laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Sõukruvi

Sõukruvi ehk laevakruvi (venekeelse laenuna laevavint) on kruvipinnaliste radiaallabadega tiivik, mis tekitab vees laeva liikumistakistust ületava tõukejõu. Sõukruvi on kõige kasutatavam laevakäitur. Sõukruvi kasutavad umbes 95% laevadest. Sõukruvi käitab laeva peamasin. Peamasina pöördemoment edastatakse sõukruvile sõuvõlli kaudu. Enamasti on laeval 1-2 sõukruvi ja võib olla rohkemgi. Harilikult paiknevad sõukruvid laeva ahtris, aga mõnel laeval, eelkõige jäämurdjatel ja praamidel, on ka vöörisõukruvisid. Sõukruvil on valdavalt 3–6 laba, mis on valmistatud tavaliselt metallist (messingist, pronksist, malmist, roostevabast terasest) või plastist, valatud tervikuna või koostatud. Eristatakse monoliitseid ja pööratavate labadega sõukruvisid. Monoliitsed sõukruvid võivad olla valatud või stantsitud koos rummuga. Pööratavate labadega sõukruvid võivad lisaks olla reguleeritava sammuga. Sõuvõll annab pöörlemise laeva peamasinalt sõukruvile edasi. Sõukruviga laevadel on sõuvõll pikisuunaline ja selle pikkus sõltub masinaruumi asukohast. Sõuvõll valmistatakse ühe monoliitse tervikuna. Sõukruvi võib ka olla kinnitatud laeva põhjast välja ulatuvale vertikaalselt pööratavale sambale (sel juhul puudub eraldi roolileht), mis hõlbustab manööverdamist. Sõukruvi kasutegur oleneb suuresti kavitatsioonist, mida üle 50-sõlmese kiiruse korral ei saa vältida. Kiirlaevadel kasutatakse ülekavitatsioonisõukruve. Esimest korda kasutati ülekavitatsioonisõukruvi 1968 USA-s tiiburlaeval. Sageli vahetatavate käikudega laevadel rakendatakse muutsammuga sõukruve, mis lubavad muuta sõidukiirust ja anda tagasikäiku peamasina pöörlemissagedusest sõltumata. Laevaehituses kasutatakse mõõtude tähistamisel sõukruvi labade arvu märkimiseks tähte Z. Sõukruvi iseloomustavad kruvipinna moodustaja samm H, läbimõõt D, suhe H/D (see jääb üldjuhul vahemikku 0,4–2,3) ning labade kogupinna A ja sõukruvi läbimõõduga võrdse ketta pinna AD suhe A/AD (see jääb üldjuhul vahemikku 0,3–1,2). 1836. aastal patentisid sõukruvi inglane F.P. Smith (1808–1874) ja rootslane J. Ericsson (1803–1889). Esimesed sõukruvid kujutasid endast Archimedese kruvi. Esimese kruvilaeva "Archimedese" (237 tonni, ehitatud 1838–1839 Inglismaal) kiirus oli ligi 10 sõlme. Algul oli ta kruvi läbimõõduks 2,13 m, hiljem 1,75 m, käituriks oli umbes 81,5 hj (60 kW) aurumasin pöörlemissagedusel 139 p/min. Kahe sõukruviga vedurlaev Kolme sõukruviga laev Sõukruvid laeva vööripõtkurites Sõukruvi ahtripõtkuris Kaviatsioonikahjustused sõukruvil Tehnikaleksikon, lk. 483 Sõukruvi Merevikis
Asta Meressoo

Asta Meressoo (5. aprill 1924 Tallinn – 8. juuli 2010 Tallinn) oli eesti majandusteadlane. Asta Meressoo lõpetas aastal 1948 TPI, majandusteaduste kandidaat 1958 (Moskva). Ta töötas 1951–1979 Majanduse Instituudis teaduri ametikohtadel tööstusökonoomika erialal. Ta avaldas koos Ilja Kaganovitšiga aastal 1964 Tallinnas venekeelse raamatu Eesti piimatööstuse optimaalsest paigutusest – uurimus oli lahendatud tollel ajal unikaalse suuremõõtmelise mittelineaarse/diskreetse kalibreeritud planeerimismudeliga ja välja arvutatud ühe meie esimese hiigelarvutiga. Sellest raamatu põhjal arenes terve tootmispaigutuse koolkond Eestis mis jõudis dekompositsioonimeetodi abil edasi isegi suurte rahvusvaheliste regionaalsete gaasitrasside võrkude efektiivsesse projekteerimisse. Ta on kirjutanud ka arvukalt uurimusi toiduainetetööstuse mitmete harude arendamise, kontsentreerimise ning paigutamise vallas. Tema poeg on füüsika-matemaatikakandidaat Toomas Meressoo. Рыбная промышленность Эстонской ССР, Таллин, Эстонское государственное издательство, 1959. Концентрация и размещение молочной промышленности Эстонской ССР : (опыт оптимального планирования) / И. З. Каганович, А. Мерессоо ; Академия наук Эстонской ССР, институт экономики, 1964
556

◄ | 5. sajand | 6. sajand | 7. sajand | ► ◄ | 520. aastad | 530. aastad | 540. aastad | 550. aastad | 560. aastad | 570. aastad | 580. aastad | ► ◄◄ | ◄ | 552 | 553 | 554 | 555 | 556 | 557 | 558 | 559 | 560 | ► | ►► 556. aasta (DLVI) oli Juliuse kalendri järgi liigaasta, mis algas laupäeval. Arvu 556 on selle aasta tähistamiseks kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine. Pelagius I valiti paavstiks. ... ...
Linnamööbel

Linnamööbel on infrastruktuuri osana ühiskasutuses olevad esemed väliskeskkonnas[viide?]. Neil on oluline roll eriilmeliste linnaosade ühtseks sidumises. Linnamööbli hulka kuuluvad ühissõidukipeatused, ootepaviljonid, mänguväljakud, pargimööbel, liiklusmärgid, tänavavalgustus, jäätmekonteinerid, telefoniautomaadid, taksopargid, reklaamvitriinid, infovitriinid ja täisautomaatsed avalikud tualetid, foorid, trepid, postkastid ja jalgrattahoidlad. Linnamööbli iseärasused tulenevad iseloomulikest vajadustest: ilmastikukindlusest, vandaalikindlusest, kasutajaskonna mitmekesisusest; linnamööbel peab sobituma erinevate keskkondadega ja vastama liiklusohutusnõuetele. Ajutine linnamööbel on lähtuvalt asukoha omapärast või konkreetse üritusega seotuna ühiskondlikku ruumi projekteeritud mööbel. Ajutise iseloomuga installatsioon ei nõua nii suurt ilmastikukindlust ja vastupidavust. 1928. aasta suvel valmis Tallinnas Balti jaamas esimene spetsiaalne elektrirongide väljumisplatvorm. Tänu 2013. aastal liikvele tulnud uutele rongidele said ooteperroonid täiesti uue ilme. Varasemat 1100 mm kõrgust platvormi asendab 550 mm kõrgune, kergesti ligipääsetav ooteala. Ootepaviljonid on voolujoonelise disainiga, jäljendades rongiliiklusega kaasnevat kiirust. Materjalidena on kasutusel teras, akrüülklaas ja plastid. Et transporti ootavatel inimestel oleks võimalik jalga puhata, on terasest istepingid kaetud pihustatava polümeeriga. Viimane tagab sarnaselt puiduga istumisaluse soojapidavuse. Samas on polümeerkate lõhkumisele tunduvalt vastupidavam kui puit ning sobib hästi uute ootepaviljonide moodsa disainiga. Materjalide valik tulenevalt keskkonnakindlusest piirdub enamasti puidu, looduskivi, betooni, metalli, termotöödeldud klaasi ja eri liiki plastidega. Graniit on looduskividest enim kasutatud materjal. See on vastupidav ja hästi modelleeritav. Harvem kasutatakse maakivi, paekivi ja dolomiiti. Looduskivile saab paljudel viisidel anda eripalgelise viimistluse – olgu see klombitud, lihvitud või eritöötluse käigus tekitatud erinevate mustritega. Puit on soe ja kasutajasõbralik materjal. Enamikku puiduliike tuleks nende ilmastikukindluse suurendamiseks eelnevalt töödelda. Enim kasutatud on välistingimustesse sobiv tamme lülipuit. Ka dekoratiivse puidustruktuuriga lehis peab välistingimustes suhteliselt hästi vastu. Troopilistest puitudest on iroko ja tiik, mis on tihedad ja tugevad, välistingimustes vastupidavad ega võimalda seenorganismide teket. Polüetüleen on ilmastiku- ja vandaalikindel, tugev ja vormitav plast. Betooni kohtab Eesti linnamööblis üsna sageli. Peamiselt kasutatakse betooni pinkide konstruktsiooniosade, prügikastide ning avalike basseinide ja purskkaevude juures. Betoon muutus eriti populaarseks 1960ndatel, kui Mustamäe paneelmajade kõrvale rajati mänguväljakuid betoonist pinkide ja liivakastidega, samuti toimiti linnaväljakutel.
Rudolf Steinpick

Rudolf Steinpick (26. mai 1906 – 30. november 1943 Leningradi oblast) oli Eesti (leitnant, 1932) ja Saksa (Obersturmführer) sõjaväelane . Rudolf Steinpick oli Teise maailmasõja ajal Ukrainas, Zaporižžja linnas teeninud Politseipataljon Ostlandi 2. kompanii ülem ning hiljem 3. Eesti Vabatahtlike SS-brigaadi 43. SS-grenaderirügemendi II pataljoni 5. kompanii ülem. Rudolf Steinpick sattus 1943. aasta novembris Neveli rindel koos Vabatahtlike SS-brigaadi 42. SS-grenaderirügemendi ülema Henn-Ants Kurega ühes autos partisanide paigaldatud miinile ning suri haavadesse 30. novembril 1943 sõjaväehospidalis. Ohvitseride andmekogu Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Suguelundid

Suguelundid on reproduktiivelundkonna elundid, mille ülesandeks on soo jätkamine. Suguelundites tekivad ja valmivad sugurakud. Kuna suguelundid on oma asukoha tõttu kuseelunditega tihedalt seotud, vaadeldakse neid anatoomilise tervikuna.  Pikemalt artiklis Mehe suguelundid Mehe sisesuguelundid on munandid, munandimanused, seemnejuhad, seemnepõiekesed, eesnääre ja sugutisibulanäärmed. Välissuguelundid on suguti ja munandikott. Munandid (testis) on mehe sugunäärmed, milles tekivad mehe sugurakud – spermid – ja produtseeritakse meessuguhormoone. Munandid on ploomikujulised pisut lamendunud paariselundid, mis paiknevad kõhuõõnest väljaspool munandikotis ja on teineteisest eraldatud munandikoti-vaheseinaga. Munandis paiknevates seemnetorukestes toimub meessugurakkude ehk spermide areng, seemnetorukeste vahemikkudes aga produtseerivad näärmerakud meessuguhormooni.  Pikemalt artiklis Naise suguelundid Naise sisesuguelundid on munasarjad, munajuhad, emakas ja tupp. Välissuguelundid on häbemekink, kõdisti, suured häbememokad ja väikesed häbememokad, mida koos nimetatakse häbemeks. Mehe suguelundid Naise suguelundid Neeru-sugusegmendid
Nikolai Paulsen

Nikolai Aleksandrovitš Paulsen (vene keeles Николай Александрович Паульсен) (31. oktoober 1891 Moskva – 25. oktoober 1941 Sverdlovski oblast, Sevurallag), eesti ehitusinsener ja arhitekt; Venemaa keisririigi ja Valgearmee ohvitser. Lõpetanud (1909) Jekaterinoslavi reaalgümnaasiumi ja Peterburi Mihhaili suurtükiväekooli (1912). 1912. aastal alamporutšik 2. kaardiväe suurtükiväe brigaadis. Jätkas õpinguid suurtükiväeakadeemias ja vabakuulajana Peterburi Kunstiakadeemias. Võttis osa Esimesest maailmasõjast 1914–1917. 1917. aastal ülendati kapteniks. Osales Venemaa kodusõjas (koloneli auaste 1920), emigreerus 1920 Jugoslaaviasse, lõpetas 1923 Novi Sadis arhitektuuri- ja ehituskursused. 1923 tuli Eestisse, töötas 1929. aastani Tartu Ülikooli arhitekti Paul Mielbergi abilisena, seejärel Eesti Kiviõli ühisuse peainsenerina, 1932. aastast ehitusosakonna juhatajana. Koostas 1923–1926 mõõdistusjooniseid Helge Kjellini korraldatud keskaegsete kirikute (Saaremaa kirikud, Ambla, Koeru, Pilistvere, Türi, Rakvere ja Niguliste kirik, Tartu toomkirik jm) remonditöödel ja väliuuringuil. Kiviõlis projekteeris ja ehitas ta tööliste ja ametnike elamuid, haigla ning Kiviküla ühepereelamukvartali. Rahvamaja, mille Paulsen projekteeris 1936, valmis tema kavandatud mahus 1989. Endine kolonel Paulsen arreteeriti pärast Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt. Tema naine Natalia Nikolajevna Paulsen ja lapsed Natalia, Nikolai ja Anastassia küüditati 14. juunil 1941 Volkovo asulasse Narõmi krais Siberis. EKABL, kunst ja arhitektuur, lk 375. Волков С. В., Офицеры российской гвардии. Опыт мартиролога. М., 2002, 568 с. Высочайшие приказы (10.11.1914, 3.04.1915, 8.04.1915, 22.05.1915, 2.06.1915, 6.10.1915). Deportation in June 1941 & Deportation in 1940–1953[1], Tallinn, 2001.
Agu Sihvka annab aru

"Agu Sihvka annab aru" on Jaan Rannapi koolijuttude kogumik, mille illustreeris Edgar Valter. Kuidas me käivitasime kooli autot Kuidas ma rikkusin keelekabineti magnetofoni Miks ma hommikuti hilinen Kuidas me dresseerisime meremadu Kuidas ma sain rühmapäevikusse kiituse Kuidas ma rikkusin aukülalise ülikonna Kuidas ma sain geomeetrias puuduliku Kuidas me rikkusime internaadi öörahu Kuidas me täitsime sotsioloogilist ankeeti Kuidas me soodustasime gripiviiruse levikut Kuidas ma ajasin nurja aastapäeva kontserdi Miks ma jätsin käimata tornis Kikk ja Kökk Kuidas ma sain loodusteaduses puuduliku Sport ja kollektiivsus Kuidas me dresseerisime mesilasi Kuidas me korraldasime öise häire Kuidas minust sai oktoobrilaste raua röövija Kuidas ma kimbutasin kooli kassi (ainult 2007) 1976, Eesti Raamat 1989, Eesti Raamat. Kogumik "Koolilood" 2007, TEA Kirjastus Agu Sihvka annab aru Raamatukoi
Aluspaar

Aluspaar (inglise base pair, lühend: bp) on kaks omavahel vesiniksidemetega seotud nukleotiidi, mis esinevad vastastikustes komplementaarsetes DNA või RNA ahelates. Üldjuhul moodustab guaniin (G) aluspaari tsütosiiniga (C) ja adeniin (A) aluspaari tümiiniga (T), RNA molekulis on aga adeniin paardunud uratsiiliga (U). Geneetiline kood Komplementaarsusprintsiip TEA entsüklopeedia 2. köide, 2009.
Sindhi üleujutus 2011

Sindhi üleujutus 2011 algas Pakistanis 2011. aasta augusti keskel mussoonihooajal, põhjustades tugevaid mussoonihooge Sindhis, Ida-Balochistanis ja Põhja-Punjabis. Üleujutused tõid kaasa suurel hulgal ränki kahjustusi; umbes 270 tsiviilelanikku hukkus ning 5,3 miljonit inimest ja 1,2 miljonit kodu puudutas see häving. Sindh on viljakas piirkond ning tihti tuntud kui riigi "leivakorv". Üleujutuste kahju mõjutab väga kohalikku põllumajandust. 1,7 miljonit aakrit põllumaad hävis üleujutuste tagajärjel. Üleujutust nimetatakse kõige hullemaks pärast 2010. aasta Pakistani üleujutusi, mis hõlmas kogu riiki. Enneolematu paduvihma mussoonivihmad põhjustasid tõsiseid üleujutusi Sindhi provintsi 16 linnas.
Otto (Braunschweig-Göttingen)

Otto (24. juuni 1292 – 30. august 1344), Braunschweig-Lüneburgi hertsog, kutsutud Leebeks, valitses hertsogkonna Braunschweigi osa. Ta abiellus Otto Hesseni maakrahvi Heinrich I tütre Juttaga (suri aastal 1317), paaril oli tütar Agnes (suri aastal 1371). 1319. aastal abiellus ta Brandenburgi markkrahvi Hermann III tütre Agnesega (1297–1334).
Burhānuddīn Rabbānī

Burhānuddīn Rabbānī (pärsia keeles برهان الدين رباني‎; 1940 Feyẕābād – 20. september 2011 Kabul) oli Afganistani poliitik. 28. juunist 1992 kuni 22. detsembrini 2001 oli ta Afganistani president. Ta sündis Afganistani kirdeosas Badakhshāni provintsis Feyẕābādis. Rahvuselt oli ta tadžikk, usu poolest sunniit. Ta oli aastast 1963 islami õiguse professor Kabuli Ülikoolis. Seejärel õppis ta islami filosoofiat Egiptuses Kairos Al-Azhari ülikoolis. Aastal 1968 pöördus ta tagasi Afganistani.
Kõdisti

Kõdisti ehk kliitor (vanakreeka keeles κλειτορίς 'kleitoris', ladinapäraselt clitoris) on paljude emasloomade kuse-suguelundkonna välissuguelund. Kliitor asub eeldatavasti väikeste häbememokkade liitumiskohal. Kliitori morfoloogia, tundlikkus ja funktsioonid on eri imetajatel erinevad, näiteks kasutavad närilised kõdistit valdavalt urineerimisel. Hüäänidel aga omab kliitor olulist rolli ka paaritumisel ning poegimisel. Kõdisti osad on: kõdistisääred (crura clitoridis, ainsus crus) (paariselund) kõdistikeha (corpus clitoridis) kõdistilukk (glans clitoridis) kõdistieesnahk (pr(a)eputium clitoridis) kõdistiurge (sinus clitoridis) kõdistiauk (fossa clitoridis) kõdistitaandurist (m. retractor clitoridis) kõdistikorgaskehast (corpus cavernosum clitoridis) (paariselund) Naistel on kõdisti suhteliselt väike silindrikujuline korgaskehaga elund, mis on ühenduses tupega, millel on palju närvilõpmeid ning mis on puuteärrituse suhtes väga tundlik. See paikneb häbemepilu (rima pudendi) eesotsas ning koosneb kahest kõdistikorgaskehast (corpus cavernosum clitoridis), mis vastavad mehe suguti korgaskehale. Kõdistikorgaskehad saavad alguse häbemeluude alumiselt harult ning ühinevad ees. Kõdisti on homogeenne mehe sugutiga ning on ka kujult sarnane, ehkki oluliselt väiksem. Naiste kliitori osad on kõdistilukk (glans clitoridis), kõdistikeha (corpus clitoridis) ja kõdistisääred (crus clitoridis). Kõdistiga on seotud ka väikesed häbememokad (labia minora pudendi), mis lähevad eespool üle kõdistikidaks (frenulum clitoridis), kõdistilukiks ja kõdisti otsa ümbritsevaks kõdistieesnahaks (preputium clitoridis). Eeldatakse, et valdaval osal naistest on kõdisti erektsioonivõimeline. Kõdisti stimuleerimine võib-olla naistel üks orgasmini jõudmise viise. Eeldatavasti on kõdisti ka G-punkti asukoht või vähemalt oluline osa sellest. Emastel roomajatel on kliitor, va soomuseliste seltsi liigitatud roomajad, neil on hemikliitor (hemiclitores), mille morfoloogia, füsioloogia ja genees erineb mõneti imetajate kliitorist.[viide?] Meeli Roosalu. "Inimese anatoomia", Kirjastus Koolibri,lk 135, 2010, ISBN 978-9985-0-2606-9. Enn Ernits, Esta Nahkur, "Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 440, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8. Enn Ernits, Esta Nahkur, "Koduloomade anatoomia", Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, lk 260, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8. Arne Lepp "Inimese anatoomia. I osa. Liikumisaparaat, siseelundid" Joonised Rauno Thomas Moss, Arne Lepp. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2013. "Naise välissuguelundid, organa genitalia feminina externa s. pudendum femininum s. cunnus s. vulva", lk 427 Foldes P, Buisson O., The clitoral complex: a dynamic sonographic study., J Sex Med. 2009 May;6(5):1223-31. doi: 10.1111/j.1743-6109.2009.01231.x. PMID:19453931, http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed/19453931 Arne Lepp "Inimese anatoomia. I osa. Liikumisaparaat, siseelundid" Joonised Rauno Thomas Moss, Arne Lepp. Tartu Ülikooli Kirjastus, 2013. "Naise välissuguelundid, organa genitalia feminina externa s. pudendum femininum s. cunnus s. vulva", lk 427
Raul Talmar

Raul Talmar (sündinud 6. jaanuaril 1959 Tallinnas) on eesti koorijuht. Ta on lõpetanud 1977. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi. Alates 1976. aastast on ta laulnud segakooris Noorus, kus seejärel tegutses teise dirigendina Ene Üleoja kõrval. Aastail 1991–2012 oli ta selle koori peadirigent, juhtides selle kõrval ja järel ka teisi koore. Raul Talmar on Tallinna Ülikooli õppejõud, Eesti Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutuse nõukogu esimees ja Eesti Kooriühingu juhatuse esimees. Korduvalt on ta seisnud laulupidude dirigendipuldis. 2003 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (aktiivne koorielu edendamine, tulemuslik kontserttegevus) 2006 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (Tallinna Tehnikaülikooli Akadeemilise Naiskoori ja neidudekoori "Leelo" muusikalise arendamise eest) 2006 – Aasta dirigent 2011 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Veronika Portsmuthiga, XI noorte laulu- ja tantsupeo maa ja ilm eest) 2012 – Valgetähe V klassi teenetemärk 2014 – Gustav Ernesaksa koorimuusika peastipendium 2014 – Tallinna teenetemärk Jakob Westholmi Gümnaasiumi tuntud vilistlased "Segakoori Noorus ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. mai 2014. Vaadatud 17. juunil 2014. "Eesti Kooriühingu juhtorganid". Originaali arhiivikoopia seisuga 26. oktoober 2019. Vaadatud 29. juunil 2022. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee).
Täissüntees

Orgaanilises keemias tähendab täissüntees (total synthesis) keeruliste orgaaniliste ühendite sünteesi lihtsamatest lähteainetest (reagentidest) ilma bioprotsesside abita ja ei kasutata looduslikust materjalist eraldatud lähteaineid. Orgaaniline süntees võimaldab saada väga erineva struktuuri ja omadustega aineid meditsiini, teaduse, tööstuse jm vajadusteks. Enamasti on lähteained suhteliselt väikesed orgaanilised molekulid (molekulmass <500) ja nende arvu on hinnatud enam kui 1060. Täissünteesis saadakse suured molekulid tavaliselt mitmeetapiliste keemiliste protsesside tulemusena kasutades suhteliselt väikseid „ehituskive”. Täissünteesi lähteained on reeglina saadavad kaubandusvõrgu kaudu. Mitmeetapiliste sünteesiteede asemel või kõrval on üha enam välja töötatud efektiivseid mitmekomponentseid kaskaadreaktsioone, milles kolm või enam lähteainet reageerivad üksteise järel ja saadakse (üks) produkt. Aja, materjali ja energia kokkuhoid on saavutatav niinimetatud ühenõusünteesis (one-pot synthesis), mille korral toimub rida üksteisele järgnevaid reaktsioone samas reaktoris, ilma et vaheprodukte eraldatakse ja puhastatakse. Orgaaniline süntees Poolsüntees Reaktsiooni staadium Konsekutiivsed reaktsioonid
Poolsüntees

Poolsüntees ehk semisüntees kasutab looduslikust materjalist (taimed, bakteri- või rakukultuurid jm) saadud lähteainet, see tähendab suuri keerulise struktuuriga looduslikke biomolekule lõppsaaduse sünteesiks. Poolsüntees osutub ratsionaalseks, kui vajalikud (lähte)molekulid ei ole efektiivselt valmistatavad täissünteesiga. Orgaaniline süntees Täissüntees
Tüüp 87

Tüüp 87 võib tähendada: Tüüp 87 ööpommitaja oli Jaapani pommitaja Kawasaki Ka 87 Tüüp 87 oli üks versioon Jaapani pommitajast Mitsubishi B1M Tüüp 87 kergepommitaja oli Jaapani pommitaja Mitsubishi 2B1M nimetus teenistuses Tüüp 87 on Jaapani Omakaitsejõudude luuresoomuk Tüüp 87 on Jaapani Omakaitsejõudude õhutõrje liikursuurtükk Tüüp 87 Chu-MAT on Jaapani tankitõrjerakett Tüüp 87 on üks versioon Hiina automaadist Tüüp 81 Tüüp 87 (vorm) oli Hiina Rahvaarmee vorm aastatel 1987–2007 Tüüp 87 on Hiina 82 mm miinipilduja Tüüp 87 (granaadiheitja) on Hiina 35 mm granaadiheitja Tüüp 87 oli Esimese maailmasõja aegne Saksa Keisririigi allveelaeva klass Tüüp 87 oli pommitaja versioon lennukist Vickers Vixen
Muusikaanalüüs

Muusikaanalüüs on muusika uurimise osa, mille lähtekohaks on muusika ise, mitte aga muusikavälised tegurid. Formaalselt koosneb muusikaanalüüs muusikaliste struktuuride tuvastamisest, tõlgendamisest ja kirjeldamisest ning nende struktuuride liigendamisest võimalikult lihtsateks funktsionaalseteks algelementideks. Muusikalise struktuuri all võib seejuures mõista kas suulisse või kirjalikku traditsiooni kuuluva muusikateose katkendit, muusikateost kui tervikut või muusikateoste kogumit. Muusikaanalüüsi poolt tuvastatud muusikaliste struktuuride või algelementide seoste tõlgendamine võib erineda nii ajas kui kohas ning on pideva muusikateadusliku diskussiooni objekt. Muusikaanalüüsi puhul on tihti keeruline teha vahet muusika struktuuri ja stiili analüüsi vahel, kuna ükskõik milline, kas suurem või väiksem vähegi keerukam muusikaline struktuur on tihedalt seotud ühe või teise muusikastiiliga. Teisest küljest ka muusikaanalüüsi meetod ise, st see, kuidas toimub muusikaliste struktuuride tuvastamine ja liigendamine algelementideks, võib olla tihedalt seotud sellega, millises stiilis on analüüsitav muusika loodud.
Tüüp 87 (luuresoomuk)

Tüüp 87 (87式偵察警戒車, 87-shiki teisatsu keikaisha) on Jaapani kuue sillaga luuresoomuk, mis võeti kasutusele 1987. aastal. Aastal 2010 oli neid Jaapani Omakaitsejõudude teenistuses 102 masinat. Karmide maastikuolude tõttu kasutas jaapan pikka aega ainult roomiksoomukeid, kuid 1970. aastate lõpul algasid tööd ratastega luuresoomuki loomiseks. Masinad töötas välja ja tootis Komatsu Ltd. Esimesed masinad jõudsid teenistusse 1988. aastal ja esialgu plaaniti toota 60 selle tüübilist soomukit. Hiljem seda arvu ilmselt suurendati, sest 2010. aastal oli Jaapani Omakaitsejõududes kasutusel 102 luuresoomukit Tüüp 87. Tüübi 87 soomus on keevitatud terasest ja pakub kaitset käsitulirelvade ja mürsukildude eest. ABK kaitsesüsteemi olemasolu osas on eri allikad eri meelt. Relvastus koosneb Orelikon Contraves-i 25 mm automaatkahurist ja sellega paralleelsest 7,62 mm kuulipildujast Tüüp 74. Kummalegi torni küljele on paigutatud neli suitsugranaadiheitjat. Meeskond koosneb viiest liikmest: juht, abijuht-radist, laskur, komandör ja vaatleja (skaut). Juht istub ees paremal ja abijuht-radist tema kõrval vasakul. Kummagi pea kohal asub luuk. Juhil on kolm ette suunatud periskoopi ja abijuhil üks. Üks juhi periskoopidest on võimalik asendada ka öövaatlusseadmega. Torn asub umbes masina keskel, olles mõnevõrra esiosa poole nihutatud. Vasakul pool paikneb laskur ja tema varustusse kuulub üks ette suunatud päeva/öö sihik ning üks vaatlusperiskoop. Komandör istub paremal ja tema käsutuses on kuus vaatlusperiskoopi ja üks sihik. Mõlemad pääsevad masinasse torni laes piknevate ümmarguse luukide kaudu. Torni tagaosas paikneb veel varustuse kast. Mootoriruumist vasakul on veel üks ruum vaatleja jaoks ja tema jaoks on seal ka üks taha poole suunatud periskoop. Vaatleja pääseb masinasse läbi tagaosas asuva luugi. Mootoriruum paikneb taga paremal. Tüüp 87 kasutab Isuzu 10 PBI diiselmootorit, mis arendab 305 hobujõudu ja annab maksimaalseks kiiruseks maanteel 100 km/h. Rehvide rõhu reguleerimiseks on olemas tsentraalne süsteem. Tüüp 87 ei ole amfiibne. "UNITED NATIONS REGISTER OF CONVENTIONAL ARMS: Japan 2010" (Inglise keel). ÜRO. 31.05.2011. Vaadatud 21.09.2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Type 87 Armored reconnaissance vehicle" (Inglise keel). www.Military-Today.com. Originaali arhiivikoopia seisuga 28.01.2023. Vaadatud 21.09.2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Type 87" (Inglise keel). www.army-guide.com. Vaadatud 21.09.2011.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Pildid Tüübist 87