.12.2019. Himma, Marju (4. september 2019). "Valeinfo vohamine sunnib ajakirjandust muutuma usaldusväärsemaks". ERR Novaator. Vaadatud 06.12.2019. Oidermaa, Jaan-juhan (17. detsember 2019). "Häbitud valed kallutavad inimeste moraalset kompassi". Vaadatud 20.12.2019. "Teadur: sulaselge vale polegi nii selge" ERR Novaator, 6. mai 2020
Samuel Jacob Klein

Samuel Jacob Klein (sündinud 25. jaanuaril 1978 Houstonis Texase osariigis USA-s) on ameerika füüsik, programmeerija ja vikipedist. Klein õppis Harvardi ülikoolis. Ta on olnud sihtasutuse One Laptop per Child direktor. 2004. aastast on Klein teinud kaastööd Vikipeediale, aastatel 2009–2015 oli ta sihtasutuse Wikimedia Foundation nõukogu liige.
Danas Rapšys

Danas Rapšys (sündinud 21. mail 1995 Panevėžysis) on Leedu ujuja. Mitmekordne Leedu rekordi omanik meeste selili, vaba- ja liblikujumises. Ta on kahekordne võitja 2017. aastal Taiwanis Taipei toimunud universiaadil. Rapšys on Panevežysi Žemyna klubi liige, teda juhendab Ina Simeliūnaitė. 2013. aastal tuli ta Euroopa juunioride meistriks. Araabia Ühendemiraatides Dubais peetud FINA juunioride maailmameistrivõistlustel 2013. aastal võistlesid Rapšys 4 × 100 meetri kompleksujumise segateateujumises koos Rūta Meilutytė, Povilas Strazdase ja Eva Gliožerytė, saavutasid ajaga 3.55,74 sekundit kolmanda aja ja kvalifitseerusid finaali. Finaalis lõpetasid Meilutyte, Rapšys, Strazdas ja Gliožerytė teisena ning võitsid hõbemedali ajaga 3.52,52 sekundit. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel jõudis ta poolfinaali 200 m seliliujumises. 2017. aastal Taiwani Taipeis toimunud suveuniversioonil võistles Rapšys neljal alal: 100 meetri seliliujumine, 200 meetri vabaujumine, 200 meetri seliliujumine ja 4 × 100 m kompleksujumise teateujumises. Oma esimesel võistlusel saavutas Rapšys 100 m seliliujumises pronksmedali ajaga 54,17 ja jäi hõbemedalist viis sekundi sajandikku (0,05) jaapanlase Kosuke Hagino taha. Rapšys võitis 200 meetri vabaujumise finaalis ajaga 1.45,75 kuldmedali ja ületas Leedu rekordi. Ta võistles ka 200 m seliliujumise finaalis, kus ta võitis teise kulla ajaga 1.56,52. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel ületas Rapšys Leedu rekordi peaaegu kõigis isiklikes startides, parandades kokku 4 Leedu rekordit. Meeste 200 m vabaujumise eelujumises oli ta 10. (1.46,93) ja kuigi poolfinalist oli kiirem (1.46,56), ei pääsenud ta finaali. Meeste 200 m seliliujumises oli ta eelujumises kolmas (1.56,67) poolfinaalis kaheksas (1.56,11), kindlustades sellega oma sportlaskarjääri esimese maailmameistrivõistluste finaali. Finaalis sai ta ajaks 1:.56,96) ja sai 8. koha. 2017. aasta Kopenhaagenis peetud Euroopa lühikese basseini meistrivõistlustel tuli ta Euroopa meistriks 200 m vabaujumises, parandades Leedu rekordit (1.40,85). Samuti võitis ta pronksmedali ja püstitas Leedu rekordi 200 m seliliujumise distantsil (1.49,06). 2019. aasta lühiraja Euroopa meistrivõistlustel Glasgow's tuli Rapšys Euroopa meistriks nii 200 m (1.41,12) kui ka 400 m vabaujumises (3.33,20).
Anzin

Anzin on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Anzini kantonis. Anzin oli kunagi oluliste Valenciennesi piirkonna söekaevanduste keskus, kuuludes Anzini ettevõttele, mis moodustati aastal 1717. Valla esimene söekiht piirkonnas aastal 1734. Kaevandusettevõte (Compagnie des mines d'Anzin) loodi 1757. aastal. 1884. aastal külastas neid kaevandusi Émile Zola, kes kirjutas oma tähelepanekute põhjal romaani "Söekaevurid". 20. sajandi alguses oli selle koha metallurgiatööstus ulatuslik ning see hõlmas raua ja vase sulatamist ning aurumootorite, masinate, kett-trosside ja paljude muude rauakaupade tootmist. Seal olid ka klaasitöökojad ja õlletehased.  Tuneesia: M'saken Répertoire géographique des communes, vaadatud 26.10.2015. Populations légales 2021
Kuritarvitamine

Mitte segi ajada väärtarvitamisega Kuritarvitamine (inglise keeles harmful use) on psühhoaktiivse aine (või millegi muu) tarvitamise viis, mis kahjustab tervist (või kedagi, midagi). (RHK-10, 1999)
Väärtarvitamine

Mitte segi ajada kuritarvitamisega Väärtarvitamine (inglise keeles misuse) on aine tarvitamine, mis on vastuolus õiguslike ja/või meditsiiniliste soovitustega. (Meditsiinisõnastik, 2004)
Pasym

Pasym (saksa Passenheim) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Szczytno maakonnas, Pasymi valla halduskeskus. Pasym asub Szczytnost umbes 17 km loodes ja Olsztynist ligikaudu 26 km kagus. Pasym on asutatud 1385. aastal, linnaõigused sai 1386. aastal. Teises maailmasõjas hävis ligikaudu 30% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus. 23. märtsil 1946 kaotas Pasym linnaõigused, kuid sai need 1997. aastal tagasi. Pasym Encyklopedia PWN Historia miasta Gmina Pasym