laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Loksa dessant (1919)

Loksa dessant oli Eesti merejõude ja alamkapten Karl Aleksander Pauluse ning soome vabatahtlike dessantüksuse Viru rinde väeosade toetuseks tehtud dessant 8. jaanuaril 1919 Loksa juures, mille käigus dessantosad vallutasid Loksa sadama. 1919. aasta 5. jaanuaril alustasid Eesti soomusrongid vastupealetungi Viru rindel. Vastase rinne murti 20 km sügavuselt läbi ja tekkinud lõhet laiendasid jalaväeosad, Viru rinde pealetungi toetas rannikul omakorda laevasuurtükkide tule toetusel dessant. 7. jaanuariks said maaväed käsu: 4. Jalaväepolk vallutada Loo ja Kahala joon ning 1. Jalaväepolk, vallutada Kahala, Kursi ja Pillapalu. Tallinnast saadeti merele 1919. aasta 8. jaanuari varahommikul alamkapten Karl Aleksander Pauluse juhatusel dessantüksus, mis koosnes kahest eesti dessantkompaniist, ligikaudu 120 sõdurit ning soome vabatahtlike major Martin Ekströmi pataljoni kapten Anto Eskola juhitud 2 kompaniid, ligikaudu 200 sõdurit. Dessandi ülesanne on vallutada Loksa ja sealt Kolga küla kaudu murda läbi Luha mõisani ning ühineda 4. ja 1. jalaväepolkude osadega. Dessant hõivas sillapea platsdarmi Loksa sadama Loksa tellisetehase juures ning seejärel maabus põhidessant. Loksa sadam hõivati, Loksa külas asunud umbes 200 vaenlast madruste ranniku kaitseüksusest taganesid ja dessantosad, laevasuurtükkide toetusel Loksa ja Tsitre piirkonnas, arendasid pealetungi sisemaale, kohates vastupanu Tümasool ja vallutades Kolga küla. Samal õhtul ühinesid dessantlased Eesti 4. jalaväepolgu üksuste ja kahe soome kompaniiga, kes maad mööda rindelt peale tungisid. 9. jaanuaril lahkusid dessantlaevad „Lembit'uga" eesotsas Loksalt Kunda suunas. 12. jaanuari õhtuks jõudsid 1. diviisi osad Roela mõisa–Kantküla–Rahkla–Kunda jõe joonele. Eesti väeosad tegid va varasemaid dessante Loksa piirkonda, kui tehti väikseste jõududega maabumine Loksal 25. detsembril ja 28. detsembril 1917. Johan Pitka, Minu mälestused suure maailmasõja algusest Eesti wabadussõja lõpuni., Päewaleht, nr. 204, 5 august 1921, lk 2 Johan Pitka, Minu mälestused suure maailmasõja algusest Eesti wabadussõja lõpuni., Päewaleht, nr. 201, 2 august 1921, lk 2 Peeter Kaasik, Utria dessant ja Narva vallutamine 1919. aasta jaanuaris., Kalender ..., nr. 1, oktoober 2018 Küllo Arjakas, Vabadussõjast – äsjaloodud Eesti mereväe veretu dessant Loksa rannas 08. jaanuaril 1919, Loksa Elu, märts 2021, lk 2 Joan Masik, Loksa dessant 8. jaanuaril 1919. a., Kapten-major J. Masik., Sõdur nr 43-44 1937 lk. 1064-1067
Arvid Johann von Kaulbars

Arvid Johann von Kaulbars (1657–1722) oli Rootsi sõjaväelane ja ooberstleitnant, kes osales Põhjasõjas. Arvid Johann von Kaulbars sündis 1657. aastal Pommerimaal. Ta aadeldati koos oma venna Adam von Kaulbarsiga 1692. aastal. Põhjasõja algul, 1700. aastal sai ta ooberstleitnandiks. Ta kuulus ühe kompaniiga Riia garnisonirügementi. Hiljem osales ta ka Liivimaa tragunirügemendi koosseisus Kagu-Eesti sõjategevuses. 9. septembril 1701 võttis ta osa Kirumpääl toimuvast sõjakoosolekust, mida juhatas Wolmar Anton von Schlippenbach (Liivimaa tragunirügemendi ülem). Seal koosolekul ütles ta, et tema rügemendis on vaid 100 korralikku meest, kes võidelda saavad ja et, kui vaenlasega lahing peaks tulema, muudaks isegi võit armee võitlusvõimetuks. 1707. aastal tungisid venelased Antsla kanti, kus Kaulbars ja von Brömsen nendega lahingu maha pidasid. Sõja teises pooles osales ta ka Karl XII Venemaa sõjakäigul, kuid langes 1709. aastal Perevolotšina all vangi. Kui venelased ta pagasist mõned hetman Mazepa esemed leidsid, sai Peeter I ta peale vihaseks ning saatis Kaulbarsi Tobolskisse asumisele. 1713. aastal oli ta seal Rootsi vangide esimees, kuni saadeti 1717. aastal Japantsini külla. Arvid Johann von Kaulbars suri 1722. aastal Liivimaal. Arvid Johann von Kaulbars abiellus Anna Gertruda Elisabeth von Schlippenbachiga, neil oli kaks last: Ursula Margaretha von Kaulbars ja Gertrude Elisabeth von Staal. Arvidi vend, Jakob von Kaulbars osales samuti Põhjasõjas. Ta juhatas Saaremaa maatragunieskadroni ning hukkus 1705. aastal Gemauerthofi lahingus. "Kaulbars, von, relatives". Vaadatud 27.02.2023. "Rīgas garnizona pulks". Vaadatud 27.02.2023. "Svenska armens regementen 1700–1718". Vaadatud 27.02.2023. "Council of war". Vaadatud 27.02.2023. Kelch, Christian (2009). Liivimaa kroonika järg. Lk 401. "Arwed Johann von Kaulbars, a.d.H. Lehowa (Livl.)". Vaadatud 27.02.2023. "Jakob von Kaulbars". Vaadatud 27.02.2023. "Von Kaulbar's No. 643". Vaadatud 27.02.2023.
Ichinoseki

Ichinoseki on linn Jaapanis Iwate prefektuuris. Linnas voolab põhjast lõunasse Kitakami jõgi. いわての統計情報, vaadatud 26.03.2021. Ichinoseki koduleht
Kemoluminestsents

Kemoluminestsents, ka kemiluminestsents, on keemiliste reaktsioonidega kaasnev luminestsents peamiselt ultraviolettkiirguse ja nähtava valguse vahemikus. Luminestseerivad kas reaktsioonisaadused või nende toimel ergastunud süsteemid. Kemoluminestsentsi erijuht on bioluminestsents, mis esineb biosüsteemides, näiteks jaanimardikatel. Valguskiirgus tekib elektronide üleminekul ergastatud olekust energeetiliselt madalamasse olekusse või põhiolekusse. Erinevalt fluorestsentsist või fosforestsentsist saavutatakse kemoluminestsentsis ergastatud olek keemilise reaktsiooniga. Tuntuim kemoluminestsi lähteaine on 3-aminoftaalhappe hüdrasiid (luminool). Peroksüoksalaadi kemoluminestsents tähendab vesinikperoksiidi reaktsioone oksaalhappe derivaatidega sensibilisaatorite juuresolekul. Paljud luminofoorid on 1,2- või 1,4-dikarbonüülühendid, nagu oksalaat (nt difenüüloksalaat), selle derivaadid ja luminool. Difenüüloksalaat, 1,2-dikarbonüüliühend 3-Aminoftaalhappe hüdrasiid (luminol), 1,4-dikarbonüülühend Enamikus kemoluminestsentsi reaktsioonides tekib kõigepealt ebastabiilne peroksiidsillaga vaheühend, mille energiarikas laguprodukt moodustab laenguülekande kompleksi, millesse kuulub sensibilisaator (mitme kaksik- või kolmiksidemega molekul), ja annab sellele energia edasi. Ergastatud sensibilisaatormolekul kiirgab seejärel valguskvandi, mille lainepikkus sõltub kasutatava sensibiliseeriva aine struktuurist. Teatud tingimustel saab tekitada ka ostsilleerivat (vilkuvat) kemoluminestsentsi, nt kombineerides Orbani ostsillaatorit luminooliga. Ilmselt tuntuim kemoluminestsentsreaktsioon on luminooli oksüdeerimine vesinikperoksiidi toimel raua või mangaani ioonide juuresolekul. Seda reaktsiooni kasutatakse kohtuekspertiisis verejälgede visualiseerimiseks (verepigmendi hemoglobiin sisaldab Fe2+ ioone). Oksüdeeritud luminooli molekul toimib seejuures sensibilisaatorina. Gaasianalüüsis kasutatakse kemoluminestsentsi lämmastikmonooksiidi oksüdeerimisel lämmastikdioksiidiks selle tuvastamise (määramise) eesmärgil. Kui lämmastikdioksiidi redutseeritakse analüsaatoris enne oksüdeerimist katalüütiliselt, on võimalik tuvastada mõlemad lämmastikoksiidid. Kemoluminestsentsi kasutatakse nn hõõguvates pulkades. Need on plasttorud, mis painutamisel kiirgavad intensiivset mitmevärvilist valgust. Toru sisaldab kolme keemilist komponenti: oksaalhappe ester, sensibilisaator, mille emissioon määrab valguse värvuse, ja vesinikperoksiidi sisaldav klaastoru. Kui vesinikperoksiidi toru painutamisel puruneb, algab peroksüoksalaadi kemoluminestsents. 1,2-dioksetaanide kemoluminestsentsi saab kasutada biokeemias ja meditsiinilises diagnostikas. Need võimaldavad usaldusväärselt tuvastada väikseimad ensüümide jäljed kuni üksikute molekulideni. Kemoluminestsents-immunoanalüüsis on võimalik määrata ka antikehade ja antigeenide kontsentratsiooni. Lisaks saab määrata ATP-d ja NADH-d bioloogilises keskkonnas kuni väga väikeste kontsentratsioonideni. Tundlikud määramissüsteemid on välja töötatud paljude ATP-ga seotud substraatide jaoks.
Johannes Järv

Johannes Järv (1890 – 10. november 1974) oli nõukogude aktivist. Sulane ja tallimees Rõngu mõisas. "Võttis osa nõukogude võimu kehtestamisest", veebruarist 1918 kuni novembrini 1919 vangis. Sulane ja masinist. 1940 Rõngu valla maatööliste ametiühingu esimees, 1941 Rõngu valla täitevkomitee esimees. Saksa okupatsiooni ajal Tartu vanglas. "Uus-Rõngu" kolhoosi asutajaliige, 1950–1952 Rõngu Küla TSN Täitevkomitee esimees, 1952–1964 Rõngu kolhoosi metsnik. Alates 1960 NLKP liige. Autasustatud kahe medaliga.
Vello Järvesalu

Vello Järvesalu (2. märts 1953 Tali – 7. juuli 2019 Pärnu) on Eesti ökonomist ja poliitik. Järvesalu õppis Eesti Põllumajanduse Akadeemias ökonomistiks. 1988. aastast töötas ta trükikoja Pärnutrükk direktorina, hiljem oli AS Trükk juhatuse esimees. Alates 1989. aastast Pärnu linnavolikogusse kuulunud Vello Järvesalu valiti 1996. aasta valimiste järel Pärnu linnapeaks. Tema valitsusajal ehitati Tartu Ülikooli Pärnu Kolledži hoone ja jalakäijate sild üle Sauga jõe. Alustati uue raamatukogu ehitamist Vallikääru kõrvale, kutsuti ellu David Oistrahhi festival. Ettenähtud ametiaja lõppemiseni 1999. aastal linnapea ametipostil olnud Vello Järvesalu töötas hiljem ettevõtluses ning oli valitud Pärnu linnavolikogu liikmeks. Järvesalu suri 66-aastaselt 24. juulil 2019. Ta on maetud Pärnu Alevi kalmistule. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. jaanuar 2004. Vaadatud 4. jaanuaril 2004.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) Suri endine Pärnu linnapea Vello Järvesalu Pärnu Alevi kalmistu, Plokk 5, 27, 48, 7-kohaline kirstuplats
Jakob von Kaulbars

Jakob von Kaulbars (17. juuni 1659 – 16. juuli 1705) oli Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant), kes osales Põhjasõjas, juhatades Saaremaa maatragunieskadroni. Jakob von Kaulbars sündis 17. juunil 1659 (osades allikates on 11. november 1661). Tema vanemad olid Johan von Kaulbars ja Beata Leuhusen. 1670. aastatel alustas ta õpinguid Uppsalas. 1683. aastal oli ta Riia kuberneri rügemendis leitnant ning 1690. aastal sama väeüksuse kortermeister. 1696. aastal ülendati ta kapteniks. Ta kuulus oma kompaniiga Riia garnisoni. Põhjasõja algul, 1702. aasta 20. oktoobril sai ta ooberstleitnandina Saaremaa maatragunieskadroni juhiks. Jakob von Kaulbars hukkus 16. juulil 1705 Gemauerthofi lahingus. Jakob von Kaulbars abiellus Juliana Margareta Wrangel af Ludenhoffiga, nad said kolm last: Herman Johan, Helmich Erik ja Jakob Julius von Kaulbars. Tema vend Arvid Johann von Kaulbars võitles samuti Põhjasõjas ning langes 1709. aastal Ukrainas vangi. Tema vangipõlv möödus Venemaal ja ta suri Liivimaal 1722. aastal. "Von Kaulbar's No. 643". Vaadatud 27.02.2023. "Jakob von Kaulbars". Vaadatud 27.02.2023. "Rīgas garnizona pulks". Vaadatud 27.02.2023. "Kaulbars, von, relatives". Vaadatud 27.02.2023.
Andres Sooniste

Andres Sooniste (sündinud 7. juunil 1966 Pärnus) on Eesti ökonomist ja poliitik. 1999. aasta oktoobris valiti Sooniste Isamaaliidu nimekirjast suure häälteenamusega linnavolikokku ning 1. novembril sai temast Pärnu linnapea. Tema juhitud linnavalitsus alustas ulatuslikku linna juhtimise reformimist. Ligi veerand ametnikkonnast koondati. Esimesi samme astuti ka Pärnu koolivõrgu ümberkorraldamiseks. Aasta pärast ametisse nimetamist umbusaldusavalduse tõttu tagasi astunud Sooniste jäi edasi linnavolikogu liikmeks. "omavalitsuse ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. jaanuar 2004. Vaadatud 4. jaanuaril 2004. Pärnu linnavalitsus astus umbusaldust ootamata tagasi
Einar Kelder

Einar Kelder (30. august 1948 Võrumaa – 15. märts 2014 Pärnu) oli Eesti ettevõtja ja poliitik. Keldri perekonnale kuulub AS Härma Keskus, mille tegevuseks on kõnealuse kaubanduskompleksi haldamine. Tema ainuomandis oli osaühing Kalda Majad, mis on tegelnud korterelamute rajamise ja korterite müügiga Pärnus Suur-Jõekalda tänavas otse jõe kaldal. 2000. aasta oktoobris valiti kelder Pärnu linnapeaks. Tema juhitud linnavalitsuse tegutsemisajal asuti ehitama Pärnu Kontserdimaja ja uut raamatukoguhoonet. Valmis uus purskkaev Rüütli platsil. Pärnu randa tunnustati sinilipuga. Peale linnapea ametikohustuste lõppemist 2002. aasta novembris on Kelder jätkanud oma tegevust eraettevõtluses. Einar Kelder suri 65-aastaselt 15. märtsil 2014. Ta on maetud Pärnu Metsakalmistule. Suri endine Pärnu linnapea Einar Kelder "omavalitsuse ajalugu". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. jaanuar 2004. Vaadatud 4. jaanuaril 2004. Pärnu Metsakalmistu, Üldosa, 7, 2-1a, 2-kohaline kirstuplats
Ildar Abdrazakov

Ildar Abdrazakov (baškiiri Абдразаҡов Илдар Әмир улы; sündinud 26. septembril 1976 Ufas) on baškiiri päritolu Venemaa ooperilaulja (bass). 2004. aastal tegi ta debüüdi Metropolitan Operas ja on seejärel seal regulaarselt esinenud. Samal aastal esines ta ka La Scalas, esitades Rossini ooperis "Mooses Egiptuses" Moosese osa. 2009. aastal esines ta samas rollis Salzburgi festivalil. Samal aastal esines ta esimest korda Londonis Royal Opera House'is. Ta on mänginud Fjodor Šaljapini rolli filmides ja telesarjades. Abdrazakov on salvestanud albumeid Rossini, Verdi, Šostakovitši, Rahmaninovi jt heliloojate loominguga. 2017. aastal sõlmis ta eksklusiivse salvestuslepingu Deutsche Grammophoniga. Chicago sümfooniaorkestri Giuseppe Verdi "Reekviemi" salvestus Abdrazakovi osalusel ja Riccardo Muti dirigeerimisel võitis 2010. aastal kaks Grammy auhinda. 2016. aastal asutas ta noorte talentide toetuseks omanimelise fondi. Veebruaris 2023 teatas ta, et katkestab koostöö Metropolitan Operaga. La Scala otsustas tühistada Abdrazakovi eelolevad esinemised. Veel novembris 2022 kaitses La Scala otsust avada hooaeg Mussorgski Boriss Godunoviga, mille peaosas esineb Abdrazakov. 2013. aastal pälvis ta Venemaa teatriauhinna "Kuldne Mask". 2021. aastast on ta Venemaa teeneline kunstnik. Ka tema vend Askar Abdrazakov on ooperilaulja. https://iafoundation.ru/ https://slippedisc.com/2023/02/metropolitan-opera-severs-russian-singer/ https://www.euronews.com/2022/11/23/italy-lascala http://www.ildarabdrazakov.com https://iafoundation.ru/ Stephan Burianek, Im Dienste des Bösen, 22. veebruar 2023, OpernNews (saksa keeles)
Vincent Van Quickenborne

Vincent Paul Marie Van Quickenborne (sündinud 1. augustil 1973 Gentis) on Belgia poliitik, ta on erakonna Open Vlaamse Liberalen en Democraten liige. Ta oli 1. oktoobrist 2020 kuni 20. oktoobrini 2023 Belgia justiitsminister. Ta lõpetas aastal 1996 Katholieke Universiteit Leuveni, kust ta sai õigusteaduse teadusliku kraadi. Ta oli 1. oktoobrist 2020 kuni 20. oktoobrini 2023 Belgia justiitsminister.
Jane Mets

Jane Mets (sündinud 16. juulil 1955 Pärnus) on Eesti poliitik. Seoses Toomas Kivimägi Riigikogu liikmeks astumisega täitis 30. märtsist 2015 alates Pärnu linnapea ülesandeid tol ajal abilinnapea ametit täitnud Mets. 17 päeva hiljem 16. aprillil kinnitati linnapea ametisse Romek Kosenkranius. Pärnu linnapea ülesandeid täidab ajutiselt Jane Mets
Kurja rajoon

Kurja rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Altai krais. Rajoonis on 10 külanõukogu, kus on 22 küla (sh Kolõvan). Halduskeskus on Kurja küla. Peamine majandusharu on põllumajandus. Rajoon moodustati 1924. aastal ja likvideeriti 1. oktoobril 1933. Rajoon taastati 1935. aastal. Elanikest olid 2002. aastal 94,4% venelased, 2,8% sakslased, 0,79% armeenlased ja 0,69% ukrainlased. Q126687549 https://kurya.ru/
Riccardo Muti

Riccardo Muti (sündinud 28. juulil 1941 Napolis) on Itaalia dirigent, La Scala peadirigent 1986–2005. 1969–1981 oli ta Maggio Musicale Fiorentino peadirigent. 1971. aastal kutsus Herbert von Karajan teda esimest korda Salzburgi Festivalile. 1980–1992 oli ta Philadelphia orkestri peadirigent. 1973. aastast juhatab ta regulaarselt Viini Riigiooperi etendusi. Premio Abbiati 1980/81 ja 1988/89 Ameerika Filosoofiaseltsi liige Briti impeeriumi ordu rüütelkomandör (KBE) 2 Grammy auhinda (2010) Birgit Nilssoni auhind (2011) International Opera Award (2014) Praemium Imperiale 2018 valiti Venemaa Kunstide Akadeemia välisliikmeks (2021) https://www.riccardomuti.com/
Dragons de Rouen

Rouen Hockey Élite 76 (Dragons de Rouen) on Prantsusmaa jäähokiklubi, mis tegutseb Rouenis. See mängib Prantsusmaa jäähoki kõrgliigas Ligue Magnus. Klubi on asutatud 1982. Ametlik koduleht
ERC Ingolstadt

ERC Ingolstadt (Eishockey-und-Rollschuh club) on Saksamaa jäähokiklubi, mis tegutseb Ingolstadtis. See mängib Saksamaa jäähoki kõrgliigas Deutsche Eishockey-Liga (DEL). Klubi on asutatud 1964. aastal. Klubi on tulnud Saksamaa meistriks 2014. aastal. Hooajal 2023/24 jõudis Ingolstadt Jäähoki Meistrite Liigas 16 parema sekka, kus kaotati Rootsi klubile Växjö Lakers. Kodumänge peab klubi Saturn Arenal, mis mahutab 4816 pealtvaatajat. Seisuga hooaeg 2023/24 Väravavahid: Nico Pertuch, Devin Williams, Michael Garteig Kaitsjad: Fabio Wagner (kapten), Kevin Maginot, Colton Jobke, Mathew Bodie, Maury Edwards, Leon Hüttl, Niklas Hübner, Daniel Schwaiger, David Farrance Ründajad: Philipp Krauß, Andrew Rowe, Mirko Höfflin, Patrik Virta, Noah Dunham, Brandon Kozun, Wojtek Stachowiak, Wayne Simpson, Charles Bertrand, Enrico Henriquez-Morales, Marko Friedrich, Travis St. Denis, Daniel Pietta, Jan Nijenhuis, Casey Bailey Vaata ka Kategooria:ERC Ingolstadti mängijad. Deutsche Eishockey-Liga: Võitja (1): 2014 Teised kohad (1): 2015, 2023 Ametlik koduleht
Düsseldorfer EG

Düsseldorfer EG on Saksamaa jäähokiklubi, mis tegutseb Düsseldorfis. See mängib Saksamaa jäähoki kõrgliigas Deutsche Eishockey-Liga (DEL). Klubi on asutatud 1935. aastal. Deutsche Eishockey-Liga: Võitja (8): 1967, 1972, 1975, 1990, 1991, 1992, 1993, 1996 Teised kohad (10): 1969, 1971, 1973, 1980, 1981, 1986, 1989, 1994, 2006, 2009 Ametlik koduleht
HC Dynamo Pardubice

HC Dynamo Pardubice on Tšehhi jäähokiklubi, mis tegutseb Pardubices. See mängib Tšehhi jäähoki kõrgliigas Extraliga. Klubi on asutatud 1923. aastal. Ametlik koduleht
Libereci HC Bílí Tygři

HC Bílí Tygři Liberec on Tšehhi jäähokiklubi, mis tegutseb Liberecis. See mängib Tšehhi jäähoki kõrgliigas Extraliga. Klubi on asutatud 1956. aastal. Ametlik koduleht
Jakub Vadlejch

Jakub Vadlejch (sündinud 10. oktoobril 1990 Prahas) on Tšehhi odaviskaja. Ta võitis 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis hõbemedali isikliku rekordiga 89.73, kaotades maailmameistriks tulnud sakslasele Johannes Vetterile 16 sentimeetriga. 2021. aastal toimunud Tokyo olümpiamängudel võitis ta Neeraj Chopra järel tulemusega 86.67 hõbemedali. 2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is viskas Vadlejch 88.09 ning võitis pronksmedali. Euroopa meistrivõistlustel Münchenis oli ta 87.28-ga Julian Weberi järel teine. 2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis võitis Vadlejch Neeraj Chopra ja Arshad Nadeemi järel pronksmedali 86.67-ga. 2024. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas tuli ta Julian Weberi ja Oliver Helanderi ees tulemusega 88.65 Euroopa meistriks Ta on tulnud kolmel korral Teemantliiga üldvõitjaks (2016, 2017, 2023). Vadlejchi isiklik rekord on 13. mail 2022 Dohas visatud 90.88. "Jakub Vadlejch". www.eurosport.com. Vaadatud 27. veebruaril 2023. Jakub Vadlejch Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
ZSC Lions

ZSC Lions (Zürcher Schlittschuh Club Lions) on Šveits jäähokiklubi, mis tegutseb Zürichis. See mängib Šveits jäähoki kõrgliigas National League. Ametlik koduleht
Märt Rosenthal

Märt Rosenthal (sündinud 15. märtsil 1999) on Eesti korvpallur. Märt Rosenthal on Tartu Ülikooli korvpallikooli kasvandik. Esimesed mängud Korvpalli Meistriliigas pidas hooajal 2015/2016 Tartu Ülikool/Rock eest. Aastatel 2016–2019 mängis Rosenthal meistriliigas Tartu Ülikooli meeskonna eest ning võitis Meistriliigas hooajal 2017/2018 hõbemedali. Hooaegadel 2019/2020 ja 2020/2021 oli Pärnu Sadama koosseisus ning võitis 2021. aastal hõbemedali. Järgmisel hooajal 2021/2022 mängis ta klubi Tartu Ülikool/Maks & Moorits koosseisus ning tuli taas hõbemedalile. Märt Rosenthali parimad näitajad mängudes Korvpalli Meistriliigas ja Eesti-Läti Korvpalliliigas (seisuga 22.02.2023.): suurim efektiivsuse näitaja - 36 (Pärnu Sadam - Jurmala, 2019) suurim punktide arv mängus - 30 (Tartu Ülikool - Jurmala, 2017) suurim lauapallide arv mängus - 13 (Pärnu Sadam - Tartu Ülikool, 2021) suurim söötude arv mängus - 12 ( Tartu Ülikool Maks & Moorits - BK Liepaja, 2023). Märt Rosenthal on mänginud Eesti U16, U18 ja U20 vanuseklassi koondiste eest. Eesti meeste korvpallikoondise eest pidas ta esimese mängu 21. veebruaril 2021. aastal Venemaa vastu (4 punkti). Turniiritabel. Märt Rosenthal. Basketball Player - Proballers. Vaadatud 27.02.2023. Märt Rosenthal. Koondise mängud. Vaadatud 27.02.2023. Märt Rosenthal. basket.ee. Märt Rosenthal. Basketball Player - Proballers. Eesti korvpallikoondisesse murdnud Märt Rosenthal naaseb Tartusse. Delfi Sport, 10.06.2021. Kohaliku liiga parim söödumees Märt Rosenthal: EM-koondisest välja jäämine oli minu jaoks õppetunniks. korvpall24, 12.02.2023.
Aalborg Pirates

Aalborg Pirates on Taani jäähokiklubi, mis tegutseb Ålborgis. See mängib Taani jäähoki kõrgliigas Metal Ligaen. Klubi on asutatud 1967. aastal. Taani kõrgliiga: Võitja (4): 1981, 2018, 2022, 2023 Teised kohad (11): 1976, 1983, 1984, 1987, 1989, 2004, 2005, 2006, 2007, 2010, 2021 Kolmandad kohad (7): 1977, 1979, 1980, 1982, 1988, 1991, 1994 Ametlik koduleht
Léa Sprunger

Léa Sprunger (sündinud 5. märtsil 1990 Nyonis) on Šveitsi endine kergejõustiklane. Ta alustas karjääri seitsmevõistlejana ning võitis 2009. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel seitsmevõistluses kuldmedali. 2011. aastal otsustas ta keskenduda sprindile. 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis osales ta 200 meetri jooksus ja 4×100 meetri teatejooksus. 2015. aastal otsustas Sprunger keskenduda 400 meetri tõkkejooksule. Ta võitis 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis Sara Slott Peterseni ja Joanna Linkiewiczi järel pronksmedali. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis pääses ta finaali ja oli viies. 2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis võitis Sprunger ajaga 54,33 kuldmedali. 2019. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Glasgow's võitis Sprunger kuldmedali 400 meetri jooksus. Maailmameistrivõistlustel Dohas sai ta 400 meetri tõkkejooksus Šveitsi rekordiga 54,06 4. koha. Sprunger lõpetas sportlaskarjääri 2021. aasta septembris. Väljas Sees Allikas: Rahvusvaheline Kergejõustikuliit Léa Sprungeri vanem õde Ellen on samuti kergejõustiklane, seitsmevõistleja. "Léa Sprunger". www.eurosport.com. Vaadatud 28. veebruaril 2022. Léa Sprunger Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel (inglise)
Aleksander Simon

Aleksander Simon VR I/3 (9. juuni 1877 Põltsamaa alev – 25. september 1960 Dornstadt, Saksamaa) oli Vene ja Eesti sõjaväelane (kolonel). Aleksander Simon lõpetas Viljandi linnakooli ja Vladimiri sõjakooli 13. juunil 1903. aastal. Esimeses maailmasõjas teenis Sveaborgi kindluse garnisoni jalaväepolgus. Eesti Vabadussõjas teenis Aleksander Simon alates 21.11.1918 Sõjaministeeriumis Peastaabi reajaoskonna ülemana, kapteni aukraadis. 4. aprillil 1919. aastal nimetati Vabariigi Sõjakooli ülemaks, Oli Sõjakooli ülem 1919–1920, teenis seejärel Sõjaministeeriumis sõjaministri juures käskudetäitja-ohvitserina. Lahkus kaitseväeteenistusest 1. septembril 1927. aastal. 1930. aastast oli Kaitseliidu Tallinna maleva Ida malevkonna propaganda pealik. Wabariigi Walitsuse otsus 6. aprillist 1925 a.. Määrata Wabadussõjast wastutawatel kohtadel osawõtnud kaitsewäelastele. Riigikogu poolt 15. weebr 1923 a. wastu wõetud seaduse § 4 p. b ja c põhjal, autasuks ühekordne toetusraha., Riigi Teataja, nr. 69-70, 28 aprill 1925 Eesti ohvitserid 1918–1940.
Johannes Heinrich von Tiesenhausen

Johannes Heinrich von Tiesenhausen (1661–1707) oli Rootsi sõjaväelane ja väejuht, kes osales Põhjasõjas, olles Eesti ratsarügemendi juhataja. Johannes Heinrich von Tiesenhausen sündis 1661. aastal. Tema vanemad olid Friedrich Wilhelm von Tiesenhausen ja Elisabeth von Tiesenhausen. Põhjasõja algul, 1700. aastal sai ta ooberstleitnandina Eesti ratsarügemendi ülemaks. Selle rügemendiga osales ta Soome ja Ingerimaa sõjategevuses. Johannes Heinrich von Tiesenhausen suri 1707. aastal. Johannes Heinrich von Tisenhausen abiellus 1700. aastal Anna Dorothea von Tiesenhauseniga. "Johann Heinrich von Tiesenhausen, 1661 – 1707". Vaadatud 28.02.2023. "Svenska arméns regementen 1700-1718". Vaadatud 28.02.2023.