laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kanali kodeerimise teoreem

Kanali kodeerimise teoreem ehk Shannoni teoreem ehk Shannoni teine teoreem ehk informatsiooniteooria põhiteoreem on Claude Shannoni 1948. aastal sõnastatud teoreem, mille järgi on võimalik mis tahes mürataseme puhul mingi sidekanali kaudu informatsiooni teatud ülekandekiiruseni praktiliselt veatult edastada. Sidekanalis vältimatult esinev müra põhjustab diskreetse mäluta kanali sisendsignaali × ja väljundsignaali y vahel erinevusi. Suhteliselt kõrge müratasemega kanalis võib vigade esinemise tõenäosus tõusta suuruseni, kus näiteks 100 bitist võetakse vastu 99 bitti (1% kadusid). Näide: 1800 baiti × 8 = 18 000 bitti, seega 1% kadude puhul on 180 bitti viga jne, ehk mida rohkem edastatakse andmeid, seda suuremaks kujuneb kogu viga. Paljude rakenduste jaoks selline usaldusväärsustase on vastuvõetamatu. Nõutav vigade tõenäosus on 10 astmel –6 (1% puhul on see 10 astmel –2). Et asi nõuetele vastaks, kasutataksegi kanalikodeerimist, mille eesmärgiks on suurendada töökindlust kanalimürade suhtes. Kanalikodeerimine põhineb sisendandmete muundamises kanali sisendjärjestuseks ja kanali väljundjärjestuse tagasimuundamiseks väljundandmeteks nii, et kanali müra toime andmetele oleks minimaalne. Saatepoolel muundab saadetud andmed kanali sisendjärjestuseks kanalikooder ja pöördoperatsiooni vastuvõtjas teeb kanalidekooder. Kooder reguleerib järjestuse liiasust nii, et allika sümbolid saaksid vastuvõtjas taastada nii täpselt kui võimalik. Digitaalne ehitusskeem: SAATJA(diskreetne mäluta allikas) -> kanalikooder ----->kanalidekooder -> VASTUVÕTJA Kanali kodeerimise teoreem on üks informatsiooniteooria tähtsamaid tulemusi. Teoreem määrab ära kanali läbilaskevõime, kui põhimõttelise kiiruse piiri, millega võimalik edastada sõnumeid läbi diskreetse mäluta kanali suhteliselt väikese vigade arvuga. Kanalikodeerimisteoreem ei osuta, kuidas sellist head koodi moodustada, vaid näitab, et sellise koodi moodustamine on võimalik teoreemis toodud tingimuste täitmise korral. Kanali läbilaskevõime
Kanali läbilaskevõime

e.Shannoni 3. teoreem Telekommunikatsioonis iseloomustatakse kanaleid läbilaskevõimega.Allika lähteandmete täpseks taastamiseks vastuvõtjas on nõutav,et keskmine sümbolivigade tõenäosus oleks suhteliselt väike.Oluline on küsimus:kas on olemas selline piisava keerukusega konalikodeerimis skeemi,mille korral allika sõnumi bitivea tõenäosus on väiksem ükskõik millisest etteantud positiivsest arvust.(st.nii väike kui soovime ja kanalikodeerimis skeem jääb efektiivseks ehk kooditegur ei muutu liiga väikeseks). Vastuse eeltoodud olulisele küsimusele annab Shannoni 2. teoreem : Kanali läbilaskevõime vaatlemisel tuleb kindlasti arvestada ka ajaga.Kujutame,et diskreetse mäluta allika väljundtähestik ja entroopia suuruseks on mingi bittide arv sümboli kohta. Eeldame et allikas väljastab ühe sümboli sekundi jooksul,seega allika keskmine informatsiooni väljastamise kiirus on bitti/sekundis. Diskreetse mäluta kanali läbilaskevõime on määratd suurusega x bitti ühe kanali kasutamiskorra kohta. Eeldame et kanalit kasutame üks kord ajavahemiku jooksul (sekundi) ja saame kanali läbilaskevõime suuruseks ajaühikus x bitti/sekundis(ajavahemik).
Avatud süsteemide sidumise arhitektuur

Avatud süsteemide sidumise arhitektuur (inglise keeles Open Systems Interconnection model, OSI model) on ISO ja ITU-T koostöös 1977. aastal valminud andmesideprotokollide kontseptuaalne mudel (OSI-mudel). Seda hallatakse standardiga ISO/IEC 7498. OSI-baasmudel (ka OSI-raammudel) on seitsmekihilise arhitektuuriga ning see annab loogilise struktuuri konkreetsetele andmesidevõrkude standarditele. OSI-baasmudeli kohaselt jagatakse sõnumi edastamiseks vajaminevad funktsioonid 7 kihi vahel. Iga kiht suhtleb otseselt vaid naaberkihtidega ja madalamate kihtide kaudu ühenduspartneri sama kihiga. Iga kiht täidab ühte osa tervikust. OSI-projekt lõpetati 1996. aastal. Praegu kasutatakse seda mudelit õppevahendina andmesidevõrkude tööpõhimõtete tundma õppimiseks. Füüsiline kiht ühendab seadme meediumiga (edastuskeskkonnaga) ja edastab andmed füüsilise bitijadana. Kanalikiht ehk lülikiht ehk andmelülikiht (data link layer) jagab andmepaketid enne füüsilisse kihti saatmist kaadriteks ning võtab füüsilisest kihist vastu kinnituskaadreid (kaadreid, mis vastuvõtupool veakontrolliks tagasi saadab), teostab veakontrolli ning vea avastamise korral edastab kaadri uuesti. See omakorda jaguneb kaheks alamkihiks: a) ülemine loogilise lüli reguleerimiskiht (LLC) tagab universaalse liidese kanalite vahetuseks võrgukihiga; b) alumine meediapääsu reguleerimiskiht (MAC), mille ülesandeks on adresseerimine ja kanalipöörduse juhtimine. Võrgukiht kontrollib sõnumite marsruutimist võrgus. Levinuim võrgukihi protokoll on IP. Transpordikiht korraldab sõnumite transporti (TCP). Seansikiht korraldab dialoogi kahe jaama vahel ja teisendab nimesid ja aadresse. Esitluskiht määrab andmete edastusviise ja tegeleb kodeerimise/dekodeerimisega. Rakenduskiht suhtleb teenuseid kasutatavate rakendusprotsessidega (nt elektronposti klient). Arvutivõrkude algusaegadel (1970. aastad) oli igal suuremal arvutitootjal ka oma arvutivõrgu protokoll: DIX – Digital/Intel/Xerox, PARC-is loodi ka Ethernet DNA (Digital Network Architecture) Digital Equipmentil SNA (System Network Architecture) IBM-il. CYCLADES Need protokollid ei olnud ühilduvad ja võrgus said koos töötada vaid ühe tootja arvutid. Eeltoodud probleemi lahendamiseks alustas Rahvusvaheline Standardiorganisatsioon ISO 1977. aastal mudeli loomist, mis võimaldaks erinevate tootjate seadmetel töötada koos ühes arvutivõrgus. 1983 tutvustas ISO töö tulemust, OSI raammudelit – avatud süsteemide ühendamise mudelit. e-Teatmik (vaadatud 03.09.2012)
Konvolutsioonkood

Konvolutsioonkood on telekommunikatsioonis veaparanduskoodi tüüp signaali ja müra suhte parandamiseks. Konvolutsioon-kooder töötleb saabuvaid sõnumijärjestusi pideva jadana.Konvolutsioonkood kahendsümbolite kooder kiirusega 1/n bitti sümboli kohta on vaadeldav lõpliku automaadina,mis koosneb M-järgulistest nihkeregistritest etteantud ühendusega moodul-2 summaatorite kaudu ja multiplekserist,mis muundab summaatorite (liitjate) väljundid järjestikkoodideks.(seega vastuvõtjas muundab demultipleksor vastupidiseks tagasi,vastupidises järjekorras).
Soovõhk

Soovõhk (Calla palustris) on võhaliste sugukonda kuuluva soovõha perekonna ainus liik. Soovõha lähimad sugulased on troopilises Aafrikas kasvavad perekonda kalla (Zantedeschia) kuuluvad liigid. Taim on levinud jahedama kliimaga põhjapoolkera aladel: teda kasvab nii Kesk-, Lääne- kui ka Põhja-Euroopas, samuti Aasia ja Ameerika põhjaosas (Alaskal ja Kanadas). Soovõhk kasvab soodes ja tiikides ning veekogude kallastel. Teda kasutatakse maastikukujunduses ja kasvatatakse ilutaimena. Taime vars on 10–40 cm pikk. Lehed on ümarad kuni südajad, 6–12 cm pikad ja 4–12 cm laiad ning 10–20 cm pikkuse leherootsu otsas. Lehed paiknevad vahelduvalt, on sileda serva ja terava tipuga. Lehed on tipust ererohelised ja varre poolt kahvatumad. Arvukad leherood algavad kõik leherootsu juurest, kulgevad sealt igas suunas, koolduvad keskmise rooga paralleelseks ja edasi keskse roo suunas. Õied on väikesed, kuni 1 cm läbimõõdus, ühesoolised ja tublisti redutseerunud, nimelt kattelehtedeta ja kroonlehtedeta. Tolmukaid on 6. Õisikuks on 4–6 cm pikkune rohekaskollane tõlvik. Õisikut ümbritseb otsast terav valge kandeleht, mis täidab nii kroonlehe kui kattelehe ülesandeid. Pärast õitsemist muutub kandeleht roheliseks ja hakkab fotosünteesis osalema. Õitsemisaeg on maist juunini. Vili on punane silindriline marjakobar. Marjad on väikesed, 6–8 mm läbimõõdus ja küpsevad umbes kuu aja jooksul pärast õitsemist. Igas marjas on mitu seemet. Valmimata vili Valminud vilikond Aabla rabas Risoom on roheline, roomav, paljas ja paks. Risoom haruneb ja moodustab lisajuuri. Taim talvitub risoomis. Nii taim kui marjad on mürgised, sest sisaldavad palju oblikhapet. Taime risoom sisaldab tärklist ja on siiski söödav pärast kuivatamist, jahvatamist, leotamist ja keetmist. Rahvameditsiinis kasutatakse soovõha risoomi leotist maohammustuse korral. Soovõhk oli 1988 Saksamaa aasta lill. Soovõhk andmebaasis eElurikkus
Soovõhk (perekond)

Soovõhk (Calla) õistaimede perekond võhaliste sugukonnast, kuhu kuulub üks liik – soovõhk (Calla palustris).
Lisette Kampus

Lisette Kampus (sündinud 21. märtsil 1984) Tallinnas) on eesti seksuaalvähemuste liikumise aktivist. Lisette Kampus on olnud üks tänapäeva Eesti seksuaalvähemuste liikumise liidreid. Ta on tegelenud selliste küsimustega nagu samasooliste partnerite võrdsed õigused, erineva seksuaalse sättumusega inimeste positsioon ühiskonnas, nende õiguste kaitse ning sallimatuse ja diskrimineerimise vastu võitlemine Eestis. Aastatel 2005–2007 elas Kampus Poolas Varssavis ning töötas sealse suurima seksuaalvähemuste õiguste organisatsiooni Kampania Przeciw Homofobii juures Euroopa Liidu koordinaatorina. Alates aastast 2006 on ta üle-euroopalise Brüsselis asuva seksuaalvähemuste katusorganisatsiooni ILGA-Europe juhatuse liige. Aastatel 2004–2007 oli ta Tallinn Pride'i (iga-aastane seksuaalvähemuste õiguste toetuseks korraldatav festival) korraldaja ning pressiesindaja. Kampus oli aastatel 2006–2011 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. Alates 2008. aastast töötas ta SDE sisekommunikatsiooni juhina, nõustades erakonna juhtpoliitikuid. Lisette Kampus on töötanud näiteks koos Jüri Pihli, Katrin Saksa ja Sven Mikseriga, kuuludes viimase lähimate toetajate sekka erakonna juhi valimistel 2010. aastal. Ta on näitleja Mart Kampuse ja Tallinn – Euroopa roheline pealinn 2023 juhi Krista Kampuse (sünd. 9. augustil 1962) tütar. 2007. aastal nimetati Lisette Kampus üheks aasta vabatahtlikuks. "Ma ei taha abielluda, tahan perekonda", Eesti Päevaleht, 4. jaanuar 2006 Kristina Tamberg, "Homonädal pakub paraadi ja perepiknikut", Sakala, 11. august 2006 "Tunnistades neid, kes on erinevad", Postimees, 9. oktoober 2006 "Nüüd oleme valmis", Delfi.ee, 23. mai 2007 "Sallimatusel on väga vali hääl", Eesti Päevaleht, 13. juuni 2007 "Võrdse kohtlemise pidu", Delfi.ee, 17. juuli 2007 "Kohvik loobus geiaktivisti näitusest", Postimees, 27. juuli 2007 "Ka üks kivi ükskõik kelle pihta on palju", Põhjarannik, 11. august 2008 "Inforegister". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. veebruar 2019.
Rootsi leiutajate loend

Rootsi leiutajate loend loetleb Rootsi leiutajaid. Gustaf Dalén Gustaf de Laval Abraham Niclas Edelcrantz Rune Elmqvist John Ericsson Lars Magnus Ericsson Boris Hagelin Victor Hasselblad Helmut Hertz Carl Edvard Johansson Johan Petter Johansson Håkan Lans Frans Lindqvist Birger Ljungström Carl Munters Alfred Nobel Carl Nyberg Gustaf Erik Pasch Baltzar von Platen Christopher Polhem Theodor Svedberg Arne Tiselius Erik Wallenberg Jonas Wenström Sven Wingquist
Beverley Mitchell

Beverley Ann Mitchell (sündinud 22. jaanuaril 1981) on USA laulja ja näitleja. Beverley Mitchell oli Lucy Camdeni osatäitja telesarjas "Seitsmes taevas". Samuti mängis ta 2005. aasta filmis "Saag II". Aastal 2007 andis ta välja albumi "Beverley Mitchell" Beverley Mitchell andmekogus IMDb (inglise)
Bengt Samuelsson

Bengt Ingemar Samuelsson (21. mail 1934 Halmstad – 7. juuli 2024) oli rootsi biokeemik, Nobeli auhinna laureaat. 1982. aastal pälvis ta oma prostaglandiinidega seotud avastuste eest Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. Alates 1993. aastast oli Samuelsson Nobeli sihtasutuse esimees. 1981 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks 1982 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia välisliikmeks 1984 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks 1990 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks 1997 – valiti USA Meditsiiniakadeemia välisliikmeks
Brisingr

"Brisingr" on USA kirjaniku Christopher Paolini sarja "Pärand" kolmas romaan. See avaldati septembris 2008. Eesti keeles ilmus raamat 24. aprillil 2009. Algselt triloogiana kavandatud sarjas on autori sõnul oodata siiski ka neljandat osa, kus senised sündmused leiavad lahenduse. Viimane vaba ratsanik ja tema säravsinine lohe Saphira pääsevad Leegitsevate Väljade lahingust Impeeriumi vägede ja kuningas Galbatorixi uue Ratsaniku Murtaghi ja punase lohe Astla vastu hädavaevu eluga. Murtaghis jätkub halastust ja ta laseb neil minna. Aga sellega ei ole Ratsaniku ja lohe võitlused lõppenud. Eragon avastab, et on andnud liiga palju lubadusi,mida ta võib-olla ei suudagi pidada. Ta tõotas oma nõole Roranile, et aitab vabastada tolle kallima Katrina Helgrindi sügavustest. Ta lubas päkapikk Orikile, et maksab kätte päkapikkude kuningas Hrothgari surma eest. Ta vandus vardjate juhile Nasudale igavest truudust. Ta lubas, et maksab kätte Bromi ja onu Garrow' surma eest. Ta lubas... Kui Vardjate ja Surda kuningas Orrini sõjavägi jõuab Impeeriumi aladele, on neid ähvardavad ohud kasvanud. Kuningas saadab nende vastu jõud, mille sarnaseid ei ole Alagaesias varem nähtud. Vardjatel, päkapikkudel ja haldjatel on kätte jõudnud aeg astuda ühes koos ühise vaenlase vastu, kui nad tahavad elada vabana Galbatorixi ikkest. "Eragon" "Vanem" "Brisingr"
Theodor Svedberg

Theodor Svedberg (30. august 1884 – 25. veebruar 1971) oli rootsi keemik, Nobeli auhinna laureaat. Ta tõestas katseliselt Albert Einsteini ja Marian Smoluchowski loodud Browni liikumise teooria ning leiutas ultratsentrifuugi, mida kasutas proteiinide üksteisest eraldamiseks. Ta andis kaaluka panuse valkude füüsika ja keemia arengusse, näiteks tegeles ta molekulide mõõtmete ja kuju väljaselgitamise ja elektroforeesiga. 1926. aastal pälvis ta Nobeli keemiaauhinna kolloidide uurimise eest. Ta lõpetas 1907. aastal Uppsala ülikooli ja töötas aastakümneid sealsamas. 1949. aastast oli ta tuumakeemiaga tegeleva G. Verneri instituudi direktor. 1941 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks 1966 – valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia välisliikmeks Theodor Svedbergi järgi on nimetatud settekiiruse mõõtühik svedberg – ajaühik, mis võrdub 10−13 sekundiga. Sissekanne Nobeli Fondi kodulehel Sissekanne Nobeli Fondi kodulehel (inglise keeles)
Elusolend

Elusolendi all mõeldakse bioloogias mis tahes organismi, sealhulgas näiteks taimi ja seeni. Tavaarusaama järgi jäävad viimased elusolendite seast välja, kuigi ei eitata, et nad on elus. Grammatikud arvavad elusolenditeks kõik need, kelle kohta saab öelda "kes". Bioloogid kalduvadki ütlema kõigi elusolendite kohta "kes", seevastu tavaarusaam nõuab Aristotelese mõistestikus animaalse ehk loomse hinge olemasolu (see avaldub tajus ja tahtlikus kulgemises). Elusolendi mõiste alla mahuvad ka näiteks muinasjututegelased, kes on inimese või looma moodi (neil on keha). Põhimõtteliselt võib elusolenditeks nimetada ka vaimolendeid, sest nad on elus ja nad on olendid (sellistena võidakse mõista näiteks ingleid ja Jumalat). elu elusloodus
Rune Elmqvist

Rune Elmqvist (1. detsember 1906 – 15. detsember 1996) oli rootsi arst, insener ja leiutaja, kes leiutas 1958 väikesemõõtmelise patareitoitega südamerütmuri. 1948. aastal leiutas Elmqvist tindikirjuti (mingografi), mis saab registreerida kiiresti muutuvaid füsioloogilisi protsesse. Seadet kasutatakse muuhulgas EKG-aparaatide valmistamisel.
Jõgitakjalised

Jõgitakjalised (Sparganiaceae) on endine õistaimede sugukond kõrreliselaadsete seltsist. Cronquisti süsteemi järgi kuulus sugukond Commelinidae alamklassi seltsis Typhales. APG II süsteem (2003) paigutas jõgitakjalised eraldi sugukonnana seltsi kõrreliselaadsed Poales. Uusimad fülogeneetilised uuringud näitavad, et jõgitakjalised on lähedases suguluses hundinuiaga ning APG III süsteem (2009) liitis nad sugukonnaga hundinuialised Typhaceae kõrreliselaadsete Poales seltsis. Sugukonda kuulub ainult üks perekond – jõgitakjas (Sparganium), milles on üle paarikümne liigi. Jõgitakjalised kasvavad märgadel aladel, näiteks veekogude kallastel ja soistes paikades.
John Ericsson

John Ericsson (rootsi Johan Eriksson; 31. juuli 1803 Långbanshyttan – 8. märts 1889 New York) oli rootsi päritolu Ameerika Ühendriikide leiutaja ja insener. John Ericssoni tehnika-alane andekus ilmnes varakult. 1826. aastal sõitis ta Inglismaale, kus ehitas auruveduri Novelty, mis võistles George Stephensoni Rocketiga. Ta konstrueeris ka kuumaõhuseadmeid, päikesepatareisid jms, kuid tema tähtsaimaks leiutiseks sai laevapropeller. Suurima kuulsuse teenis Ericsson aga soomuslaevaga Monitor, mis võitles 1862. aasta Ameerika kodusõjas lõunaosariikide Virginia vastu. Maailma ainukest tänini säilinud monitori Sölve võib näha Göteborgi meremuuseumis. John Ericssoni memoriaal Washingtonis John Ericsson Society, New York John Ericsson at National Inventors Hall of Fame Monitori muuseum
Lars Magnus Ericsson

Lars Magnus Ericsson (5. mai 1846 Värmskog – 17. detsember 1926 Botkyrka) oli rootsi leiutaja ja ettevõtja, Ericssoni asutaja. Lars Magnus kasvas üles väikeses Vegerboli külas Karlstadi lähedal. Kui ta oli 12-aastane, suri tema isa ja poiss pidi kaevurina tööle hakkama. 1867 oli ta kogunud piisavalt raha, et kodukülast lahkuda ja Stockholmi minna. Seal töötas ta kuus aastat ettevõttes Öllers & Co., mis peamiselt tootis seadmeid telegraafide jaoks. Ta näitas ennast andekana ning sellepärast sai ta kaks riiklikku stipendiumi, et aastatel 1872–1875 välismaal tööriistade valmistamist õppida. Üks ettevõtteist, kus ta töötas, oli Siemens & Halske. Ericsson asutas 1876 koos sõbra Carl Johan Anderssoniga Stockholmi kesklinnas väikese töökoja, kus asus Belli ja Siemensi aparaate eeskujuks võttes telefone tootma. See oli tegelikult endine köök pindalaga 13 m². Sellest ettevõttest kasvas välja Telefonaktiebolaget L.M. Ericsson. Telefonide tootmist alustati 1878, kuid oluline kasv algas alles 1883, kui algas koostöö Henrik Tore Cedergreniga. Ericsson oli eelkõige suurepärane ettevõtte juht, kuid ta tegi ka hulga täiustusi tolleaegsetele telefonidele, ehitas kommutaatoreid ja paigaldas telefonivõrke. Ettevõtte tegevus äratas rahvusvahelist tähelepanu ning juba 1890. aastatel asutas LM Ericsson hulga tütarettevõtteid välismaal. Aastal 1900, 54-aastaselt loobus Ericsson oma ettevõttes töötamast. Ta hoidis selle aktsiaid aastani 1905 ja müüs siis need kõik maha. Ericsson oli väga vähenõudlik ja tagasihoidlik mees, kes vältis tähelepanu ning isegi oma hauaplatsi palus ta tähistamata jätta. Ta vältis igasugust avalikku tähelepanu ega tahtnud enda jumaldamist. Sellegipoolest austasid töötajad Ericssoni sügavalt. Äris oli Ericsson umbusklik ja ettevaatlik. Patentidest ta väga ei hoolinud. Paljud tema tooted ja leiutised jäänuks olemata, kui Ericsson tollaseid patendiseadusi täpselt täitnuks või kui nende täitmist oleks rangelt kontrollitud. Sellepärast ta eriti ei hoolinud, kui norralased tema telefone kopeerima hakkasid: ta ise oli ju need suuresti Siemensilt kopeerinud. Alguses ei uskunud Ericsson, et telefonidele on massturgu. Ta pidas neid pelgalt rikaste mänguasjadeks. Siiski elas ta piisavalt kaua, et näha telefonide muutumist masskaubaks.
J. D. Sumner

J. D. Sumner (õieti John Daniel Sumner; 19. november 1924 Lakeland, Florida osariik – 16. november 1998 Myrtle Beach, Lõuna-Carolina osariik) oli USA gospelilaulja. Koos Stamps Quartetiga oli ta Elvis Presley taustalaulja aastatel 1971–1977. Aastal 1983 tunnistati ta "Guinnessi rekordite raamatus" kõige madalama inimese tekitatud ja helikandjale salvestatud noodi tekitajaks. Selle rekordi on hiljem ületanud Dan Britton ning praegune rekordiomanik Tim Storms. Foto
Carl Edvard Johansson

Carl Edvard Johansson (1864–1943) oli rootsi insener ja leiutaja. Ta tegeles põhiliselt tööriistade konstrueerimisega ning sai rahvasuus nimeks Mõõdu-Johansson. Eskilstuna relvatehases töötades avastas Johansson, et kasutatavad kaliibrid ei taga piisavalt täpseid mõõtmeid ning otsustas ise nende valmistamise käsile võtta. Tema 1901. aastal loodud kaliibrite tolerants oli tuhandik millimeetrit ning 1907. aastal taotles ta patenti veelgi täpsematele kaliibritele. Johanssoni kaliibritel oli oluline roll nii rootsi kui ka kogu maailma masinatööstuses, eriti Ameerika autotööstuses. 1918. aastal asutas Johansson oma mõõtevahendeid tootva ettevõtte Ameerika Ühendriikides. Ettevõte sattus aga peagi majandusraskustesse ning Henry Ford omandas selle koos kõigi õigustega mõõtevahendeid toota. Ka Johansson ise asus tööle Ford Motor Companys, kus töötas 12 aastat, seejärel aga pöördus lõplikult Rootsi tagasi. CE Johansson
Johan Petter Johansson

Johan Petter Johansson (12. detsember 1853 Vårgårda – 25. august 1943) oli rootsi leiutaja ja tööstur. Johansson töötas montöörina ning pidi pidevalt kaasas tassima suurt hulka võtmeid eri suuruses poltide ja mutrite keeramiseks. 1888 konstrueeris ta universaalsed torutangid ja 1892 tellitava mutrivõtme. Ta asutas ettevõtte, mis hiljem sai nimeks Bahco. Sandvik Bahco on tootnud üle 100 miljoni tellitava mutrivõtme. Maailmas toodetakse aastas ligikaudu 40 miljonit Johanssoni mudeli järgi valmistatud tellitavat võtit. Johansson tegi kokku 118 leiutist, millest paljud said maailmakuulsaks ja on tootmises tänapäevani. Johanssoni muuseum
Birger Ljungström

Birger Ljungström (1872–1948) oli rootsi insener, leiutaja ja tööstur. 16-aastaselt ehitas ta jalgratta, millel olid vabajooksuga rattad ja tagarattapidur. Esimene katseeksemplar valmis 1892, seejärel läks jalgratas seeriatootmisse Svea nime all. Birger tegi palju koostööd oma venna Fredrik Ljungströmiga (1875–1964), koos leiutati uut tüüpi aurukatlad ja auruturbiin, Ljungströmsturbinen (patent 1894). Teised tähtsad leiutised olid turbiinvedur ja õhueelsoojendi. Ljungströmi õhueelsoojendi märgiti ameerika inseneriorganisatsiooni ASME poolt ära ühe kõigi aegade tähtsama mehaanikaleiutisena. Tegemist on soojusvahetiga, mis parandab aurukatla kasutegurit, kasutades heitgaaside kuumust siseneva õhu soojendamiseks. Nüüdisajal on maailmas kasutusel üle 20 000 õhueelsoojendi. Tehnikamuuseum
Gustaf Erik Pasch

Gustaf Erik Pasch (kuni 1806 Berggren, 3. september 1788 Norrköping – 6. september 1862) oli rootsi keemik ja leiutaja. Pasch rajas koos Johan Edvard Lundströmi (1815–88) ja Alexander Lagermaniga (1836–1904) aluse rootsi tuletikutööstusele. 1844 sai Pasch patendi ohutule tuletikule, kus senikasutatud eluohtlik valge fosfor oli asendatud punase fosforiga, mis tikuotsa asemel paiknes tikutoosi küljel. 1845 asutas Lundström koos oma vennaga tuletikuvabriku, kus hakkas tootma ja täiustama Paschi leiutist. 1864 ehitas Lagerman esimese automaatse tuletikumasina, mis tegi võimalikuks tikkude masstootmise. Tema kombineeritud liin tootis nii tuletikke kui tikutoose ning pakkis tikud toosidesse.
Frans Lindqvist

Frans Wilhelm Lindqvist (16. märts 1892 – 17. september 1931) oli rootsi leiutaja. Lindqvist sündis Västergötlandis, kuid kolis juba noorena elama Stockholmi, kus asus tööle firmas AB Separator. Koos oma vennaga leiutas ta petrooleumpõleti, mis patenteeriti 1880. aastate lõpus. Uus põleti ei tahmanud ega suitsenud, sest enne põletisse jõudmist kütus aurustati. Lindqvist nimetas oma toote priimuseks; selle järgi sai nime ka tema väikefirma Primus. Koos Johan Svenssoniga hakati priimuseid 1892. aastal tööstuslikult tootma. Müügiedule nii Rootsis kui ka välismaal aitas kaasa ärimees B. A. Hjorti panus, kellele kuulus Primuse (ja ka näiteks tellitava mutrivõtme) müügi ainuõigus kogu maailmas. 1910. aastatel toodeti aastas üle poole miljoni priimuse. Kokku toodeti Lindqvisti loodud mudelit umbes 50 miljonit. 1930. aastal töötas tema Stockholmi tehases üle 500 inimese.
Carl Nyberg

Carl Richard Nyberg (28. mai 1858 Arboga – 1939) oli rootsi leiutaja, tööstur ja lennunduspioneer. 1881. aastal leiutas Nyberg leeklambi. Ta oli tuntud ka kui lennunduspioneer, kelle katsed aurumootoriga lennukiga naabritele palju nalja tegid. Ta täiustas muuhulgas ka aurumasinaid, lennukeid, laevapropellereid ja paljusid teisi seadmeid. Rootsi Instituudi infoportaal
Baltzar von Platen

Baltzar von Platen (24. veebruar 1898 Malmö – 1984) oli rootsi leiutaja. Von Platen ehitas 1921. aastal koos Carl Muntersiga liikuvate osadeta külmkapi ning osales aastal 1953 maailma esimeste sünteetiliste teemantide valmistamisel. The Gas Model Refrigerator
Carl Munters

Carl Georg Munters (22. märts 1897 Dala-Järna – 1989) oli rootsi leiutaja. Munters ehitas 1921. aastal koos Baltzar von Plateniga esimese liikuvate osadeta külmkapi. Surres kuulus Muntersile üle 1000 patendi. Rootsi Instituudi infoportaal