laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Purjetaja (ajaleht)

Purjetaja oli Eesti Jahtklubide Liidu ajaleht, mis ilmus aastail 1989–1995. Aastal 1993 muudeti see Hommikulehe vaheleheks. Asutaja ja esimene toimetaja oli Leonid Parašin, alates 1992. aastast oli toimetaja Peeter Leola. Nii erialaste kui ka üldhuvitavate artiklite kõrval ilmus Purjetajas võistlusprotokolle ja edetabeleid. Raamatukogude ühiskataloog Ester Purjetajate leht tuule peal. Meremees, 6. juuni 1995
Kvindiring

Kvindiring on muusikateoreetiline skeem, mis kirjeldab helide ja helistike omavahelisi suhteid. Kvindiring põhineb seaduspärasusel, et mistahes helist (noodist) puhta kvindi kaupa üles- või allapoole liikudes jõutakse pärast kõikide teiste nootide läbimist enharmooniliselt sama noodi (heli) juurde tagasi. Ringi parempoolsel küljel suureneb helistiku dieeside arv; vasakpoolsel küljel suureneb bemollide arv. Kvindiring näitab ära ka uute võtmemärkide ilmumise ning nende paiknemise järjekorra noodikirjas noodivõtme järel: esimene diees (võtmemärk) on F, millele järgneb C, G, D jne. Bemollide poole liikudes: B, E, A, D jne. Kõrvuti asuvad helistikud erinevad omavahel ühe võtmemärgi võrra ning on sugulashelistikud. Päripäeva (dieeside poole) liikudes on järgmine helistik eelmise helistiku dominant(helistik); vastupäeva (bemollide poole) liikudes on järgmine helistik eelmise helistiku subdominant(helistik). Vastaskülgedel paiknevad helide (nootide) omavaheline intervall on suurendatud kvart (tritoon).
Mihkel Simmo

Mihkel Theodor Simmo (2. september 1922 Tori vald – 13. aprill 2017 Stockholm[viide?]) oli eesti sõjaväelane ja luuraja, üks Erna salga liikmetest. 1998 – Kotkaristi III klassi teenetemärk Noormets, Tiit (2010) Täiendusi "Erna" luuregrupi ajaloole. Tuna 4[alaline kõdulink], lk. 93. Telegrafisti päevik lehel Erna.ee
Manivalde Lubi

Manivalde Kornelius Lubi (9. detsember 1901 Võru – 3. jaanuar 1976) oli eesti keelemees ja õpetaja. Temalt pärinevad sõnad: hõivama hõlvama küülik (1932) olme raal (viitega Ivar Kullile) Olev Remsu. Maha arvuti, elagu teabur. arileht.ee, 13. märts 1997 Manivalde Lubi. Emakeele Seltsi aastaraamat VII, 1961, lk 238–239 V. Muhel. Manivalde Lubi 70. Edasi, 9. detsember 1971, lk 4 Henn Saari. Manivalde Lubi. Emakeele Seltsi aastaraamat 17, 1971, lk 228–229 Manivalde Lubi. Keel ja Kirjandus, 1976, nr 4, lk 276. Rein Kull. Manivalde Lubi. Emakeele Seltsi aastaraamat 22, 1976 (1977), lk 223–225 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Haud Tartu Pauluse kalmistul
Star Alliance

Star Alliance on maailma suurim, 1997. aastal loodud lennufirmade ühendus. Ühenduse embleemil on kujutatud viis selle asutanud lennufirmat. Need on Air Canada, Lufthansa, Scandinavian Airlines, Thai Airways International ja United Airlines. Star Alliance'il oli 2020. aastal 26 liiget. Ühenduse peakontor asub Frankfurdis Saksamaal. Päeva jooksul lennatakse Star Alliance'i lennukiga rohkem kui 21 400 reisi maailmas. 2020. aastal oli Star Alliance'i reisijate koguvoog 762 miljonit inimest. Lennufirmade ühendus on partnerlusleping mitme vedaja vahel. Esialgu on see vajalik firmadele selleks, et vähendada kulu ja optimeerida teenuseid. Kõige lihtsam näide on see, et lennufirmad saavad pakkuda keerulisemat marsruuti, sest marsruudi eri osi teostavad partnerid alliansist. Sellistel tingimustel pole lennufirmal vaja osta rohkem lennukeid, sest nad saavad kasutada teiste firmade omi. Püsikliendiprogramm integreerib reisijate püsikliendiprogramme. See võimaldab ükskõik millise alliansi lennuettevõtte boonusprogrammi liikmel koguda miile ja kasutada neid teiste alliansi lennufirmade lendudel. Koostöös arendatakse infotehnoloogiat. Alliansi lennufirmade sõiduplaanid on maksimaalselt ühtlustatud, nii et transiitreisijad kulutavad ümberistumistele vähem aega. Äriklassi reisijatel on samal tasemel teenused kõigis lennujaamades. Lennundusliidu liikmed kasutavad ühiseid tegevusvõimalusi, ühiseid broneerimissüsteeme, ühist personali ja ostavad koos seadmeid. Alliansi liikmetel on ühtlustatud klienditeenindus ja lennuettevõtjad vahetavad omavahel kogemusi.   Alliansi tihe koostöö äratas kahtlust, et nende tegevus võib rikkuda üldtunnustatud reegleid ja konkurentsi standardeid. Euroopa Komisjon kontrollis ja tegi selgeks, kuidas ühendused peavad käituma. Kui Euroopa õiguse nõudeid leevendatakse, võivad alliansi lennuettevõtjad ühineda üheks korporatsiooniks. Aga 2009. aastal ei andnud Euroopa Komisjon selleks luba. Allience, S. (2020). About. Retrieved 07.05.2020 from www.staralliance.com: https://www.staralliance.com/en/about Fan, T., Vigeant-Langlois, L., Geissler, C., Bosler, B., & Wilmking, J. (2001). Evolution of global airline strategic alliance and consolidation in the twenty-first century. Journal of Air Transport Management, 7(6), 349–360. The European Commission. (2009). Retrieved 20th April 2009 from https://ec.europa.eu/commission/presscorner/detail/en/MEMO_09_168
Maru (täpsustus)

Maru on ilmastikunähtus Beauforti skaala järgi 11 palli. Maru on Eesti piirivalvelaev Maru oli Eesti soomuskaater. Maru on asula Hallise vallas Maru AS on ehituskontsern Eestis Maru on purjespordiselts Pärnus M.A.R.U on orienteerumisklubi Tallinnas Maru (jumal) on maoori sõjajumal
Uma Leht

Uma Leht on kaks korda kuus ilmuv võrukeelne ajaleht. Ajaleht ilmub alates 1. augustist 2000. Peatoimetaja on Jan Rahman. 4. novembril 2021 ilmus Uma Lehe 500. number Uma Leht Internetis Uma Lehe 500. nummõr (Uma Lehe 500. number). Uma Leht, 500. 04.11.2021. Vaadatud 04.11.2021 (võru keeles)
Wilhelm von Mirbach-Harff

Krahv Wilhelm von Mirbach-Harff (2. juuli 1871 Bad Ishl – 6. juuli 1918 Moskva) oli Saksamaa keisririigi poliitik ja diplomaat, kes tapeti 1918. aastal Nõukogude Venemaal Sotsialistide-Revolutsionääride Partei poolt eesmärgiga taasalustada Saksamaa ja Venemaa vahelist sõjategevust Esimese maailmasõja käigus.
Gabriello Chiabrera

Gabriello Chiabrera (18. juuni 1552 Savona – 14. oktoober 1638 Savona) oli itaalia luuletaja. Ta oli kardinal Federico Cornaro teenistuses. Ta jäljendas Pierre de Ronsardi eeskujul itaalia luules Pindarose oode. "Eesti Entsüklopeedia" sõnul "võitles heitliku õnnega, ka ise mitte täiesti vaba olles oma aja pahedest, Marino koolkonna peenutsevat laadi lüürika vastu". Eesti Entsüklopeedia, kd II, 1933, vg 22.
Oneworld

Oneworld (stiliseeritult oneworld; CRS: *O) on lennuettevõtete ühendus, mis loodi 1. veebruaril 1999. Ühenduse peamine eesmärk on olla esimese-valiku lennufirmade liit. Oneworldi peamine kontor asub praegu New Yorgis Ameerika Ühendriikides. Ühenduse liikmeteks on Air Berlin, American Airlines, British Airways, Cathay Pacific, Finnair, Iberia, Japan Airlines, LAN Airlines, Malaysia Airlines, Qantas, Qatar Airways, Royal Jordanian, S7 Airlines, SriLankan Airlines, TAM Airlines ja umbes 30 partnerlennufirmat. Seisuga 31. märts 2014 oli Oneworld, kellega reisis aastas 512,8 miljoni reisijat, üks kolmest suurimast ülemaailmsest lennufirmade ühendusest. Eespool olid vaid Star Alliance (637,6 mln) ja SkyTeam (588 mln). Oneworldi tunnuslause on "An alliance of the world's leading Airlines working as one" (eesti k. "Maailma juhtivate lennufirmade, kes töötavad kui üks, ühendus") Seisuga oktoober 2013 oli Oneworldi liikmetel kokku umbes 3 300 lennukit, mis teenindasid tuhandeid lennujaamu üle 150 riigis. Aastas teenindati 475 miljonit reisijat, iga päev väljus 14 000 lendu, mis tõid kokku üle 140 miljardi dollari tulu. Ühenduse asutasid 1999. aastal American Airlines, British Airways, Canadian Airlines, Cathay Pacific ja Qantas Airways. Alliansi suurim laienemine toimus aastal 2007, kui Jaapan Airlines, Malév ja Royal Jordanian liitusid täisliikmete ning Cathay Pacifici tütarlennufirma Dragonair, Jaapan Airlinesi viis tütarlennufirmat ja LAN Airlinesi kaks tütarlennufirmat partnerliikmetena. See on ainuke ühendus, kuhu kuulub liikmeid igalt mandrilt (peale Antarktise). Aegade jooksul on kolm lennufirmat lahkunud Oneworldist. Asutajaliikme Canadan Airlinesi ostis ära Air Canada, kes kuulub lennufirmade ühendusse Star Alliance, ja 2000. aastal läks sinna ka Canadan Airlines. Iirimaa riiklik ettevõte Aer Lingus lahkus äristrateegia muutumise tõttu: ta kujundas ennast ümber odavlennufirmaks, mis Oneworldi ei kuulu. Ungari riiklik lennuettevõte Malév läks 2012 pankrotti. Oma tegutsemise 10. aastapäeva puhul kehtestas Oneworld 2009. aasta veebruaris lennukite ühtse välimuse eeskirjad, mille järgimine pole liikmesettevõtetele siiski kohustuslik. Lennukitele peab olema ligi 2 meetri kõrguste tähtedega olema kirjutatud lennufirmade ühenduse nimi "Oneworld" ja logo, mis peavad asuma valgel või helehallil taustal. Lennuettevõtte enese nimi peab asuma väiksemate tähtedega standardses kohas lennuki esiosas alliansi nime ja logo all. Lennuki saba võivad kõik liikmesettevõtted oma äranägemise järgi kujundada. Oneworldi koduleht
Friedrich Paulus

Friedrich Wilhelm Ernst Paulus (23. september 1890 – 1. veebruar 1957) oli ohvitser Saksamaa relvajõududes aastatel 1910 kuni 1943. Ta on tuntuks saanud eelkõige Saksa 6. armee juhtimisega Stalingradi lahingus. Lahing lõppes Saksa vägede kohutava lüüasaamisega. 8. jaanuaril keelas Adolf Hitler Paulusel alistuda ja käskis tal Stalingradi viimase meheni kaitsta. 25. jaanuaril keelas Hitler jällegi Paulusel alistuda, 30. jaanuaril, kui Paulus teatas, et ta ei suuda enam oma vägesid juhtida, ülendas Hitler mitmeid tema ohvitsere. Pauluse ise ülendas Hitler kindralfeldmarssaliks, kuna tolle ajani ei olnud ükski Saksamaa või Preisimaa kindralfeldmarssal alistunud. Hitler lootis ka, et Paulus valib viimases hädas pigem enesetapu kui alistumise. Sellest hoolimata alistus Paulus järgmisel päeval. See viis Hitleri raevu ning ta lubas enam mitte kunagi kedagi teist kindralfeldmarssaliks ülendada (kuigi ta veel kahe sõja-aasta jooksul andis välja seitse ülendust. Hitler ütles ka: "Rahuaja Saksamaal sooritasid 18-20 tuhat inimest aastas enesetapu, kuigi ei olnud sellises olukorras. See mees aga näeb 50-60 tuhat oma sõdurit end vapralt kaitstes suremas. Kuidas ta julges alistuda bolševikele?!" Katoliiklasena ei pooldanud Paulus enesetappu. Vangistuse ajal ütles ta NKVD-le ülekuulamisel: "Mul ei ole mingit soovi ennast selle Böömi kaprali (Hitleri) pärast tulistada." Üks teine tema kindralitest ütles NKVD-le, et ülendusest teada saades olevat Paulus öelnud: "See kõlab nagu kutse enesetappu sooritama, kuid tema (Hitleri) heaks ma seda ei tee." Ta ei andestanud Hitlerile 6. armee hülgamist ning esines Nõukogude raadios natsivastase propagandaga. 1953. aastal vabastati Paulus vanglast ja kuni oma surmani elas ta Ida-Saksamaal Dresdenis. Ta maeti Badenisse oma 1949. aastal surnud naise kõrvale, kes polnud teda alates 1942. aastast näinud.
Isarnus Fontianost

Isarnus Fontianost (ka Isarnus Tacconi või Isarnus Morlane; surnud 18. septembril 1310) oli Lõuna-Prantsusmaa päritolu vaimulik, Riia, Lundi ja Salerno peapiiskop. Isarnus sündis Carcassonne'i lähedal 13. sajandi keskpaiku. Samas piirkonnas olid varem aktiivselt tegutsenud katarid ja ka Isarnuse emapoolne vanaisa seostati nendega. Selline üpris lähedane sugulus ketseriga ei takistanud siiski Isarnuse edukat vaimulikukarjääri. 1290. aastal oli temast saanud Narbonnes'i piiskop, mõned aastad hiljem oli ta aga juba paavst Bonifatius VIII lähikonnas. Temast sai liige kuuria audiitorite kolleegiumis, mis tegeles paavstile esitatud kaebuste läbivaatamisega. Lisaks sellele tegutses Isarnus ka paavsti legaadina Prantsusmaal ja Taanis. 1300. aastal, kui Rooma suundunud Riia peapiiskop Johann III suri, otsustas paavst uueks Liivi- ja Preisimaa kirikupeaks teha just Isarnuse. Detsembris anti talle üle peapiiskopi regaalid ja mõni aeg hiljem oli ta sunnitud asuma lahendama tõsist probleemistikku, mis Liivimaal oli tekkinud. Nimelt olid 1297. aastal omavahelisse kodusõtta sattunud Riia linn ja Liivi ordu, aasta hiljem sõlmisid aga orduvastase liidu ka peapiiskop ning Saare-Lääne ja Tartu piiskopid. Kuid liitu astunud said ordult peagi lüüa ja peapiiskop langes koguni vangi. Peapiiskopkond ja suur osa Saare-Lääne piiskopkonnast langes aga ordu võimu alla ning Riia ja ordu tüli jätkus, sellesse sekkusid linna liitlastena veel ka paganlikud leedulased. Isarnus püüdis vaenutsevaid osapooli lepitada ning saavutaski 1302. aastaks peapiiskopkonna ja Saare-Lääne alade tagastamise vaimulikele. Samuti esitas ta ettepaneku Riia ja ordu lepitamiseks, kuid paraku ei võtnud linn seda vastu. 1302. aastal õnnestus Isarnusel saada aga Lundi peapiiskopiks ning seetõttu loobus ta problemaatilisest Riia kirikupea kohast. Tema lahkumise järel jäi see amet ligi kaheks aastaks täitmata. Isarnus hoidis Liivimaal aga jätkuvalt silma peal ning erinevalt enamikust Riia peapiiskoppidest suutis ta seejuures hästi läbi saada ka orduga. Isarnus sai 1310. aastal Salerno peapiiskopi koha, kuid suri juba samal aastal. Forstreuter 1970 Kurt Forstreuter, Erzbischof Friedrich von Riga (1304-1341). Ein Beitrag zur seiner Charakteristik [Forschungsbericht], in: Zeitschrift für Ostforschung 19, 1970, S. 652–665.
Finnairi sihtkohad

See on loetelu Finnairi sihtkohtadest (2013. aasta septembri seisuga). Hiina Rahvavabariik Peking – Pekingi rahvusvaheline lennujaam Shanghai – Shanghai Pudongi rahvusvaheline lennujaam Hongkong Hongkong – Hongkongi rahvusvaheline lennujaam India Delhi – Indira Gandhi rahvusvaheline lennujaam Jaapan Tokyo – Narita rahvusvaheline lennujaam Osaka – Kansai rahvusvaheline lennujaam Nagoya – Chūbu Centrairi rahvusvaheline lennujaam Lõuna-Korea Seoul – Incheoni rahvusvaheline lennujaam Singapur Singapur – Singapuri Changi lennujaam Tai Bangkok – Suvarnabhumi lennujaam Austria Viin – Viini rahvusvaheline lennujaam Belgia Brüssel – Brüsseli lennujaam Eesti Tallinn – Lennart Meri Tallinna lennujaam Tartu – Tartu lennujaam Hispaania Barcelona – Barcelona El Prati lennujaam Madrid – Barajase lennujaam Holland Amsterdam – Amsterdami Schipholi lennujaam Itaalia Milano – Malpensa lennujaam Pisa (hooajaline) – Pisa San Giusto lennujaam Rooma – Leonardo da Vinci-Fiumicino lennujaam Veneetsia (hooajaline) – Veneetsia Marco Polo lennujaam Verona (hooajaline) – Verona Villafranca lennujaam Leedu Vilnius – Vilniuse lennujaam Läti Riia – Riia rahvusvaheline lennujaam Norra Bergen – Bergeni Fleslandi lennujaam [hooajaline] Poola Kraków – Kraków-Balice Johannes Paulus II rahvusvaheline lennujaam [hooajaline] Varssavi – Varssavi Frédéric Chopini lennujaam Prantsusmaa Pariis – Charles de Gaulle'i lennujaam Rumeenia Bukarest – Henri Coandă rahvusvaheline lennujaam Rootsi Göteborg – Göteborgi lennujaam Stockholm – Stockholmi lennujaam Stockholm – Stockholmi Bromma lennujaam Saksamaa Berliin – Berliini Tegeli lennujaam Düsseldorf – Düsseldorfi lennujaam Frankfurt – Frankfurdi lennujaam Hamburg – Hamburgi lennujaam München – Müncheni lennujaam Stuttgart – Stuttgardii lennujaam Sloveenia Ljubljana – Ljubljana Jože Pučniki lennujaam [seasonal] Soome Helsingi – Helsingi Vantaa lennujaam – kodulennujaam Ivalo – Ivalo lennujaam Joensuu – Joensuu lennujaam Jyväskylä – Jyväskylä lennujaam Kajaani – Kajaani lennujaam Kittilä – Kittilä lennujaam Kokkola/Jakobstad – Kokkola-Pietarsaari lennujaam Kuopio – Kuopio lennujaam Kuusamo – Kuusamo lennujaam Oulu – Oulu lennujaam Vaasa – Vaasa lennujaam Rovaniemi – Rovaniemi lennujaam Šveits Genf – Genfi rahvusvaheline lennujaam Zürich – Zürichi lennujaam Taani Kopenhaagen – Kopenhaageni lennujaam Tšehhi Praha – Praha Ruzyně lennujaam Türgi İstanbul – İstanbuli Atatürki lennujaam Ukraina Kiiev – Kiievi Borõspili lennujaam Ungari Budapest – Budapesti Ferenc Liszti rahvusvaheline lennujaam Venemaa Moskva – Šeremetjevo rahvusvaheline lennujaam Peterburi – Pulkovo lennujaam Jekaterinburg – Koltsovo lennujaam Ühendkuningriik London – Londoni Heathrow' lennujaam Manchester – Manchesteri lennujaam Ameerika Ühendriigid New York – John F. Kennedy rahvusvaheline lennujaam Chicago (hooajaline) – Chicago O'Hare rahvusvaheline lennujaam Miami (hooajaline) – Miami rahvusvaheline lennujaam San Francisco (hooajaline) – San Francisco rahvusvaheline lennujaam Kanada Toronto (hooajaline) – Toronto Pearsoni rahvusvaheline lennujaam Finnairi sihtkohad
Milorad Dodik

Milorad Dodik (Милорад Додик; sündinud 12. märtsil 1959 Laktašis) on Bosnia ja Hertsegoviina poliitik, aastatel 2010–2018 ja uuesti alates 2022. aastast Serblaste Vabariigi president. Novembrist 2018 kuni novembrini 2022 oli ta Bosnia ja Hertsegoviina presidentuuri liige, 20. novembrist 2018 kuni 20. juulini 2019 ja uuesti alates 20. novembrist 2020 kuni 20. juulini 2021 oli ta selle esimees. Aastatel 1998–2001 ja 2006–2010 oli ta Serblaste Vabariigi peaminister.
Põhja suusaalad 1994. aasta taliolümpiamängudel

Põhja suusaalad 1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris 17. veebruar 88 võistlejat 19. veebruar 76 võistlejat [14. veebruar]] 75 võistlejat, kellest 72 lõpetas Gianfranco Polvara diskvalifitseeriti, sest tal oli suusamütsil otsaees reklaam. 27. veebruaril 72 võistlejat, kellest lõpetas 67 Esimesed vahetused on klassikalises ja tagumised vabastiilis 22. veebruar 14 meeskonda 15. veebruar 62 võistlejat 17. veebruar 59 võistlejat, kellest 53 lõpetas 13. veebruar 54 võistlejat 24. veebruar 53 võistlejat, kellest lõpetas 51 Esimesed vahetused on klassikalises ja tagumised vabastiilis 21. veebruar 14 naiskonda 25. veebruar 57 võistlejat 20. veebruar 58 võistlejat 22. veebruar 12 meeskonda 18. ja 19. veebruar 52 võistlejat, kellest lõpetas 51 23. ja 24. veebruar 12 meeskonda Norra 100 Venemaa 53 Itaalia 52 Soome 35 Jaapan 25 Saksamaa 24 Kasahstan 17 Austria 8 Šveits 7 Eesti 5 Rootsi 3 Tšehhi 2 Prantsusmaa 2
Koba Davithašvili

Koba Davithašvili (gruusia კობა დავითაშვილი; 31. juulil 1971 – 2. detsember 2020) oli Gruusia poliitik, opositsioonilise Gruusia Rahvapartei juht. Davithašvili lõpetas Thbilisi Riikliku Ülikooli õigusteaduse alal. 1993. aastal võttis ta suurtükiväeohvitserina osa Abhaasia sõjast. Ta oli Mihheil Saakašvili Ühinenud Rahvusliku Liikumise liige ning tegi kampaaniat Eduard Ševardnadze vastu. Roosirevolutsioonis ta ei osalenud, sest oli tolleks ajaks Saakašviliga juba parteisiseselt vastuollu sattunud. 2004. aasta Adžaaria kriisi päevil peksid Aslan Abašidze pooldajad Davithašvilit tõsiselt. Ta lahkus varsti pärast parlamenti valituks osutumist Ühinenud Rahvuslikust Liikumisest koos teiste vastsete Konservatiivse Partei liikmetega. Davithašvili lahkus peagi ka parlamendist, et kandideerida Thbilisi linnavolikokku. Valimiste eel avaldasid tema poliitilised vastased videolõike, millel Davithašvili justkui võttis altkäemaksu. Varsti pärast skandaali lahkus ta Konservatiivsest Parteist ja asutas Rahvapartei. 2007. aasta meeleavalduste päevil Thbilisis peksti Davithašvilit jälle raskelt, seekord väidetavasti valitsusjõudude poolt. Peksjad röövisid ta ja toimetasid ta Gori sõjaväehaiglasse. Sugulastel ei lubatud teda külastada ja liikusid kuuldused, nagu oleks ta tapetud. Juba järgmisel päeval andis ta aga pressikonverentsi, millel süüdistas rünnakus endale Saakašvili valitsust. Juhtumit ei uuritud. Koba Davithašvili oli abielus, tal on viis last.
Surnud 1939

Siin on loetletud 1939. aastal surnud tuntud inimesi. Surnud 1939 Sündmused maailmas 1. jaanuar – Aleksei Pavski, Narva Issanda muutmise koguduse ülempreester 7. jaanuar – Aleksander Pallas, eesti advokaat 28. jaanuar – William Butler Yeats, iiri kirjanik 2. veebruar – Bernhard Gregory, Eesti maletaja 8. veebruar – Karl von Mensenkampff, Tarvastu mõisnik 10. veebruar – Pius XI, paavst 11. veebruar – Ali Kelmendi, Albaania poliitik 20. veebruar – Helene Poska-Niinemann, eesti advokaat 19. märts – Elieser Traugott Hahn, baltisaksa päritolu Eesti vaimulik 21. märts – Evald Aav, eesti helilooja ja koorijuht 14. aprill – Mart Meier, eestlasest Nõukogude sõjaväelane 23. aprill – Mart Lepaste, eesti kirjanik ja ajakirjanik 10. mai – Enrico, Parma hertsog 16. mai – Anders Lindstedt, rootsi astronoom, matemaatik ja statistik 5. juuli – Olaf Luiga, eesti maadleja ja tõstja 8. juuli – Voldemar Palitser, Eesti politseinik ja majandustegelane 9. juuli – Eduard von Dellingshausen, baltisaksa poliitik 11. august – Alphonse Osbert, prantsuse kunstnik 23. august – Germán Busch, Boliivia president 3. september – Edvard Westermarck, soome filosoof ja sotsioloog 6. september – Arthur Rackham, inglise kunstnik, raamatuillustraator 13. september – Olav Duun, Norra kirjanik 22. september – Werner von Fritsch, Wehrmachti ohvitser 23. september – Sigmund Freud, Austria psühhiaater 6. oktoober – Hans Horst Meyer, saksa arst ja farmakoloog 9. oktoober – Oskar Pärli, eesti õpetaja 10. oktoober – Ilmar Tõnisson, Eesti poliitik 14. oktoober – Konstantin Trakmann, Eesti sõjaväelane 15. oktoober – Evald Mähle, eesti insener 29. oktoober – Johan Stahl, Eesti sõjaväelane 12. november – Jaak Jürine, eesti ajakirjandustegelane 1. detsember – Jorma Gallen-Kallela, soome kunstnik ja ohvitser 12. detsember – Douglas Fairbanks, Sr., ameerika näitleja 23. detsember – Anton Fokker, hollandi-ameerika lennukitööstur
Pavlik Morozov

Pavel Trofimovitš Morozov (vene keeles Па́вел Трофи́мович Моро́зов; 14. november 1918 – 3. september 1932), rohkem tuntud Pavlik Morozovina, oli Nõukogude propaganda loodud lapskangelane. 1932. aastal kaebas Siberis Gerassimovka külas 13-aastane venelasest kohaliku pioneeriorganisatsiooni liige Pavel Morozov võimudele oma külavanemast isa Trofimi peale, kes oli Nõukogude võimu vaenlane, peitis vilja ja pidas ühendust bandiitidega. Selle peale toimus protsess ja tema isa saadeti sunnitöölaagrisse (kus millalgi hiljem ka hukati). Kättemaksus tapsid kohalikud kulakud ja kommunismivastased sugulased aga 2. septembril 1932 metsa marju korjama läinud Paveli ja tema 8-aastase venna Fjodori. Nad leiti noahaavadega tee äärest metsast 9. septembril. Paveli surnukeha asus 10 m kaugusel teest ja Fjodori oma omakorda 15 m kaugusel. Kangelaslugu oli suuresti väljamõeldis. Pavel polnud üldse pioneer. Pioneeriks muudeti ta postuumselt esmalt salajastes dokumentides, seejärel ajalehtedes. Hiljem tehti temast isegi pioneerisalga juht. Pavel polnud rahvuselt venelane. Kõik Morozovid olid valgevenelased, kes Stolõpini reformi käigus Siberisse Gerassimovka külla ümber asustati. Paveli isa, kes oli külas tuntud mees, oli võltsinud vaid mingeid dokumente. Pavel ei kaevanud isa peale aga mitte armastusest nõukogude võimu vastu, vaid armukadedusest kibestunud ema õhutusel. Isa oli nimelt endale teise naise leidnud. Pavliku ema suri 1983. Õigupoolest oli Pavlik ilmselt ka vaimselt natuke alaarenenud, sest suutis 13. eluaastaks suurivaevu tähed ära õppida. Poiste tapmise, milles süüdistati tema sugulasi – vanaisa, vanaema, onu ja onupoega – korraldas hoopis OGPU. Gerassimovkas oli vaja organiseerida klassivõitlust. Kõrgemalt saabus käsk kulakud kohapeal maha lasta ja iga hinna eest kolhoos rajada. Aga kuna külas kulakuid ei olnud, tuli esmalt lavastada "kulakutepoolne terror". Niisiis tapsidki "kulakud" (OGPU) Morozovite poisikesed ja "vastuaktsioonina" hoidsid võimud kohalikke talupoegi vintpüssi ees seni, kuni nad andsid allkirja kolhoosi astumiseks. Pavlik Morozovist tehti paar aastat hiljem Nõukogude Liidu kangelaspioneer, keda seati eeskujuks kõikidele pioneeridele üle kogu Nõukogude Liidu. Ridamisi hakkasid ühtäkki ilmuma raamatud ja artiklid noorest kangelasest. Tema nimega pärjati peagi asutusi ja organisatsioone. Avati mälestussambaid, peeti tseremooniaid ja korraldati isegi ekskursioone Gerassimovkasse. Olenemata sellest, et kogu lugu on suuresti vale või väljamõeldis, on tema ausambad üle kogu Venemaa ikka veel alles. Peale selle kannab mitu asutustki veel tema nime. Herbert Norkus Vitali Georgijevitš Gubarev. Pavlik Morozov, Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus 1954, 2. trükk 1961 (jutustus). Proua Helle Meri avakõne lasteraamatunäituse avamisel Rahvusraamatukogus 3. oktoobril 1996 – 3. oktoober, 1996 Pavlik Morozovi müüdi lõpp – Eesti Ekspress, 12. september 2002 Ukrainlased võtsid esipioneer Pavlik Morozovilt nimelise tänava – Õhtuleht, 24. august 2007 Vikerraadio saade "Müstiline Venemaa". Pavlik Morozov. 18. veebruar 2007