laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Viimane keiser

"Viimane keiser" on 1987. aastal valminud mängufilm, mille stsenaarium põhineb Hiina viimase keisri Pu Yi elulool. Filmi lavastas Bernardo Bertolucci. Oscar (1988) Parim film Parim lavastaja – Bernardo Bertolucci Parim kohandatud stsenaarium – Mark Peploe ja Bernardo Bertolucci Parim filmimuusika – Ryuichi Sakamoto, David Byrne ja Cong Su Parim operaatoritöö – Vittorio Storaro Parim montaaž – Gabriella Cristiani Parim heli – Bill Rowe ja Ivan Sharrock Parim kunstnikutöö – F. Scarfiotti, B. Cesari ja O. Desideri Parim kostüümidisain – James Acheson Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhind (1989) Parim film Parimad kostüümid – James Acheson Parim jumestus – Fabrizio Sforza Kuldgloobus (1988) Parim draamafilm Parim lavastaja – Bernardo Bertolucci Parim stsenaarium – Mark Peploe, Bernardo Bertolucci ja Enzo Ungari Parim filmimuusika – Ryuichi Sakamoto, David Byrne ja Cong Su Grammy auhind (1989) Parim filmimuusika – Ryuichi Sakamoto, David Byrne ja Cong Su Viimane keiser andmekogus IMDb (inglise) Viimane keiser andmekogus Filmiveeb
Peeter Sirkel

Peeter Sirkel (16. juuni 1879 Narva – 18. november 1962 Saksamaa) oli eesti keemik. Ta lõpetas 1901. aastal Tallinna Reaalkooli. https://dea.digar.ee/?a=d&d=voitleja19630101.1.6&srpos=8&e=-------et-25--1-byDA%2cbyAU%2cbyTI-txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-%22peeter+sirkel%22------------
Røssvatnet

Røssvatnet (lõunasaami keeles Reevhtse) on järv ja veehoidla Norras Nordlandi maakonna lõunaosas Hattfjelldali ja Hemnesi vallas. Røssvatnet on pindalalt teine järv Norras. Selle pindala on 218,61 km². Ilma paisuta oleks järve pindala 190 km² ning sellega oleks ta Femundi järel suuruselt kolmas. Järve sügavus on kuni 240 m (enne reguleerimist 231 m), maht umbes 14,8 km³ (enne reguleerimist 12,6 km³). Kaldajoone pikkus on 256,37 km. Røssvatnet on Norra suuruselt kolmas hüdroelektrijaama reservuaar (2309 miljonit m³) Storglomvatni (3506 miljonit m³) ja Blåsjø (3105 miljonit m³) järel. See on Øvre Røssåga hüdroelektrijaama ja Nedre Røsskoåga hüdroelektrijaama peareservuaar. Järve veetaset reguleeriv pais ehitati 1957. aastal. 2000. aastal ehitati see uute ohutusnõuete tõttu ümber. Veepind paikneb 383–371 m kõrgusel üle merepinna. Reguleerimise tõttu on veetase varasemast umbes 10 m võrra kõrgem, mistõttu Tustervatnet on nüüd Røssvatnetiga ühinenud. Väljavool toimub põhja suunas Røssåga kaudu, kust vesi läheb Kargenis Ranfjordenisse. Vana ja uue kaldajoone vahelisest erosioonitsoonist avastati 1970. aastatel kiviaegsed asulakohad, hiljuti leiti Tustervatnetist pronksiaegne kirves. Matti Seppälä (2005). "The Physical Geography of Fennoscandia" (inglise). Oxford University Press. Røssvatnet teatmikus "Store norske leksikon" (norra keeles)
Axel de Vries

Axel de Vries (16. juuni 1892 Adila – 24. jaanuar 1963 Bonn) oli Eesti ja Saksa poliitik ning ajakirjanik. Axel de Vries käis Tallinnas Eestimaa Rüütli- ja Toomkoolis ning jätkas oma hariduse täiendamist Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, kuuludes korp. Estonia ridadesse. 1918. aastal mõistsid bolševikud ta surma, kuid de Vries pääses Petrogradi vanglast (koos kindral Aleksander Tõnissoniga) esimese saksa okupatsiooni ajal. Võitles Eesti Vabadussõjas Balti rügemendi ridades ning omas Vabadussõja medalit. Ta oli abielus Werner Zoege von Manteuffeli tütre Elisabethiga. Axel de Vries valiti 1921 ja 1923. aasta Tallinna linnavolinike valimisel Tallinna linnavolinikuks Saksa-Balti Erakonna nimekirjast. Axel de Vries oli II Riigikogu liige ja seal ka kaitsekomisjoni liige. Ta asus II Riigikogusse 9. aprillil 1924 sealt tagasi astunud Gerhard Kress asemele. Axel de Vriesi vanem vend Franz de Vries (9/22. aprill 1890 – 4. veebruar 1938) oli arhitekt ja Tallinna Linnapanga nõukogu liige Tallinnas. A. de Vries oli aastatel 1921–34 ajalehe Revaler Bote (aastast 1935 Revalsche Zeitung) ja 1934–1940 ajalehe Estländische Zeitung peatoimetaja, kuni baltisakslaste ümberasumiseni. 1926. aastal, kui Riigikohus otsustas, et kuna Eestimaa rüütelkonna õigused on riigile üle läinud, siis tuleb ka Toomkirikut vaadelda kui riigi omandust. Siseministeerium nõudis, et Tallinna Toompea saksa koguduse esindajad annaksid Toomkiriku üle. Kiriku esindajad aga kohale ei ilmunud ja keeldusid kiriku võtit välja andmast. Sõja- ja siseminister kindral Jaan Soots andis politseile käsu kiriku uksed lukkseppade abiga lahti murda. Eesti suurim saksakeelne päevaleht Revaler Bote ilmus sel puhul musta leinarandiga ja sügisel karistas siseminister ajalehe vastutavat väljaandjat Axel de Vriesi aresti ja rahatrahviga. Ümberasumise korras sattus Axel de Vries Ravitshi kreisi, kust peatselt mobiliseeriti 1941–1944 Wehrmachti ja teenis Teises maailmasõjas sõjaväe administratiivnõunikuna Idarindel võitleva kesklõigu staabi juures. Axel de Vries oli Balti kaasmaalaskonna esimees 1962. aastast kuni surmani ja Saksa Liidupäeva liige. Saksa Liidupresident annetas talle saksa teeneteristi kõrge järgu. Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2, 1: Estland, Bd.:1, Görlitz, 1930, lk 631 Tallinna linnawolikogu wolinikkude nimekiri, Riigi Teataja, nr 50, 11. aprill 1924 III. Riigikogu juhatuse teadaanne muudatuste kohta Riigikogu koosseisus., Riigi Teataja, nr 50, 11. aprill 1924 FRANZ de VRIES dipl. arhitekt, sünd. 9./22. aprillil 1890. a., surn. 4. veebruaril 1938. a., Päewaleht, nr 35, 5. veebruar 1938 Baltisaksa vähemusrahvuse kiriklikust elust Eesti Vabariigis enne II maailmasõda www.eestikirik.ee (vaadatud 27.01.2022) Juubilar Axel de Vries 70 a. AXEL de VRIES, õitleja = The Combatant : ülemaailmne Eesti sõjameeste ja vabadusvõitlejate häälekandja, 1. juuni 1962 Axel de Vries. Võitleja, veebruar 1963, nr 2, lk 6.
Femunden

Femunden ehk Femund ehk Femundsjø on järv Norras põhiliselt Hedmarki maakonna Engerdali valla ning vähemal määral sama maakonna Osi valla ja Sør-Trøndelagi maakonna Rørosi valla territooriumil Rørosist kagus Rootsi piiri lähedal. Femunden on pindalalt kolmas järv Norras (203,48 km²). Enne Røssvatneti ülespaisutamist oli Femunden pindalalt teisel kohal. Pikkus põhjast lõunasse on umbes 60 km. Laius on 2...9 km. Suurim sügavus on 150 m, ruumala umbes 6 km³. Veepind paikneb 662 m kõrgusel merepinnast. Järvest idas, järve ja Norra-Rootsi piiri vahel on Femundsmarka rahvuspark. Järves elab palju meriforelli ja merisiiga. Turismiperioodil sõidab järvel reisilaev Fæmund II, mis peatub Femundsendenis, Buvikas, Elgås, Revlingenis, Jonasvollenis, Haugenis, Femundshyttas, Røas ja Sørvikas. Femundi järv (1989) Swuku mägede ja Femundi järve idaosa kaart (1741) Fæmund II Järve kaart De største innsjøene i Norge. Norges vassdrags- og energidirektorat, 1. aprill 2009, vaadatud 27.03.2015.
Erik Oxenstierna

Krahv Erik Axelsson Oxenstierna af Södermöre (13. veebruar 1624 Fiholmi mõis, Eskilstuna lähedal – 23. oktoober 1656 Frauenburg, Preisimaa) oli Rootsi riiginõunik ja Rootsi riigikantsler. Sündis Smålandis asunud Södermöre krahvi, Kimito ja Nynase vabahärra, Fiholmi (Fiholms slott) ja Tidö härra, hilisema kuninganna Kristiina eestkostevalitsuse juhi ja Rootsi riigikantsleri Axel Gustafsson Oxenstierna af Södermöre (1583–1654) ja Anna Bååti (1579–1649) pojana, kes oli hertsog Karli nõuniku Åke Johansson Bååti ja Christina Trolle tütar. Ta oli 1642 aastal Uppsala Ülikooli rektor (rector illustris). Aastatel 1646 kuni 1652 Tallinna ja Eestimaa kuberner, ning Rootsi riigikantsler 1654. aastast. 1655. aastast Preisimaa kindralkuberner. Ta suri Frauenburgis Preisimaal ja maeti Jäderi kirikusse (rootsi Jäder kyrka) Södermanlandis. Eesti alal kuulus talle teiste hulgas krahv Claes Tottilt ostetud Läänemaa Kirbla kihelkonna Keskküla mõis, 1651. aastal kingitud Vohnja (Fonal) ja Vatku (Watküll) ja isalt 1654. aastal päritud Vanamõisa (Wannamois) mõis. Abiellus 10. septembril 1648 Elsa Elisabeth Brahega (1632–1689), kes oli riiginõuniku ja sõjaväelase krahv Nils Brahe (1604–1632) ja Anna Bielke (1603–1643) tütar. Abielust sündisid: Anna Margareta (1650–1672), 1665. aastast feldmarssal ja Liivimaa kindralkuberner Claes Totti (1630–1674) abikaasa Kristina (1651–1711), 1673. aastast kuberneri ja ministri Gabriel Turesson Oxenstierna af Croneborg (1642–1707) abikaasa Axel Oxenstierna (1652–1676), ratsaväekapten Elisabet (1655–1721), 1673. aastast riiginõuniku ja presidendi Gustaf Adolf de la Gardie (1647–1695) abikaasa Carl Gustaf Oxenstierna (1656–1686), kolonel, erisaadik Viinis, abiellus Magnus Gabriel De la Gardie tütre Hedvig Ebbaga (u.1659–1700) Tema sugulane (isa onupoeg) Gabriel Bengtsson Oxenstierna (1586–1656) oli aastatel 1645–1647 Liivimaa kindralkuberner. "(1754) Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel ... lk. 3". Erik Oxenstierna elulugu (1888) Nordisk familjebok, lk. 528 (rootsi keeles) Anders Anton von Stiernman, Swea och Götha Höfdinga-Minne, Volume 2, s. 314, 1745 "Oxenstierna Family Website: Properties owned by Erik Axelsson Oxenstierna af Södermöre". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 4. aprillil 2009. "Oxenstierna Family Website: Erik Axelsson Oxenstierna af Södermöre (1624 - 1656)". Originaali arhiivikoopia seisuga 5. märts 2016. Vaadatud 4. aprillil 2009. Erik Axelsson Oxenstierna korralduste plakatid Eesti Ajalooarhiivi fondides Eesti Ajalooarhiiv: Eestimaa konsistooriumi poolt välja antud Erik Oxenstiernale ja Elsa Elizabetha Brahele pühendatud pulmalaulud Eesti Ajalooarhiiv: Erik Axelsson Oxenstierna korralduse plakat Tsunftijäneste vastu võitlemise kohta, 19. november 1649 Elulugu (1888), lk. 528 Nordisk familjebok (rootsi keeles) Elulugu (1906), lk. 254 Svenskt biografiskt handlexikon (rootsi keeles) Sugupuu
Oskar Amberg

Oskar Amberg (29. detsember 1878 Meeri vald, Nõo kihelkond, Tartumaa – 24. oktoober 1963 Lübeck) oli Eesti poliitik, insener ja ettevõtja. Ta kuulus Kristlikku Rahvaerakonda. Ta õppis aastatel 1899–1904 Riia Polütehnilises Instituudis, mille lõpetas diplomeeritud masinaehitusinsenerina. Ta kuulus korp! Vironia ridadesse. Ta hakkas oma Tallinna silikaattelliskivi vabrikus O. Amberg ja Ko esimesena Eestis valmistama silikaattelliskive. Tänu Eestis alustatud Peeter Suure merekindluse ehitamisele, mille mitmete erifunktsiooniliste rajatiste tarbeks läks vaja suures koguses silikaattelliseid ja lisaks laevaehitustehastele ja Peeter Suure sõjasadamale sai Ambergi tehase toodangu üheks peamiseks tellijaiks Venemaa keisririigi sõjavägi. Tallinna silikaattelliskivi vabriku O. Amberg ja Ko silikaattellistest ehitatud Estonia teatrihoone valmis 1913. aastal. Vabrikant Oskar Amberg kuulus samuti Estonia osaühenduse juhatusse. 1923–1924 Eesti töö- ja hoolekandeminister Konstantin Pätsi teises valitsuses 1924 Eesti sõjaminister Friedrich Akeli valitsuses 1925–1926 Eesti teedeminister Jaan Teemanti esimeses valitsuses 1912 – "Oskar Amberg". // Album Academicum des Polytechikum zu Riga. 1862–1912. Jonck & Poliewsky. Riga 1912. Lk 442 2000 – "Amberg, Oskar". // Eesti entsüklopeedia. 14. kd (Eesti elulood). Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2000. Lk 19
Randsfjorden

Randsfjorden on järv Norras Innlandeti maakonna Grani, Søndre Landi ja Nordre Landi valla ning Vikeni maakonna Jevnakeri valla territooriumil. Järve pindala on 140 km². See on pindalalt neljas järv Norras. Järv on põhja-lõuna suunas piklik ja kitsas. Selle pikkus on 75 km, laius 1...3,5 km. Suurim sügavus on 131 m. Järve maht on 7 km³. Veepinna kõrgus merepinnast on 134 m. Järve põhjaossa suubub Etna jõgi, millesse umbes 5 km enne suuet suubub Dokka. Järve lõunaotsas voolab sellest välja Randselva jõgi, mis suubub Tyrifjordenisse. Islandi kroonik Snorri Sturluson kirjutas, et Hadelandist külaskäigult naasnud Halfdan Must, Norra esimese kuninga Harald Kaunisjuukse isa, sõitis kord talvel üle järve. Hobuse ja kelguga jäätunud järvel reisinud Halfdan vajus läbi jää ning uppus. Kuigi järve nimes sisaldub sõna fjord, mis tähendab tavaliselt soolase veega merelahte, on Randsfjorden siiski magedaveeline järv. De største innsjøene i Norge. Norges vassdrags- og energidirektorat, 1. aprill 2009, vaadatud 3.04.2015. Dybdekart, Innsjødatabase. NVEAtlas, Norges vassdrags- og energidirektorat, vaadatud 3.04.2015.
Tyrifjorden

Tyrifjorden on järv Norras Vikeni maakonnas Modumi, Lieri, Ringerike ja Hole valla territooriumil Hønefossist pisut lõuna pool. Tyrifjorden on pindalalt viies järv Norras. Selle pindala on 137,21 km². Järve maht on 13,04 km³ ja suurim sügavus 288 m. Järv asub 63 m kõrgusel merepinnast. Järvel on omapärane neljaharuline kuju. Kirdes on kitsa Storøysundeti taga madal Steinsfjorden. Kagus on Holsfjorden, mis ulatub otsamoreenivallini Syllingis. Loodes on Nordfjorden, millesse suubuvad Storelva ja Sogna. Edelaharust voolab välja Drammenselva, mis suubub Drammensfjordenisse. Põhja pool on Ringeriksbygdene, lääne ja lõuna pool on metsaga kaetud künkad, millest järve pool on põllud. Järv on väga liigirikas. Järves asub Utøya saar, kus 2011. aastal toimus üle 84 inimelu nõudnud veretöö. Kaart Dybdekart, Innsjodatabase. NVEAtlas, Norges vassdrags- og energidirektorat, vaadatud 3.04.2015. Katrin Jüriso, Sven Randlaid. Norra noortelaagris toimunud veresaunas tapeti 84 noorukit. ERR, 22. juuli 2011
Viktor Roovere

Viktor Roovere (kuni 1935 Viktor Rotenbork, 19. oktoober 1898 Jõgeveste, Valgamaa – 19. august 1964 Göteborg) oli Eesti politseinik ja sõjaväelane. Viktor Roovere osales Vabadussõjas 6. jalaväepolgu ridades. Asus seejärel õppima Sõjakooli esimesel suurtükiväe ohvitseride kursusel, mille lõpetamisel ülendati lipnikuks ning määrati teenima soomusrongide diviisi. Teenis laiarööpmelistel soomusrongidel nr. 3 ja nr. 6. Vabadussõja lõppedes kuni 1921. aastani soomusrongide suurtükiväedivisjonis adjutandina. Ta lõpetas 1921. aastal Valga Poeglaste Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1921–1925 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, 1926. aastal lõpetas ka Politseikooli. Üliõpilasselts Liivika vilistlane. Töötas 1924–1925 politsei ja kohtu kantseleitöödel, aastast 1926 Tartu III jaoskonna politseikomissar. Oli aastatel 1927–1928 Võru-Petseri, 1928–1934 Tallinna-Harju ja 1934–1940 ning 1941–1944 Tartu-Valga prefekt. Roovere jäi teise Nõukogude okupatsiooni ajal (1940–1941) ainsa Eesti prefektina arreteerimata (varjas end). 1944. aastal põgenes Rootsi. Priikooli õigus kuni kõrgema kooli lõpetamiseni, 1920 Vabadussõja mälestusmedal Kaitseliidu Valgerist, III järk, 1932 Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk, 1933 Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1936 Rohelise Risti II järk Läti Kolme Tähe orden, 3. klass "Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased. 1918 - 1938". Eesti Kunstnike Liidu väljaanne. Tallinn 1939 Konstantin Kanep. "Prefekt V. Roovere". Võitleja nr 9, september 1964. Lk 6 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Eesti ohvitseride andmekogu
Konstantin Kanep

Konstantin Kanep VR II/3 (22. september 1893 Pärsama, Karja kihelkond, Saaremaa – 25. juuni 1965 Lund, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1938). Konstantin Kanep lõpetas 1916. aastal II Oranienbaumi lipnikukooli ja teenis Esimeses maailmasõjas 2. tagavarapolgus rooduülemana ja 12. armee staabis. 1917. aastal astus Eesti rahvusväeosade 1. eesti jalaväepolku, 1918. aasta novembris oli Kaitseliidu Saaremaa maleva, Leisi malevkonna Pärsama roodu ülem. 1918. aasta detsembris oli Järva löögipataljoni ülem ja osales Järvamaa kaitsepataljoni ülemana ning 1. Eesti polgu ja 7. jalaväepolgu ning Soomusrongide diviisi soomusautode kolonni rooduülemana Vabadussõjas. Vabadussõja järel teenis Sakala jalaväerügemendi III pataljonI ülemana ja Sõjaväe staabi Korraldusvalitsuses. Alates 1925. aastast oli Konstantin Kanep Tallinna Garnisoni Toompea lossi komandant. 17. juunil 1940 olid Kanep ja kolonelleitnant Oskar Kurvits kaks kõige kauem Eesti sõjaväes teeninud ohvitseri. Wabaduse Risti saajate nimekiri., Tallinna Teataja (1910-1922), nr. 191, 27 august 1920 Ago Pajur. Eesti rahvusväeosad 1917–1918: historiograafiline ülevaade. Lk.10. Ohvitseride andmekogu Kahe rivaali ausad vahekorrad. Võitleja, detsember 1958, nr. 12, lk. 4.
Arnold Ree

Arnold Ree (17. märts (4. märts vkj) 1913 Tallinn – veebruar 1990 Tallinn) oli eesti poksija. Ree oli 1939. aastal Eesti meister poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg). Ree töötas Tallinnas metallitreialina, alates 1939. aastast ametikoolis õpetajana. Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 450 Arnold Ree sporditulemused (Anton Ree nime all) Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Erhard Loit

Erhard-Alfons Loit (ka Erhard-Alfonso; perekonnanimi kuni 8. aprillini 1937 Misler; 9. aprill (vkj)/ 22. aprill 1908 Helsingi – 12. juuli 1982 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener. Ta hakkas poksima 1928. aastal Tallinna Spordis. Loit oli keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) kahekordne Eesti meister (1930 ja 1931). Ta osales Eesti–Soome maavõistlusel poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 72,6 kg), mõlemal korral oli ta vastane Hannes Koivunen. 1930. aastal ta võitis selle kohtumise ning 1932. aastal kaotas ta selle kohtumise. Loit oli hiljem poksitreener Tallinna Kalevis. Tema õpilaste hulgas olid Raimond Turja, Harald Nurk jt. Eesti Rahvusarhiiv, RA ERA.5201.2.25150 Tallinna Kaarli koguduse I pihtkonna V personaalraamat 1915-1940. Tallinna Linnaarhiiv, TLA.1359.2.45 Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 432–433 (seal nimedega Erhard Loit ja Erhard-Rudolf Misler) Erhard Loidu sporditulemused Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Konstantin Jalari

Konstantin Jalari (kuni 27. jaanuarini 1939 Konstantin Jegorov; 2. oktoober (vkj)/ 15. oktoober 1907 Keila – detsember 1987 Tallinn) oli eesti poksija. Ta sai kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) Eesti meistrivõistlustel aastatel 1927 ja 1928 2. koha ning oli sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) kokku kahekordne Eesti meister aastatel 1930 ja 1931. Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 421 Konstantin Jalari (Konstantin Jegorovi) sporditulemused Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Artur Maasik

Artur Maasik (6. veebruar 1906 – 18. detsember 1937 Tallinn) oli eesti poksija ja jalgpallur. Maasik oli poksis kokku kolmekordne Eesti meister – aastatel 1925 ja 1926 kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) ja 1929. aastal kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg). Ta osales kolm korda Eesti – Soome maavõistlusel ning kaotas oma kohtumised kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) aastatel 1926 ja 1927 ning kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg) 1928. aastal. Ta sai Eesti meistrivõistlustel jalgpallis Tallinna ESS Kalevi koosseisus 1925. aastal ja Tallinna VK Merkuri koosseisus 1928. aastal hõbemedali. Artur Maasiku vend oli kergejõustiklane Alfred Maasik. "A. Maasika poksiwõit Ameerikas". Päevaleht, 8. märts 1931. Lk 6 "Artur Maasik surnud". Uudisleht, 22. jaanuar 1938. Lk 12 Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 435 Artur Maasiku sporditulemused Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Rudolf Kott

Rudolf Kott (õieti Rudolf-Martin; 17. jaanuar 1906 – 13. september 1977 Tallinn) oli eesti poksija. Kott oli poolraskekaalus (kuni 79,4 kg) Eesti meister (1927). Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 427 Haud Tallinna Rahumäe kalmistul
Marie Antoinette (täpsustus)

Marie Antoinette Marie Antoinette (1755–1793) oli Prantsuse kuninganna Tema elust on tehtud mitu filmi: "Marie-Antoinette", 1903. aasta film "Marie Antoinette", 1938. aasta film Norma Sheareriga nimiosas "Marie-Antoinette", 1975. aastal tehtud miniseriaal "Marie Antoinette", 2006. aastal tehtud David Grubini dokumentaalfilm "Marie Antoinette", 2006. aasta film Kirsten Dunstiga nimiosas muusikal: "Marie Antoinette", Sylvester Levay muusikal ning kirjutatud raamatuid: "Marie-Antoinette: keskpärase inimese portree", Stefan Zweigi kirjutatud biograafia "Marie Antoinette: The Journey", Antonia Fraseri kirjutatud biograafia, millele tugineb 2006. aasta mängufilm Teisi isikuid Marie Antoinette Valdez (sündinud 1975), USA filminäitleja
1929. aasta Oscari auhinnad

1929. aasta Oscari auhinnad ehk 1. Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia auhinnad jagati 16. mail 1929. aastal Ameerika Ühendriikides Los Angeleses Roosevelti hotellis. Oscari auhindadega tunnustati valikut 1927. ja 1928. aastate parematest filmidest. Võitjad anti teada kolm kuud enne auhindade üleandmist ning tseremoonia kestis umbes 15 minutit. Õhtujuhid olid Douglas Fairbanks ja William C. DeMille. Esimesed Oscari-elutööauhinna said Charles Chaplin ja Warner Brothers. Oscari auhindu jagati 12 kategoorias. Võitjad on loetletud esimesena ja paksus kirjas. "Päikesetõus: Kahe inimese laul" "Chang: A Drama of the Wilderness" "Rahvamurd" "Tiivad" "The Racket" "Seventh Heaven" Emil Jannings – "The Last Command" ja "The Way of All Flesh" Richard Barthelmess – "The Noose" ja "The Patent Leather Kid" Janet Gaynor – "Seventh Heaven" ja "Street Angel" Macy Manchester – "Päikesetõus: Kahe inimese laul" Gloria Swanson – "Sadie Thompson" Louise Dresser – "A Ship Comes In" Lewis Milestone – "Two Arabian Knights" Ted Wilde – "Speedy" Frank Borzage – "Seventh Heaven" King Vidor – "Rahvamurd" Herbert Brenon – "Sorrell and Son" "Underworld" – Ben Hecht "The Last Command" – Lajos Biro "Seventh Heaven" – Benjamin Glazer "Glorious Betsy" – Anthony Coldeway "Džässilaulja" – "Alfred A. Cohn Joseph Farnham ja George Marion noorem "Päikesetõus: Kahe inimese laul" – Charles Rosher ja Karl Struss "The Devil Dancer" – George Barnes "The Magic Flame" – George Barnes "Sadie Thompson" – George Barnes "The Dove" and "Tempest" – William Cameron Menzies "Seventh Heaven" – Harry Oliver "Päikesetõus: Kahe inimese laul" – Rochus Gliese "Tiivad" – Roy Pomeroy "The Story of the First Academy Awards". The Mediadrome (inglise). Originaali arhiivikoopia seisuga 30.12.2006. Vaadatud 4.04.2009. "Academy Awards Database". Oscars.org (inglise). Vaadatud 4.04.2009.
Finnairi lend 405

Finnairi lend 405 oli Soome lennufirma Finnairi lend Oulust Helsingisse, mis kaaperdati 30. septembril 1978. See oli Soome esimene lennukikaaperdamine. 37-aastane Soome ärimees Aarno Lamminparras kaaperdas Finnairi Super Caravelle'i lennuki, mis oli teel Oulu lennujaamast Helsingisse Vantaa lennujaama. Seal laskis ta vabaks kõik lennuki pardal olnud 44 reisijat. Pärast seda lendas lennuk tagasi Oulusse, kus kaaperdajale maksti 675 000 Soome marka, mida ta varem oli nõudnud. Siis lendas lennuk tagasi Helsingisse, kus Lamminparras laskis vabaks ülejäänud reisijad ja käskis lennata Amsterdami. Pärast seda lendas lennuk tagasi Oulusse. Seejärel läks Lamminparras koju ja järgmisel päeval ta vahistati. Talle mõisteti 7 aasta ja 1 kuu pikkune vanglakaristus.
Snåsavatnet

Snåsavatnet on järv Norras Trøndelagi maakonnas Steinkjeri ja Snåsa vallas. Järve pindala on 122 km². Ta on pindalalt maakonna suurim ja Norra kuues järv. Järv on umbes 40 km pikk ja keskmiselt 3 km lai. Suurim sügavus on 121 m. Veehoidla veetase on reguleeritav vahemikus 21,03...22,43 m üle merepinna. Järve voolab sisse mitu jõge. Järve edelaotsast algav Byaelva viib vee läbi Steinkjeri Trondheimi fjordis paiknevasse Beitstadfjordenisse. Järve on tekitanud jääst tingitud erosioon. De største innsjøene i Norge. Norges vassdrags- og energidirektorat, 1. aprill 2009, vaadatud 3.04.2015. Dybdekart, Innsjødatabase. NVEAtlas, Norges vassdrags- og energidirektorat, vaadatud 3.04.2015. Magasin N250. NVEAtlas, Norges vassdrags- og energidirektorat, vaadatud 3.04.2015. Store Norske Leksikon
Tunnsjøen

Tunnsjøen (lõunasaami Dåtnejaevrie) on järv Norras Trøndelagi maakonnas Røyrviki ja Lierne vallas Namdaleni ja Norra-Rootsi piiri vahel. Järve pindala on 100,09 km². Järve suurim sügavus on 222 m ja maht 8,68 km³. Veepind asub 358–353 m kõrgusel merepinnast. Tunnsjøeni järves asub Gudfjelløya saar (saami Tjåehkere). Saare kõrgeim punkt on 812 m kõrgusel merepinnast ning 454 m kõrgemal järvepinnast. Tegemist on Norra kõrgeima järvesaarega. Saarel on vana saami ohvripaik. Tunnsjøen on ülespaisutatud. Ta on kõige madalam ülespaisutatud järvede reas. Sealt voolab välja Namseni jõgi. Nime teine pool on määrava artikliga vorm sõnast sjø. Nime algusosa tähendus pole teada. De største innsjøene i Norge. Norges vassdrags- og energidirektorat, 1. aprill 2009, vaadatud 3.04.2015. Dybdekart, Innsjødatabase. NVEAtlas, Norges vassdrags- og energidirektorat, vaadatud 3.04.2015. Store Norske Leksikon Store Norske Leksikon