laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Waterloo Road (seriaal)

"Waterloo Road" on auhinnatud Briti teleseriaal, mis esilinastus Suurbritannia telekanalis BBC One 9. märtsil 2006. Sari kujutab Briti koolielu. Esimesed seitse hooaega asus kujutatud kool Inglismaal, Manchesteri lähedal Rochdale'is, hiljem kolis aga Greenockisse Šotimaal, mis on 25 miili kaugusel Glasgow'st. Sari keskendub õpetajate ja õpilaste elule riigikoolis, mis paikneb keskmisest kehvemas piirkonnas (comprehensive school), ning käsitleb keerukaid ühiskondlikke teemasid, nagu abielurikkumine, abort, lahutus, alaealiste ahistamine ja enesetapp. "Waterloo Roadi" toodab Shed Productions, sama firma teeb ka seriaale "Pahad tüdrukud" ("Bad Girls") ja "Jalgpallurite naised" ("Footballers' Wives"). Kuna 2012. aasta suvel lammutati Rochdale'is võttepaigaks olnud Hill Top Primary School, viidi võtted üle Šotimaale, endisse Greenock Academysse. Aprillis 2012 algasid järgmiste osade võtted. Tootjalt oli tellitud viiskümmend uut jagu, mis jõudsid eetrisse kahe aasta jooksul alates sügisest 2012. Eestis on sarja nime all "Waterloo Roadi kool" 2011.–2013. aastal näidanud ETV. "Information". Official Waterloo Road Website. Originaali arhiivikoopia seisuga 24. jaanuar 2008. Vaadatud 7. juunil 2012. "Ex Waterloo Road set to remain vacant till demolition". Rochdale Online. 24. aprill 2012. Vaadatud 6. mai 2012. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 30. mai 2012. Vaadatud 7. juunil 2012.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.bbc.co.uk/pressoffice/pressreleases/stories/2011/08_august/23/waterloo.shtml Sarja koduleht
Wilhelm Johanning

Wilhelm Johanning (17. september 1931 Holtrup, Saksamaa - 4. märts 2021 Tengern, Saksamaa) oli saksa vaimulik. Aastatel 1953–1955 õppis ta Bielefeldis pedagoogikat ja töötas seejärel viis aastat kooliõpetajana. Aastatel 1960–1964 õppis ta usuteadust Bethelis, Zürichis, Tübingenis, Heidelbergis ja Münsteris. Aastatel 1966–1993 oli ta Schnathorst-Tengerni luterliku koguduse õpetaja. Tema vahendusel on saksa sõbrad kinkinud Kambja kirikule harmooniumi (1995), puhkpille (1995–1996, 2009), armulauariistu (1998), kolm tornikella (2002), põrandaplaadid (2004), katusekivid kiviaia katteks (2008) ja kirikupingid (2009). Wilhelm Johanning. Die Glocken von Kambja. Tartu, 2004. Kristjan Luhamets. Kambja kihelkonna ajalugu. Tartu: Ilmamaa, 2011.
Kook

Kook on väike, harilikult mitte ümmargune, ühekihiline, kaunistusteta tort. Kook on küpsisest suurem pehme, tavaliselt magus küpsetis. Pannkook Plaadikook Piparkook Tort Pirukas
Hoffmann

Hoffmann on perekonnanimi. Arthur Friedrich Wilhelm Hoffmann (1871 Koeru – 1940 Schwetz), Eesti vaimulik Christian Hoffmann (1974), Austria endine murdmaasuusataja, olümpiavõitja Christian Friedrich Hoffmann (1775 Eisenach – 1817 Jaani) Dolores Hoffmann (1937 Peterburi), eesti-saksa päritolu Eesti vitraažikunstnik Ernst Theodor Amadeus Hoffmann (1776 Königsberg – 1822 Berliin), saksa romantismiaja kirjanik Gleisi Helena Hoffmann (1965) Heinrich Hoffmann (1809) oli saksa psühhiaater Heinrich Hoffmann (1859) oli saksa maalikunstnik Heinrich Ferdinand Hoffmann (1820) oli Eesti vaimulik Heinrich Ferdinand Hoffmann (Heinrich Johann Michael Ferdinand Hofmann) 1824 Darmstadt oli saksa maalikunstnik ja illustraator Heinrich Richard Hoffmann (1868 Koeru – 1935 Rakvere), Eesti vaimulik ja India misjonär Johann Philipp Hoffmann (1765 Erfurt – 1819 Kuressaare) Jules A. Hoffmann (1941 Echternach), Luksemburgi päritolu Prantsuse bioloog Melchior Hoffmann (umbes 1500 Schwäbisch Hall – 1543 Strassburg) Oskar Georg Adolf Hoffmann (1851 Tartu – 1912 Novaja Derevnja), baltisaksa maalikunstnik Hofer Hofmann Hoffmannid Ernst Reinhold Hofmann Hoffmann–La Roche
Karvane võõrkakar

Karvane võõrkakar (Galinsoga ciliata) on võõrkakra perekonda korvõieliste sugukonda kuuluv taimeliik. Kogu taim karvane. Varred on eriti ülemises osas kaetud kuni 2 mm pikkuste harali valgete karvadega. Lehed saagjad, teravate hammastega, meenutavad pisut nõgese lehti. Keelõied valged, harva punased; putkõied kollased. Tavaline kõrgus 10–70 cm, harva kuni 120 cm. Õitseb juulist oktoobrini (öökülmadeni). Annab erakordselt palju seemniseid: 8–9 kuu vanune taim võib anda üle 3000 korvõisiku ja rohkem kui 7000 idanemisvõimelist seemnist. Need on umbes 1,5 mm pikkused, läikivad, väikese pappusega. Looduslikult levinud Kesk- ja Lõuna-Ameerikas, Mehhikost Tšiilini. Nüüdisajal kosmpoliitne umbrohi. Esmakordselt kultiveeriti Tartu botaanikaaias 1841, hiljem lisandunud ka tulnukleiukohad raudteejaamades. Nüüdisajal on karvane võõrkakar Eestis levinud kõikjal, eriti sage Lõuna-Eestis. Eestis hakkas iseäranis laialdaselt levima 1980.–1990. aastatel suurfarmidest pärit sõnnikuga: idast sisse toodud jõusöödas leidus ohtralt võõrkakra seemneid, need sattusid sõnnikusse ja sealt aedadesse, kartulimaadele ja põldudele. Taim on maaharijate seas tuntud mitme rahvapärase nimetusega, mis viitavad levimisele Nõukogude aja lõpul ja seosele sõnnikuga: sitalill, ilueedi, nõukogude päevalill, Gorbatšovi päevalill jne. Karvasest võõrkakrast on kujunenud tülikas umbrohi aedades, kartulimaadel ja põldudel. Kasvab tavaliselt hulgaliselt, võib muutuda valitsevaks umbrohuks. Levikut piirab kitkumine, ent seda tuleb teha pidevalt, sest ka üsna väikesed taimed hakkavad õitsema ja seemneid levitama. Oluline on puhastada põllutööriistu ühelt põllult teisele minnes ning vältida seemnega saastunud sõnniku kasutamist. Aianduses on võõrkakra vastu aidanud kilemultš. Tõhus abinõu on põllumaa jätmine rohumaaks 5–7 aastaks. Eek, Liina; Kukk, Toomas (2013). Maismaa võõrliikide käsiraamat. Tallinn: Keskkonnaministeerium. Lk 57-58.{{raamatuviide}}: CS1 hooldus: mitu nime: autorite loend (link) "Galinsoga ciliata — karvane võõrkakar". Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon. 2019. Karvane võõrkakar andmebaasis eElurikkus
Paljas võõrkakar

Paljas võõrkakar (Galinsoga parviflora) on võõrkakra perekonda korvõieliste sugukonda kuuluv taimeliik. Paljas võõrkakar on üheaastane mahlane rohttaim. Varte ülaosa ja õisikute raod pisut karvased, karvad kuni 0,5 mm pikkused. Lehed loogelise servaga või peensaagjad. Keelõied valged, putkõied kollased. Taime kõrgus on enamasti 10–60 cm, harva kuni 130 cm. Õitseb juulist septembrini või oktoobrini, sõltuvalt öökülmadest. Pärit Lõuna-Ameerikast, toodi ta esmakordselt Euroopasse, Kew' botaanikaaeda 1796. aastal, kust on edasi levinud. Eestis on paljas võõrkakar nüüdisajal hajusalt levinud tulnukas. Esimest korda kasvatati seda Tartu botaanikaaias 1810. aastal, metsistunult või tulnukana on teada 1830. aastatest. Praegu on levinud aedade ja põldude umbrohuna, harvem jäätmaadel, raudteejaamades ja prahipaikadel. Hajusalt kogu Eestis. "Galinsoga parviflora — paljas võõrkakar". Eesti taimede uue levikuatlase tööversioon. 2019. Paljas võõrkakar andmebaasis eElurikkus
Vasknarva

Vasknarva (vene keeles (ajal.) Сыренец, Sõrenets; saksa keeles Syrenetz; rootsi keeles Nyslott) on küla Ida-Virumaal Alutaguse vallas Narva jõe lähte vasakul kaldal. Küla tekkis 14. sajandil Vana-Liivimaa kirdepiirile rajatud ordulinnuse juurde. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Alajõe valda. Külas oli 2000. aasta rahvaloenduse andmeil 69 elanikku ja 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 40 elanikku (sealhulgas mitte ühtegi eestlast). Rahvaetümoloogia järgi on Vasknarva (algselt Vastne-Narva) saanud eestikeelse nime "Vasknarva" seal asunud ordulossi vaskkatuse järgi. Raamatus "Peipsimaa etnilisest ajaloost" (autor A. Moora, ilm. 1964) kirjutatakse järgmist: "Vasknarva nimi esineb vanades allikates Wassa-Narva (ka Wasch-Narjen, tähendades uut ehk vastset Narva linnust ... Siin sõnas vastne st asemel esinev ss on iseloomulik nimelt lääne-vadja (ja vadjapärasele kodavere) keelekujule. Wiedemanni järgi esineb lõuna-eesti murrakuis vastne kõrval ka kuju vasken, mis liitub lõuna-vepsa sõnaga vas'kmäne -- uus. Nii on nime kuju seletatav niihästi kohalike vadjapäraste kui ka veelgi idapoolsemate läänemeresoome murrete põhjal. Esimene ordulinnus rajati Vasknarva 1349. aastal. Aastatel 1427–1442 ehitati uus linnus (Vastne-Narva), millest sai Liivimaa ordu Vasknarva foogtkonna keskus. Linnus purustati Liivimaa sõjas. Tänapäeval on linnusest alles vaid osa kolme meetri paksuseid müüre, peamiselt majalinnuse põhjaküljel. 1892. aastal oli külas suur tulekahju, mis hävitas 64 maja. 1901. aasta tulekahjus põles maha 82 hoonet (sealhulgas koolimaja). Hukkusid loomad ja paljud elanikud said kannatada, kodutuks jäi üle 400 inimese. 1783. aastal oli elanike arv umbes 400, 1873. aastal 870. 1934. aastal elas alevikus 830 inimest. Vabariigi Valitsuse otsusega 20. augustist 1940, tunnustati asulaks Viru maakonnas, Vasknarva ja Raja vallas asuv Vasknarva alevik koos Skamja külaga (nimega Vasknarva). Vasknarva külas on Vasknarva paadisadam, Vasknarva piirivalvekordon, Vasknarva kalmistu, Kuremäe kloostri Vasknarva Prohvet Eelija skeeta. Arhitektuurilt on Vasknarva tüüpiline peipsivenelaste tänavküla, kus ühekorruselised puithooned asetsevad külg külje kõrval viiluotsaga vastu tänavat. Narva jõe vastaskaldal Venemaal asub Skamja küla. Vasknarvas sündis kirjandusteadlane professor Temira Pachmuss. Vasknarva paadisadam Vasknarva Prohvet Eelija skeeta Vasknarva kordonihoone Vasknarvas Statistikaamet, vaadatud 10.11.2020. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 22.02.2018. Statistikaameti andmebaas Narva jõgi. Hoiualadega jõed 2 Eesti entsüklopeedia, 12. kd, lk 653 Eesti Entsüklopeedia, 8. kd, v 800 1072. Vabariigi Valitsuse otsus 20. augustist 1940., Riigi Teataja, nr. 106, 21 august 1940  Vasknarva – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Kalev H. Leetaru

Kalev Hannes Leetaru on eesti juurtega USA teadlane, kes tegeleb infoanalüüsiga. Leetaru on uurinud superarvutite võimete rakendamist uudisevoogude ja avalike andmekogude analüüsil. Ta on töötanud Illinoisi Ülikoolis. 2013/14 on ta Yahoo! stipendiaat rahvusvaheliste väärtuste, kommunikatsioonitehnoloogia ja globaalse interneti alal Georgetowni Ülikooli Edmund A. Walshi nimelises kolledžis. Tema tööd on tutvustatud sellistes meediakanalites nagu Nature, New York Times, BBC, Economist, Discovery Channel jts. Kalev Leetaru tuntuim projekt on "Culturomics 2.0" – katse prognoosida suuri ühiskondlikke vapustusi (nt araabia kevad), analüüsides märksõnu ja nende tonaalsust avalikes uudisevoogudes. "Kulturoomika kui ühiskonna spektroskoopia " Sirp, 16. september 2011 Koduleht BBC: eestlane postitas Flickrisse miljoneid fotosid raskesti leitavatest ajaloolistest piltidest, Õhtuleht, 29. august 2014
TEDxTallinn

TEDxTallinn on Tallinnas korraldatav TEDx konverents. Esimene TEDxTallinn toimus 20. novembril 2009 KUMU Kunstimuuseumi konverentsisaalis. Samas kohas peeti ka teine konverents 25. mail 2010. Kolmas TEDxTallinn (alapealkirjaga "Tulevik sünnib täna") leidis aset Salme Kultuurikeskuses 18. aprillil 2011 ning neljas (alapealkirjaga "Nihe") 4. mai 2012 teatris NO99. 2013. aasta konverents "Piiri peal" toimus 3. mail Salme Kultuurikeskuses. 2014. aasta TEDx peeti 9. mail Kumus ja 2015. aasta TEDx 25. aprillil Kultuurikatlas. Taas toimus konverents 2020. aastal (alapealkirjaga "Käänaku taga") ja 2021. aastal (alapealkirjaga "Tajunihe"). Seejärel peeti TEDxTallinn 17. veebruaril 2024 Fotografiskas ("Säilenõtkus"). Tallinnas on samuti korraldatud TEDxLoodusele (alapealkirjaga "Looduse vastu ei saa"; 22. oktoober 2011 Rocca al Mare Koolis) ja TEDWomen ("Reshaping the Future"; 7.–8. detsember 2010 kino Artis kohvikus). Samuti on toimunud TEDxTallinnSalon ("Mõtteviisis kinni" 26. augustil 2020 ning 2021. aastal "MÄRKA ME" ja "VOL II"). TED TEDxTartu Koduleht
Corno alto - corno basso

Corno alto (itaalia keeles 'kõrge metsasarv') ja corno basso (itaalia keeles 'madal metsasarv') on muusikas paarismõiste, millega 1. ajalooliselt tähistati metsasarvemängijaid, kes olid spetsialiseerunud vastavalt kas kõrges või madalas registris partiide mängimisele. 19. sajandi alguses võeti Prantsusmaal kasutusele ka kolmas metsasarvemängijate kategooria, cor mixte, millega tähistati keskmises registris partiide mängijaid; 2. tänapäeva partituurides eristatakse metsasarvepartii transponeerimist vastavalt kas suur sekund või suur noon kirjutatust allapoole.
Antsla kogudus

EELK Antsla kogudus oli luterlik kogudus Antslas, mis praegu tegutseb Urvaste Püha Urbanuse koguduse filiaalina. Kogudus kuulus Võru praostkonda. Tegemist on Urvaste koguduse Antsla filiaaliga, mis 8. veebruarist 1994 kuni 9. aprillini 1996 oli formaalselt iseseisev kogudus. Kogudust teenis õpetaja Aleksander Luhamets, kes tegutses Antsla palvemajas aastatel 1944–2001. Jumalateenistused Antsla palvemajas toimuvad igal pühapäeval algusega kell 16.
Bassettklarnet

Bassettklarnet on klarnetite perekonda kuuluv sopranklarnet, mille kirjutatud ulatuse alumine piir küünib nagu bassetthornilgi väikse oktavi c-ni. Bassettklarnet on transponeeriv muusikainstrument. Bassettklarneti leiutas Anton Stadler koostöös Viini pillimeistri T. Lotziga. Bassettklarnetile in A on loodud näiteks Wolfgang Amadeus Mozarti klarnetikontsert KV 622 ja kvintett KV 581. Mozarti ooperi "Tituse halastus" ("La clemenza di Tito", KV 621) numbris 9, Sextuse aarias, leidub clarinetto obbligato-partii, mis on kirjutatud bassettklarnetile in B. Stadleri instrumendi kohta on vähe andmeid. Üks J. G. K. Bischoffi valmistatud 16 klapiga bassettklarnet umbes aastast 1840 leidub Darmstadti kogus (Kg61:116) ning üks hilisem 19. sajandi juba tänapäevase lihtsustatud klapisüsteemiga eksemplar Bate'i kogus Oxfordis. Säilinud ajalooliste instrumentide loendi on koostanud Lawson. 1951. aastal ehitas tänapäevase klapisüsteemiga bassettklarneti Prahas Jiří Kratochvíl, et esitada helilooja soovidele vastavalt Mozarti klarnetikontserti. Sellest peale on näiteks Inglismaal valmistanud bassettklarneteid E. Planus. Bassettklarnetile on kirjutanud teoseid näiteks Richard Rodney Bennett ("Crosstalk", u 1966) ja Anthony Gilbert ("Spell Respell", 1968). Termin "bassettklarnet" on 20. sajandi lõpus reserveeritud eelkõige ajaloolisele instrumendile, kuna termin "bassklarnet", mida algselt kasutas Stadler, tähistab tänapäeval hoopis teistsugust instrumenti, mis kõlab kirjutatust transponeeriv intervall pluss üks oktav madalamalt. Foto Anton Stadlerile tehtud bassettklarneti praegusaegsest koopiast Foto praegusaegsest prantsuse bassettklarnetist Video: basset clarinet in action
Järva-Jaani Kasekopli staadion

Järva-Jaani Kasekopli staadion on jalgpalliväljak Järva-Jaanis, jalgpalliklubi FC Järva-Jaani kodustaadion.
Terskej-Ala-Too

Terskej-Ala-Too (kirgiisi; kasahhi keeles Теріскей-Алатау) on mäestik Aasias, osa Tian Shanist. Kulgeb ida-lääne sihis Õsõk-Köli lõunakaldal. Kõrgus kuni 5216 meetrit.
Waterloo Road (London)

Waterloo Road on Londoni tänav, mis ulatub Lambethist Southwarki. Ta kulgeb kagu-loode sihis. Tänav algab kagus Westminster Bridge Roadilt St George's Circuse lähedalt ning kulgeb Waterloo sillani.
Summuti

Summuti on mitmetähenduslik mõiste: Summuti mis summutab relva tulistamisel tekkivaid helisid. Summuti on seadis, mis vähendab mõõteriista vm. aparaadi liikuva osa inertsist põhjustatud võnkumist tasakaaluasendi ümber. Summuti on kasutusel mootorsõidukite müra summutamiseks.
Samm (allüür)

Samm on hobuse 4-taktiline allüür. Sammu käiv hobune asetab maha järjest vasaku tagajala, vasaku esijala, parema tagajala ja parema esijala. Igal hetkel on üks hobuse jalg õhus ning ülejäänud kolm toetuvad maha. Hobuse pea ja kael liiguvad kergelt üles-alla, et aidata hoida tasakaalu. Samm on kolmest põhilisest allüürist (samm, traav ja galopp) kõige aeglasem. Sammu käiva hobuse keskmine kiirus on 6,4 km/h.
Backstreet Boys

Backstreet Boys on Ameerika vokaalansambel, mille liikmed on Nick Carter, Howie Dorough, AJ McLean, Kevin Richardson ja Brian Littrell. Backstreet Boysi plaate on maailmas müüdud rohkem kui 130 miljonit​​. Cathy Rose A., Backstreet Boys Share Secrets to Success, The Korea Times, 22.02.2010, veebiversioon (vaadatud 7.04.2015)(inglise keeles) "Helpless" - Backstreet Boys (feat. Pitbull), YouTube'i muusikavideo
Heimatstiil

Heimatstiil on Saksamaal 19. sajandi lõpul väljakujunenud arhitektuuristiil, mille tippaeg oli 1885–1910. Heimatstiil sündis reaktsioonina valitsevale uusgootikale, uusrenessansile ja uusbarokile; mujal Euroopas kujunes sarnaselt juugend ehk art nouveau. Valitses püüd muuta inimese elukeskkonda uute materjalide ja paindliku ruumijaotusega, lähtudes loodusest, idealiseeritud maaelust ja rahvakunstist. Ehitati loodusse sulanduvaid aiaga villasid, kus esimesel korrusel paiknesid vestibüüli ümber eluruumid, teisel korrusel magamistoad. Väliskujunduses kasutati tornikesi, erikujulisi viilusid, erkereid jt ehiselemente. Heimatstiil esines ka väljaspool arhitektuuri. Kirjanduses esindasid seda Gerhart Hauptmann ja Hermann Sudermann, kunstis õhulisi loodusvaateid ja külastseene maalinud Otto Modersohn, Fritz Mackensen jt. Eestiski leidub heimatarhitektuuri näiteid, mitmed tuntumad neist Tartus. Üks tuntumaid on Georg Hellati projekteeritud Eesti Üliõpilaste Seltsi maja aadressil J. Tõnissoni 1 (1902). Samuti esindavad heimatstiili korporatsiooni Neobaltia hoone, praegune Saksa Kultuuri Instituudi maja Kastani 1 (aiandusarhitekt W. v. Engelhardt, 1903); villa Vanemuise 54, kunagine Eesti Televisiooni Tartu stuudio ja praegune korporatsiooni Fraternitas Estica konvent (F. Kangro, 1912); E. von Löwis of Menarile ehitatud hooned Era tänav 1 (Tartu linnaarhitekt Viktor Kessler, 1912) ja Era 2 (Riia insener ja arhitekt F. Granntz, 1912); naistearst K. A. Pfaffi tellimusel valminud elamu Kalevi 13 (V. Kessler, 1913). Samast perioodist pärinevad ka heimatstiilis hooned Pargi 6, Oru 1 ja Õpetaja 10. 1920. aastail ehitati heimatvillasid Tammelinnas. Mitme hoone juures said eeskujuks sammastele toetuvad rõdud Kalevi tänav 13 hoone keskosas: neid matkisid Elva tänav 13, 15, 8 jt. Sama stiili esindavad vahvärkehitised Elva tänav 3, Riia 71 jt. Neobaltia konvendihoone (Rudolf von Engelhardt, 1903) Esimese Eestis õppinud arhitekti Robert Natuse kodu Tallinnas Seene 8 (1927) Õpetaja 10 Tartus ehitati 1910–12 kaupmeheelamuna Elva 15, Tartu (Anatoli Podtšekajev; ehitatud 1924–27) Ernst Boustedti projekteeritud elamu. Tatari 7 Tallinnas Juugend H. Baier "Stilkunde" Leipzig, 1984, lk 222. Cit. via: M. Eimre "Heimatkunst Tartu arhitektuuris" – Rmt: "Tartu ja kultuur" Tln: Eesti Teaduste Akadeemia kodu-uurimise komisjon, 1990, lk 96–103 M. Eimre "Heimatkunst Tartu arhitektuuris" – Rmt: "Tartu ja kultuur" Tln: Eesti Teaduste Akadeemia kodu-uurimise komisjon, 1990, lk 96–103 M. Eimre "Heimatkunst Tartu arhitektuuris" – Rmt: "Tartu ja kultuur" Tln: Eesti Teaduste Akadeemia kodu-uurimise komisjon, 1990, lk 96–103 A. Bartels "Heimatkunst" Leipzig, 1904
Anaxagoras

Anaxagoras (umbes 500 eKr – 428 eKr) oli kreeka filosoof, materialist. Sündinud Klazomenai linnas, õpetas täiskasvanuna Ateenas. Oli suure Ateena riigijuhi Periklese lähedane sõber. Pidi Ateenast jumalateotamises süüdistatuna põgenema. Anaxagorase filosoofia kohaselt on materiaalne maailm ühtne, kõik sisaldub kõiges. Kõik antud kvaliteediga aineosakesed on lõpmatult edasi jagatavad – nähtus, mida nimetab homöomeeriaks. Ainus teistega segunematu, puhas aine ja jõud on mõistus, mis on esile kutsunud maailma kujundava liikumise. Tema õpetusest leidub ka ideid astronoomia ja matemaatika alalt. ENE, 1. köide, Tallinn, 1968, lk 148.
Samm

Samm on jala või jalgade ühest kohast teise tõstmise liigutus kõndimisel, jooksmisel, tantsimisel või muul sarnasel liikumisel.
Priit Männik

Priit Männik (sündinud 19. mail 1948 Abja-Paluojal) on eesti jurist. Ta on Sisekaitseakadeemia nõunik. Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ning tal on magistrikraadile vastav kvalifikatsioon. 2010– ... Sisekaitseakadeemia nõunik 2005–2010 Sisekaitseakadeemia rektor 2002–2005 Politseiameti peadirektori asetäitja ja arenguosakonna politseidirektor 2000–2002 Tallinna Linnakohtu kohtunik 1998–1999 Tallinna Linnavolikogu kontrollosakonna juhataja 1995–1997 Politseiameti peadirektori esimene asetäitja 1991–1995 Keskuurimisbüroo direktori asetäitja 2003 Kotkaristi kuldrist Sisekaitseakadeemia koduleht [1] (vaadatud 08.06.2012). "Sisekaitseakadeemia juhiks Priit Männik" uudised.err.ee, 01.06.2005. Priit Männik. "Priit Männik: sisekaitse vajab Ida-Viru noori" postimees.ee, 4. juuni 2012 Erki Rand. "Männik: kriminaalmenetlust ei saa rahasse arvestada" epl.ee, 9. jaanuar 2008
Baskin (film)

"Baskin" on 2012. aasta Eesti portreefilm lavastajast ja näitlejast Eino Baskinist. Filmi lavastaja on Manfred Vainokivi. Tegemist on teise dokumentaalfilmiga Baskinist, esimese, 1987. aastal valminud filmi "Lend üle mägede" autor on Heini Drui. "Eino Baskin sai enesele võrdväärse filmi". Postimees, 19. aprill 2012 Andres Laasik "Baskin, naine ja kontsert". Eesti Päevaleht, 21. aprill 2012 Toomas Raudam "Film, mis põleb ja põletab". Postimees, 30. aprill 2012 Mathura "Kes tahab naerda, peab valama palju pisaraid". Sirp, 4. mai 2012 Veiko Märka "Võluv võrdsus: Eino Savisaar ja Edgar Baskin". Sirp, 25. mai 2012
Zoë Wanamaker

Zoë Wanamaker (sündinud 13. mail 1949 New Yorgis) on inglise näitleja. Ta on tuntud seriaalist "Minu pere" (Susan Harperina) ja filmist "Harry Potter ja tarkade kivi" (lendamise õpetajana). Seriaalis "Hercule Poirot" mängib ta Ariadne Oliveri. Tema isa oli režissöör Sam Wanamaker.  Zoë Wanamaker – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Zoë Wanamaker andmekogus IMDb (inglise)
Hardeknud

Hardeknud (taani Knud III Hardeknud, inglise Canute II Hardy või Harthacanute; umbes 1018 – 8. juuni 1042) oli Knud Suure poeg ning Taani kuningas 1035–1042 ja Inglise kuningas 1035–1037 ning 1040–1042. Ta oli viimane Skandinaavia kuningas, kes valitses ka Inglismaad. Tema ootamatu surma järel 1042. aastal tõusis Taanis võimule Magnus Hea ja Inglismaa valitsejaks sai Edward Usutunnistaja. Põhjamere impeerium
Hübriidsõna

Hübriidsõna on sõna, mille osad pärinevad erinevatest keeltest. Hübriidsõna on nt biorelv, milles liitsõna esiosa (bio-) tuleb kreeka keelest ja tagaosa (relv) eesti keelest. TEA entsüklopeedia 8. köide, 2012.
Häil (geograafia)

Häil on selgekujuliste laugete veerude ja tasase (harva nõgusa) põhjaga madal sulglohk. TEA entsüklopeedia 8. köide, 2012.
Hüpoplaasia

Hüpoplaasia ehk vaegmoodustus ehk vaegmoodustumus on mingi elundi või koe osas ilmnev arengupuue. Räägitakse nt neeru hüpoplaasiast, tüümuse hüpoplaasiast. Aplaasia TEA entsüklopeedia 8. köide, 2012.
Ärakiri

Ärakiri on mingi dokumendi sisu ja rekvisiitide täpne taasesitus. Ärakirja saab teha nii originaaldokumendist kui ka ärakirjast. Vormilt ei tarvitse ärakiri originaaliga kokku langeda, kuna ärakiri vormistatakse üldjuhul valgele paberile, mitte plangile, seega puuduvad plangi rekvisiidid. Koopia Tiiu-Reet Kõrven. Dokumendihaldus - Ettevõtte haldus- ja personalidokumendid, Tallinn: Kirjastus "Külim", 2000, ISBN 9985-850-64-5.
Uldis Lieldidžs

Uldis Lieldidžs (24. aprill 1933 Riia – 29. jaanuaril 2019 Riia) oli läti näitleja. 1951. aastal lõpetas ta Riia 1. Keskkooli. Aastatel 1951–1952 õppis Lieldidžs Cēsise Riiklikus Pedagoogilises Instituudis. 1956. aastal lõpetas ta Läti Riikliku Konservatooriumi Lavakunstikateedri. Ta töötas aastatel 1956–1972 Läti Kunstiteatris ja 1973–1993 Läti Riiklikus Filharmoonias. Alates 1955. aastast mängis Uldis Lieldidžs ligi 70 filmis, sealhulgas dokumentaalfilmis "Fritsud ja blondiinid". Uldis Lieldidžs andmebaasis IMDb Uldis Lieldidžs kino-teatr.ru lehel Uldis Lieldidžs kinopoisk.ru lehel