laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Herbert Puupill

Herbert Alexander Puupill (30. september 1909 Viljandi – 16. aprill 1992 Englewood, New Jersey, USA) oli Eesti ja Saksamaa sõjaväelane (kapten). 1940 Kotkaristi V klass Teenetemärkide kavalerid (vaadatud 21. detsembril 2014) Kapten Herbert Puupill surnud. Võitleja, mai 1992, nr. 3, lk. 10. Kirje ohvitseride andmekogus
August Luur

August Luur (13. juuni 1902 Pärnumaa – 12. jaanuar 1992 Hahndorf, Austraalia) oli Eesti sõjaväelane (kapten). Teenis 1. Jalaväerügemendis. M. Hennoste. Kpt. August Luur In memoriam. Võitleja, jaanuar 1992, nr. 1, lk. 10. Ohvitseride andmekogu
Minda Meikup

Minda Marie Meikup (kuni 1936 Minda Marie Künstler, kuni 1941 Minda Marie Kaarend, 30. august 1902 Tallinn – 7. juuli 1991 New York) oli Eesti riigiametnik. Õppis 1922–1924 Tartu Ülikoolis kaubandust ja 1938–1939 majandust. 1919–1937 Riigikogu stenografist, seejärel töötas Riigikantseleis ja Informatsiooni Keskuses (kantseleijuhataja). 1944 põgenes Saksamaale, hiljem elas USAs.
Johannes Ristikivi

Johannes Ristikivi (12. jaanuar 1914 Viljandimaa, Aidu vald – 22. detsember 1990 Södertälje) oli Eesti ja Saksa sõjaväelane (nooremleitnant).
Svante Stensson Sture

Krahv Svante Stensson Sture (1. mai 1517 Stockholmi kuningaloss – 24. mai 1567 Uppsala loss) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane, Västerviki krahv. Svante Sture sündis aastast 1512 Rootsi riigihoidja olnud Sten Sture noorema (1493–1520) ja Kristina Nilsdotter Gyllenstierna (1494–1559) pojana. Ta oli 29. juunil 1561 üks kolmest esimesest Rootsi krahvitiitli saajast Per Brahe vanema (1520–1590) ja Gustav Johanssoni (Tre Rosor) (1531–1566) kõrval, kellele kuningas Erik XIV kroonimispidustustel Uppsalas selle tiitli andis. Tema abikaasast Märta Eriksdotter Leijonhuvudist sai ajaloo esimene Rootsi krahvinna. 30. juunist (28. augustist) 1562 kuni 27. juulini 1564 oli Eestimaa asehaldur. Hukati kuningas Erik XIV käsul, koos on poegade Nilsi (1543–1567) ja Erikuga (1546–1567), ning on maetud Uppsala katedraali Sturede kooriruumi. Svante Stensson Sture abiellus 3. märtsil 1538 Nyköpingi lossis Märta Eriksdotter Leijonhuvudiga (1520–1584), kelle õde Margareta Eriksdotter Leijonhufvud (1516–1551) oli 1. oktoobril 1536 abiellunud kuningas Gustav I Vasaga. Abielust sündisid: Sigrid Svantesdotter Sture (1538–1613), abikaasa riiginõunik ja laaman Ture Pedersson Bielke Salestadist (1507–1577). Magdalena Svantesdotter Sture (1539–1610), abikaasa Erik Gustavsson Stenbock (1538–1602), Gustaf Otto Stenbocki vanaema. Anna Svantesdotter Sture (1541–1595), abikaasa riiginõunik, Läckö vabahärra Hogenskild Bielke (1538–1605). Sten Sture (1542–1542) Nils Svantesson Sture (1543–1567), Stegeholmi ja Västerviki krahv, Hörningsholmi jt. vabahärra, mõrvatud Erik XIV käsul. Sten Svantesson Sture (1544–1565) Erik Svantesson Sture (1546–1567), mõrvatud Erik XIV käsul. Margareta Svantesdotter Sture (1547–1617), abikaasa riiginõunik Ture Nilsson Bielke Åkeröst (1548-1600). Gustaf Svantesson Sture (1548–1548). Brita Svantesdotter Sture (1550–1550) Mauritz Svantesson Sture (1552–1592), Stegeholmi ja Västerviki krahv, Hörningsholmi ja Eksjö vabahärra, Svante Sture (1587–1616) ja Claes Sture (surn.1616) isa, Anna Clasdotter Horni abikaasa. Karl Svantesson Sture (1555–1598), abikaasa Karin Joensdotter Blå falk. Iliana/Ileana Svantesdotter Sture (1556–1556). Iliana/Ileana Svantesdotter Sture (1557–1557). Christina Svantesdotter Sture (1559–1619), abikaasa riiginõunik Gustaf Axelsson Banér (1547–1600). Per Banéri (1588–1644), Johan Banéri (1596–1641), Karl Banéri (1598–1632) jt. ema Sture Eestimaa kuberneride loend Biographiskt Lexicon öfver namnkunnige Svenska Män, 16 bandet, 1849, lk.130-154 Uppsala katedraali Sturekoor Elulugu (1918), lk. 512-513 Nordisk familjebok (rootsi keeles) Elulugu (1906), lk. 552-553 Svenskt biografiskt handlexikon (rootsi keeles) http://www.historiesajten.se/visainfo.asp?id=263 (rootsi keeles)
Claes Åkesson Tott

Claes Åkesson Tott (Klas, Clas, Klaus, Claus; umbes 1530 – 1596) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane. Ta sündis Åke Claussoni (Tott) ja Ingeborg Siggesdotteri (Sparre) pojana. 1561. aastal löödi ta kuningas Erik XIV kroonimispidustuste ajal rüütliks. Liivi sõja ajal oli vahemikul 6. november 1572–1574 sõjavägede ülemjuhataja Eestimaal (Eestimaa asehaldur). 23. jaanuaril 1573. aastal juhtis võidukalt Rootsi vägesid venelaste vastu Koluvere lahingus, mille järel läänistati talle endine Lihula komtuuri majandusmõis – Matsalu mõis. 1574 piiras ta ebaõnnestunult Rakvere ja Toolse linnust. 1576. aastal sai riiginõunikuks, sama aasta 26. septembril kogu Soome asehalduriks ja 1579 Stockholmi lossi ülemaks. 1583. aastal oli ta venelastega Pljussa vaherahu sõlmimise komissar ja 1586 Soome ja Karjala kuberner ja laaman. Tott abiellus 1558 Ingeborg Clasdotter Gyllenstiernaga ja 1570 Kerstin Henriksdotter Horniga, kes oli Henrik Klasson Horni tütar. Tema poeg teisest abielust Henrik Klasson Tott (surnud 1603), abiellus Erik XIV vallastütre Sigridiga (1566–1633). Tott Eestimaa kuberneride loend Anders Anton von Stiernman: Swea och Götha Höfdinga-Minne. 2, Stockholm 1835, lk.349–350 Georg Gezelius: Försök til et biographiskt Lexicon Öfver Namnkunnige och Lärde svenske män. D. 3, S-Ö., 1780, lk.288 Elulugu (1892), lk. 572 Nordisk familjebok (rootsi keeles) Elulugu (1906), lk. 632 Svenskt biografiskt handlexikon (rootsi keeles) adelsvapen.com: Grevliga ätten Tott nr 16 Kansallisbiografia: Tott, Klaus Åkenpoika (noin 1530 – 1590) ПРОТОКОЛ МИРНЫХ ПЕРЕГОВОРОВ 1575 Г. http://genealogics.org/getperson.php?personID=I00490084&tree=LEO
Andorra linnade loend

Siin on loetletud Andorra linnu. Andorra la Vella Canillo Encamp Les Escaldes Pas de la Casa Soldeu
Dave Mirra

David Michael Mirra (tuntud eelkõige kui Dave Mirra; 4. aprill 1974 Chittenango, New Yorgi osariik – 4. veebruar 2016 Greenville, Põhja-Carolina) oli Ameerika Ühendriikide BMXi-sõitja ja ärimees. Mirra oli X-Gamesi suurima medalisaagiga sportlane aastani 2013, millal teda edastas Bob Burnquist. Ta võitis seal 24 medalit. Dave Mirra Biography
Nõukogude lugu

"Nõukogude lugu" (inglise keeles "The Soviet Story") on Läti dokumentaalfilm Nõukogude režiimi kuritegudest, mis sooritati Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei juhtimisel NKVD poolt mitmekümne aasta vältel. Tapeti kümneid miljoneid inimesi, mida tänane Venemaa ega Euroopa Liit pole pidanud massimõrvaks, genotsiidiks ega Genfi konventsioonide rikkumiseks. Filmi käsikirja autor ja režissöör on Edvīns Šnore. Punane terror – tapetute arv on hinnanguliselt umbes 10 miljonit inimest Holodomor – 1933. aasta talvel näljutati surnuks umbes 7 miljonit inimest Ukrainas NKVD õpetab SS-i rajama koonduslaagreid ning kasutama piinamisvõtteid Nõukogude Liit ja Saksamaa teevad tihedat koostööd enne Teist maailmasõda Nõukogude Liit jätkab pärast suure sõja lõppu inimeste hävitamist nii Ida-Euroopas kui ka Nõukogude Liidu vangilaagrites Filmi näidati järgmistel filmifestivalidel: 2008 Boston Film Festival – Boston, Ameerika Ühendriigid (Mass Impact Award) 2008 KinoLevi filmifestival – Lviv, Ukraina 2008 Pimedate ööde filmifestival – Tallinn, Eesti 2008 Arsenals Film Festival – Riia, Läti 2008 Promitey Film Festival – Thbilisi, Georgia 2008 Baltic Film Festival – Berliin, Saksamaa 2009 Sedona International Film Festival – Sedona, USA 2009 Mene Tekel festival – Praha, Tšehhi Vabariik 2009 Politicsonfilm Film Festival – Washington, USA Ametlik koduleht Nõukogude lugu andmekogus IMDb (inglise) Nõukogude lugu saidil Watch Movies Karmo Tüüri blogi: Nõukogude lugu Olev Remsu, "Sümfooniliselt võimas müüdikinnitaja" – Sirp 28. august 2009, lk 18 Priit Pullerits, "Õõvastav hoiatus Venemaa eest" – Postimees 2. september 2009, lk 23 Mart Kivimäe, "Ajalugu õpetab kineast" – Sirp 16. oktoober 2009, lk 3–5 Küllo Arjakas, "Kas ajaloo- või propagandafilm?" (PDF-fail) – Teater. Muusika. Kino 2009, nr 12, lk 112–118
Belgia linnade loend

Siin on loetletud Belgia linnu. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Aalst - Andenne - Antoing - Antwerpen - Arlon - Ath - Audenarde Bastogne - Beaumont - Beauraing - Beersel - Beringen - Bilzen - Binche - Blankenberge - Bouillon - Braine-le-Comte - Bree - Brugge - Brüssel Charleroi - Châtelet - Chièvres - Chimay - Chiny - Ciney - Comines-Warneton - Couvin Damme - Deinze - Diest - Dilsen-Stokkem - Dinant - Dixmude - Durbuy Eeklo - Enghien - Eupen Fleurus - Florenville - Fontaine-l'Évêque - Fosses-la-Ville - Furnes (Veurne) Geel - Gembloux - Genappe - Genk - Gent - Gistel - Geraardsbergen (Grammont) Halle - Halen - Hamont-Achel - Hannut - Harelbeke - Hasselt - Herck-la-Ville - Herentals - Herstal - Herve - Hoogstraten - Houffalize - Huy Ieper - Izegem Jodoigne Kortrijk La Louviere - La Roche-en-Ardenne - Le Roeulx - Landen - Léau (Zoutleeuw) - Le Rœulx - Lessines - Leuven - Leuze-en-Hainaut - Liège - Lier - Limbourg - Lokeren - Lommel - Looz (Borgloon) - Lo-Reninge Maaseik - Malmedy - Mechelen - Menin (Menen) - Messines (Mesen) - Mons - Montaigu-Zichem (Scherpenheuvel-Zichem) - Mortsel - Mouscron Namur - Neufchâteau - Nieuwpoort - Ninove - Nivelles Ostende - Ottignies-Louvain-la-Neuve - Oudenburg Peer - Péruwelz - Philippeville - Poperinge Renaix (Ronse) - Rochefort - Roulers (Roeselare) Saint-Ghislain - Saint-Hubert - Saint-Nicolas - Saint-Trond (Sint-Truiden) - Saint-Vith (Sankt Vith) - Seneffe - Seraing - Soignies - Spa - Spiennes - Stavelot Zottegem Termonde (Dendermonde) - Thuin - Tielt - Tirlemont (Tienen) - Tongeren - Torhout - Tournai - Turnhout Verviers - Vilvorde (Vilvoorde) - Virton - Visé Walcourt - Waregem - Waremme - Wavre Käesolev loend tugineb prantsuskeelses Wikipedias esitatud vastavale loendile, 2012. aasta 27. augusti seisuga.[1]
Mat Hoffman

Mathew "Mat" Hoffman (sündinud 9. jaanuaril 1972) on USA ekstreemsportlane, BMX-sõitja. Tema hüüdnimi on The Condor. Ta on firma Hoffmans Bikes Maufacturing omanik. Ta on esinenud telesaadetes ja filmides ning tema järgi on loodud arvutimängud "Mat Hoffmans Pro BMX" ja "Mat Hoffmans Pro BMX 2". 2005. aastal valiti ta rahvusvahelise BMX Freestyle föderatsiooni presidendiks.
Bosnia ja Hertsegoviina linnade loend

Siin on loetletud Bosnia ja Hertsegoviina linnu. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Banja Luka - Bihać - Brčko Drvar Konjic - Koražde Mostar Neum Prijedor Sarajevo - Srebrenica Zenica Tuzla
Noor Frankenstein

"Noor Frankenstein" (originaalpealkirjaga Young Frankenstein) on 1974. aastal valminud Ameerika Ühendriikide komöödiafilm, mis parodeerib filme "Frankenstein" (1931) ja "Frankensteini pruut" (1935). Et saavutada suuremat sarnasust Universal Horrori filmidega, tehti see mustvalgena. Gene Wilder (dr Frederick Frankenstein) Peter Boyle (monstrum) Marty Feldman (Igor) Madeline Kahn (Elizabeth) Cloris Leachman (Frau Blücher) Teri Garr (Inga) Kenneth Mars (inspektor Kemp) Richard Haydn (Herr Falkstein) Liam Dunn (hr Hilltop) Danny Goldman (meditsiinitudeng) Leon Askin (Herr Walman; välja jäetud) Gene Hackman (pime mees) Noor Frankenstein andmekogus IMDb (inglise) Noor Frankenstein andmekogus Filmiveeb Noor Frankenstein andmebaasis TCM Movie Database (inglise keeles) "Noor Frankenstein" andmebaasis Box Office Mojo (inglise)
Bulgaaria linnade loend

See on Bulgaaria linnade terviklik loend, mis on vaikimisi sorteeritud rahvaarvu järgi. Bulgaarias on kokku 257 linna. Piirkonnakeskused on paksus kirjas. Arvandmete algallikaiks on Bulgaaria Riiklik Statistikainstituut (NSI) ja Bulgaaria Teaduste Akadeemia. Bulgaaria suurim linn on Sofia umbes 1,2 miljoni elanikuga, väikseim Melnik umbes 300 elanikuga. Väiksematest linnadest on aga päris mitmed külad suuremad. Suurima rahvaarvuga Bulgaaria küla on Lozen, kus elab umbes 5000 elanikku. "Rahvaloendus 2011" (PDF). Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 27. juuli 2013. Vaadatud 14. märtsil 2016. [1] "pop-stat.maške.org"[alaline kõdulink] "Bulgaaria Riiklik Statistika Instituut - Rahvastik linnati ja sooti 31.12.2010". Originaali arhiivikoopia seisuga 13.11.2010. Vaadatud 14.03.2016.
Hopseidet

Hopseidet (põhjasaami keeles Nuorri) on maakitsus Norras Finnmargi maakonnas Lebesby ja Gamviki vallas. See ühendab lõunas Nordkinni poolsaart ülejäänud mandriga. Läänes piirneb ta Laksefjordeni idasuunalise haru Eidsfjordeniga, idas Tanafjordeni läänesuunalise haru Hopsfjordeniga. Nime esimene osa tuleb vanapõhja sõnast hópr ('laht'). Eid tähendab 'maakitsus'. Maakitsus on madal ja umbes 1 km laiune (madalvee korral umbes 2 km, kõrgvee korral 500 m). Kõrgeim punkt asetseb 2,5 m kõrgusel üle merepinna. 17. sajandini oli maakitsus asustatud ja seal oli kirik. Asustus on säilinud vaid kaugemal Hopsfjordeni ääres. Korduvalt on kavatsetud kaevata läbi maakitsuse kanal, kust kalapaadid läbi pääseksid. 6. mai 1945 piinasid Saksa mereväesõdurid Hopseidetil kuut relvastamata kalurit ja lasksid nad maha. Norra politsei uuris neid mõrvu pärast Saksamaa kapituleerumist, kuid asi lõpetati. Läbi maakitsuse põhja poole Mehamni viib maantee fylkesvei 888. Maantee läheb ka lõuna poole Lebesby valda. Store Norske Leksikon Foto Foto Foto: Hopseideti poole Foto: Hopseidetist lääne poole Foto: Hopseidetist ida poole Ajalooline pilt Tragöödia Hopseidetil Kasutatud on norrakeelse Vikipeedia artiklit ja "Store Norske Leksikoni".
Lõuna-Aafrika Arenguühendus

Lõuna-Aafrika Arenguühendus (Southern African Development Community; SADC) on Lõuna-Aafrika riikide koostööorganisatsioon. Lõuna-Aafrika Arenguühenduse eelkäija Lõuna-Aafrika Arengu Koordineerimise Komitee (SADCC) asutasid üheksa Aafrika lõunaosas asuvat riiki 1980. aastal. Praegust nime kannab organisatsioon 1992. aastast. SADC eesmärk on arendada riikidevahelist majanduslikku, poliitilist ja julgeolekualast koostööd. Organisatsiooni peakorter asub Botswana pealinnas Gaborones. Lõuna-Aafrika Arenguühenduse esimees on 2008. aastast Lõuna-Aafrika Vabariigi endine president Kgalema Motlanthe ning peasekretär 2005. aastast Botswana esindaja Elias Mpedi Magosi. Angola Botswana Lesotho Malawi Mosambiik Svaasimaa Tansaania Sambia Zimbabwe Namiibia – alates iseseisvumisest 31. märtsil 1990 Lõuna-Aafrika Vabariik – 30. augustist 1994 Mauritius – 28. augustist 1995 Kongo Demokraatlik Vabariik – 8. septembrist 1997 Seišellid – 8. september 1997 – 1. juuli 2004 ja alates 2008. aastast Liikmesus peatati 2009. aastal. Madagaskar SADC
Tanafjorden

Tanafjorden (põhjasaami keeles Deanuvuotna) on Barentsi mere fjord Norras Troms og Finnmargi maakonnas Gamviki, Berlevågi ja Deatnu vallas. Fjord paikneb Nordkinni poolsaare (läänes) ja Varangeri poolsaare (idas) vahel. See on Finnmargi suurtest lõuna suunas lõikuvatest fjordidest kõige idapoolsem. Fjordi pikkus on umbes 65 km, laius 8–12 km. Fjordi sopis on Smalfjordi küla ja Teno jõe suue. Fjordi suue asub Omgangsneseti (läänes) ja Skarveneseti (idas) vahel. Fjordil on arvukalt harusid. Läänekaldal on Tyfjorden, Skardfjorden, Rafjorden, Hopsfjorden ja Langfjorden, idakaldal Trollfjorden. Lõunasopis jaguneb fjord viieks haruks, mis on läänest itta Vestertana, Tarmfjorden, Smalfjorden, Teno suue ja Leirpollen. Suurem osa fjordiäärsest asustusest paikneb mõne fjordiharu sopis. Erandeiks on Store Molviki küla idakaldal ja Lávvonjárga lõunakaldal. Piki lõunakallast kulgevad maanteed riksvei 98 ja riksvei 890.
Hopsfjorden

Hopsfjorden (põhjasaami keeles Nuoartat Nuorevuotna) on Tanafjordeni haru Norras Troms og Finnmargi maakonnas Gamviki vallas Nordkinni poolsaarest lõunas. Ta lõikub 17 km läände Hopseidetini. Teisel pool seda maakitsust lõpeb Eidsfjorden. Fjordi suue on Segelneseti (põhjas) ja Langfjordoddeni (lõunas) vahel. Langfjordoddenist lõunas lõikub edelasse Langfjorden. Põhjakaldal on Skjånesi küla, millest veidi lääne pool lõikub põhja suunas Ivarsfjorden, mille läänekaldal on Ivarsfjordi küla. Fjordi lõunapoolsed harud on Store Skogfjorden ja Litle Skogfjorden Piki mõlemat kallast kulgeb kohalik maantee fylkesvei 264.
Ivarsfjorden

Ivarsfjorden (põhjasaami keeles Vuoiddasvuotna) on Barentsi mere Tanafjordeni haru Hopsfjordeni haru Norra põhjaosas Troms og Finnmargi maakonnas Gamviki vallas. Fjord lõikub Skjånesi külast veidi lääne pool 3,5 km kirdesse ning lõpeb Ivarsfjordbotneniga. Fjordi suue on Ytre Værnes (läänes) ja Indre Hopsneseti (idas) vahel. Läänekaldal on Ivarsfjordi küla. Idakaldal on väike talu ja Sukkertoppeni küngas. Fjordis on saared Torvholmen ja Sandholmen. Piki mõlemat kallast kulgeb kohalik maantee fylkesvei 264.
Norra fjordide loend

Siin on loetletud Norra fjorde. # A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S Š Z Ž T U V W Õ Ä Ö Ü X Y Adamsfjorden Åfjorden Åmøyfjorden Årdalsfjorden Astafjorden Balsfjorden Batnfjorden Boknafjorden Byfjorden Eidangerfjorden Erfjorden Finnøyfjorden Fisterfjorden Fognafjorden Foldfjorden Førdefjorden Frierfjorden Gandsfjorden Gapafjorden Gardssundfjorden Geirangeri fjord Grindafjorden Gryllefjorden Gulafjorden Hardangeri fjord Håsteinsfjorden Herdlefjorden Hervikfjorden Hidlefjorden Hjeltefjorden Hjørundfjorden Høgsfjorden Hopsfjorden Høyangfjorden Hopsfjorden Hylsfjorden Iddefjorden Idsefjorden Indre Oslofjord Isfjorden Ivarsfjorden Jelsafjorden Jøsenfjorden Kvænangen Kvitsøyfjord Laksefjorden Langangsfjorden Loddefjorden Lyngen Lysakerfjorden Lysefjorden Malangen Mefjorden Melfjorden Midtgulen Nærøyfjorden Namsenfjorden ehk Namsfjorden Nordalsfjorden Nordgulen Nordfjord Ofotfjorden Øksfjorden (Loppa) Øksfjorden (Ledingen) Økstrafjorden Ombofjorden Orkdalsfjorden Ormefjorden Oslo fjord Osterfjorden Romsdalsfjorden Sandefjordsfjorden Sandeidsfjorden Sandsfjorden Saudafjorden Skjoldafjorden Skudenesfjorden Sogne fjord Sørfjorden Sørgulen Stavfjorden Storfjorden (Hålogaland) Storfjorden (Sunnmøre) Storfjorden (Teravmäed) Talgjefjorden Tanafjorden Tingvollfjorden Tjongsfjorden Tomrefjorden Trondheimi fjord Tysfjorden Tyssefjorden Ullsfjorden (Finnmark) Ullsfjorden (Troms) Van Mijeni fjord Værangfjorden Varangeri fjord Vatsfjorden Vefsnfjorden Vestfjorden (Nordland) Vestfjorden (Nordkapp) Vestfjorden (Oslofjorden) Vestfjorden (Tinn) Vetlefjorden Vindafjorden Vindspollen Wahlenbergi fjord Wijdefjorden Yrkefjorden Ytre Oslofjord
Bracero programm

Bracero programm (hispaaniakeelsest sõnast brazo ehk 'käsi') oli ajutise lepingutöö programm, mis käivitus 1942. aasta augustis toimunud Ameerika Ühendriikide ja Mehhiko vaheliste diplomaatiliste nootide tulemusena. Vajadus programmi järele tekkis esmalt II maailmasõja aegu, kui oli nõudlus lihttööliste järele, ning algas sellega, kui Ameerika Ühendriikide valitsus lubas paarsada oskustega Mehhiko põllundustöölist suhkrupeete koristama Stocktoni lähistele California osariigis. Programm levis kiiresti üle kogu Ameerika Ühendriikide ning pakkus põllumajanduse tööturule töölisi. Selle tulemusena, kuid mitte otseselt seotult peeti hiljem läbirääkimised, millega kaubeldi USA raudteedele esmalt oskusteta lihttöölisi rööbaste hooldamiseks, kuid hiljem laienes see ka muudele oskusteta ja oskustöödele. 1945. aastaks oli põllumajandusprogrammi piirmäär enam kui 50 000 töölist, ning raudteeprogrammi piirmääraks oli 75 000. Raudteeprogramm lõpetati kiiresti II maailmasõja lõppedes 1945. aastal, kuid põllumajandusprogramm jäi alles 1964. aastani, kui Ameerika Ühendriikide ja Mehhiko valitsused lõpetasid selle tänu karmile kriitikale ja teadetele inimõiguste rikkumistest.
Nürnberg (1906)

Nürnberg (1906) Oli Saksamaa kergeristleja. Valmis 1906 ja kuulus Maximilian von Spee Ida-Aasia eskaadri koosseisu. Hukkus Inglismaa laevastikuga Falklandi saarte juures, toimunud merelahingus 8. detsembril 1914. Pikkus: 115,3 m Laius: 13,2 m Süvis: 5,3 m Veeväljasurve: 3400 t Võimsus: 13 200 hj Kiirus: 24,1 sõlme Meeskond: 322 inimest Ehitusmaksumus: 5 600 000 kuldmarka 10 suurtükki kaliibriga 105 mm 8 suurtükki kaliibriga 52 mm 2 torpeedoaparaati diameetriga 450 mm veeliinil mm tekil 20-80 mm suurtükitornidel mm komandosillal mm
Roseni deklaratsioon

Roseni deklaratsioon oli 1739. aastal Liivimaa maanõuniku Otto Fabian von Roseni (1683–1764) sõnastatud talupoegade ja mõisnike suhteid kajastav dokument. Roseni deklaratsiooni aluseks sai Virumaa Vohnja mõisa möldri Jaani kaebus oma mõisniku Heinrich Baeri vastu. Jaan süüdistas mõisnikku ülemäärases maksude nõudmises ja vägivallas. Kohalikes kohtuastmetes õigust saamata pöördus Jaan kaebusega keisrinna Anna poole, kes saatis selle läbivaatamiseks justiitskolleegiumile, sealt pöörduti selgituse saamiseks Liivimaa rüütelkonna Maanõunike Kolleegiumi poole. Vastuse saatis 30. novembril 1739. aastal maanõunik Otto Fabian von Rosen. See on läinud ajalukku Roseni deklaratsiooni nime all. Rosen väitis: talupoeg on juba maa vallutamisest alates pärisori; mõisnik võib teda kohelda oma äranägemisel; nii talupoeg kui tema varandus kuuluvad mõisnikule; mõisnikul on õigus talupoega pärandada ja müüa; talupoegade koormised pole seadusega piiratud. Roseni deklaratsiooni alusel mõisteti Jaan valekaebuse esitamise eest sunnitööle, kuid vabanes peagi keisrivahetusega kaasnenud amnestiaga ning pöördus Vohnjasse tagasi. Osalemise eest talupoegade kaebekirjaaktsioonis mõisteti ta 1744. aastal Orenburgi kubermangu asumisele. Paradoksaalsel kombel tähendas see aga ka tema vabastamist pärisorjusest. Eestimaa talurahvaseadused Liivimaa talurahvaseadused Juris Vīgrabs (Georg Wihgrabs): Die Rosensche Deklaration vom Jahre 1739: Ein Beitrag zur Geschichte der Leibeigenschaft in Livland und Estland., Tartu: Akadeemiline Kooperatiiv, 1937 Juris Vīgrabs: Landrāta Rozena 1739. gada deklarācija : par Vidzemes dzimtkungu tiesībām uz zemnieku miesu un mantu., Rīga: A.Gulbis, 1937 (läti keeles)
Ivan Gontšarov

Ivan Gontšarov (vene Иван Александрович Гончаров; 18. juuni (vkj 6. juuni) 1812 Simbirsk – 27. september (vkj 15. september) 1891 Peterburi) oli vene kirjanik. Gontšarov sündis Simbirskis, mis tänapäeval kannab nime Uljanovsk. Tema isa oli jõukas viljakaupmees. Aastatel 1822–1830 õppis Gontšarov Moskvas kaubandust, mis sel ajal tähendas keeli, maatundmist, matemaatikat ja asjaajamisoskust. Seejärel õppis Moskva ülikoolis filoloogiat, kuid 1831–1834 väldanud õpingud lõppesid kraadi saamata. 1834–1835 oli Gontšarov oma kodulinnas kuberneri kantseleiülem ning 1835–1852 töötas ta tõlgina rahandusministeeriumis. Gontšarov osales sekretärina admiral (hiljemin krahv) Jefimi Putjatini juhitud ekspeditsioonil Jaapanisse, mille eesmärk oli kaubandussuhteid edendada. Aastatel 1852–1854 toimunud missioon osutus edukaks. Aastatel 1856–1868 oli Gontšarov mitmel korral ametis tsensuuriametnikuna. 1859–1864 oli tal tüli Ivan Turgeneviga, keda süüdistas loomevargustes. Viimastel eluaastatel suvitas kirjanik Narva-Jõesuus. Ta suri 1891. aastal Peterburis. 1847 – "Tavaline lugu" (eesti keeles 1955) 1858 – "Fregatt "Pallada"" (eesti keeles 1958; tlk Väino Linask) 1859 – "Oblomov" (eesti keeles 1934, tlk ja saatesõna A. H. Tammsaare. 2. tr samast tõlkest 1979, järelsõna – Sergei Issakov. 1953 ilmus romaan Felix Kauba tõlkes) 1869 – "Järsak" (eesti keeles 1949; tlk Eugen Hange) 1881 – "Neli ülevaadet" 1888 – "Vananeva sajandi teenrid" "Oblomov", tõlkija A. H. Tammsaare, dramatiseerija Sven Karja, lavastaja Peeter Raudsepp, esietendus Sadamateatris 2. septembril 2012 Peeter Olesk, "Romaaniülikool: Ivan Gontšarov "Oblomov"" – Eesti Päevaleht, 6. juuli 2007 Raimu Hanson, "Rein Pakk leidis Oblomovi: vene kirjandusklassika tuli vaatajate ette karikatuursel moel" (Peeter Raudsepa lavastuse "Oblomov" arvustus) – Tartu Postimees 4. september 2012, lk 6 Veiko Märka, "Rein Pakk otsib endale jälle naist" (Peeter Raudsepa lavastuse "Oblomov" arvustus) – Eesti Päevaleht 5. september 2012, lk 14; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis Mari Hiiemäe, "Rein Pakk esineb hea lapse rollis" (Peeter Raudsepa lavastuse "Oblomov" arvustus) – Äripäev / Puhkepäev 7.–9. september 2012, lk 5; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis Kristi Ruusna, "Oblomovlus ja nüüdisperspektiiv" (Peeter Raudsepa lavastuse "Oblomov" arvustus) – Sirp 2. november 2012, lk 20; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
August Meos

August Meos (27. juuli 1886 Tartu – 28. aprill 1946 Tallinn) oli Jõgeva ärimees, alevivanem aastail 1929–1934. Ta arreteeriti NKVD poolt 21. novembril 1944 ja suri Tallinna vanglas nr 1. Jõgeva "vapsid" Rakvere ringkonnakohtus. Vaba Maa, 29. mai 1935, nr. 126, lk. 6. Endine Jõgeva alevivanem A. Meos aastaks vangi. Uus Eesti, 14. november 1936, nr. 309, lk. 8. Jõgeva mees pidas vapsijahti. Vaba Maa, 14. november 1936, nr. 261, lk. 8. okupatsioon.ee