laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sotsiotehniline süsteem

Sotsiotehnilised süsteemid (Sociotechnical systems (STS)) on teaduslik lähenemine organisatsiooni arengus. Tööprotsessi projekteerimine mille peamine eesmärk on inim-, tehnilisi ja tehnoloogilisi töö tegurite koostoime. Termin “sotsiotehniline süsteem” kõige on infrastruktuurse ühiskonna elemente ja inimkäitumise koostoime uurimine. Ühiskond, sotsiaalsed institutsioonid ja nende alamstruktuurid võivad pidada ka nagu keerulised sotsiotehnilised süsteemid. Sotsiotehnilisi süsteeme mõiste baseerutakse inimese ja masina/tehnika koostoimet ideel võrreldes tehnoloogilise determinismi teooriatega, mis väidavad, tehnoloogial on inimeste elule (inimeste tööülesannete täitmise käigus) tugev ning otsene ühepoolne mõju. Tehnilise ja sotsiaalsete tingimuste projekteerimine peaksid olema sellised, et tehnoloogiline tõhusus ja humanitaarsed aspektid ei ole omavahel vastuolus. Sotsiotehniline süsteem on moodustatud järgmistest allsüsteemidest: Tehniline allsüsteem hõlmab seadmete, tööriistade ja tehnoloogia muundab sisendid väljunditeks, mis parandab organisatsiooni majanduslikku efektiivsust. Sotsiaalse allsüsteemi kuuluvad organisatsiooni liikmed ehk töötajad (teadmised, oskused, suhtumine, ellusuhtumine, mõtlemise ja olemise vahekord, suhtumine töösse), juhtimisstruktuur ja premeerimissüsteem. Kui analüüsida organisatsioon laiemas kontekstis, siis arvessevõetavad teguriteks on ka keskkonna suhted organisatsiooni allsüsteemiga. Viimane sisaldab sotsiaalsete ehk ühiskondlike väärtusi, sotsiaalsete ja riiklike institutsioonide, kellega koos töötab organisatsioon ja teised organisatsioonid, kes on organisatsiooni konkurendid või nende vahel on mingid muud suhted. Et saavutada kõrge organisatsiooni talitluse efektiivsust on võimalik kui optimeerida tema allsüsteemid ja nende koostoime ehk ühtlustada nende tööd. Aastal 1960 kaks konsultandid Eric Trist ja Fred Emery, kes töötasid Tavistocki inimsuhte instituudis (The Tavistock Institute of Human Relations) pakkusid uut terminit „sotsitehniline analüüs ehk sotsiotehniline süsteem“. Esialgu sisaldas tehnilise alamsüsteemi tehniline osa tööriistu/vahendeid, meetodeid, projekti vahendeid, mis võimaldavad transformeerida sisend andmed ja saada väljund andmed, et saavutada majanduslikku organisatsiooni eesmärke. Sotsiaalne alamsüsteem sisaldas iga astme töötajad, mis koostöötavad süsteemiga, lisaks sellele teadmisi, oskusi, vajadusi ja elusuhtumist ja motiveerimise programme. Hiljem tarnijad ja kliendid koos ametliku ja mitteametliku protsessidega, mis toimuvad organisatsioonis oli lisatud sotsiaalse allsüsteemis ka. • PEST-analüüs • PESTLE-analüüs • ETHICS-analüüs Socio - Technical Theory The Tavistock Institute of Human Relations
Brezzo di Bedero

Brezzo di Bedero on vald (comune) Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. Halduskeskus asub Brezzo di Bederos. 352 meetri kõrgusel merepinnast asuva Brezzo di Bedero asustustihedus on keskmiselt 146 inimest ruutkilomeetri kohta. Brezzo di Bedero piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Brissago-Valtravaglia, Cannero Riviera (VB), Germignaga, Oggebbio (VB), Porto Valtravaglia. Brezzo di Bedero halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Alcio, Bedero, Brezzo, Cà Bianca, Casa Fioroli, Casa Passera, Casa Sirpo, Casa Spozio, La Canonica, Nonedo, Pralongo, Trigo, Villaggio Olandese. AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 100. https://demo.istat.it/?l=it  Brezzo di Bedero – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Koduleht (itaalia keeles)
Dolichophis

Dolichophis on maoperekond. Perekonda Dolichophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Dolichophis caspius (Gmelin, 1789), Dolichophis jugularis (Linnaeus, 1758), Dolichophis schmidti (Nikolsky, 1909). Nad elavad valdavalt Euroopa lõunaosas ja Lähis-Idas. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Dolichophis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 16.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Dolichophis seisuga 16.12.2013.
Brunello vald

Brunello on vald (comune) Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis. Halduskeskus asub Brunellos. 411 meetri kõrgusel merepinnast asuva Brunello asustustihedus on keskmiselt 616 inimest ruutkilomeetri kohta. Brunello piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Azzate, Buguggiate, Castronno, Gazzada Schianno, Morazzone, Sumirago. Brunello halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Collodri, Rosea. Chiesa patronale di Santa Maria Annunciata Santa Maria Annunciata kirik Chiesa di San Rocco Püha Rochuse kirik DiPI Online - Dizionario di Pronuncia Italiana (Vaadatud 16. november 2013) AA. VV., Dizionario di toponomastica. Storia e significato dei nomi geografici italiani, Milano, GARZANTI, 1996, p. 103. https://demo.istat.it/?l=it Koduleht (itaalia keeles)
Brunello

Brunello di Montalcino – punane Itaalia vein Brunello on itaalia mehenime Bruno deminutiiv. Marina Brunello – Itaalia maletaja Roberta Brunello – Itaalia maletaja Sabino Brunello – Itaalia maletaja Brunello – omavalitsusüksus Itaalias Varese provintsis Brunello – gaasimaardla Loode-Austraalias
Ennuse järv

Ennuse järv (ka Eenuse järv, Ennomõisa järv) on järv Valgamaal Tõrva vallas Möldre külas. Järve pindala on 5 ha ja kaldajoone pikkus 1102 meetrit. Ennuse järv keskkonnaportaalis Ennuse järv keskkonnaportaalis
E-majandus

Elektrooniline majandus ehk e-majandus on majandustegevus, mis põhineb digitaalsetel tehnoloogiatel. Lisaks tarkvara arendamisele ja müügile hõlmab see ka e-äri ja e-kaubandust. Makseid toodetud kaupade ja teenuste eest sooritatakse sageli e-rahaga. E-majanduse mõiste tekkis 20. sajandi viimasel kümnendil. Nicholas Negroponte kasutas aastal 1995 metafoori, et aatomitöötluselt minnakse üle bititöötlusele. Ta rääkis klassikaliste kaupade puudustest (kaal, tooraine, transport) ja uue majanduse kasust (kaupade massi puudumine, virtuaalne reaalsus, toorainet ei ole peaaegu vaja, momentne globaalne liikumine). Digitaalse majanduse suuruse hindamine on seotud erinevate raskustega ja on paljude vasturääkivuste põhjuseks. Mõned autorid jagavad e-majanduse kaheks osaks: "sirge" (äri internetis) ja "kaudne" (ühisettevõtete digitaalne tegevus). On laialdaselt omaks, et digitaalse majanduse kasv on tugev mõju kogu majandusele. Proovitakse hinnata selle sfääri mõju traditsioonilistele majandusharudele. Näiteks Boston Consulting Group räägib "4 muutuste lainete kohta, mis mõjuvad tarbekaupadele ja jaekaubandusele". Teised autorid arvavad, et konkurents muutub globaalsemaks ja intensiivsemaks digitaalse majanduse leviku tulemusena. Maailma rahvastiku kasvu ja ressursside mobiliseerimise tõttu, e-majandus ei piirdu e-kaubanduse ja äriteenustega, vaid mõjutab iga elu aspekti: tervishoid, haridus, e-pangandus ja muud. Arvestades massilist dokumentide ja kommunikatsioonide üleviimine digitaalse meediale, tundub loogiliseks riigiga suhtluse üleviimine elektroonilise platvormile. E-riik ja e-valitsus hakkavad olulise osa elektrooniliste toodete ja teenuste looma oma kodanikutele. Juba praegu võtavad valitsused meetmeid, et kiired digitaalsed seaded olid kodanikutele kättesaadavad. Näiteks, Austraalia rahvuslik lairibavõrk peab pakkuma kiirust 1 Gbit/s 93% Austraalia rahvastikust vanuses üle 10 aasta. E-riik E-kaubandus Infoühiskond Teadmisjuhtimine E-raha "Глоссарий.ru: Сетевая экономика". Originaali arhiivikoopia seisuga 23. november 2010. Vaadatud 16. detsembril 2013. "Nicholas Negroponte - Bits & Atoms - University of Phoenix". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. oktoober 2013. Vaadatud 16. detsembril 2013. http://www.census.gov/econ/estats/papers/umdigital.pdf When Measuring the Digital Economy, Measure the (Creative) Destruction Too | eaves.ca "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 2. aprill 2013. Vaadatud 16. detsembril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) "Arhiivikoopia" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 28. jaanuar 2013. Vaadatud 16. detsembril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) bcg.perspectives - Digital’s Disruption of Consumer Goods and Retail "What is the NBN? | NBN - National Broadband Network - Australia". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. jaanuar 2013. Vaadatud 16. detsembril 2013.
Sotsiaalne looderdamine

Sotsiaalne looderdamine on psühholoogias kasutatav mõiste, mis kirjeldab indiviidide produktiivsuse langust rühmas töötades. Seda peetakse rühmatöö puhul üheks enim takistavaks teguriks. Eri uurimuste tulemusel on leitud, et sotsiaalse looderdamise tõttu on rühma tulemused nõrgemad, kui sama suure hulga indiviidide tulemused kokku liidetuna. Üheks sotsiaalse looderdamise põhjuseks peetakse rühmas töötamise puhul esinevat vastutuse hajumise nähtust, kus ükski indiviid ei tunne end tulemuse eest vastutavana. Suurte rühmade puhul võib sotsiaalset looderdamist põhjustada ka indiviidide mulje, et nende panust ei peeta oluliseks. Siiski on tõestatud, et sotsiaalne looderdamine pole vältimatu. Parim võimalus sotsiaalse looderdamise vältimiseks või vähemalt selle vähendamiseks on luua rühmas töötamise puhul struktuur, mis võimaldab mõõta ja jälgida iga rühmaliikme individuaalset panust, misjuures peavad kõik rühmaliikmed sellest teadlikud olema. Esmakordselt leidis sotsiaalse looderdamise kohta tõendeid prantslane Max Ringelmann 1913. aastal. Ta viis läbi katse, kus osalejad pidid köit tõmbama nii tugevalt, kui nad jaksasid, ning samal ajal mõõtis köie teises otsas olev mõõteriist tõmbe tugevust. Katse viidi läbi individuaalselt ning kahe, kolme ja kaheksa kaupa. Ilmnes, et mida rohkem inimesi tõmbab köit, seda enam väheneb individuaalne panus. Kahekesi tõmmates rakendati 95% oma jõust, kolmekesi 85% ning kaheksakesi kõigest 49%. Sellest tegi Ringlemann järelduse, et indiviidide soorituse tase jääb rühmas töötades alla nende potentsiaali. Seda nähtust hakati nimetama Ringelmanni efektiks. Philip C. Mefoh, PhD & Chinonso L. Nwanosike. (2012). "Effects of group size and expectancy of reward on social loafing". IFE PsychologIA, 20(1), 229-240. Kravitz, D.A. and Martin, B. (1986). "Ringelmann rediscovered: The original article". Journal of Personality and Social Psychology, vol. 50, 936-941.
Kanuun

Kanuun (araabia قانون qānūn, mitmuses qawānīn; kreeka κανονάκι kanonaki; armeenia քանոն khanon; pärsia قانون qānūn; aserbaidžaani qanun; türgi kanun) on näppekeelpillide hulka kuuluv keelpill, mida kasutatakse Lähis-Ida, Kesk-Aasia ja Kagu-Euroopa muusikas. Pilli nimi tuleneb araabiakeelsest sõnast qānūn, mis tähendab 'seadust, normi, seaduspära', ning mis omakorda tuleneb vanakreeka sõnast κανών 'seadus'. Traditsiooniline kanuunimuusika põhineb araabia helilaadide maqām'ide süsteemil ning kompositsiooni- ja improvisatsioonitehnikal, milles kasutatakse araabia muusikale omaseid helikõrguseid, helimustreid ja viisiarendust. Kanuun meenutab kujult tsitrit ja eesti kannelt ning on ühest otsast pilli külgede suhtes põiki aheneva kõlakastiga. Kanuuni keeled on tõmmatud üle keeli hoidva roobi ning kinnitatud virblitele. Arvatakse, et kanuun on Vana-Egiptuse harfi järeltulija ning suguluses ka Vana-Kreeka psalteeriumi, dultsimeri ja meie kandlega. Santuur Habib Hassan Touma. The Music of the Arabs, p.38, 203, trans. Laurie Schwartz. Portland, Oregon: Amadeus Press, 1996. ISBN 0-931340-88-8 Farabi School Julien Jalal Eddine Weiss
Krapp

Krapp ( ka kolgats, lõkats, õitsikell, läänemurdes rõks, Saaremaal rapukas, lõunaeesti murretes lokk) on puust õõnestatud või lauakestest tehtud alt laienev karjakell, mille sisse oli heli tekitamiseks nööriga kinnitatud 1 või 2 kõra ehk tila. Samasuguseid krappe valmistati ka vaskplekist. Krapid pandi kaela hobustele, lehmadele ja lammastele, keda lasti metsakarjamaale. Krapid olid Euroopas laialt levinud ning eri piirkondades erisugused. Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Toimetanud Õie Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 75 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 100 Foto, krapp ERM-is
Kummut

Kummut on sahtlitega mööbliese, kus hoitakse näiteks pesu. Lääne-Euroopas hakati kummuteid kasutama rokokooajastul. Eestis hakkas kummut 19. sajandi lõpus asendama kasutusel olnud kirstu. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 103
Nyrok City

Nyrok City on 1993. aastal asutatud Tartu punkansambel, mille eestvedajateks on Roll Ja Edy. Kalevi Kaaviste (Edy) – vokaal, kitarr Peeter Männiksoo (PasaPets) – vokaal (alates 1994) Jaanus Kivaste (Kiwa) – basskitarr Roland Sutt (Roll) – trummid Pritz – vokaal(1993–94) Pamp – vokaal(1994) Edy – vokaal, kitarr Peeter Pask – vokaal Andrus Laansalu (Andreas Walden) – basskitarr Roland Sutt (Roll) – trummid Edy – vokaal, kitarr Peeter Pask – vokaal Karlis Kütt (Karlis) – basskitarr Roland Sutt (Roll) – trummid Alan Prosa (Consales)- kitarr Peeter Pask – vokaal Karlis Kütt (Karlis) – basskitarr Roland Sutt (Roll) – trummid Edy – vokaal, kitarr Anton – basskitarr Aimar T (aims) – kitarr Roland Sutt (Roll) – trummid Edy – vokaal, kitarr Mikk – vokaal, DJ Anton – kitarr Karlis Kraana – basskitarr, vokaal Roland Sutt (Roll) – trummid Edy – kitarr,laul Anton – kitarr Roll – trummid Siim – bass "Shit, Blood & Flowers" (1995) "LA HORRO PORRO" (1996) "Nylon" (2006) Nyrok City ametlik koduleht Nyrok City Eesti Ansamblite Andmebaasis
Kurikas

Kurikas (lõunaeesti murretes tõlv) on 15–30 cm pikkune lapik käepidemega nui, mida kasutati pesemisel jämedama ja määrdunud pesu tagumiseks. Seda tehti pesuküna otsa või pesulaua peal. Täkkekirjaga kaunistatud kurikaid kinkisid noormehed tütarlastele. Kurikast pikemat (50–100 cm) nuia nimetati vaalikurikaks. Pesupali Pesuküna Pesunui Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 105, 330 Eesti etnograafia sõnaraamat. 1996. Koostanud Arvi Ränk. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus. Lk 141 Kurikas Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Kõmbid

Kõmbid on kaks sirget puuteivast, mille alumisse otsa (teiba alt u 0,5 m kõrgusel) on kinnitatud puutükk. Kõmpidega saab käia nt pehmel pinnasel või madalas vees. kargud Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 109
Kõrvalusikas

Kõrvalusikas on väike metallist lusikat meenutav vahend, millega kõrvast eemaldati kõrvavaiku. Eesti talurahva seas kasutati kõrvalusikat vähe. Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Lk 110
Sloboda-Šargorodska

Sloboda-Šargorodska (ukraina keeles Слобода-Шаргородська) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Šargorodi rajoonis. Elanike arv on 2581. Pindala on 3,684 km². kabel.
Interregnum

Interregnum ehk Sede vacante ("vaba tool") tähistab roomakatoliku kirikus perioodi, mil diötseesi või osakiriku piiskopipositsioon on täitmata. Kõige sagedamini tarvitatakse seda terminit Rooma piiskopi ehk paavsti surma või tagasiastumise järel, mil kirikuvalitsuse ülesanded on üle kantud kardinalide kolleegiumile, ehkki nende tegevusvabadus on piiratud. ''Sede vacante'' perioodil tarvitab Püha Tool ka tavapärasest erineva kujundusega vappi ning samuti kujutatakse sel ajal vermitud meenemüntidel kiriku camerlengo sümboolikat. Sede vacante kestab ametlikult paavstitooli vabaks jäämisest kuni hetkeni, mil konklaav on uue paavsti valinud, mitte tema ametissepühitsemiseni. Konklaav toimub ainult juhul, kui paavst on surnud või tagasi astunud. Kahe ametiaja vahele jääval vakantsiperioodil (sede vacante 'tooli vakantne olles') valitseb katoliku kirikut ja Vatikani riiki camerlengo. Camerlengo volitused on võrreldes paavstiga palju piiratumad, sest ta ei tohi teha ühtki paavsti õiguspädevusse kuuluvat otsust. Sede vacante ajal katkestavad kardinalid tavaliste ametiülesannete täitmise, välja arvatud: Camerlengo Rooma kardinalvikaar Püha Peetruse basiilika kardinal-ülempreester Vatikani peavikaar Paavstlik ülemkohtunik Need viis kardinali moodustavad täiskogu, mis asub ette valmistama konklaavi. Kui mõni neist ametnikest ei saa näiteks tervislike põhjuste tõttu oma ametiülesandeid täita, määratakse tema asemele asetäitja, kes omab ametisse asumisel vastavaid volitusi. Koos eelpoolnimetatud ametnikega peavad kardinalid pärast paavsti surma ja enne konklaavi algust kas üld- või erikongregatsioone, kus otsustatakse detailideni matuse üksikasjade ja konklaavi alustamise kuupäeva üle.
Jaan Luts

Jaan Luts (21. september (vkj)/ 3. oktoober 1884, Vana-Kariste vald, Halliste kihelkond, Pärnumaa – 12. juuni 1943 Vosturallag, Sverdlovski oblast, Vene NFSV) oli Narva linnapea. Ta osales Vabadussõjas, pärast sõda töötas Riigikontrolli sõjaväeosakonnas. Jaan Luts oli Narva linnapea aastail 1924–1927, seejärel abilinnapea, 1930–1936 uuesti linnapea ja seejärel uuesti abilinnapea. Ta oli ka Kaitseliidu Narva maleva majanduspealiku abi. Ka osales Vabadussõjas ja seal hukkus teine Jaan Luts. Langenud sõjamehe mõistatus lahenes sada aastat hiljem (arhiiviversioon [1]), Postimees Eesti tuletõrje leksikon Eesti ohvitserid 1918-1940 Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Jaan Lust

Jaan Lust (22. november 1879 Valga vald, Valgamaa – 9. juuni 1942 Ussollag, Permi oblast) oli Narva linnapea aastail 1936–1940. Ta sooritas 1910. aastal Tartu ülikooli juures rohuteadlase eksami. Korporatsiooni Sakala liige. Aastail 1913–1919 oli ta apteegiomanik Osminas Oudova maakonnas, mille järel siirdus Narva. Aastatel 1930–1940 oli Lust ka Soome aukonsul Narvas. Ta valiti 8. augustil 1938 asutatud Eesti-Soome Ühingu Narva osakonna juhatuse esimeheks. 4. märtsil 1937 valiti Jaan Lust Narva vabatahtliku kodanliku õhukaitse ühingu esimeheks. Küüditati NKVD poolt Venemaale juunis 1941. 1936 Rootsi Põhjatähe orden "Jaan Lust Soome aukonsuliks Narvas". Kaja. 211. 10.09.1930. "Asutati Eesti-Soome Ühingu Narva osakond". Postimees. 213. 09.08.1938. Asutati kodanlik õhukaitseühing. Rahvaleht, 5. märts 1937, nr. 28, lk. 3. Lembit Lauri (21.09.1996). "Kirjutamata memuaare. Liidia Lust-Eenpalu" (audio). Eesti Raadio. Ohvitseride andmekogu
Austria Maria

Austria Maria (17. september 1505 Brüssel – 18. oktoober 1558 Cigalo) oli Ungari ja Böömimaa kuninga Lajos II abikaasa. Ta sündis Brüsselis Burgundia hertsogi Philipp Ilusa ja Kastiilia printsessi Juana tütrena. Ta kasvas üles Kastiilias, mille kuningaks tema isa 1505. aastal sai. Tema isapoolne vanaisa oli Saksa-Rooma keiser Maximilian I. Vanaema, Burgundia pärijanna Maria, oli juba surnud. Emapoolne vanaisa oli Aragóni kuningas Fernando II, vanaema aga Kastiilia kuninganna Isabel I. Tal olid vennad Ferdinand ja Karl ning õed Eleonore, Isabella ja Katharina. Juba enne aastaseks saamist kihlati Maria Ungari ja Böömimaa kuninga Ulászló II vanima pojaga (selleks hetkeks polnud Ulászlól veel ühtki poega), aga Maria vend Ferdinand kihlati Ulászló II tütre Annaga (mõlemad sündisid 1503). Ulászló poeg Lajos sündis 1506 ja sai kuningaks oma isa surma järel 1516. Nad abiellusid 13. jaanuaril 1522 Budapestis. Nende ühisportree on säilinud ja kummagi pulmarõivaid saab näha Ungari Rahvusmuuseumis. Maria oli Ungari ja Böömimaa kuninganna 4 aastat ja 7 kuud, kuni tema mees 29. augustil 1526 Mohácsi lahingus Suleiman Toreda juhitud Türgi vägede vastu lüüa sai ja põgenemisel Doonausse uppus. Lapsi neil ei olnud ja mõlemad troonid päris Lajosi õemees, Maria vend Ferdinand. Rohkem Maria ei abiellunud, kuid 1530 sai ta siiski uuesti valitsejaks. Tema isa õde Austria Margarete, Madalmaade asehaldur, suri ja Maria vend Karl määras Maria regendiks. Madalmaid valitses ta 1555. aastani, mil Karl määras tema asemele Savoia hertsogi Emanuele Filiberto. Maria suri 3 aastat hiljem Cigalos.
Lajos II

Lajos II ehk Ludvik II (1. juuli 1506 – 29. august 1526) oli vastavalt Ungari ja Böömimaa kuningas 1516. aastast kuni surmani. Ta kuulus Jagelloonide dünastiasse. Lajos oli Böömimaa ja Ungari kuninga Ulászló II (Vladislav II) poeg ning pärija. Vastavalt tema isa leppele Habsburgidega pidi ta abielluma Maria von Habsburgiga (lepe oli sõlmitud juba enne tema sündi), kes oli keiser Maximilian I pojatütar, ning tema õde Anna naituma Maria venna Ferdinandiga. 1516. aastal, kui Ulászló suri, sai kümneaastase Lajosi hooldajaks Maximilian, kes ta adopteeris. Kuid juba 1519. aastal keiser suri ning hooldusõigus läks Georg Hohenzollernile. Samuti oli tema regendiks Poola kuningas ja Lajosi onu Zygmunt I Vana. 1522 said topeltabielud teoks ning Lajos kuulutati täisealiseks. Üldiselt polnud ta kuigi osav valitseja ning eelistas aega veeta oma noore naise seltsis priisates või jahil käies. Kui türklased Suleiman Toreda juhatusel Ungarisse tungisid, asus noor kuningas oma vägede eesotsa ning viis nad Mohácsi lahingusse. See lõppes aga ungarlaste purustamisega, misjärel enamik riigist langes türklaste kätte. Lajosil õnnestus eluga pääseda, kuid taandumisel uppus ta Doonau lisajõkke. Tema laip leiti alles kahe kuu pärast. Pärast Lajosi surma algas Ungaris Ferdinandi ja János Zapolyai vahel võimuvõitlus kuningatiitli pärast, mis hõlbustas veelgi riigi Türgi kätte langemist. Ferdinandist sai Ungari kuningas, kuid ainult selle lääne- ja põhjaosas, enamikku riigist valitses Türgi vasallina Zapolyai.
Tagalõpuselised

Tagalõpuselised (Opisthobranchia) on rühm tigusid. Nimi "tagalõpuselised" viitab sellele, et nende tigude lõpused paiknevad südamest tagapool (taga paremal) (eeslõpuselistel aga südamest eespool). eeslõpuselised
Dolichophis schmidti

Dolichophis schmidti on maoliik. Varem on liiki Dolichophis schmidti klassifitseeritud Dolichopis jugularise alamliigina (Linnaeus, 1758). Alates 2004. aastast kuulub perekonda Dolichophis. Need maod elavad valdavalt Aserbaidžaanis, Gruusias, Kaukasuse piirkonnas, Põhja-Iraanis, Jordaanias, Türkmenistanis, Türgis ja Armeenias. Armeenias leidub seda liiki Širaki, Armaviri, Aragatsotni, Jerevanis,Kotajkhi, Ararati, Vajotsh Dzori, Sjunikhi maakonnas, Lori ja Tavuši maakonnas. [1], Veebiversioon (vaadatud 17.12.2013 (inglise keeles) TADEVOSYAN'S HERPETOLOGICAL RESOURCES (THR), Veebiversioon (vaadatud 18.12.2013) (inglise keeles) Sissekanne IUCN-is Sissekanne ReptileDB-s Sissekanne saidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Dolichophis schmidti seisuga 17.12.2013.
Eirenis

Eirenis (varasem nimetus ka eireenis, Eirenis) on maoperekond. Eirenise perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: Eirenis africana (Boulenger, 1914) Eirenis aurolineatus (Venzmer, 1919) Eirenis barani Schmidtler, 1988 Eirenis collaris (Ménétries, 1832) – kaeluseirenis Eirenis coronella (Schlegel, 1837) Eirenis coronelloides (Jan, 1862) Eirenis decemlineatus (Duméril, Bibron & Duméril, 1854) Eirenis eiselti Schmidtler & Schmidtler, 1978 Eirenis hakkariensis Schmidtler & Eiselt, 1991 Eirenis kermanensis Rajabizadeh, Schmidtler, Orlov & Soleimani, 2012 Eirenis levantinus Schmidtler, 1993 Eirenis lineomaculatus Schmidt, 1939 Eirenis medus (Chernov, 1940) Eirenis modestus (Martin, 1838) – vagur eirenis Eirenis occidentalis Rajabizadeh, Nagy, Adriaens, Avci, Masroor, Schmidtler, Nazarov, Esmaeili & Christiaens, 2015 Eirenis persicus (Anderson, 1872) – pärsia eirenis Eirenis punctatolineatus (Boettger, 1892) – armeenia eirenis Eirenis rechingeri Eiselt, 1971 Eirenis rothii Jan, 1863 Eirenis thospitis Schmidtler & Lanza, 1990. Nad elavad valdavalt Lõuna-Euroopas (Kreeka, Bulgaaria), Egiptuses, Sudaanis. Loomade elu 5:285. Peter Uetz & Jakob Hallermann, Eirenis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 17.12.2013) (inglise keeles) Peter Uetz & Jakob Hallermann, Eirenis Roomajate andmebaas veebiversioon (vaadatud 12.01.2015) (inglise keeles) Sissekanne ADW-s Sissekanne IUCN-is Sissekanne NCBI-s Sissekanne roomajate andmebaasis Sissekanne veebisaidil Wikispecies Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Eirenis seisuga 17.12.2013.