laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Bartle Frere

Sir Bartle Frere (täisnimi Sir Henry Bartle Edwards, Parun Frere; 29. märts 1815 Wales, Brecknockshire – 29. mai 1884 Suurbritannia, Wimbledon) oli Briti koloniaaladministraator Indias ja Lõuna-Aafrikas. Pärast Ida-India Kompanii Haileybury kolledži lõpetamist 1834. aastal alustas ta oma pikka karjääri India tsiviilteenistuses. Olles 1850–1859 Sindhi ülemkomissar, tegi ta palju, et kasvatada selle piirkonna majandust. Teda austati rüütliseisusega ja talle anti koht asekuninga nõukogus Calcuttas (1859–1862). Pärast Bombay kuberneriks olekut (1862–1867), naasis ta Inglismaale ja sai India Nõukogu liikmeks (1867–1876). Lord Carnarvon, Briti koloniaalsekretär, saatis Frere 1877. aastal Kapi Kolooniasse, et too viiks ellu Briti Lõuna-Aafrika ja Buuri konföderatsiooni. Randudes Kaplinnas, leidis ta eest mässuks valmistuva koloonia. Kolonistid olid vihased Lord Carvanoni plaani peale. Transvaali buurid, keda olid Britid viimastena annekteerinud, lootsid võidelda ja tagasi nõuda oma iseseisvuse. Lord Carnavoni tagasiastumine jaanuaris 1878 nõrgendas veelgi Frere'i positsiooni ja ta ei võtnud ette ka midagi olukorra maha rahustamiseks. Olles kindel, et suulud on samuti kahtlevad konföderatsiooni suhtes, tõukas ta viimased sõtta (detsember 1878), millest väljus muidugi võitjana Suurbritannia. Ta kutsuti tagasi pärast konföderatsiooni idee kokkuvarisemist 1880. aasta augustis.
Söögitorulahi

Söögitorulahi (hiatus oesophageus) on vahelihases asuv ava, mida läbivad söögitoru ja uit- ehk 10. kraniaalnärv.
Liiva mänd

Liiva mänd on looduskaitsealune põlispuu Viljandi maakonnas Viljandi vallas Lolu külas. Ümbermõõt 2,6 m, kõrgus 24 m (1981). Liiva mänd keskkonnaportaalis Liiva mänd Eesti looduse infosüsteemis
Oksana Solovjova

Oksana Solovjova (sündinud 2. aprillil 1974 Tallinnas) on eestivene arhitekt ja kunstnik. Õppis aastatel 1997–2005 Rakenduskunsti Kõrgemas Erakoolis, mille lõpetas kahel erialal – arhitektuur ja graafiline disain. 2000. aastal töötas Saksamaal arhitektuuribüroos. Praegu elab Tallinnas. Tegev eeskätt arhitektina. Kunstnikuna on seotud eestivene mitteformaalse kunstnikeühendusega Ježi. Paistnud silma konkursil "Tallinna Suveniir 2005" tööga "Tallinna Raekoja pabermudel", mis leidis tunnustamist 20 parema töö hulgas. 2007. aastal võitis konkursi "Saaremaa suveniir 2007" Kuressaare linnuse pabermudeliga. Paberloss valiti parimaks Saaremaa meeneks Meiemaa.ee, 14. juuni 2007. Paberist linnus kuulutati parimaks suveniiriks Oma Saar, 14. juuni 2007.
Anžela Beljakova

Anžela Beljakova (sündinud 1973 Tallinnas) on eestivene kunstnik. Kunstihariduse omandas ta algul Tallinnas, seejärel Venemaal Mordva pealinnas Saranskis, kus lõpetas F. Sõtškovi nimelise kunstikooli. Tuntud eeskätt maalija ja tekstiilikunstnikuna. Esinenud isikunäitustega Eestis, Venemaal, Kasahstanis ja Norras. Kuulub eestivene kunstnike rühmitusse Ježi. Koduleht (arhiveeritult)
Muumipapa memuaarid

"Muumipapa memuaarid" on Tove Janssoni neljas muumilugude raamat, kirjutatud 1950. aastal. Seda teost on mainitud ka varasemates muumiraamatutes, kus Muumipapa midagi kirjutab. Muumipapa on kirjutanud autobiograafia oma noorusajast ja tollal läbi elatud hämmastavatest seiklustest, millest pajatab nüüd oma pojale Muumitrollile ning tema sõpradele Sniffile ja Nuuskmõmmikule. Loo algul on Muumipapa lastekodus, kuid ta tüdineb peagi igava ja karmi koduvana nõudmistest, lahkub sealt ning kohtab Fredriksoni. Üheskoos edasi rännates kohtuvad nad veel Snifi isa Nuhkloomaga ja Nuuskmõmmiku isa Sekeldajaga. Nad ehitavad laeva, kus elada ja millega oleks parem seigelda. Laeva sadamast merele saamiseks kasutavad nad ära tohutu suurt ja pisut rumalat dront Edwardit, kelle viha eest nad kiiresti põgenema peavad ning päästavad üsna reisi algul Koduvana tädi Urri käest, kes tahab ta nahka pista. Peagi saavad nad aga aru, et Koduvana tädi on tüütu ja kamandav, kuid õnneks kujunevad asjalood nii, et ta viiakse ühe vastuolu käigus pleektatsude poolt minema. Pärast pikka retke jõuavad nad kaugele mandrile ning kohtuvad Mymla suure perega. Mymla tütar sõbruneb nendega õige pea ning kogu sõpruskond on kutsutud nende isa Jonesi ehk Valitseja 100. sünnipäevale, kus kõigile külalistele auhindu jagatakse. Sel kaugel saarel leitakse omale uued kodud, kuigi neid püüab hirmutada üks kohalik kummitus. Kuid kui nad temaga kaupa tahavad teha, leebub ka kummitus ning muutub endisest palju sõbralikumaks. Samal ajal on Fredriksson loonud Valitseja auks uue laeva, mis peaks liikuma nii maal kui merel ning selle nimeks saab "Mereorggester". Laeva esmareisi ajal püüab seda rünnata hiidkala, ent see katse ebaõnnestub, kuna dront Edward talle peale istub. Järgmiseks kohtab Nuhkloom Kohmlooma, kellega ta salaja abiellub. Muumipapa aga päästab merehädast ühe käekotiga muumitrolli, kes juhtub olema Muumimamma.
Ohtlik jaanipäev

"Ohtlik jaanipäev" (rootsi keeles "Farlig midsommar") on Tove Janssoni muumilugude viies raamat, kirjutatud aastal 1954. Lähedalasuv vulkaan põhjustab hiidlaine, mis ujutab üle kogu Muumioru. Muumipere peab koos oma sõpradega uppuvast kodust lahkuma ning nad leiavad endale varjualuse ringihulpiva teatri näol. Raamatu lõpul etendatakse seal ka suur näitemäng, mille on heksameetris kirja pannud Muumipapa ning kus on kandvad rollid nii Muumimammal, Mymla tütrel kui ka Misal. Samas raamatus teostab ka Nuuskmõmmik oma plaani pargivahile kätte maksta.
Freudenstadt

Freudenstadt on linn Baden-Württembergi liidumaal Saksamaal. Asub Edela-Saksamaal Schwarzwaldi piirkonnas. Linna rajasid 1599. aastal protestantidest põgenikud, kes tulid Salzburgist. Freudenstadt – tõlkes 'rõõmu linn' – sai Teise maailmasõja käigus mitu korda kannatada. Kesklinn, sealhulgas renessanssarkaad turuplatsil ja evangeelne kirik (valmis 1608), taastati oma esialgsel kujul. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Freudenstadti koduleht
Christopher Cradock

Sir Christopher George Francis Maurice Cradock (2. juuli 1862 – 1. november 1914) oli Briti mereväelane, kontradmiral. Ta hukkus Coroneli lahingus võitluses Maximilian von Spee eskaadriga.
Muumimamma

Muumimamma (rootsi Muminmamman, soome Muumimamma) on üks Tove Janssoni muumilugude peategelasi, Muumitrolli ema. Ta ei lähe peaaegu kunagi endast välja ning võtab vastutuse ka kõige suuremate hädaohtude eest (olgu selleks siis sabatähe või hiidlaine saabumine) enda õlule. Ta lubab oma lapsele ja tema sõpradele peaaegu kõike, isegi suitsetamist (ta arvab, et see võib kõhule hästi mõjuda). Muumimammat ei näe peaaegu kunagi ilma käekotita, milles ta hoiab kõike eluks vajalikku: villaseid sokke, kõhurohtu ja puukooretükikesi. Puukoorest valmistab ta igal suvel koorelaevukesi, millest esimese kingib oma lemmikule.
Muumipapa

Muumipapa (rootsi Muminpappan, soome Muumipappa) on Tove Janssoni muumilugude üks peategelastest, Muumitrolli isa ja Muumimamma abikaasa. Nooruses oli ta orb ja paigutati lastekodusse, kuid oma rahutu hinge ja seiklejavere tõttu põgenes ta sealt peagi ning reisis ühes mitmete sõpradega maailmas ringi. Vanemas eas on ta muutunud rahulikumaks ning otsustanud olla igati vastutustundlik pereisa. Peaaegu alati kannab Muumipapa peas oma musta kübarat, mida eristab kõigist sarnastest selle sisse tikitud kiri "M.P.-le sinu M.M.-lt". Kunagi nooremana on Muumipapa elanud ka ühes paadis kolme Hatifnatiga, et nende elu ja kombeid paremini tundma õppida.
Koduvana

Koduvana (rootsi Hemulen, soome Hemuli) on tegelane Tove Janssoni muumilugude sarjast. Peamiselt jagunevad koduvanad kolme osasse: 1. koduvanad, kellel on aeglane mõistus ja kes on kirglikud kollektsionäärid. (nt. margikoguja koduvana, kes elas mõnda aega muumipere juures, tema sugulane putukakoguja koduvana (tegelased on pärit raamatust "Sabatäht muumiorus"("Kommetter kommen",1946)). 2. Lõbus, aktiivne, sõbramehelik koduvana (väga tüütu tegelane)(nt. suusataja koduvana, kes mängis vasksarve (raamatust "Trollitalv" -"Trollvinter",1957). 3. range, distsiplineeritud, peen, tervisliku eluviisiga koduvana (nt. orbude muumide lastekodu juhataja, kes kasvatas üles muumipapa, tema tädi (tegelased on pärit raamatust "Muumipapa memuaarid" ("Muminpappas memoarer",1968). Enamiku meelest on Koduvana tüütu ja väsitav, samuti on teda peetud valjuhäälseks kamandajaks, aga ka tundlikuks ja täpseks tegelaskujuks.
Madalaim unikaalne hind

Madalaim unikaalne hind on madalaim hind, mida on vähempakkumisega oksjoni lõppedes pakkunud vaid üks pakkuja. Näiteks kui kaks pakkujat pakuvad 1 sendi, viis pakkujat 2 senti, üks pakkuja 3 senti ning üks pakkuja pakub 4 senti, siis madalaim unikaalne hind on 3 senti, kuna seda hinda ei ole pakkunud ükski teine pakkuja ja see on madalam hind kui 4 senti, mis oli samuti unikaalne hind. Kuna 1- ja 2-sendiseid pakkumisi oli rohkem kui üks, siis ei saa vaadelda neid hindu kui unikaalseid. Esimesena Eesti firmadest võttis selle termini kasutusele Carl Newman Group, kellele kuulub kaubamärk Oksjon24.
Hilja novembris

"Hilja novembris" on Tove Janssoni muumilugude üheksas ja ühtlasi viimane raamat. See ilmus 1970. aastal. See on ainus raamat, kus seniste lugude peategelased, muumitrollid, on kadunud. Nende kõrgesse majja hakkavad kokku tulema peaaegu kõik varasemates raamatutes esinenud tegelased: pumpsud, Nuuskmõmmik, Filifjonka ja teised. Kõik tunnevad pererahvast puudust, võrdlevad omi tegemisi nende omadega ning raamatu lõpus lahkuvad kõik taas eri suundades, muumiperet jääb koju ootama vaid üks külaline.
Cesare Baronio

Kardinal Cesare Baronio (Caesar Baronius, 31. oktoober 1538 – 30. juuni 1607) oli itaalia kirikuajaloolane.
Muumipapa ja meri

"Muumipapa ja meri" on Tove Janssoni muumilugude kaheksas raamat. See keskendub taas peamiselt Muumipapa siseheitlustele. Muumipere otsustab elama minna väikesel saarel asuvasse tuletorni. Väike My elab teistest eraldi, tuletorni lähistal alusmetsas ning Muumitroll kohtab Merisälgu.
Shenouda III

Shenouda III (kopti keeles Ⲡⲁⲡⲁ Ⲁⲃⲃⲁ Ϣⲉⲛⲟⲩⲟϯ ⲡⲓⲙⲁϩ ϣⲟⲩⲙⲧ; sünninimi Nazeer Gayed Roufail; 3. august 1923 Asyūţ – 17. märts 2012 Kairo) oli kopti kiriku kõrgeim vaimulik, Aleksandria paavst alates 1971. aastast kuni surmani. Nazeer Gaued Roufail sündis kaheksalapselises peres noorima lapsena. Tal oli kaks venda ja viis õde. Ema suri pisut pärast Nazeeri sündi ja põhiliselt kasvatas poissi vanem vend Rouphael. Pere kolis Alam-Egiptusesse, kus Nazeer käis Darmanhuris kopti algkoolis, seejärel lõuna pool, kuid siiski Niiluse deltas Banhas põhikoolis ja lõpuks kolis ta Kairo eeslinna Shubrasse, kus käis keskkoolis. 1943. aastal astus Nazeer Kairo ülikooli õppima inglise keelt ja ajalugu. Suved veetis ta Süüria kloostris, mis asub Niiluse läänekalda lähedal kõrbes. Ülikooli ajal läbis ta ka sõjaväelise väljaõppe ja sai Egiptuse armee reservväelaseks. 1947. aastal lõpetas ta ülikooli bakalaureusekraadiga ajaloo erialal. Juba enne ülikooli lõpetamist, 1946. aastal hakkas ta õppima Kopti Teoloogilises Seminaris. Tavaliselt tohtisid seal õppida üksnes ülikooliharidusega inimesed, aga dekaan arhidiakon Habib Girgis tegi talle erandi. Nazeer lõpetas seminari 1949. aastal. Pärast ülikooli lõpetamist hakkas Nazeer sealsamas õpetama inglise keelt ja ajalugu. Pärast teoloogilise seminari lõpetamist sai ta ka seal õppejõuks. 1950. aastal lõpetas ta kõik ilmalikud ametid ja oli üksnes teoloogiliste asutuste palgal, samuti toimetas ta pühapäevakooli kuukirja. 1954. aastal hakkas Nazeer Süüria kloostris mungaks. 1956–1962 elas ta erakuna kloostrist 11 km kaugusel koopas. 1958. aastal pühitseti ta vaimulikuks. 30. septembril 1962 määras paavst Cyril VI Nazeeri piiskopiks ja Kopti Teoloogilise Seminari dekaaniks. Sellest ajast kasutas Nazeer nime Shenouda. Selle nime sai ta arhimandriidi ja Valge kloostri abti püha Shenoute (surnud 466) järgi. Shenouda dekaaniks oleku ajal seminari õpilaste arv kolmekordistus. Kuid 1966. aastal tagandas Cyril Shenouda dekaani kohalt, sest Shenouda nõudis kopti kirikus rohkem demokraatiat ja vaimulike valimist – põhimõte, mida ta paavstiks saades järgima hakkas. Cyril ja Shenouda leppisid hiljem siiski ära. 9 kuud pärast Cyril VI surma, 14. novembril 1971 valiti Shenouda uueks kopti paavstiks. Ta oli kolmas Shenouda-nimeline paavst, varasemad olid Shenouda I (859–880) ja Shenouda II (1047–1077). Shenouda valitsemise ajal muutus kopti kirik ülemaailmseks organisatsiooniks. Tema võimuletuleku ajal oli Põhja-Ameerikas kõigest 4 kopti kogudust, surma ajal aga Ameerika Ühendriikides 214, lisaks Kanadas 38 ja Mehhikos 1. Shenouda määras esimesed kopti piiskopid Euroopasse, Austraaliasse ja Lõuna-Ameerikasse. Egiptuseski muutus kopti kirik nähtavamaks. Kiriku sellise laienemise ja Shenouda pika, 40 aastat kestnud valitsusaja tõttu kuulub Shenouda kopti kiriku läbi aegade kõige väljapaistvamate paavstide sekka. 3. septembril 1981 oli ta sunnitud eksiili minema. 2. jaanuaril 1985 lubas Egiptuse president Ḩusnī Mubārak tal Egiptusesse tagasi tulla. Ametlik koduleht
Tusklik

Tusklik (originaalis rootsi keeles Snorken, soome Niisku) on soomerootsi lastekirjaniku Tove Janssoni muumilugude tegelane. Tusklik on Tusklikupreili vend. Ta esineb Muumiraamatutes "Sabatäht" ja "Võlukübar". Joonisfilmis Muumioru lood kannab Tusklik nime Piripoiss. Kui raamatutes kujutatakse teda ühena Muumimajas elavatest lastest, siis joonisfilmis on ta omaette majas elav teadlasetüüpi leiutaja.
Maria Taglioni

Maria (Marie) Taglioni [taljooni] (23. aprill 1804 Stockholm – 24. aprill 1884) oli itaalia baleriin, kes viljeles romantilist balletti. Ta oli üks esimesi ja tunnustatumaid varvastantsumeistreid. Maria sündis tuntud itaalia tantsija-pedagoogi Filippo Taglioni peres. Tantsudebüüdi tegi ta 1822. aastal Viinis. Hiljem astus ta üles paljudes Euroopa linnades, näiteks Pariisis ja Peterburis. Aastal 1832 oli Filippo balleti "Sülfiid" koreograaf. Ballett oli spetsiaalselt loodud Maria Taglionile. "Sülfiid" oli esimene ballett, kus baleriin oli kogu etenduse vältel varvastel. Aastatel 1860–1870 oli Taglioni Pariisi Ooperi Balletikooli direktor. Schneitzhoeffer "Sülfiid" (Sülfiid) Adolphe Adam "Doonau neiu" (Doonau neiu)
Tuʻi Malila

Tuʻi Malila (tonga keeles 'kuningas Malila'; umbes 1777 – 19. mai 1965) oli Madagaskari saarelt pärit kilpkonn (Geochelone radiata), kelle pärimuse järgi James Cook kinkis Tonga kuninglikule perekonnale.
Filifjonka

Filifjonka on üks paljudest muumilugude kõrvaltegelastest. Ta vastandub mitmes mõttes muumitrollidele. Tal puudub igasugune elurõõm ja fantaasia, kogu tema elu täidavad vaid kord ja kohustused. Ta on tõsine ja põhimõttekindel isiksus, kes usub vaid tavade ja prestiiži ülemvõimu. Ometi võib ka Filifjonka katastroofiolukorras käituda vägagi mitte enda moodi. Kusagil sügavas sisimas ihaldaks temagi elada muretult nagu muumitrollid, ent enamasti on ta väga hõivatud oma kolme lapsega.
Muumimaa

Muumimaa (soome Muumimaailma) on lastele mõeldud lõbustuspark, mis on Tove Janssoni muumitrollide raamatusarja teemaline. 1993. aastal avatud Muumimaa asub Kailo saarel Naantali vanalinna vastas, mitte kaugel Turu linnast. Põhiatraktsiooniks on mustikavärvi Muumimaja. Turistidel on lubatud külastada kõiki viit korrust. Selle kõrval asub Koduvana kollane maja. Võimalik on näha ka Muumimamma kööki, Nuuskmõmmiku telki, Tuletõrjejaama, Muumipapa paati ja palju muud. Turistid võivad kohtuda ka tegelastega. Muumimaa ametlik veebileht (soome, rootsi ja inglise keeles)
Juri Sedõhh (kunstnik)

Juri Sedõhh (sündinud 5. aprillil 1969 Skopinis Rjazani oblastis) on Eesti harrastuskunstnik. Eestisse asus ta 1981. aastal. Keskkooli lõpetas Vaida alevikus Harjumaal ning õppis pärast seda Tallinna 10. kutsekeskkoolis ning teenis aega Nõukogude armees. Ta on tegelenud puidust nikerdamise, keraamika, maalimise ja fotograafiaga. Alates mitteformaalse kunstnikeühenduse “Ježi” asutamisest 2001. aastal osaleb selles tänini. http://yurgal.planet.ee/#
Sisend-väljundplokk

Sisend/väljundplokk on digitaalseadme osa, millel on elektriline ühendus kõikide sisenditega (lülitid, andurid jms.) ja väljunditega (mootorid, signaallambid jms.). Sisend väljundplokk võib olla ühes ümbrises, kuid ka moodulitena eraldatud. Seejuures moodulite arv võib olla kuitahes suur (palju sisendmooduleid ja väljundmooduleid). Sisend/väljundplokk on ühendatud otse protsessoriga olles niiviisi protsessori silmadeks, kõrvadeks, kui ka suhtlusvahendiks välismaailmaga. Sisend/väljund
Mootor

Mootor (ladina keeles motor 'liigutaja') on masin, mis muundab mingit liiki energiat mehaaniliseks tööks. Olenevalt mootori tüübist teeb tööd näiteks edasi-tagasi liikuv kolb, pöörlev rootor, või reaktiivaparaat. Primaarmootori käivitamiseks kasutatakse vahetult looduslikke energiavorme, näiteks vee, tuule, kütuse, geo- või tuumaenergiat. Primaarmootorite hulka kuuluvad aurumasinad, gaasimootorid ja tuulemootorid. Sekundaarmootori puhul kasutatakse primaarmootoritest saadavat energiat. Niisugused on näiteks elektrimootorid, suruõhumootorid ja mõned hüdromootorid. Mootoriteks loetakse ka niisugused seadmed nagu inertsmootorid, vedrumootorid ja vihtmehhanismid, mis vabastavad nendesse salvestatud mehaanilist energiat. Kasutuse koha põhjal jagatakse mootorid kolmeks: paikseteks (statsionaarsed), teisaldatavateks ja mobiilseteks mootoriteks. Mootoris perioodiliselt korduvate protsesside jada nimetatakse mootori töötsükliks. Eriti tüüpiline on see kolbmootorile. Mootorreduktor on agregaat, mille moodustavad kokkuehitatud elektrimootor ja reduktor. Seda kasutatakse gaasi või vedeliku rõhu vähendamiseks. Mootorkompressor on agregaat, mis koosneb kompressorist ja seda käitavast sisepõlemismootorist. Seda kasutatakse gaasi, eriti õhu rõhu suurendamiseks. Mootorgeneraator on agregaat, mis koosneb omavahel mehaaniliselt ühendatud elektrimootorist ja elektrigeneraatorist. Mootori põhimehhanismi tüüp sõltub lähteenergia liigist ja mootori tööprotsessist. Kasutatava energia liigi põhjal eristatakse järgmisi mootoriliike: elektrimootor sisepõlemismootor välispõlemismootor pneumomootor hüdromootor aurumasin reaktiivmootor turbiin muskeljõuallikas. [viide?] Käivitusmootor Boksermootor Lennukimootor Tehnikaleksikon, lk. 327 Eesti entsüklopeedia 6. köide, lk. 406. Tallinn, Eesti Entsüklopeediakirjastus 1995
Pneumomootor

Pneumomootor ehk suruõhumootor on mootor, mis muundab gaasi rõhuenergiat mehaaniliseks tööks. Pneumomootorite eeliseks on suur liikumiskiirus. Puuduseks aga väike arendatav pöördemoment ja jõud. Lihtsaim pneumomootor on pneumosilinder, mida võiks vaadelda kui lineaarliikumise pneumomootorit. Suruõhuauto
Ternopil

Ternopil (ukraina keeles Тернопіль, vene keeles Тернополь Ternopol, kuni aastani 1944 Tarnopil või Tarnopol) on linn Ukrainas, Ternopili oblasti keskus. Asub Dnestri lisajõe Sereti ääres. Ternopili rajas 1540. aastal Jan Amor Tarnowski Poola sõjaväe tugipunktina. Pärast Poola esimest jagamist 1772. aastal sai Tarnopol Austria impeeriumi osaks Austria Galiitsiana, aastatel 1809–1814 okupeeris selle korraks Vene armee ja anti pärast Viini kongressi 1815. aastal Austriale üle. Aastatel 1867–1918 oli linn osa Austria-Ungari Galiitsia piirkonnast, millel oli autonoomia ja kus arenes jõudsalt Poola kultuur. 1918. aastal oli see põgusalt Lääne-Ukraina Rahvavabariigis, kuid 1919. aastal sai pärast poolakate võitu taassündinud Poola osaks. Pärast seda, kui NSVL ja Saksamaa ründasid 1939. aastal Poolat, linn okupeeriti ja liideti Nõukogude Liiduga – linnaelanikke ootasid ees repressioonid. Aastatel 1941–1944 oli linn Saksa okupatsiooni all ja sakslased mõrvasid Tarnopolis elanud juudid. Pärast NSV Liidu ja Poola piiride muutmise lepingu allkirjastamist sai linn NSV Liidu osaks. Poolakad tõrjuti ümber Poola uutele piiridele ja jäid NSV Liidu piiridesse kuni 1991. aastani. Pärast NSV Liidu lagunemist läks see 1991. aastal Ukraina osaks. 1931. aastal elas linnas 78% poolakaid, 13% juute, 8% ukrainlasi ja 1% muid vähemusi. Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ternopili elanikest ukrainlasi 91,2%, venelasi 7,1%, poolakaid 0,5%, valgevenelasi 0,3%, juute 0,3% ja muudest rahvustest inimesi 0,5%. Batumi, Gruusia Tiraspol, Moldova Chorzów, Poola Jelenia Góra, Poola Prudentópolis, Brasiilia Sliven, Bulgaaria Viljandi, Eesti Yonkers, USA Ternopili vanalinn Video Ternopili katedraalist  Ternopil – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ivano-Frankivsk

"Stanislav" suunab siia. Eesnime kohta vaata artiklit Stanislav (eesnimi). Ivano-Frankivsk (ukraina keeles Івано-Франківськ, vene keeles Ивано-Франковск Ivano-Frankovsk) on linn Ukrainas, Ivano-Frankivski oblasti ja Ivano-Frankivski rajooni halduskeskus, mis asutati kindlusena 1663. aastal nimega Stanisławów. Aastatel 1793–1918, kui linn kuulus Austria-Ungari riigi koosseisu, kandis ta nime Stanislav, pärast Esimest maailmasõda läks Austria-Ungari riigi lagunemise tulemusena kuni 1939. aastani Poola riigi koosseisu ning kandis poolapärast nime Stanisławów. Linnas on sündinud 2015. aasta Nobeli kirjandusauhinna laureaat Sviatłana Aleksijevič. Bohdan Hmelnõtskõi ülestõus Esimene Poola jagamine Magdeburgi õigus Stanisław Potocki https://ukrstat.gov.ua/druk/publicat/kat_u/2022/zb/05/zb_%D0%A1huselnist.pdf Dickson, Daniel; Makhovsky, Andrei (8. oktoober 2015). "Belarussian writer wins Nobel prize, denounces Russia over Ukraine". Stockholm/Minsk: Reuters. Originaali arhiivikoopia seisuga 8. oktoober 2015. Vaadatud 8. oktoobril 2015. Ivano-Frankivski koduleht Valerie Hopkins. With Bombings and a Funeral, the War Arrives in Ukraine’s West, The New York Times, 12. märts 2022
Urve Tauts

Urve Tauts (õieti Urve Helgi Raudmäe, sündinud 2. novembril 1935 Pärnus) on eesti ooperilaulja (metsosopran). Urve Tauts lõpetas Pärnu 1. Keskkooli ja õppis Pärnus laulmist Klaudia Taevi juures. 1963. aastal lõpetas ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumi laulu erialal Alice Roolaiu klassis. Aastatel 1955–1960 laulis Estonia ooperikooris, 1960. aastast oli sealsamas solist. Aastail 1974–1978 töötas ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis, aastast 1978 Eesti Muusikaakadeemias laulupedagoog. Tautsi hääl on suure ulatusega ja kaunitämbriline, seetõttu on ta laulnud ka sopranipartiisid, kammer- ja oratooriumiteoseid. Aastatel 1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige. Urve Tauts on korporatsiooni Lembela liige aastast 1990. Wolfgang Amadeus Mozart "Reekviem" Giuseppe Verdi "Reekviem" Johann Sebastian Bach "Johannese passioon" Rudolf Tobias "Joonase lähetamine" Igor Stravinski "Kuningas Oidipus" Gustav Mahler II, IV ja VIII sümfoonia 1968 Eesti NSV teeneline kunstnik 1974 Eesti NSV rahvakunstnik 1980 Georg Otsa nimeline auhind 2015 Eesti Rahvuskultuuri Fondi eristipendium 2023 Valgetähe III klassi teenetemärk Urve Tautsi abikaasa oli Ülo Raudmäe (hukkus oktoobris 1990), neil oli kaks last, poeg Jukka ja tütar Ave. "President annab tänavu 167 riiklikku teenetemärki" ERR, 6. veebruar 2023
Kate Walsh

Kathleen Erin "Kate" Walsh (sündinud 13. oktoobril 1967 California osariigis San Joses) on USA näitleja. Ta on eelkõige tuntud Dr. Addison Montgomery osatäitjana draamasarjas "Grey anatoomia" (2005–2007) ja selle jätkusarjas "Private Practice", mis jõudis eetrisse 2007. aasta sügisel. Lisaks on ta mänginud mängufilmides "Mu kallis nõiamoor" (2005), "Pärast päikeseloojangut" (2004) ja "Toscana päikese all" (2003). Kate Walsh andmekogus IMDb (inglise) Kate Walsh 2007 intervjuu Kate Walshaholics Fan Forum