laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Transitiivne graaf

Graafiteoorias eristatakse tippudest transitiivset graafi ja servadest transitiivset graafi. Suunatud graafide puhul on kasutusel ka veel kolmas transitiivsuse tähendus. Tippudest transitiivne graaf on graaf G {\displaystyle G} kus selle iga kahe tipu v 1 {\displaystyle v_{1}} ja v 2 {\displaystyle v_{2}} vahel eksisteerib automorfism mis kujutab tipu v 1 {\displaystyle v_{1}} tipuks v 2 {\displaystyle v_{2}} . Teisisõnu, graaf G {\displaystyle G} on tippudest transitiivne siis kui selle automorfismide rühm A u t G {\displaystyle AutG} töötab transitiivselt oma tippude hulgal V {\displaystyle V} . Sedasama transitiivsust nimetatakse ka automorfismide transitiivsuseks, graafi sümmeetriaks, orbiidiks ning graafi struktuursest aspektist tippude positsiooniks Ω V {\displaystyle \Omega V} graafis G {\displaystyle G} . Servadest transitiivne graaf on graaf G {\displaystyle G} kus selle iga kahe serva e 1 {\displaystyle e_{1}} ja e 2 {\displaystyle e_{2}} vahel eksisteerib automorfism mis kujutab serva e 1 {\displaystyle e_{1}} servaks e 2 {\displaystyle e_{2}} . Teisisõnu, graaf G {\displaystyle G} on servadest transitiivne siis kui selle automorfismide rühm A u t G {\displaystyle AutG} töötab transitiivselt oma servade hulgal E {\displaystyle E} . Sedasama transitiivsust nimetatakse ka graafi sümmeetriaks, orbiidiks ning graafi struktuursest aspektist servade positsiooniks Ω R {\displaystyle \Omega R} graafis G {\displaystyle G} . Tippudest ja servadest transitiivsed on näiteks Peterseni graaf, Heawoodi graaf ja Hamiltoni graaf. Servadest transitiivseks jääb ka Petrseni graafi täiend kuid mitte Heawoodi ja Hamiltoni graafi täiendid. Folkmani graaf on vaid servadest transitiivne. Suunatud graafide puhul tähendab transitiivsus tippudevahelist suunatud servade ühesuunalist jada.
Tõrvajõe kanjon

Tõrvajõe kanjon on Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Tõrvajõe alamjooksul (pärast Tõrvajõe juga) asuv kanjon. Kanjoni laius on 20–30 m ja sügavus kuni 10 m. Sissekanne Eesti looduse infosüsteemis (vaadatud 31.05.2017)
Vullikrunn

Vullikrunn (saksa keeles Wulfsgrund, ka Suurkari) on 0,25 hektari suurune saar (kari) Soome lahes. Saar kuulub Harju maakonda Viimsi valda Rohuneeme küla koosseisu. Kari jääb 2 kilomeetrit Aegnast loodesse. Kari tähistab Aegna tulepaak. Saare rannajoone pikkus on 266 meetrit. Saar on kivise pinnamoega. Sillikrunn Vullikrunn Eesti looduse infosüsteemis
Kalamaja kalmistupark

Kalamaja kalmistupark on park Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis. Park asub endise Kalamaja kalmistu maa-alal. Pargi pindala on 6,7 hektarit ja see on registreeritud Keskkonnaregistris looduskaitseobjektina. Kalamaja kalmistupark keskkonnaportaalis (vaadatud 31.05.2017) Kalamaja kalmistupark keskkonnaportaalis Jaak Juske. "Jaak Juskega kadunud Eesti avastamas: kuidas Kalamaja kalmistust tööliste park sai". Delfi Forte, 2. juuli 2017
Murdskriptimine

Murdskriptimine (ka ristskriptimine; ingl cross-site scripting, lüh XSS) on arvutiturbes kasutatav termin kindlat tüüpi rünnakute kirjeldamiseks. Vahel kasutatakse ka lühendit CSS, kuid see kattub veebinduses kasutatava kaskaadlaadistiku lühendiga ning on eksitav. X-täht lühendis tuleneb ingliskeelsest sõnast cross, mis on eesti keeles rist. Tehnika alus seisneb ühe serverarvuti mõjutamises, mille tulemusena server edastab oma kasutajale ründaja etteantud sõnumi. Sõnum võib olla nii kuuldelis-vaateline kui ka peidetud instruktsioon, mille käigus kasutaja arvuti teeb midagi ettearvamatut.
Pärnu Metsakalmistu

Pärnu Metsakalmistu on kalmistu Pärnus aadressil Videviku tänav 6. Ardo Juhkov, eesti laulja Peeter Kard, eesti näitleja Helle Kuningas, eesti näitleja Jaan Rebane, eesti filosoof Karl Rebane, eesti füüsik Voldemar Rumessen, eesti dirigent, muusikapedagoog ja laulja David Samoilov, vene keeles kirjutanud juudi luuletaja, tõlkija Aristarch Sinkel, eesti jurist ja kirjanik Mihkel Smeljanski, eesti näitleja ja laulja Heiko Sööt, eesti näitleja Olli Ungvere, eesti näitleja Kalmistu HAUDI andmebaasis
Viljandi Metsakalmistu

Viljandi Metsakalmistu on kalmistu Viljandis. Kalmistu pindala on umbes 13,72 hektarit. Uus linnakalmistu (kõikide linnakodanike, mitte ainult kindla koguduse liikmetele mõeldud) kavatseti asutada juba kevadel 1928. Esialgu polnud koht kindel, pakuti kohti nii Kösti veski lähedale (praeguse Metsakalmistu kant) kui ka linnast välja Tartu poole Viiratsi ja juudi kalmistu vahele. Sügisel 1928 otsustatigi rajada uus kalmistu Kösti veski lähedale, mille linna volikogu kinnitas 24. oktoobril 1928. Kalmistu asutati lõpuks 1943. aastal. Kalju Komissarov, näitleja ning teatri- ja filmilavastaja Enn Kraam, näitleja Asta Lees, näitleja Rein Malmsten, näitleja Aleks Sats, lavastaja ja näitleja Ellen Vilbaste, aednik ja etnobotaanik Viljandi Metsakalmistu Viljandi linna kodulehel. Vaadatud 28. september 2024 "Wiljandi tulewiku profiil". Sakala nr 88, 21. juuli 1928. Lk 5 "Tulewiku Wiljandi". Sakala nr 129, 23. oktoober 1928. Lk 5 "Pikad jutuajamised raekojas. Linnawolikogu koosolek 24. skp". Sakala nr 131, 27. oktoober 1928. Lk 7 "Kalmistu pühalikkuses. Viljandi Vana-kalmistule on maetud 60 000 inimest. Metsakalmistu näol saab Viljandi juurde kauni rahupaiga". Sakala nr 187, 8. detsember 1943. Lk 3 "Kalmistu pühalikkuses. Viljandi Vana-kalmistule on maetud 60 000 inimest. Metsakalmistu näol saab Viljandi juurde kauni rahupaiga". Sakala nr 187, 8. detsember 1943. Lk 3 Maire Sala. "Metsakalmistu". // "Viljandimaa kalmistute lugu". Viljandi 2007. Lk 80–82 "Viljandi metsakalmistu hauad upuvad". Delfi, 24. aprill 2008 Viljandi Metsakalmistu Viljandi linna kodulehel Viljandi Metsakalmistu kalmistute registris Haudi
Piirkonnakohus

Piirkonnakohus on esimese astme kohus mitmes riigis (nt USA-s ja Iirimaal). Piirkonnakohtutest järgmise instantsi moodustavad ringkonnakohtud. Eesti kohtusüsteemis terminit piirkonnakohus ei kasutata, selle asemel toimivad esimese astme instantsidena maa- ja linnakohtud.
Keila kalmistu

Keila (vana) kalmistu on endine kalmistu Harju maakonnas Keilas. Kalmistu rajati 1823. aastal seetõttu, et Keila kirikuaed, Keila kiriku juures oli jäänud kitsaks. Hiljem laiendati seda aastatel 1849 ja 1872. Kalmistu sai täis Teise maailmasõja ajal. Üksikuid matuseid oli veel pärast 1945. aastat. 1966. aastal hävitati mahajäetud kalmistu buldooseriga tasandades ja muudeti pargiks, mille nimeks sai Alice Tisleri nimeline park. Hiljem ehitati sinna veetorn, selle ehituse tõttu kaevati üles mitmed hauad. Tühi veetorn lammutati 2016. aastal. Juunis 1991 avati kalmistu mälestuseks rist. Pärast Eesti iseseisvuse taastamist nimetati park ümber Keskpargiks. Pargi kohal olnud endine kalmistu tunnistati 2006. aastal kultuurimälestiseks. Keila kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris (vaadatud 4. august 2021) Keila kalmistu kultuurimälestiste riiklikus registris I maailmasõjas hukkunute ühishaud kultuurimälestiste riiklikus registris II maailmasõjas hukkunute ühishaud kultuurimälestiste riiklikus registris
Vene toiterjer

Vene toiterjer (teatakse ka kui Vene Toy Terjer, Venemaal kasutusel ka nimetused Vene kääbusterjer, Moskva Toy Terjer, Moskva kääbusterjer) on üks väikseimaid koeratõuge maailmas. Seda tõugu koerad on väga energilised, lojaalsed, tasakaalukad ja elava karakteriga. Vene toiterjerid võivad kaaluda 1-3 kg ning turja kõrguseks on 18-26 cm. Otsides väikest ning rahulolevat koerakest, keda saab “koerte käekotis” endaga kaasas kanda on Vene toiterjer sobiv valik. Enamasti ei ole nende loomuses häbelikkus, närvilisus ega agressiivsus, vaid heatahtlikkus ning südamlikkus, mistõttu on nad väga head seltsilised. Koerakesed armastavad üle kõige aega veeta koos perekonnaga ning eelistavad jalutada oma omaniku lähedal, samuti naudivad tegevusi, kuhu neid kaasatakse. Toi tõugu koerad on väikesed ja armsad, kuid tuleb meeles pidada, et neid peab kohtlema nagu koeri mitte imikuid (small dog syndrome). Vene toiterjer on väga populaarne oma kodumaal Venemaal, kuid koguvad hoogsalt kuulsust ka teistes maailma riikides. Vene toiterjer on väga erilise välimusega koeratõug. Neid klassifitseeritakse karvkatte pikkuse järgi - pikakarvalisteks ja lühikarvalisteks. Aluskarva puudumise tõttu on nad külmakartlikud. Pikakarvalistel toidel on suhteliselt lühike karv, välja arvatud kõrvadel, mis on ‘‘liblika’’ kujulised. Kõrvade tippudes ja äärtes olevad karvad võivad olla sirged või kergelt lokkis. Kolmandaks eluaastaks peaks karvkate saavutama lõpliku pikkuse, mis võib olla 3-5 cm. Lühikarvalistel toidel on läikiv ning kehaligi hoidev karv. Nii pikakarvalised kui ka lühikarvalised on kehaehituselt sarnased - tugev keha, pikad jalad ja kael, väike pea, suured silmad, väiksed valged hambad, must nina, suured kikkis kõrvad ja kooldunud saba. Levinuimad karvkatte värvused on black&tan, brown&tan, blue&tan ehk must pruuni või sinaka varjundiga. Lühikarvaliste karvkatet on väga lihtne nädalas korra hooldada, kuid pikakarvaline vajab päevas korra harjamist. Tõuge saab ristata ning pesakonda võib sündida nii pikakarvalisi kui ka lühikarvalisi kutsikaid, kuid pikakarvalised omavahel lühikarvalisi kutsikaid ei saa, küll aga lühikarvalistel võivad sündida pikakarvalised kutsikad. On teada, et Vene toiterjer on vana tõug, kuid kindla ajaloo suhtes ei ole siiamaani üksmeelt saavutatud. Vene toiterjer põlvneb inglise toiterjerist, kes oli 20. sajandi alguses Venemaal väga tuntud, kuid mõnekümne aasta möödudes suri antud tõug põhimõtteliselt välja. Lühikarvalised ja pikakarvalised terjerid olid eraldi tõud 1988. aastani, mil nad liitusid nime alla vene toiterjer. 1990. aastatel hakkas koerake kuulsust koguma ka väljaspool Venemaad. "Vene kääbuskoer" (pdf). Eesti Kennelliit. Vaadatud 18.08.2021. "Russkiy Toy" (pdf) (inglise). FCI. Vaadatud 18.08.2021. https://www.pets4homes.co.uk/dog-breeds/russian-toy-terrier/#lookingSection http://www.koer.ee/Vene_kaabuskoer.html http://www.dogster.com/dog-breeds/Russian_Toy_Terrier "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 22. november 2011. Vaadatud 31. mail 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.koer.ee/Vene_kaabuskoer.htm[alaline kõdulink] Vene toiterjer pildid
Arnold Niggol

Arnold Niggol VR II/3 (1. november (vkj)/ 13. november 1898 Põltsamaa alevik, Uue-Põltsamaa vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 3. juuni 1919 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kapral). Lõpetas Põltsamaa kihelkonnakooli ja jätkas õpinguid Tartus. Mobiliseeriti Esimeses maailmasõjas Vene sõjaväkke jaanuaris 1917, teenis Petrogradis 7. ratsapolgus. Sama aasta lõpul astus teenistusse formeeritavasse Eesti Ratsapolku. Vabadussõjas oli ta vabatahtlikuna jaanuarist 1919 laiarööpmelisel soomusrongil nr 1. Osales rongi dessantroodu luurajate komandoga koosseisus Tartu vabastamisel. Sai haavata vasakust säärest, paremast reiest ja õlast lahingus 24. mail 1919 Valga–Pihkva raudteel Košeljahha juures (hilisem Liivamäe jaam) punaste soomusrongi vallutamise katsel. Arnold Niggol suri veremürgistuse tõttu 3. juunil 1919 Tartus haiglas. 15. september 1920 – Vabaduse Risti II liigi 3. järk ja 10 000 marka 1924 – nimi on jäädvustatud Põltsamaa Vabadussõja mälestussambal. "Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. aprill 2021. Vaadatud 27. aprillil 2021. Jaak Pihlak. "Põltsamaa kihelkond ja Vabaduse Risti vennad". Viljandi Muuseumi aastaraamat 2006. Viljandi 2007. Lk 167–168
Julius Kasper

Julius Kasper VR II/3 (21. juuni 1897 – 6. veebruar 1946) oli Vabadussõja veteran (ohvitseri asetäitja) ja metsavend. Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas Kuperjanovi partisanide pataljonis ja 6. jalaväepolgus. Autasustatud Vabaduaristi II liigi 3. järgu, 25.000-margase rahalise autasu ja tasuta maaga. Elas Lustiveres kuni 1937. aastani, seejärel siirdus Tartumaale, kus oli Kiidjärve veski osanik ja mölder. Alates 1944. aastast kuni hukkumiseni metsavend.
Ameerika Fonogrammitootjate Liit

Ameerika Fonogrammitootjate Liit (inglise keeles Record Industry Association of America, lühendina RIAA) on Ameerika Ühendriikide muusikatööstuse katusorganisatsioon, mis ühendab plaadifirmasid ja leviorganisatsioone. RIAA enda hinnangul loovad ja levitavad selle liikmed umbes 85% kogu USA-s seaduslikult salvestatud ja müüdavast muusikast. RIAA rajati 1952. aastal. Selle algsed eesmärgid olid autoritasude haldamine ja autoriõiguslike probleemide lahendamine, koostöö ametiühingutega ning uuringud plaaditööstuse ja riiklike regulatsioonide asjus. RIAA on tegelenud ka salvestusstandarditega nagu eri kiirusel toimivate vinüülplaatide mõõtmed ning annab välja USA-s müüdavate kogumikplaatide ja singlite kuld- ja plaatinaplaate. 2001. aastast on RIAA kulutanud lobitegevusele USA-s igal aastal 2-6 miljonit USA dollarit. Organisatsiooni peakorter asub Washingtonis. RIAA koduleht
Manana Estios Primi-Futu Bänd

Manana Estios Primi-Futu Bänd oli 1980. aastatel tegutsenud ansambel, milles osalesid Hardi Volmer (trummid), Villu Veski (süntesaator, saksofon), Olavi Kõrre ja Peeter Oja (laul). Bändi repertuaaris oli kolm-neli lugu, millest kuulsaim on "Today I kiss you». "Popkloun Peeter Oja"[alaline kõdulink] Kroonika, 31.03.2008 Video Youtube'is
Erioperatsioonijõud (Venemaa)

Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude erioperatsioonijõud (vene keeles Силы специальных операций Вооружённых Сил Российской Федерации, ССО ВС РФ) on Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude koosseisus olev struktuuriüksus. Erioperatsioonijõudude moodustamist alustati 2009. aastal. 2013. aastal moodustati Erioperatsioonide väejuhatus (KSSO). Alates 2015. aastast osalesid Süüria kodusõjas. Rohelised mehikesed Leigh Neville. The Elite: The A-Z of modern special operations forces. 2019. Lk. 119. Interest, The National. "Get Ready, America: Russia Has Its Own Deadly 'Delta Force'". Vaadatud 12. aprill 2017. Brief, Cipher. "Russian Spetsnaz: Learning from Experience". Vaadatud 27. mail 2017.[alaline kõdulink] Russia’s Special Operations Forces Command and the Strategy of Limited Actions (vaadatud: 27.11.2022)
Türi kirikuaed

Türi kirikuaed on Järva maakonnas Türil Türi kirikut ümbritsev kirikuaed. Kirik, kirikuaed ning selle piirdemüür ja kabel on nimetatud Kultuurimälestiseks. Kirikuaed on rajatud tõenäoliselt koos kirikuga (13. sajandi teisel poolel) ning seda ümbritseb igast küljest Maakividest müür. Kirikuaia kalmistu oli aktiivses kasutuses kuni 18. sajandi lõpuni, hiljem maeti harvem. Kalmistul on säilinud mitmeid hauamonumente. Kirikuaia lääneservas paikneb Baranoffide suguvõsa matusekabel. Kiriku kohal asub endine ohverdamispaik, mis pärineb tõenäoliselt 11. sajandist. Ohverdamispaiga täpne ulatus ei ole teada. 2010. aastal avati kirikuaias mälestuskivi, kuhu on võimalik lahkunute mälestuseks küünal asetada. Kirikuaeda ümbritseb krohvitud väravapostide ja sepisväravatega piirdemüür. Kirikuaia piirdemüür koos väravatega pärineb tõenäoliselt 19. sajandist. Müüris on kolm väravat: lääne-, lõuna- ja idaküljel. Neist vanemad on kiriku sissepääsude ees kirikuaia lääne- ja lõunaküljel. Osa kirikuaia piirdemüürist moodustab kabeli välissein. Kabelihoone asub kalmistuaia servas esifassaadiga kiriku peasissepääsu poole. Hoone pärineb 19. sajandi esimesest poolest ning koosneb kahest selgelt eristuvast ehitusjärgust. Neist vanem on põhjapoolne väiksemate mõõtmetega matusekabel, mille ukseava kohal viiluväljal on kujutatud Baranoffide suguvõsa vapp. Matusekabeli lõunaküljel on suurem juurdeehitus, mida on tõenäoliselt kasutatud kalmistukabelina. Kabel restaureeriti aastatel 2010–2011. "4026 Türi kirikuaed ja ohverdamiskoht". Kultuurimälestiste riiklik register. Auris Rätsep (27.8.2010). "Türi kirikus pühitseti kell, raamat ja mälestuskivi". Türi Rahvaleht. Lk 2. "15124 Türi kirikuaia piirdemüür". Kultuurimälestiste riiklik register. "15125 Türi kirikuaia kabel". Kultuurimälestiste riiklik register. Türi kirikuaed kultuurimälestiste riiklikus registris Raudrist jäi lõhkujate meelevalda Järva Teataja
Ernst Alles

Ernst Johannes Alles (7. aprill 1904 Vana-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 31. juuli 1941 Paide) oli eesti põllumees, esimene Põltsamaa vallavanem, Põltsamaa põllumeeste konvendi liige. Lasti maha punaste terroristide poolt. Maetud Päinurme kalmistule. Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Stepan Erzja

Stepan Erzja (ka Stepan Erzia; kodanikunimega Stepan Nefjodov; 8. november (27. oktoober vkj) 1876 Bajevo – 24. november 1959 Moskva) oli ersa skulptor, kes elas Argentinas ja Venemaal. Ta sündis aastal 1876 Bajevos Alatõri maakonnas Simbirski kubermangus (praeguse haldusjaotuse järgi Ardatovi rajoonis Mordva vabariigis). Aastal 1892 kolis perekond Alatõri, kus ta oli õpipoisiks mitmetes ikoonimaali stuudiotes. Aastatel 1893–1897 elas ta Kaasanis, kus ta sai esimesed kogemused kujutava kunsti alal, maalides Volga äärsetes linnades ja külades kirikuid.
Kašini rajoon

Kašini rajoon (vene keeles Кашинский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblastis, asudes oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Kašini linn. Rajoon piirneb põhjas Kessova Gora rajooniga, idas Jaroslavli oblastiga, kagus Kaljazini rajooniga, lõunas Kimrõ rajooniga, läänes Rameški rajooniga ja loodes Bežetski rajooniga. Rajooni pindala on 2010 km². Kašini rajoonis on 397 asustatud punkti ning nad kuuluvad ühe linna (Kašini) ja 11 külaasunduse koosseisu. Q126684906
Jaan Konks

Jaan Konks (10. detsember 1902 Juhasselja, Taali vald, Pärnumaa – 4. aprill 1988 Tartu) oli eesti ajaloolane. 1917–1922 Pärnu Linna Ühisgümnaasium 1923 Läänemaa Ühisgümnaasium 1923–1924 Tartu Ülikool, õigusteaduskond 1924–1929 Tartu Ülikool, ajalugu Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. Osales Vabadussõjas. 1929–1934 Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi ajaloo- ja kodanikuteaduse õpetaja alates 1934 mitmes Tartu gümnaasiumis, sh Tartu Poeglaste Gümnaasiumis, õpetaja 1940–1941 Tartu 2. Keskkooli (endine Tartu Tütarlaste Gümnaasium) direktor ja Tartu Ülikooli juurde asutatud ENSV Pedagoogilises Instituudis konstitutsiooni ja konstitutsiooni õpetamise metoodika õppejõud 1941–1944 Nõo algkooli asendusõpetaja 1944. aasta sügisel tehti talle ettepanek hakata taas keskkooli (nüüd Tartu 3. Keskkooli) direktoriks või ülikooli õppejõuks. Ta valis ajalooõppejõu karjääri Tartu Riiklikus Ülikoolis. 1944–1964 dotsent 1949 ajalookandidaat ("Rootsi-Vene vahekord 1788. a. alates lehekuust kuni lõikuskuu teise kolmandikuni") 1962 ajaloodoktor ("Eestimaa feodaal-pärisorjuslik põllumajandus ja talurahva olukord 18. sajandi lõpul ning 19. sajandi esimesel aastakümnel") 1964 ajalooprofessor 1963–1974 Tartu Riikliku Ülikooli üldajaloo kateedri juhataja, hiljem oli kuni pensionini Aasia ja Aafrika maade kesk- ja uusaja ajaloo õppejõud Rozental, Väinu (2019). Reveranss roosinupukestele. 100 aastat Raatuse kooli asutamisest. TORE Kirjastus. Jaan Konks, Pärisorjusest kapitalismi läveni: jooni Eestimaa minevikust., Uurimusi Läänemeremaade ajaloost I, Tartu Riikliku Ülikooli Toimetised, VIHIK 316, Tartu 1973 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Gudžiūnai vald

Gudžiūnai vald (leedu keeles Gudžiūnų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kėdainiai rajooni territooriumil. Valla pindala on 93,5 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1735 inimest. Valla keskus on Gudžiūnai alev, kus aastal 2011 elas 491 inimest. Teine eritüübiline asula on Gudžiūnai raudteejaam, kus aastal 2011 oli 34 elanikku. Vallamaja asub aadressil Dotnuvėlės g.1, vallavanem on Regimantas Valiauskas. Vallas asub ka Alksnupiai huutor, kus aastal 2011 elanikke ei olnud. [1]. Kėdainių rajono savivaldybė, vaadatud 01.06.2017. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 01.06.2017.
Josvainiai vald

Josvainiai vald (leedu keeles Josvainių seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kėdainiai rajooni territooriumil. Valla pindala on 185 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3018 inimest. Valla keskus on Josvainiai alev, kus aastal 2011 elas 1057 inimest. Vallamaja asub aadressil Kėdainių g. 9, vallavanem on Algimantas Sirvidas. Lisaks küladele on vallas ka mõni huutor. [1]. Kėdainių rajono savivaldybė, vaadatud 01.06.2017. 2011 m. surašymas. Lietuvos statistikos departamentas, vaadatud 01.06.2017.
Kullamägi

Kullamägi on mitme Eesti kõrgendiku nimi: Kullamägi (Põlva maakond) Kullamägi (Saare maakond) Kullamägi (Tartu maakond) Kullamägi (Valga maakond) Kullamägi (Võru maakond) Kullamäe asulakoht (rahvasuus Kullamägi), Tartu maakonnas Mäksa vallas EELIS
Eesti Islami Kogudus

Eesti Islami Kogudus on Eestis tegutsev islami kogudus. Eesti Vabariigi esimesel perioodil tegutses kaks islami kogudust (Tallinnas ja Narvas). Kogudus taasregistreeriti 1990. aastal. Islamimaailmas harva ettetuleva nähtusena tegutsevad selles koguduses koos nii sunniidid kui ka šiiidid. 1995. aastal eraldus kogudusest kolmeteistkümne inimese suurune rühmitus ning registreerus iseseisva juriidilise isikuna ühenduseks Eesti Muhameedlaste Sunniitide Kogudus. Selle rühma lahkumine ei pingestanud Eesti Islami Koguduse sunniitide ja šiiitide suhteid. 1. jaanuari 2000. aasta seisuga kuulus Eesti Islami Kogudusse veidi üle 1400 inimese. Koguduse juhatuse esimees oli aastatel 1994–2020 Timur Seifullen. Usulisi toiminguid juhtis koguduses 18 aastat mulla Hasjan Murtazin, pärast tema surma oli koguduse peaimaam ja Eesti ülemmufti Ildar Muhhamedšin, kes tagandati ametist Eesti islami koguduse nõukogu otsusega 18. märtsil 2024. Islam Eestis Tallinna islami keskus http://www.islam.pri.ee/index.php?id=66 (vaadatud 01.06.2017) "Eesti islami koguduse nõukogu kutsus tagasi peavaimulik Ildar Muhhamedšini". Err.ee. 12. aprill 2024. Vaadatud 17. aprillil 2024.
Automorfism

Automorfism α {\displaystyle \alpha } on süsteemi (objekti) isomorfism iseendaga. Tegemist on süsteemi sümmeetriat tuvastava ja selle struktuuri säilitava atribuudiga. Süsteemi kõikide automorfismide hulk moodustab automorfismide rühma A u t G {\displaystyle AutG} . Reeglina jaguneb rühm A u t G {\displaystyle AutG} automorfismide transitiivsuspiirkondadeks, mida ka sümmeetriaklassideks, orbiitideks ning struktuursest aspektist ka positsiooniks Ω {\displaystyle \Omega } süsteemis nimetatakse. Automorfismide transitiivsuspiirkondi ehk positsioone süsteemis moodustavad nii süsteemi elemendid kui ka selle elementidevahelised suhted. Automorfismide transitiivsuspiirkonnad muutuvad eriti oluliseks graafi struktuuri ja selle sümmeetriaomaduste tuvastamisel ja identifitseerimisel vastavalt tipupositsioonide Ω V {\displaystyle \Omega V} ja tipupaaripositsioonide (binaarpositsioonide) Ω R {\displaystyle \Omega R} näol. Graafi struktuuri ja selle positsioonide tuvastamine on teostatav seosmaatriksite korrutiste ja spetsiaalsete heuristiliste võtete baasil J.-T. Tevet. Graafide identifitseerimine. S.E.R.R., Tallinn, 2017 ISBN 9789949816507 J.-T. Tevet. What is a graph and how it to study. S.E.R.R., Tallinn, 2017 ISBN 9789949817559 </references>
EMK Haapsalu kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Haapsalu kogudus on Haapsalus tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. Kogudus kasutab Haapsalu metodisti kirikut. Kogudus asutati 9. märtsil 1918 ja ametlikult registreeriti 1920. https://web.archive.org/web/20170601104814/http://www.metodistikirik.ee/index.php/kogudus/haapsalu/75-haapsalu-ajalugu (vaadatud 01.06.2017) Kogudusest Eesti Metodisti Kiriku kodulehel
EMK Rakvere kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Rakvere kogudus on Rakveres tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. Kogudus kasutab Rakvere Metodisti Kirikut. 1914 moodustati Rakveres Tapa metodisti koguduse osakond. https://web.archive.org/web/20170601105355/http://www.metodistikirik.ee/index.php/kogudus/rakvere/163-rakvere-ajalugu (vaadatud 01.06.2017) Kogudusest Eesti Metodisti Kiriku kodulehel EMK Rakvere Kogudus kaardil
EMK Tallinna kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Tallinna kogudus on Tallinnas tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. Kogudus kasutab Tallinna Metodisti Kirikut. Sealsamas kirikus tegutseb ka EMK Tallinna vene kogudus. Kogudusel on kolm pastorit: Toomas Pajusoo, Joel Aulis ja Olav Pärnamets (emeeritus). http://www.metodistikirik.ee/index.php/kogudus/tallinn (vaadatud 01.06.2017) Kogudusest Eesti Metodisti Kiriku kodulehel EMK Tallinna Vene Kogudus (vene keeles) Toomas Pajusoo, Tallinna kogudus 100, Koduteel, Nr 144 – 1 2022