laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Turbokompressor

Turbokompressor ehk turboülelaadur ehk turbolaadur ehk turbo on sisepõlemismootori töötsükli sisselasketakti ajal kõrgema rõhuga õhu silindrisse surumiseks kasutatav ja sama mootori silindris töötsükli läbinud heitgaaside energial pöörleva turbiini poolt käitatatav kompressor. Turbokompressorit ehk turboülelaadurit kasutatakse (auto, laeva, lennuki jne) sisepõlemismootori (kolb- või rootormootori) võimsuse suurendamiseks. Turbokompressori eelis mehaaniliselt käitatava kompressori ees on kolbmootori suurem kasutegur ja parem võimsuse/kaalu suhe ning mis peamine, kasutatakse ära mootori tavaliselt kaotsiminev heitgaaside energia. Turbokompressor aitab tänapäevaste kolbmootorite kasutegurit tõsta 40%-ni ja enamgi. Turbokompressori kõige olulisemad osad turbiin ja kompressor on monteeritud ühisele võllile. Mõlema labamasina, turbiini ja kompressori, töörattad (impellerid) asuvad eraldi oma kodades. Turbokompressori korpuses on ühine võll tavaliselt laagerdatud keraamiliste kuul- või liuglaagritega (hüdrodünaamiline laagerdus). Suure pöörete arvu tõttu (nüüdisajal kuni 290 000 pööret/minutis) on laagrid määrdeainekanaleid pidi ühendatud pidevasse mootoriõlituse ringlusse, mis tagab tänu liuglaagri õlikilel väga väikesele hõõrdumisele laagri vähese kulumise ja ka jahutuse. Kolbmootori kasuteguri tõstmise huvides jahutatakse kompressoris kokkusurutud adiabaatiliselt kuumenenud (kuni 150° C) õhku enne mootori silindritesse juhtimist soojusvaheti kaudu. Levinumalt kasutatakse turbiinis ja kompressoris tsentrifugaallabamasinaid, kus turbiin muudab kolbmootori silindritest väljuvate heitaaside vooluenergia pöördliikumiseks ning kompressor vastupidi – muudab pöördliikumise kokkusurutud õhu voolamiseks. Turbokompressori leiutas Šveitsi insener Alfred Büchi, kes sai oma leiutisele patendi 1905. aastal.
Merekülä

Merekülä (ka: Meremäe, Merimäe) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.
Kuigõ

Kuigõ (ka: Kuige) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Vaaksaarõ nulka. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Kuigõ tsässon Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 3.01.2024.
Pelops

Pelops oli vanakreeka mütoloogias Tantalose poeg. Isa tappis ta ja pakkus jumalaile eineks, et proovida nende kõigeteadmist. Üksnes Demeter, kes oma kadunud tütart Persephonet sügavalt leinates midagi tähele ei pannud, sõi ühe õlatüki. Kui jumalad Pelopsi taas ellu äratasid, asendasid nad puuduva tüki elevandiluuga. Pelops võitis kaarikuvõidusõidus Elise Pisa kuninga Oinomaose, ostnud ära kaarikujuhi Myrtilose, ning sai endale naiseks kuninga tütre Hippodameia. Pelopsi ja Oinomaose kaarikusõiduvõistlust peeti selle võistlusala kui olümpiaala alguseks. Pelopsist sai kogu Peloponnesose valitseja ning seda maad hakati nimetama tema järgi (Peloponnesos tähendab 'Pelopsi saar'). Pelopsi järglastel, eriti Atreusel ja Thyestesel, lasus Myrtilose needus. Ettevalmistusi võidusõiduks on kujutatud Olümpias Zeusi templi idaviilul. Vajab täiendamist
Vaarkali

Vaarkali (ka Varkali) on mitme koha nimi: Vaarkali, küla Rõuge vallas Võru maakonnas Vaarkali, küla Võru vallas Võru maakonnas
Pliia

Pliia (ka: Plia, Pliija, Plija, Saharino, Piila) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Küla kuulub Koolina nulka. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Meremäe valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 4.01.2024.
Antarktiline kliimavööde

Antarktiline kliimavööde on lõunapoolkeral asuv põhikliimavööde, kus aasta läbi valitseb antarktiline õhumass. Sellele kliimavöötmele on iseloomulik väga madal õhutemperatuur (21. juulil 1983 on registreeritud Antarktise polaarjaamas Vostok maailma madalaim õhutemperatuur –89,2 °C) ja väga väike sademete hulk. Aasta läbi puhuvad pooluse piirkonnast lähtuvad tugevad (kuni 320 km/h) kagutuuled. Esineb polaaröö ja polaarpäev. Antarktiline kliimavööde hõlmab suurema osa Antarktikast. Selle põhjapiiriks loetakse juuli keskmise temperatuuri +5 °C samatemperatuurijoont. Mc Murdo polaarjaama kliimadiagramm Amundsen-Scott'i polaarjaama kliimadiagramm Orcadase polaarjaama kliimadiagramm Kliimavööde
Urvaste

Urvaste (kohalik hääldus Urvastõ, saksa keeles Anzen) on küla Võru maakonnas Antsla vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Urvaste valda. Urvastes asuvad Tamme-Lauri tamm ja Urvaste kirik, mida kasutab Urvaste Püha Urbanuse kogudus. Külas asub ohvrikivi, Silmaveeallikas ja ohvriallikas. Kolme kilomeetri kaugusele Urvastest jääb Edgar Valteri teemapark Pokumaa. Urvastest asuvast Uhtjärve orust leiti 2017. aastal 12.–13. sajandi matmispaik. Urvaste kirikumõis Urvaste mõis Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 25.08.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. http://www.lounaleht.ee/index.php?page=1&id=22215 Urvastest leiti Ürgnaine], Lõunaleht, 27. juuli 2017
Heraion

Heraion on Hera tempel. Eriti kuulsad olid Olümpia (7.–6. sajand eKr) ja Samose heraion (6. sajand eKr). Silmapaistev oli ka Argolise heraion (Argose ja Mükeene vahel); sellega seostub müüt Kleobisest ja Bitonist.
Kassi (Antsla)

Kassi on küla Võru maakonnas Antsla vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Urvaste valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 5.08.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kirikuküla (Antsla)

Kirikuküla (kohalik hääldus Kerikukülä) on küla Võru maakonnas Antsla vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Urvaste valda. Külas asuvad Urvaste kirik, Urvaste kirikuaed, Urvaste vana kalmistu ja Urvaste kalmistu. Kirikukülas kasvab Mäe-Lehtsoo tamm. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 6.08.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Koigu (Antsla)

Koigu on küla Võru maakonnas Antsla vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Urvaste valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 6.08.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Kuldre

Kuldre (ka Kuldri) on küla Võru maakonnas Antsla vallas. Enne 2017. aasta haldusreformi oli küla Urvaste valla halduskeskus. Külas asub looduskaitse all olnud Jakobi tamm. Külas tegutsevad Kuldre Kool, Kuldre raamatukogu ja Kuldre noortekeskus Kuldre pood Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 7.08.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. "Looduskaitseväärtuse kaotanud üksikobjektid arvati kaitse alt välja". Keskkonnaministeerium. 5. jaanuar 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2018.
Kõlbi

Kõlbi on küla Võru maakonnas Antsla vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Urvaste valda. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 7.08.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Silja Lättemäe. Kuldre surmavabrik ähvardab taas tööle hakata Maaleht, 5. veebruar 2009
Lümatu (Antsla)

Lümatu (kohalik hääldus Lümätü) on küla Võru maakonnas Antsla vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Urvaste valda. Külas asub Vaabina mõisa kalmistu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 23.08.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Evar Saar. Lümanda, Lümandu ja Lümatu. – Keel ja Kirjandus 2012, nr 1, lk 48–54. https://doi.org/10.54013/kk650a5
Lümatu

Lümatu on kahe Eesti küla nimi: Lümatu, küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Lümatu, küla Võru maakonnas Antsla vallas
Pihleni

Pihleni (ka: Pihlõni) on küla Võru maakonnas Antsla vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Urvaste valda. Külas asub looduskaitse all olnud Miku künnapuu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 24.08.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. "Looduskaitseväärtuse kaotanud üksikobjektid arvati kaitse alt välja". Keskkonnaministeerium. 5. jaanuar 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2018.
Ruhingu

Ruhingu (ka: Ruhiku) on küla Võru maakonnas Antsla vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Urvaste valda. Külas asub Urvaste mõisa kalmistu. Ruhingu karjamõis Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 24.08.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Toku

Toku (ka: Toku-Suntsi) on küla Võru maakonnas Antsla vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Urvaste valda. Toku järv Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 25.08.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Uhtjärve

Uhtjärve on küla Võru maakonnas Antsla vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Urvaste valda. Küla põhjapiiril asub Uhtjärv, mille kaitseks on moodustatud Uhtjärve hoiuala. Küla lõunapiiri märgib Võru–Kuigatsi–Tõrva maantee ja läänepiiri Antsla–Kanepi tee. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 25.08.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Uue-Antsla

Uue-Antsla (võru keeles Vahtsõ-Antsla) on küla Võru maakonnas Antsla vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Urvaste valda. Uue-Antsla vald Kuldre kolhoos Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 25.08.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Vaabina

Vaabina on küla Võru maakonnas Antsla vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Urvaste valda. Küla on nime saanud Vaabina vasallilinnuse (Ülzen) omaniku Fabian von Tiesenhauseni eesnime järgi, kes suri 1559. aastal Vene-Liivi sõja ajal. Linnus põles Liivi sõjas ja hävis varsti pärast seda lõplikult. Hiljem asus sama koha peal Vaabina mõis. 1967. aastal lammutati lõplikult vana Vaabina mõisa härrastemaja varemed, kuna selle koha pealt tõmmati otse läbi linnuseala ja mõisapargi uus Võru–Antsla maantee. Küla läbib Antsla–Vaabina maantee. Küla põhjapiir jookseb mööda Võru–Kuigatsi–Tõrva maanteed. Küla lõunapiiril asub Valga–Koidula raudteelõik, kus asus kuni 2001. aastani ka Vaabina raudteepeatus ja liiklesid reisirongid. Vaabinast voolavad läbi Antsla jõgi ja Lambahanna oja. Küla piiresse jäävad Tobra järv ja Toku järv. Antsla jõel asub ka küla keskosas väike Mõisajärv. Küla kirdenurk ulatub Lõõdla järveni. Külas on tegutsenud piiritusevabrik. Hiljem asus samas hoones meierei. Vaabina pargis kasvab kaitsealune põlispuude grupp. Vaabina vasallilinnuse territoorium Vaabina asulakoht Korterelamu Vaabina raudteepeatus Vaabina mõis Vaabina vald Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 25.08.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Pärandkultuuri objekt: Vaabina piiritusevabrik (843:PIV:001) Vaabina põlispuude grupp keskkonnaportaal.ee
Visela

Visela (võru keeles Viselä) on küla Võru maakonnas Antsla vallas ja endises kihelkonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Urvaste valda. Külas asub Silmaläte, Põrguläte ja looduskaitse all olnud Visela korgipuud. Visela järv Visela jõgi Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 25.08.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. "Looduskaitseväärtuse kaotanud üksikobjektid arvati kaitse alt välja". Keskkonnaministeerium. 5. jaanuar 2018. Originaali arhiivikoopia seisuga 4. veebruar 2018.
Krabi

Krabi on eesti keeles mitmetähenduslik sõna: Krabi küla on küla Rõuge vallas Võru maakonnas krabi, krabiliste (Brachyura) infraseltsi kuuluv vähilaadne Krabi, perekonnanimi krabi, gooti arhitektuuris katuseviilu kaunistav kivileht või -pung Krabi, linn Tais
Laurimäe

Laurimäe (ka: Laurimäe-Tooda) on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varstu valda. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 1 inimene. 1977. aastal liideti külaga Mõtsakülä. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Statistikaameti andmebaas Mariko Faster: artikkel "Laurimäe" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016.
Oda

Oda on varrega torke- või viskerelv, mida inimesed on kasutanud nii sõjas, spordis kui ka jahipidamisel ning mis kuulub külmrelvade hulka. Odaots võib olla tehtud luust, karbiliste kodadest, obsidaanist, tulekivist, pronksist, rauast, terasest. Oda võib olla ka lihtsalt teravaks põletatud, teritatud või terav puuvars. Enamasti kasutatakse odavarre valmistamiseks tugevaid ja sitkeid puuliike, aga ka bambust, klaaskiudu, süsinikkiudu. Odad jagunevad: jahiodadeks, viskeodadeks, võitlusodadeks. Jahioda on näiteks harpuun, javelin, pootshaak; Eestis kasutasid jahimehed enesekaitseks suhteliselt lühikese varrega karuodasid. Jahiodal on tihti teramiku alumises osas laiad "tiivad", mis takistavad ründava looma vajumist jahimeheni. Viskeoda on viskamiseks disainitud oda. Oda heitmiseks võib kasutada masinat, käsivart, lingu ja viskepuud. Läti Henriku väitel kasutasid muistsed eestlased ohtralt viskeodasid, mis heideti enne lähivõitluse algust vaenlastete pihta. Roomlaste viske- ja torkeoda kutsuti pilumiks. Pilumil oli pikk neljatahuline raudots, mis oli mõeldud kilbi taha varjunud vastase läbistamiseks. Pilumi vars kinnitati teramiku külge niiviisi, et pärast kasutamist polnud seda võimalik tagasi heita. Pilumi keskmine pikkus oli 1,96 m. Ainult viskamiseks mõeldud oda nimetasid roomlased ka sõnaga iaculum, mis oli ebamäärasema tähendusega ning millega tähistati ka võõramaalaste odasid. Makedoonias kasutati torkeoda, mille nimetus oli safrissa. Kesk- ja Lõuna-Aafrikas kasutatakse assegaid. Eestlastel ja viikingitel olid kasutusel nii lühemad, koos kilbiga kasutatavad, kui ka üle 3 meetri pikkused pikkodad. Jaapanlased kutsuvad oma oda yariks, hiinlastel on quiang, aafriklased kasutasid lühemaid ja laiateralisemaid assegaisid võitlusodadena, roomlastel oli kasutusel 3 meetri pikkune piigitaoline torkeoda hasta. Odaga võitlemisel oda vastu püütakse teha palju kiireid pettelööke erinevatesse suundadesse, püütakse vastase relva haarata ja maha surudes vastaseni jõuda kangi põhimõttel, mõõga ja kirve vastu võideldes püütakse hoida distantsi kui see ei õnnestu siis libistatakse oda läbi peopesade tahapoole, levinud on ka odaga raiumine ja oda tagumise otsa kasutamine torkamiseks ja löömiseks. Kilbiga võideldes kasutati lühemat oda ühe käega, pikemat oda hoiti kahe käega ja kilp rippus õlal, kilbirihm oli keeratud vasaku käelaba alla vastu odavart. Tänapäeval kasutatakse viskeoda kergejõustikus odaviskes. Sportlik viskeoda koosneb kolmest osast: esiosast, varrest ja käepidemest. Esiosas on teravast ja tugevast metallist ots, vars on valmistatud üleni metallist või muust sobivast materjalist ja käepideme asend on selline, et oda raskuskese asub selle all. Oda kaalub meestel 800 g ja selle pikkus on 260–270 cm ning naistel vastavalt 600 g ja 220–230 cm. Longinuse oda
Ksenofoobia

Ksenofoobia (vanakreekakeelsetest sõnadest ξένος xenos 'võõras, võõramaalane' + φόβος phobos 'kartus, hirm') ehk võõraviha on pelgus või viha võõrapärase või võõramaise vastu. Sõna "ksenofoobia" kasutatakse siis, kui kirjeldatakse pelglikku või vaenulikku suhtumist isikutesse, kes on pärit muust riigist või kuuluvad teise etnilisse gruppi; samuti väljendab see ka teistsuguste traditsioonide ja kultuuride võõrastamist. Ksenofoobial on kaks peamist objekti: domineerivast mingis olulises mõttes erinevaks peetav ühiskonnagrupp, kultuurilised elemendid, mida tajutakse võõra, veidra või ohustavana. Antisemitism Russofoobia Rassism Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2018: ksenofoobia
Põru

Põru on mitme koha nimi: Põru, küla Otepää vallas Valga maakonnas Põru, küla Rõuge vallas Võru maakonnas
Frotörism

Frotörism on seksuoloogias parafiilia, mille korral on mehel erutuse ning seksuaalse naudingu saamiseks ja orgasmini jõudmiseks on vaja kuskil rahvahulgas või inimesi täis liiklusvahendis oma sugutit vastu võõrast naist hõõruda või teda puudutada. Erutuse või ejakulatsiooni saavutamisel mees tavaliselt põgeneb sündmuskohalt. Enamik hõõrumishäire all kannatavaist isikuist on noored üksikud ja eraklikud mehed, ja niisugust käitumist peetakse naiste vastu tuntava viha peegelduseks.[viide?] Vanusega häire aegamööda väheneb.[viide?]
Kiiver

Kiiver on kaitseotstarbeline peakate, mis on tavaliselt tehtud rauast või muust kõvast materjalist. Tavaliselt kantakse kiivrit kaitseks kõrgelt kukkuvate objektide või suurtel kiirustel kokkupõrgete eest. Erineva disaini ja otstarbega kiivreid kannavad sõdurid, töölised (näiteks ehituses, kaevandustes, metsanduses), sportlased, sõidukijuhid. Mõnikord kasutatakse kiivreid ka tseremoniaalsel või sümboolsel otstarbel ilma otsese kaitsefunktsioonita (näiteks Suurbritannia politseinikel). Antiikajal kanti lahingus peamiselt nahast või metallist kiivrit. Arheoloogiliste leidude ja joonistuste kaudu on kindlaks tehtud, et kiivreid kasutati juba Mükeene ajajärgul. Esinduslikumad olid Rooma ajastu rikkaliku reljeefkaunistusega maskkiivrid. Ka gladiaatorite kiivreid ilustati mõnikord suurejooneliselt. Kiivreid hakati Eestis tootma 1963. aastal Salvo tehases. Algul tehti neid löögikindlast polüstüreenist, hiljem madalsurvepolüeteenist. Vahel on kiivrit nimetatud munakooreks. Ehituskiiver Mätas, Mare (1. juuni 2023). "Jõukus tuli Kihnu saarele mootorratta mürinal". Imeline Ajalugu. Vaadatud 27. juunil 2023.
Aakre (perekonnanimi)

Aakre on perekonnanimi. Eestis on see saadud nimede eestistamisel nimest Akberg Tapal 5. juulil 1935 nimest Martinson Narvas 19. mail 1939 Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 7 inimest perekonnanimega Aakre. Aakre on ka norra päritolu nimi. 2005. aasta 1. jaanuari seisuga oli Norras 832 selle perekonnanime kandjat ning nimi oli sageduselt 534. kohal.[viide?] USA-s oli 1920. aastal kümmekond selle nimega perekonda. Nad elasid põhiliselt Minnesotas, samuti Iowas ja Washingtoni osariigis ning ühekaupa Montanas ja Põhja-Dakotas. Perekonnanime sagedus USA-s on rahvaloenduse andmetel 1,70 isikut miljoni kohta. Ta on USA perekonnanimede seas sageduselt 48523. kohal.[viide?] Abraham Aakre, Norra poliitik Alf Aakre, norra vastupanuvõitleja Andreas Aakre, norra jalgpallur Bodil Aakre, Norra poliitik Haakon Aakre, norra jurist Hans Aakre, Norra kohalik poliitik Kari Foseid Aakre, Norra kohalik poliitik Mari Aakre, eesti tekstiili- ja moekunstnik Marie Aakre, norra õde Nancy Aakre, USA toimetaja Oivi Aakre, eesti reumatoloog Richard Aakre, USA kunstnik Stine Aakre, norra ühiskonnategelane Svein Kåre Aakre, norra muusik Tiril Broch Aakre, norra ajakirjanik Toomas Aakre, eesti ehitusinsener Åkre Hanks, Patrick (2003). Dictionary of American Family Names: 3-Volume Set (inglise). Oxford University Press, USA. Lk 1. ISBN 978-0-19-508137-4. Vaadatud 2.10.2018. https://www.eesti.ee/portaal/rrteenus.nimede_stat[alaline kõdulink]
Viru

Viru ehk Virumaa on ajalooline maakond Eesti põhja- ja kirdeosas. Selle järgi on saanud nime Viru, hotell Tallinnas Viru, kolhoos Rakvere rajoonis Viru on ka küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Arhangelski Oblasti Kultuuriselts Viru Viru on eesti perekonnanimi Viru järv, järv Viljandimaal Viru hotell Viru keskus, kaubanduskeskus Tallinna Kesklinnas Viru lavamaa, pinnavorm Põhja-Eestis Viru oja Viljandimaal Viru plats, aadressikoht Kadrina alevikus Viru puiestee, tänav Sillamäe linnas Viru põik, tänav Kadrina alevikus Viru raba, raba Harju maakonnas Viru Sputnik, jäähokiklubi Kohtla-Järvel Viru säru, pärimuskultuuri festival Viru tänav, tänav mitmes Eesti asulas Viru Valge, alkohoolne jook Viru Varietee Viru väljak, väljak Tallinna kesklinnas Viru värav Tallinna Kesklinnas Viru Õlu, tööstusettevõte
Arlöv

Arlöv on asula Rootsis Skåne läänis Burlövi vallas. Asub Malmö kesklinnast 5 kilomeetrit loodes ja loetakse statistiliselt osaks Malmö asulast.
Viru tänav (täpsustus)

Viru tänav on tänav mitmes Eesti asulas: Viru tänav asub Jõhvi linnas Viru tänav asub Kadrina alevikus Viru tänav asub Kiviõli linnas Viru tänav asub Narva linnas Viru tänav asub Palamuse alevikus Viru tänav asub Pärnu linnas Viru tänav asub Püssi linnas Viru tänav asub Rakvere linnas Viru tänav asub Tallinna linnas Viru tänav asub Võsu alevikus Viru plats, aadressikoht Kadrina alevikus Viru puiestee, tänav Sillamäe linnas Viru põik, tänav Kadrina alevikus Viru väljak, väljak Tallinna Kesklinnas
Viru küla

Viru (ka: Viruküla, kohalikus kasutuses Virunukk) on küla Võru maakonnas Rõuge vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varstu valda. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 23 inimest. Kõik olid eestlased. Külas asuvad Viru ohvrikivi ja Virunuka kivikalmistu. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 9.06.2019. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Statistikaameti andmebaas
Eusebius (paavst)

Eusebius (kreeka keeles Εὐσέβιος 'vaga') oli paavst 310. aasta paiku. Ta oli 31. paavst. Eusebius oli "Liber Pontificalise" järgi kreeklane, kes oli pärit Kreekast või Calabriast Cassano allo Ioniost. Ta oli arsti poeg, sai ise arstiks ja oli seejärel Roomas presbüteriks. Eusebius sai paavstiks 18. aprillil, kuid tema ametiaeg pole puudulike andmete tõttu teada. Erinevad allikad pakuvad tema valitsemisaastaks kas 308, 309 või 310 aastat. "Liber Pontificalis" pakub tema ametiaja pikkuseks 2 aastat 1 kuu ja 25 päeva, "Liberiuse kataloog" aga 4 kuud. Eusebius sai paavstiks Rooma keiser Diocletianuse ediktiga algatatud kristlaste tagakiusamise ajal, mis keiser Maxentiuse valitsemisajal oli mõnevõrra leevenenud. Eusebius jätkas oma eelkäija Marcellus I kurssi kiriku reorganiseerimisel ja osadusse tagasipöördunute kohtlemisel. Tema lubadus tagakiusamise ajal usust taganenutel pärast meeleparandust saada taas osa osadusest tekitas koguduses teravaid pingeid, sest Rooma vaimulik Heraclius ei soostunud tema seisukohaga. Kristlaste vahel valitsenud pingete tõttu ähvardas kogudust lõhenemine, kuid Maxentius saatis mõlemad mehed eksiili Sitsiiliasse, kus Eusebius suri. "Liber Pontificalis" mainib, et Eusebiuse ajal leiti Jeesus Kristuse rist. Ta ordineeris 13 presbüterit, 3 diakonit ja 14 piiskoppi. Eusebius suri "Liberiuse kataloogi" järgi 17. augustil 310 Sitsiilias, kuid kirikuajaloolane J. N. D. Kelly pakub tema surmakuupäevaks 21. oktoobrit 310. Ta maeti "Liber Pontificalise" järgi 26. septembril 311 San Callisto katakombidesse. See oli lühim valitsemisaeg pärast Anterust. Eusebiust austatakse katoliku kirikus ja õigeusu kirikus märtri ja pühakuna. Tema mälestuspäev oli varem 26. september, kuid nüüd tähistatakse seda 17. augustil. Isidoro Carini: "I lapsi e la deportazione in Sicilia del Papa S. Eusebio". Roma, 1886. J. N. D. Kelly "The Oxford Dictionary of Popes". 1996. "Liber Pontificalis". Louis Reekmans "Les tombeaux des papes Gaius (283–296) et Eusèbe (309 ou 310) et des martyrs Calocerus et Parthenius dans la catacombe de Callixte". "Memoriam sanctorum venerantes. Miscellanea Victor Saxer". Città del Vaticano, Roma 1992: 689–709. Kirsch, J.P. (1909). "Pope St. Eusebius." In The Catholic Encyclopedia. New York: Robert Appleton Company. Vaadatud 12. mail 2019. (inglise keeles) Eusebiuse kirjad.