laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kompromiss

Kompromiss on konsensus, mille puhul osapooled nõustuvad ühisseisukohaga ainult osaliselt, ent lepivad kokku, et käituvad nii, nagu nad nõustuksid sellega täielikult. Kompromissi on vaja juhul, kui osapooled, kes ei suuda jõuda mõnes küsimuses täieliku konsensuseni, kuid soovivad selle küsimuse valdkonnas siiski koostööd teha, sest ka osaline koostöö on üldiselt kõigile osalistele kasulikum kui koostööst loobuda. Demokraatlikus ühiskonnas on enamik kokkuleppeid kompromiss poolte vahel. Et eristada kompromissi sellisest konsensusest, mille puhul ühisseisukohaga täielikult nõustutatakse, nimetatakse kompromissi mõnikord ka osaliseks konsensuseks, kuid tegelikult on ka kompromiss sisuliselt täielik konsensus, sest selle puhul nõustuvad kõik osapooled kõigega, mida kompromiss sisaldab. Kompromissi ei vajata teaduses, filosoofias ega väitluses, sest seal saab küsimusi lihtsalt lahtiseks jätta (asjad võivad sisaldada määramatust), ent kompromiss on vajalik konkreetset tegevust puudutavate otsuste tegemisel. Kompromissi võib pidada äriks ebamugavustega: iga osapool nõustub tingimustega, mis põhjustavad talle koos kasuga teatud ebamugavusi, selleks et teised osapooled nõustuksid tingimustega, mis põhjustavad neile samamoodi ebamugavusi koos kasuga. Kompromissi leidmisele eelneb tavaliselt väitlus, kus kõik osapooled üritavad kokkuleppe tingimusi mõjutada endale kasulikus suunas. Täieliku konsensuse (leida selline tegevuse viis, mida keegi muuta ei soovi) võib kehtestada ainult diktaator käsu korras ja karistuse hirmuga.
Blas de Lezo y Olavarrieta

Blas de Lezo y Olavarrieta (3. veebruar 1689 Pasajes, Guipúzcoa – 7. september 1741 Cartagena de Indias) oli Hispaania admiral, üks Hispaania mereväe väljapaistvamaid väejuhte. Ta on tuntud eelkõige Cartagena eduka kaitsmisega 1741. aastal ülekaaluka Inglise laevastiku vastu. Blas de Lezo kandis hüüdnimesid Patapalo (Puujalg) ja Mediohombre (Poolinimene) oma paljude sõjategevuses saadud vigastuste pärast. Tema järgi on nimetatud mitmeid Hispaania sõjalaevu: ristleja Blas de Lezo (selle järgi on saanud nime ka laevaklass) hävitaja Blas de Lezo (D65) fregatt Blas de Lezo (F-103).
Gregorius XVII

Gregorius XVII (ilmaliku nimega Clemente Domínguez y Gómez; 23. mai 1946 Sevilla – 22. märts 2005 El Palmar de Troya) oli vastupaavst aastail 1978–2005. Ta väitis pärast Paulus VI surma end olevat tema järglane. Ta kuulutas Francisco Franco ja Christoph Kolumbuse pühakuteks.
Michael Essien

Michael Kojo Essien (ka Mickaël Essien; sündinud 3. detsembril 1982 Accras) on Ghana jalgpallur. Klubikarjääri jooksul on ta mänginud muuhulgas AC Milanis, Madridi Realis ja Chelseas. 2019. aastast mängib ta Aserbaidžaani kõrgliiga klubis Sabail. Aastatel 2002–2014 kuulus ta Ghana jalgpallikoondisse. Debüüdi Ghana rahvuskoondises tegi Essien 4. jaanuaril 2002 sõprusmängus Egiptuse vastu. 2006. aastal sai Essien BBC Aafrika parima jalgpalluri auhinna. Ligue 1 meister (2): 2003–04, 2004–05 Premier League'i meister (2): 2005–06, 2009–10 Football League Cup (1): 2006–07 FA Cup (4): 2006–07, 2008–09, 2009–10, 2011–12 FA Community Shield (1): 2009 UEFA Meistrite Liiga (1): 2011–2012 BBC Aafrika aasta jalgpallur: 2006 Chelsea aasta mängija: 2007 Koduleht
Henri II (Champagne)

Henri II (29. juuli 1166 – 10. september 1197) oli Champagne'i krahv 1181–1197 ja Jeruusalemma kuningas (Henri I nime all, kuigi ta ei kasutanud oma kuningatiitlit) 1192–1197. Henri sündis Champagne'i krahvi Henri I ja Prantsuse Marie vanima pojana. 1181. aastal suri tema isa ning 1187. aastani valitses noore Henri eest regendina tema ema. 1190. aastal suundus Henri ristiretkele, nõudes enne oma vasallidelt, et nood tunnustaksid tema nooremat venda Thibaut'd tema pärijana, juhul kui ta ise ei peaks naasma. Henri liitus Kolmanda ristisõjaga jõudes Lähis-Itta enne oma onusid Philippe II-t ja Richard I-t. Ta oli üks prantslaste juhte Akko piiramisel. Aprillis 1192 saatis Inglismaa kuningas Richard I Henri Tüürosesse Montferrat' Conradi juurde, et teatada tollele tema valimisest Jeruusalemma kuningaks, misjärel Henri naasis Akkosse. Paar päeva hiljem mõrvasid assassiinid Conradi. Henri, kes oli taas Tüürosesse tulnud, et korraldada Conradi kroonimist, sai teada, et korraldada tuleb hoopis kuninga matused. Henri pandi kohe paari lesestunud ja lapseootel kuninganna Isabelle'iga ning nad abiellusid kaheksa päeva pärast Conradi surma. On oletatud, et Henri, kellel oli võrdlemisi hea läbisaamine assassiinidega, võis tellida Conradi mõrva. Henri suri 1197. aastal, kukkudes välja linnuseaknast Akkos. Henri toetus akna- või rõdupiirdele, mis tema raskuse all järele andis. Kuninga kääbusest teener oli üritanud teda varrukast tirides tagasi tõmmata, kuid tema vähesest kaalust ei piisanud suurekasvulise Henri kinnihoidmiseks. Kukkuv kuningas tõmbas kaasa ka kääbuse, kes kukkus tema peale. Isabelle abiellus peagi Küprose kuninga Lusignani Amalriciga. Henri ja Isabelle'i abielust sündisid: Alice (1195–1246), abiellus Küprose kuninga Hugues I-ga; Philippa (surnud 1250), abiellus Érard de Brienne'iga.
Meri-kirmesamblik

Meri-kirmesamblik (Verrucaria maura Wahlenb.) on samblik sugukonnast Verrucariaceae kirmesambliku perekonnast. Meri-kirmesamblik kasvab Eestis läänerannikul ja Lääne-Eesti saartel.
Caloplaca chlorina

Caloplaca chlorina (Flot.) Sandst. on samblik kuldsambliku perekonnast. Ta on Eestis üsna haruldane; kasvab graniitkivil. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 9. juuni 2007. Vaadatud 9. juunil 2007.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Caloplaca chlorina andmebaasis eElurikkus
Waddenzee

Waddenzee ehk Wattenmeer (hollandi keeles Waddenzee, saksa keeles Wattenmeer, alamsaksa keeles Wattensee, taani keeles Vadehavet ja läänefriisi keeles Waadzee, kõik tähenduses 'mudameri') on Põhjamere osa, mis eraldab Friisi saari Euroopa mandrist ja IJsselmeerist. Waddenzee pindala on umbes 10 000 km², sügavus kuni 23 m. Waddenzeesse suubub palju jõgesid, millest suurimad on Elbe, Weser ja Ems. Seetõttu on Waddenzee vesi pisut magedam kui mujal Põhjameres. Waddenzee moodustus 10.–14. sajandil. Enne seda ulatus manner märksa kaugemale kui tänapäeval, tänapäeva Friisi saarteni, mis olid tollal düünid. Siis murdis meri korduvalt suurte tormide ajal düünidest läbi ja uhtus nende taga oleva maa, mis koosnes põhiliselt turbapinnasest, ära. Endistest düünidest säilis kõigest saareahelik. Pärast seda on toimunud veel väiksemaid muutusi, näiteks Vlieland ja Ameland on liikunud ida poole: ühest servast on meri pinnast ära kandnud, teise serva on see juurde settinud. Waddenzee on mere poolt saareahelikuga kaitstud, seetõttu ei esine seal suurt lainetust. Sellepärast on Waddenzee populaarne koht paadisõiduks ja purjetamiseks. Waddenzees ja selle rannikul on maapinna ja merepõhja kõrguste vahe väga väike. Sellepärast on rannajoone erinevus tõusu ja mõõna ajal väga suur. Seetõttu on Waddenzees levinud mudamatkamine: mõõna ajal liigutakse mööda merepõhja kohtadesse, kuhu tõusu ajal ei pääseks. 14. mail 1987 arvati Waddenzee Ramsari konventsiooni rahvusvahelise tähtsusega märgalade hulka. 2009. aasta juunis kanti Waddenzee UNESCO maailmapärandi nimistusse. 7. septembril 2004 tegi Euroopa Liidu kohus otsuse, milles vastas Raad van State (Madalmaad) eelotsusetaotlusele kohtuasjas, milles vaieldi südakarpide püügi lubatavusele Waddenzee looduskaitsealal. Raad van State küsimused puudutasid direktiivi 92/43/EMÜ (nn loodusdirektiivi) 6. artikli tõlgendamist, sealhulgas seda, kui tõenäoline peab olema lubatava tegevuse kahjulik mõju Natura 2000 võrgustikku kuuluvale kaitsealale selleks, et oleks kohustus mõju hinnata. Euroopa Liidu kohus leidis, et "iga kava või projekti, mis ei ole otseselt seotud ala katsekorraldusega või ei ole selleks otseselt vajalik, tuleb juhul, kui objektiivse teabe põhjal ei ole välistatud, et sellel on eraldi või koos muude kavade või projektidega nimetatud alale oluline mõju, asjakohaselt hinnata seoses tagajärgedega, mida see ala kaitse-eesmärkidele avaldab." (otsuse p 45). Samuti leidis kohus, et iga tegevust, mis ei ole otseselt seotud ala kaitsekorraldusega ja mis võib ala terviklikkust ohustada, tuleb pidada olulist mõju omavaks. Iga niisuguse tegevuse mõju Natura 2000 võrgustikku kuuluvale alale tuleb hinnata (otsuse p 49). Kui hindamise tulemusena ei saa kindlalt välistada tegevuse kahjulikku mõju alale, ei tohi niisugust tegevust lubada (otsuse p 57). "Kohtuotsus 7.9.2004 — Kohtuasi C-127/02". Euroopa Liidu kohtu veebileht. 7. september 2004. Vaadatud 14. märtsil 2022.
Filtratsioon (hüdroloogia)

Filtratsioon ehk imbumine on vee aeglane liikumine pinnases või läbi ja ümber vesiehitiste. Vesi võib imbuda näiteks läbi poorse muldtammi. Filtratsiooni kiirust iseloomustab filtratsioonimoodul. Näiteks vee imbumiskiirus läbi liiva on umbes 1*10−3 m*s−1[viide?]. Keskkonnasõnaraamat (EnDic2004). Tartu: Mats, Tallinn: Tallinna Raamatutrükikoda
Hapestumine

Hapestumine ehk atsidifikatsioon on veekogu või mulla (mulla hapestumine) muutumine happelise(ma)ks. Tänapäeval on keskkonna hapestumise üheks oluliseks põhjuseks happesademed. Hapestumise vastandprotsess on leelistumine. Nüüdisajal on atmosfäärist sadenevad happesademed oluliselt mõjutanud paljude piirkondade veekogude keskkonnareaktsiooni. Enamik parasvöötme veekogudest on võimelised osaliselt happesademeid neutraliseerima, seda tänu karbonaatpuhversüsteemile. Globaalses skaalas on oluline probleem ookeanide hapestumine. Happesademed Leelistumine Mulla hapestumine Ookeanide hapestumine
Konrad Lorenz

Konrad Zacharias Lorenz (7. november 1903 Viin – 27. veebruar 1989 Viin) oli Austria zooloog ja etoloog, Nobeli auhinna laureaat. Ta oli üks loomade käitumist uuriva teaduse etoloogia rajajaid. Aastal 1973 pälvis ta koos Karl von Frischi ja Niko Tinbergeniga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. 1940 sai ta Königsbergi ülikoolis psühholoogia professoriks. 1941 mobiliseeriti ta Wehrmachti, kus teenis arstina. 20. oktoobril 1943 pidas Konrad Lorenz Tartu Ülikooli aulas loengu "Inimese ja looma psühholoogia võrdlus". Ta langes venelaste kätte vangi ja oli 1944–1948 NSV Liidus sõjavang. Vangistuses jätkas ta tööd arstina. Vangistuses hakkas ta kirjutama raamatut, mille käsikiri lubati tal alles jätta, samuti kuldnokk, keda ta vangilaagris pidas. Venemaal kirjutatud käsikirja põhjal valmis tal raamat "Die Rückseite des Spiegels, Versuch einer Naturgeschichte menschlichen Erkennens", mis ilmus 1973 Austrias. 1964 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks 1964 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks 1968 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks 1974 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks Austrias tegutseb pärast Lorenzi surma Konrad Lorenzi Instituut teoreetilise bioloogia alal. Oma esimese suure töö "Der Kumpan in der Umwelt des Vogels" (1935) pühendas ta Eestist pärit bioloogile Jakob von Uexküllile. Üks ta tuntud raamatuid on "Das sogenannte Böse" ("Niinimetatud kurjus: agressiooni loodusloost", ingliskeelses tõlkes "On Agression"), mille esmatrükk ilmus 1963. 1969. Niinimetatud tigedus. Eesti Loodus 8: 499–502; 9: 562–565; 11: 696–700; 12: 765–768. 1969. Vihaleajavad loomalood. Eesti Loodus 12: 768. 1975. Inimene leiab sõbra. Tallinn: Valgus. 1980–1981. Kuningas Saalomoni sõrmus. Eesti Loodus 1980; 2–4, 6–12, 1981: 1–2. 1984. Kuningas Saalomoni sõrmus. (Tõlkinud Tiiu Keskpaik.) Tallinn: Valgus. 1996. Harjumus, tseremoonia ja nõidus" (peatükk raamatust "Niinimetatud kurjus. Agressiooni loodusloost"). (Tõlge ja järelsõna: Tiiu Keskpaik.) Vikerkaar 1/2: 145–164. Lorenz, Konrad 2018. Niinimetatud kurjus: agressiooni looduslugu. (Mari Tarvas, tlk.; Tiiu Keskpaik, eessõna; Kalevi Kull, järelsõna.) (Gigantum humeris.) Tallinn: TLÜ Kirjastus. Postimees nr. 241, 20. okt. 1943, lk. 3. Tiiu Keskpaik. "Konrad Lorenz, mees Altenbergist". Eesti Loodus 1980 2: 112. Kalevi Kull 2018. Koos Konrad Lorenziga käitumist vaadeldes. Rmt: Lorenz, Konrad, Niinimetatud kurjus: agressiooni looduslugu. Tallinn: TLÜ Kirjastus, 273–292. Eerik Kumari. "Konrad Lorenz". Eesti Loodus 1969 8: 498. Viktor Masing. "Nendest, kes mõistavad loomade keelt (Nobeli preemia kolmele etoloogile)". Eesti Loodus 1974 6: 337.
Põhja-Kaukaasia föderaalringkond

Põhja-Kaukaasia föderaalringkond on uus föderaalringkond Venemaal, mis moodustati 2010. aastal Lõuna föderaalringkonna lõunaosast. Selle keskus on Pjatigorsk. Põhja-Kaukaasia föderaalringkonda kuuluvad: Dagestani Vabariik (Республика Дагестан) Inguši Vabariik (Республика Ингушетия) Kabardi-Balkaari Vabariik (Кабардино-Балкарская Республика) Karatšai-Tšerkessi Vabariik (Карачаево-Черкесская Республика) Põhja-Osseetia Alaania Vabariik (Республика Северная Осетия – Алания) Tšetšeeni Vabariik (Чеченская Республика) Stavropoli krai (Ставропольский край) Venemaa presidendi esindajad Põhja-Kaukaasia föderaalringkonnas: Aleksandr Hloponin (19. jaanuar 2010 – 12. mai 2014) Sergei Melikov (12. mai 2014 – 28. juuli 2016) Oleg Belaventsev (28. juuli 2016 – 26. juuni 2018) Aleksandr Matovnikov (26. juuni 2018 – 22. jaanuar 2020) Juri Tšaika (alates 22. jaanuar 2020) Хлопонин назначен вице-премьером РФ – полпредом президента в новом Северо-Кавказском федеральном округе. Interfaks, 19. jaanuar 2010 Venemaal loodi Põhja-Kaukaasia föderaalringkond. ERR, 19. jaanuar 2010 Venemaa saatis rahutusse Põhja-Kaukaasiasse erisaadiku. Postimees, 20. jaanuar 2010 СКФО.РУ (SKFO.RU), regionaalne infoportaal
Marika Jürgenson

Marika Jürgenson (sündinud 23. oktoobril 1956 Pärnus) on eesti ajakirjanik ja publitsist. Ta lõpetas 1975. aastal Tallinna 46. Keskkooli kunstiklassi ning 1983. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse erialal. Ta on töötanud eesti keele ja kirjanduse õpetaja, korrektori ja keeletoimetajana. Marika Jürgenson töötab Ajakirjade Kirjastuses ajakirja Tervis Pluss toimetajana. Ta on üle kümne aasta kirjutanud terviseteemalisi artikleid ja portreelugusid ning avaldanud tõlketekste. Marika Jürgenson on koostanud raamatud "Terve pealaest jalatallani" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2004), "Külmetushaigused – vältimine, ravi, taastumine" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2005), "25 haigust ja terviseriket" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2006), "Ilu ja tervis toidulisanditest" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2006), "Terviseapteek: mida osta apteegist?" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2007), "Väike külmetusaabits" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2009), "Väike terviseteatmik" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2010), "Rõõm tervisest" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2010), "Gripiraamat" (AS Ajakirjade Kirjastus, 2010). Marika Jürgensonilt on ilmunud lasteraamat "Kõuts Ämbriroog" (Ilo, 2004), "Villi, Volli ja Majesteet" (Joon, 2011), ajalooline ülevaade "Saare mõisa Mannteuffellid" (Menu Kirjastus, 2019) ning "Saare vald 1866-2017" (Trükikunst OÜ, 2021). Marika Jürgenson on abielus Toivo Jürgensoniga, neil on kaks tütart: Margit (sündinud 1983 Tallinnas), Ester (sündinud 1986 Tallinnas).
2010. aasta Euroopa meistrivõistlused iluuisutamises

2010. aasta Euroopa meistrivõistlused iluuisutamises toimusid 18.–24. jaanuarini 2010 Tallinnas. Võistlused toimusid Saku Suurhallis. Võistlustel osales 120 sportlast 38 riigist. Eestit esindasid naiste üksiksõidus Jelena Glebova, meeste üksiksõidus Viktor Romanenkov, paarissõidus Maria Sergejeva ja Ilja Glebov ning jäätantsus Caitlin Mallory ja Kristjan Rand. Finaal: 21. jaanuar Osavõtjaid: 38 Ametlikud tulemused Finaal: 23. jaanuar Osavõtjaid: 42 Ametlikud tulemused Finaal: 20. jaanuar Osavõtjaid: 21 Ametlikud tulemused Finaal: 22. jaanuar Osavõtjaid: 27 Ametlikud tulemused EM-i ametlik koduleht EM-i Facebooki lehekülg
Niko Tinbergen

Nikolaas (Niko) Tinbergen (15. aprill 1907 Haag – 21. detsember 1988 Oxford) oli hollandi etoloog ja ornitoloog, Nobeli auhinna laureaat. Ta oli üks loomade käitumist uuriva teaduse – etoloogia – rajajaid koos Jakob von Uexkülli, Konrad Lorenzi, Karl von Frischi ja teistega. Aastal 1973 pälvis ta koos Karl von Frischi ja Konrad Lorenziga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. 1962 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks 1975 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks Tinbergen, Niko 1968. Mesilashuntide jahimaadel. Eesti Loodus 9: 562–566; 10: 622–627; 11: 687–692; 12: 752–756. Tinbergen, Niko 1978. Loomade käitumine. Tallinn: Valgus. Tinbergen, Niko 1984. Uudishimulikud looduseuurijad. Tallinn: Valgus. Tema vend oli majandusteadlane Jan Tinbergen ning teine vend Luuk Tinbergen (1915–1955) ornitoloog ja etoloog. Kumari, Eerik 1968. Nikolaas Tinbergen. Eesti Loodus 9: 561.
Henri II (Navarra kuningas)

Henri II (18. aprill 1503 Sangüesa – 25. mai 1555 Pau) oli Albret' dünastiast Navarra kuningas ja Foix' krahv 1518–1555. Henri sündis Navarra kuningaa Jean III ja kuninganna Catherine I pojana. Henri kuulutati kuningaks pärast oma eksiilis viibinud ema surma 1517. aastal. 1512. aastal oli Aragóni kuningas Fernando II vallutanud Püreneedest lõuna poole jääva osa Navarrast ja riigi pealinna Pamplona. Samuti kasutasid Fernando II ja tema järeltulija Carlos I Navarra kuninga tiitlit. Pärast tulemusteta jäänud läbirääkimisi 1516. aastal Noyonis ja 1518. aastal Montpellier's, vallutasid Prantsuse ja Navarra väed 1521. aastal Hispaaniale kuuluva Navarra. Pärast Noaini lahingut olid nad siiski sunnitud tagasi tõmbuma. 1525. aastal langes Henri Pavia lahingus vangi, kuid tal õnnestus peagi vabaneda. Henri abiellus 1526. aastal Angoulême'i krahvitari Marguerite'iga (1492–1549), kes oli Angoulême'i krahvi Charlesi ja Savoia Louise'i tütar. Marguerite'i vend oli Prantsusmaa kuningas Francois I. Abielust sündisid: Jeanne III (1528–1572), Navarra kuninganna Noorelt surnud poeg Navarra valitsejate loend
Bariaatria

Bariaatria on meditsiini haru, mis tegeleb rasvumuse uurimise ja raviga. Bariaatriline kirurgia püüab rasvumust ravida kirurgiliste meetodite abil.
Limujärve kraav

Limujärve kraav ehk Trummi kraav on 1,4 km pikkune kraav Seli külas Rae vallas. Selle kaudu toimub väljavool Limu järvest Leivajõkke. Põuasel ajal kuivab kraav täielikult.
Leivajõgi

Leivajõgi on jõgi Harjumaal, Pirita jõe parempoolne lisajõgi. Jõgi algab Aruvalla küla lähedalt, suubub Pirita jõkke Lagedil. Jõgi on 23,7 km pikk. Pikavere, Seli ja Pajupea soostunud alade kuivendamise eesmärgil on jõgi peaaegu kogu ulatuses süvendatud ja õgvendatud, meenutades seetõttu pigem kanalit.
Wichita

Wichita on linn USA-s, Kansase osariigi suurim linn ja Sedgwicki maakonna halduskeskus. Laiub tasandikul Arkansase jõe ääres umbes 400 meetri kõrgusel merepinnast. Wichita asutati 1870. aastal. Linn on tuntud lennundustööstusettevõtete järgi, teda kutsutakse maailma õhupealinnaks (The Air Capital of the World). Seal asuvad lennukitootjate Cessna ja Learjeti peakorter ning McConnelli õhujõudude baas. Wichitas avati 1958 esimene Pizza Huti restoran. http://www.wichita.gov/
Ameerika Ühendriikide Rahvaloenduse Büroo

Ameerika Ühendriikide Rahvaloenduse büroo ehk USA statistikaamet (inglise keeles United States Census Bureau, ametlikult Bureau of the Census; USCB) on USA Kaubandusministeeriumi alluvuses töötav valitsusasutus, mis tegeleb rahvaloenduste korraldamise ning muude rahvastiku- ja majandusalaste andmete kogumisega USA-s. Büroo peakorter asub Marylandi osariigis Suitlandis. Rahvaloenduse büroo koduleht (inglise keeles)
Iluuisutamine 2010. aasta taliolümpiamängudel

Iluuisutamine 2010. aasta taliolümpiamängudel toimus 14.–27. veebruarini Vancouveri Pacific Coliseum jäähallis. Iluuisutamises jagatud medalid riigiti. Finaal: 15. veebruar Osavõtjaid: 30 Olümpiavõitja 2006: Jevgeni Pljuštšenko , Venemaa Ametlikud tulemused Finaal: 25. veebruar Osavõtjaid: 24 Olümpiavõitja 2006: Shizuka Arakawa , Jaapan Ametlikud tulemused Finaal: 15. veebruar Osavõtjaid: 20 Olümpiavõitja 2006: Tatjana Totmjanina / Maksim Marinin, Venemaa Ametlikud tulemused Finaal: 22. veebruar Osavõtjaid: 23 Kohustusliku tantsu ametlikud tulemused Originaaltantsu ametlikud tulemused Vabatantsu ametlikud tulemused Iluuisutamine OM-i kodulehel
Türisalu oja

Türisalu oja asub Türisalu külas Harku ja Lääne-Harju vallas Harju maakonnas. Oja pikkus on ligikaudu 2,9 km, valgala pindala 3,1 km². Oja saab alguse Tõlinõmme järvest ning suubub Türisalu pangast läänest mööda joostes Lohusalu lahte. Suudme lähedal asub ojal Türisalu joastik. Türisalu oja keskkonnaportaalis
Jakov Smuškevitš

Jakov Vladimirovitš (õieti Volfovitš) Smuškevitš (vene keeles Яков Владимирович (Вольфович) Смушкевич; 14. aprill (vkj 1. aprill) 1902 Rokiškis, Novoaleksandrovski maakond, Kaunase kubermang – 28. oktoober 1941 Kuibõsevi oblast) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane, lennuväe kindralleitnant; kahekordne Nõukogude Liidu kangelane, rahvuselt juut. Smuškevitš osales pärast 1917. aasta Oktoobrirevolutsiooni läänerindel kodusõjas kütipolgu komissarina. 1931 lõpetas ta Krimmis asuva Katša kõrgema lendurite sõjalennukooli. Ta määrati Vitebskis asuva lennubrigaadi komissariks ja ta muutis selle kiiresti Punaarmee lennuväe eesrindlikuks üksuseks. 1936. aastal määrati ta kõrgeimaks lennuväe nõunikuks vabariikliku armee juurde Hispaania kodusõjas. Seal sõdis ta 17. juunini 1937. Hispaanias kasutas ta varjunime "Kindral Douglas". Ta juhatas Madridi kaitsmist õhurünnakute eest. Sõjas ülesnäidatu eest sai ta 21. juunil 1937 Nõukogude Liidu kangelase aunimetuse. 1937. aasta juunikuus saabus ta tagasi NSV Liitu. 20. juunil 1937 ülendati ta korpuseülemaks, lõpetas seejärel Frunze-nimelise sõjaakadeemia täienduskursused juhtidele ja määrati veel samal aastal Punaarmee õhujõudude ülema asetäitjaks. 1939. aasta novembrikuus määrati ta Punaarmee õhujõudude ülemaks. 1938 autasustati teda medaliga "Kakskümmend aastat Tööliste-Talupoegade Punaarmeed". 1939. aasta maist augustini juhatas ta Nõukogude–Jaapani relvakokkupõrke ajal Halhin-Goli jõel Mongoolias lennuväe 1. armeegruppi. Lahingutes ülesnäidatu eest autasustas NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium teda 17. novembril 1939 teda teist korda Nõukogude Liidu kangelase aunimetuse ja selle juurde käiva samal aastal asutatud Kuldtähe medaliga. Mongoolia valitsus autasustas teda Mongoolia Rahvavabariigi Lahingulise Punatähe ordeniga. Smuškevitš oli NSV Liidu Ülemnõukogu I koosseisu liige. 1939 nimetati ta NLKP Keskkomitee liikmekandidaadiks. 4. aprillil 1940 ülendati Smuškevitš 2. järgu armeekomandöriks. See auaste anti NSV Liidus 34 inimesele (kellest 23 lasti maha) ja Smuškevitš oli neist viimane: 7. mail see auaste kaotati ja Smuškevitši auaste muudeti kindralleitnandiks. 8. juunil 1941 Smuškevitš vahistati ja 28. oktoobril 1941 lasti kohtuotsuseta maha. Sellise käsu andis NKVD juht Lavrenti Beria, lähtudes Stalini juhistest, 18. oktoobril 1941. Süüdistuse kohaselt olevat Smuškevitš juhtinud salajast organisatsiooni, mille eesmärk olevat olnud Hispaania Vabariigi kukutamine, Punaarmee sõjalise valmisoleku nõrgendamine ja õnnetuste sagendamine Nõukogude õhujõududes. 21. märtsil 1947 võeti Smuškevitšilt tagantjärele ära Nõukogude Liidu kangelase aunimetus ja kõik riiklikud autasud. Ta rehabiliteeriti postuumselt 1954. aastal.
Lesila

Lesila on loivaliste koondumispaik maismaal või jääl. Enamasti on lesilad püsivad. Seal viibitakse suvel mõni kuu. Seal sünnitatakse, paaritutakse ja vahetatakse karva. Lesilatesse koonduvaid loomaseltsinguid nimetatakse lesinguteks ehk lesikondadeks. Suurimad lesingud on kotikul, sivutšil, grööni hülgel ja hallhülgel.
Piret Peiker

Piret Peiker (sündinud 11. detsembril 1971) on eesti kirjandusteadlane ja tõlkija. Ta lõpetas aastal 1990 Tartu 2. Keskkooli. "Teadussümpoosion modernsusest", Keel ja Kirjandus, 11/2006 2018 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (koos Daniele Monticelli ja Krista Mitsiga, artikliauhind: "Jamaicast Pariisi ning sealt Tartusse tagasi. Lydia Koidula maailmavaatest ja mugandamisstrateegiatest tema saksa eeskujude valguses". Keel ja Kirjandust 2018/12) Piret Peiker Eesti Teadusinfosüsteemis
Tiiu Keskpaik

Tiiu Keskpaik (24. märts 1937 – 26. jaanuar 2022) oli eesti bioloog. Ta töötas 1960. aastal Tartu Linna Noorte Naturalistide Jaamas õpetajana, hiljem Zooloogia ja Botaanika Instituudis ning pikka aega Eesti Looduse toimetuses. Ta tõlkis saksa keelest eesti keelde Konrad Lorenzi teoseid. Tema abikaasa oli bioloog Jüri Keskpaik. Nende poeg on Ivar Keskpaik (sündinud 1964). Emakeele Seltsi aastaraamat 53 (2007), lk. 247.