laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Anett Arnim

Anett Arnim (sündinud 23. jaanuaril 1990) on naisduo 2U endine laulja. Pärast seda, kui Enrique Iglesias 2007. aastal Eestis kontserdi andis, väitis Anett ajakirjanduses, et tema (17-aastane) ja Elina Kann (18-aastane) veetsid Iglesiasega kaks ööd. Kontserdi korraldaja Peeter Rebase sõnul on see jutt vale, sest et ta ise olevat koos oma vennaga ühel ööl peaaegu hommikuni Iglesiasega koos istunud. Selle peale väitis Anett, et Peeter Rebane on tema peale kade ning et tema ja Elina olevat Iglesiasega kokku saanud alles hommiku poole ööd. "Kõige nõmedam, kui on selline asi ja siis keegi ei usu sind," arvas Anett. Eesti Ekspressi veebitoimetus koostas 2. septembril 2007 Eesti kõige tühisemate kuulsuste edetabeli. Seal seati pingeritta isikud, keda meedia on üles haipinud, ehkki nende isikute saavutused on pehmelt öeldes olematud. Edetabelis jäi Anett esikohta jagama. Anett teatas, et tema ei ole tühine inimene, sest tühised inimesed on Kolga-Jaanis, kuigi ta usub, et igas inimeses on midagi head. Seepeale otsustasid ETV "Erisaade" koos Kolga-Jaani vallavalitsusega Anetile Kolga-Jaani populariseerimise eest ausamba püstitada. Ausammas avati 18. oktoobril 2007. Samba rajamise eelarve oli 100 krooni. Sammas valmistati betoonist ja sealjuures kasutati mahakantud plastmannekeeni, mis roosaks värviti. Päring inforegister.ee andmebaasis[alaline kõdulink] Mariann Joonas: "Iglesiase-Anett lahkus ansamblist 2U" elu24.ee, 27. märts 2008 Enrique suudleb väga hästi ja on voodis hispaania matšo Reporter "Peeter Rebane: Iglesiase-Anett valetab!" Publik Katrin Pauts: Iglesiase-Anett: "Peeter Rebane on minu peale lihtsalt kade!" Õhtuleht, 25. jaanuar 2008 "Ekspressi tühiste kuulsuste edetabel tõi Iglesiase-Anetile ausamba"[alaline kõdulink] Eesti Ekspress "Iglesiase-Anett: mina ei ole tühine inimene, Kolga-Jaanis on sellised" Õhtuleht "Iglesiase-Anett saab Kolga-Jaanis ausamba" elu24.ee "Iglesiase-Anetile püstitati ausammas" Õhtuleht "Iglesiase-Anett saab Kolga-Jaanis ausamba" Õhtuleht
In the Court of the Crimson King

"In the Court of the Crimson King" on Briti progressiivse roki ansambli King Crimson debüütalbum. Albumi materjal lindistati ja anti välja 1969. aastal. Albumi kaanepildi, mis kujutab karjuvat inimnägu, maalis Barry Godber (1946–1970), kes suri aasta pärast albumi ilmumist infarkti. "21st Century Schizoid Man" (Fripp, McDonald, Lake, Giles, Sinfield) – 7:21 sealhulgas "Mirrors" "I Talk to the Wind" (McDonald, Sinfield) – 6:05 "Epitaph" (Fripp, McDonald, Lake, Giles, Sinfield) – 8:47 sealhulgas "March for No Reason" ja"Tomorrow and Tomorrow" "Moonchild" (Fripp, McDonald, Lake, Giles, Sinfield) – 12:13 sealhulgas "The Dream" ja "The Illusion" "The Court of the Crimson King" (McDonald, Sinfield) – 9:25 sealhulgas "The Return of the Fire Witch" ja "The Dance of the Puppets" Ilmumise 40. aastapäeva puhul anti album 2009. aastal digitaalselt uuendatuna uuesti välja kolmes versioonis: 2 CD versioon (kataloogi number DGM5009), mis sisaldab CD1 ja CD2. CD/DVD-versioon (kataloogi number KCSP1), mis sisaldab CD1 ja DVD. 5 CD/DVD versioon (kataloogi number KCCBX1), mis sisaldab 5 CDd ja DVD.
John Shakespeare

John Shakespeare (umbes 1530 – september 1601) oli kindasepp ja valge naha köösner, talupoeg ja hiljem ka Stratford-upon-Avoni oldermann. Ta oli William Shakespeare'i isa.
Kultuurivedur

Kultuurivedur on ajalehe Postimees auhind ja aunimetus, mida antakse välja kord aastas eelmise aasta eest. Tiitliga kaasneb käsitööna valminud vedur, mille on meisterdanud puusepp Boris Puusepp. 2005 – Ando Kiviberg pärimuskultuuri edendamise eest 2006 – Ülar Mark avaliku arhitektuuridiskussiooni algatamise eest 2007 – Mart Taniel filmide "Sügisball", "Nuga" ja "Jan Uuspõld läheb Tartusse" eest 2008 – Anne Rande laste juhatamise eest raamatute ja kaunite kunstide juurde 2009 – Märt Väljataga sarja "Avatud Eesti Raamat" kureerimise ja ajakirja Vikerkaar toimetamise eest 2010 – Indrek Kasela Sõpruse kino elluäratamise eest 2011 – Juhan Ulfsak rollide eest Von Krahli teatris 2012 – saate "Tujurikkuja" meeskond 2013 – Hooandja, loovprojektide toetamise ühisrahastusplatvorm 2014 – Raul Saaremets, eesti muusika üks kõige olulisemaid mõjutajaid 2015 – Olga Temnikova, galerist 2016 – Loomingu Raamatukogu, väärtkirjanduse vahendamise eest 2017 – kunstikollektsionäär Enn Kunila, Eesti kunsti tutvustamise eest 2018 – Augustibluus 2019 – kirjastus Ilmamaa, pikaaegse tegevuse eest kirjanduse, memuaristika ja mõttevara vahendamisel, iseäranis töö eest raamatusarjadega "Eesti mõttelugu" ja "Avatud Eesti raamat" 2020 – Tiina Lokk ja PÖFF, filmikultuuri edendamise eest Eestis 2021 – Hendrik Lindepuu, poola kirjanduse tõlkimise eest 2022 – Peeter Jalakas, Von Krahli teatri eestvedamise eest 2023 – Paavo Järvi, Eesti muusika maailma viimise, Eesti Festivaliorkestri käivitamise ja mõjukaks muutmise eest. "Juhtkiri: kultuurivedur kultuurist väljaspool", Postimees, 30. jaanuar 2013 http://kultuur.postimees.ee/3066633/kultuurivedur-2014-on-raul-saaremets Heili Sibrits (15.01.2018). "Selgus Postimehe kultuurivedur 2017". Postimees. Vaadatud 15.01.2018. "Postimehe kultuurivedur 2022 on Peeter Jalakas". Postimees. 11. jaanuar 2023.
Voldemar Kann

Voldemar Kann (30. august 1919 Nursi – 15. jaanuar 2010) oli eesti graafik ja trükkal. Võrumaal kaheksalapselises peres sündinud Voldemar Kann läks 1939. aastal aega teenima Eesti sõjaväkke, kust läks üle punaväkke ja värvati Saksa sõjaväkke. Tema sõjatee lõppes interneeritute ja sõjavangilaagrites Tšehhoslovakkias, Poolas, Saksamaal ja lõpuks Venemaal, polaarjoonest põhja pool asuvas Vorkutas. 1946. aastal pääses ta tagasi kodumaale ning asus tööle Tallinna Kunstihoones toiminud raamitöökotta. Järgmisel aastal rajati samadesse ruumidesse tänaseni tegutsev graafikakoda. Graafikakotta jäi ta tööle 48 aastaks, kujunedes eesti kõigi aegade kõige silmapaistvamaks ja mitmekülgsemaks graafikameistriks, uue graafilise tehnika cannprint loojaks[viide?]. Voldemar Kanni esimene esinemine tegevkunstnikuna laiema avalikkuse ees toimus alles 1994. aastal, mil ta sai 75-aastaseks ja juubeliga seoses korraldati tema isikunäitus. See väljapanek tutvustas täiesti küpset loojat, kelle tööd üllatasid kunstijõulise veenvusega ning avasid tee esinemistele järgmistel näitustel, sealhulgas ka kahel Tallinna rahvusvahelisel graafikatriennaalil. 1996. aastal jäi Voldemar Kann pensionile ja asus elama kodutallu Võrumaal, kus oli talupidaja. Voldemar Kanni tütar on Tuule Kann ja poeg Uku Kann. Suri legendaarne graafik Voldemar Kann, Postimees, 18. jaanuar 2010 Graafika suurmeister eksperimentaalateljeest, Õhtuleht, 31. jaanuar 1998
Eesti Apteekrite Liit

Eesti Apteekrite Liit (lühend EAL) on apteekrite erialaorganisatsioon, mis asutati 7. aprillil 1993 Eesti apteekide juhatajate omaalgatusliku ühendusena. Nüüd ühendab Apteekrite Liit proviisoritest apteegiomanikele kuuluvaid apteeke. Liit abistab apteekreid ning apteegis töötavaid proviisoreid ja farmatseute nende töös ning seisab nende õiguste eest. Eesti Apteekrite Liidu esimeseks esimeheks valiti proviisor Õie Kotkas. Aastatel 1999–2002 oli esimees farmaatsiamagister Rita Makarova, 2002–2005 proviisor Kiiri Vasar, 2005–2013 proviisor Kai Kimmel. Alates 2013. aastast on Apteekrite Liidu esimees proviisor Ülle Rebane. Alates 2000. aastast töötab EAL-i peaproviisorina Kaidi Sarv (Vendla). Samast aastast annab Apteekrite Liit välja farmaatsiaajakirja Eesti Rohuteadlane. Alates 2013. aastast antakse ajakirja välja koostöös Eesti Akadeemilise Farmaatsia Seltsi, Eesti Farmaatsia Seltsi ja Eesti Haiglaapteekrite Seltsiga. 2017. aastast lisandusid ajakirja väljaandjate ringi Tartu Ülikooli Rohuteaduse Selts, Eesti Apteekide Ühendus ja Eesti Proviisorite Koda. Ajakiri ilmub praegu 4 korda aastas. Eesti Apteekrite Liit
Aleksandr Pokrõškin

Aleksandr Pokrõškin (vene keeles Александр Иванович Покрышкин; 6. märts 1913 Novonikolajevsk – 13. november 1985 Moskva) oli Nõukogude Liidu hävituslendur teises maailmasõjas, esimene kolmekordne Nõukogude Liidu kangelane, lennuväemarssal (1972). Ta lõpetas 1933. aastal Permi tehnikakooli lennumehaanikuna. Lennukooli lõpetas 1939. aastal leitnandi auastmes ja määrati 55. hävituslennuväe polku. Polk asus sel ajal Kirovogradi lennuväljal Odessa sõjaväeringkonnas. 1940. aastal osales polk Rumeenialt Bessaraabia ja Bukoviina alade hõivamises ning baseerus seejärel värskelt loodud Moldaavia NSVs Singureni lennuväljal Beltsõ lähedal. 1941. aastal võeti polgus kasutusele Mikojan-Gurevitš MiG-3 hävituslennukid. Sõja puhkedes oli Pokrõškin eskadrilliülema asetäitja ja vanemleitnant. 1942. aasta suvel sai Pokrõškini lennuväeosa Ameerika Ühendriikidest lendliisi abi korras Nõukogude Liidule tarnitud uued hävituslennukid Bell P-39 Airacobra. Seda tüüpi lennukil tulistas Pokrõškin kahe aasta jooksul alla 47 Luftwaffe lennukit. Sõja lõpetas Pokrõškin polkovniku auastmes ja Punaarmee 9. kaardiväe lennudiviisi ülemana. Sõja jooksul tegi ta 650 lahingulendu, osales 156 õhulahingus, laskis isiklikult alla 59 ja grupiga 6 vaenlase lennukit. Ta võttis 1945. aastal Moskva võiduparaadist osa Ukraina rinde lipukandjana. Jaanuarist 1972 kuni 1981. aastani oli A. Pokrõškin ALMAVÜ Keskkomitee esimees. Foto
Statistiline meetod

Statistiline meetod on uurimismeetod, mis kasutab asjade uurimiseks nende esinemissageduse loendamist erinevates olukordades. Statistiline meetod on tihedalt seotud tõenäosusteooriaga. Üks tuntumaid statistilisi meetodeid on katse-eksituse meetod.
Valter Soosõrv

Valter Soosõrv (ka Sooserv; vkj 21. märts / 3. aprill 1903 Kärdepõllu talu, Vahastu, Kolga vald – 26. juuni 1969 Tallinn) oli eesti näitleja, lavastaja ja teatriloolane. 1922 alustas lavategevust Estonia koorilauljana 1924–1927 Draamastuudio näitleja (lõpetas 1927. aastal Draamastuudio teatrikooli) 1927–1928 Endla näitleja 1929–1932 Haridusministeeriumi näitekunstiinstruktor 1932–1933 Ugala teatrijuht 1933–1937 Haridusministeeriumi näitekunstiinstruktor 1937–1940 Valga teatri Säde juht, näitleja ja lavastaja 1940–1944 Tallinna Töölisteatri näitleja ja lavastaja 1944–1948 Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri näitleja ja lavastaja 1948–1951 Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi direktor ja teadustöötaja 1951–1963 Eesti NSV Rahvaloomingu Keskmaja teatriosakonna juhataja ja instruktor Sammas – "Laulu sõber" (1961). Parun Ungern-Sternberg – "Kui Anija mehed Tallinnas käisid" (lavastaja Enn Toona) Noorsooteater 1946 Saaga: Valter Soosõrve sünd (sünnimeetrika), sünd #88 (vaatamiseks vajalik registreerimine) Eesti teatri biograafiline leksikon., Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, Eesti Teatriliit, 2000 Valgamaa kodulooline andmebaas ISIK: Soosõrv, Valter "Postimees 14. mai 1932". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. märts 2016. Vaadatud 25. jaanuaril 2010. tallinnfilm.ee: Laulu sõber, 1961[alaline kõdulink] The Internet Movie Database
Raasiku FC Joker

Raasiku FC Joker on 1993. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi Raasikul. Klubi asutaja on Raivo "Jokker" Vaga. Klubi esindaja on Jaan Jalas. Duubelmeeskonnaks on Raasiku FC Joker II. Esiliiga B 5. koht 2015 II liiga ida/põhi 2.koht 2014 II liiga lõuna/lääs 11.koht 2019 III liiga ida 1.koht 2012 2.koht 2009 IV liiga ida 1.koht 2003 ja 2008 Väikese Karikas 2.koht 2018 Tipneri Karikas Veerandfinalist hooajal 2010/2011 EJL aastalõputurniir 1.koht II liiga 1.turniiril 2019 Raasiku FC Joker Eesti Jalgpalliliidu lehel Sõnumitooja – Raasiku FC Joker tõusis II liigasse 11. november 2009
Eeldus

Eeldus on propositsioon (väide), mille tõesus võetakse arutlemisel aluseks, olgugi et selle tõesus pole kindel. Propositsiooni (väite) tõesuse sellist aluseks võtmist nimetatakse propositsiooni (väite) eeldamiseks. Eeldamine võib olla teadlik või ebateadlik. Eeldus, mis pole sõnastatud, on varjatud eeldus. Loogikas on eeldus on propositsioon, ehk tõene või vale väide, millega kinnitatakse läbi arutluse mingi järelduse tõesust. Arutlus koosneb hulgast eeldustest ja ühest järeldusest. Arutlus saab oma järelduse suhtes olla kehtiv vaid siis, kui kõik selle eeldused on tõesed. Kui üks või rohkem eeldusi on valed, ei ütle arutlus midagi selle kohta, kas järeldus on õige või vale. Näiteks, valelik eeldus ei õigusta arutluse järelduse kõrvalelükkamist, ning nii teha oleks loogikaviga. Üks viis tõestamaks, et mingi väide on vale, on formuleerida korrektne arutluskäik järeldusega, mis eitaks seda väidet. Kui tõestataval teoreemil on kuju "Kui p, siis q," siis p on teoreemi eeldus. Kui p on esitatav mitme propositsiooni konjunktsioonina, siis ka neid propositsioone võib nimetada teoreemi eeldusteks. Keerulised arutlused võivad kasutada rida reegleid, et siduda mitu eeldust ühe järeldusega, või tuletada mitmeid järeldusi algsetest eeldustest, millest saavad siis omakorda eeldused järgnevate järelduste jaoks. Näide sellest on järeldusreeglite kasutamine sümbolloogikas. Filosoofilistes arutlustes ei ole enamasti võimalik propositsioonide tõesuses kindel olla. Arutlus lähtub seetõttu enamasti usutavatest propositsioonidest. Mõnikord eeldatakse midagi ka lihtsalt selleks, et näha, mis sellest järeldub. Audi, Robert, toim (1999). The Cambridge Dictionary of Philosophy (2nd ed.). Cambridge: Cambridge University Press. Lk 43. ISBN 0-521-63136-X. Argument: a sequence of statements such that some of them (the premises) purport to give reasons to accept another of them, the conclusion Oletus Hüpotees Aksioom
Benedictus VI

Benedictus VI oli paavst 973–974. Ta oli 134. paavst. Benedictus (Benedetto) sündis Roomas ja oli Ildebrando poeg. Benedictus oli Johannes XIII ajal San Teodoro kardinaldiakon. Benedictus VI valiti paavstiks arvatavasti 972. aasta sügisel, Salvador Miranda järgi 20. detsembril 972. Ta pühitseti ametisse 19. jaanuaril 973, kui Saksa-Rooma keiser Otto I oli teda tunnustanud. Tema vastaskandidaadiks oli diakon Franco. Benedictus VI kinnitas 973 Trieri piiskopkonna privileegid. Talle on omistatud Salzburgi peapiiskopi ja Passau piiskopi tüliga seotud dokumendid, kuid uurijate hinnangul on nende autorsus vaieldav. Benedictus VI keelas piiskoppidel võtta ordineerimise eest tasu. Benedictus VI kinnitas Montserratis asuva San Cecilia, Vézelay ja Sant Pere de Rodesi (Verdaria) kloostrite privileegid. Keiser Otto I suri 7. mail 973, kuid tema poeg Otto II pidi tegelema Saksamaa siseprobleemidega. Konsul Crescenzio II juhtimisel puhkes Roomas juunis 974 ülestõus, mille tagajärjel tagandati Benedictus VI ametist ja tema asemel valiti paavstiks diakon Franco, kelle käsul heideti Benedictus VI Castel Sant'Angelo kindlusse, kus preester Stephanus ta juulis 974 surnuks kägistas. "Catholic Encyclopedia" järgi suri Benedictus VI augustis 974. J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996. Liber Pontificalis. Artikkel Benedictus VI kohta. (inglise keeles) Artikkel Benedictus VI kohta. (inglise keeles) Benedictus VI dokumendid.
Jaan Remmel

Jaan Remmel (28. mai 1934 Tallinn – 1. veebruar 2007) oli eesti looduskaitsetegelane. Remmel lõpetas 1952. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1955. aastal Tartu õpetajate instituudi bioloogia, geograafia ja joonistamise õpetajana, 1960. aastal Tartu Ülikooli geograafina. Aastatel 1961–1965 oli ta Paide koduloomuuseumi direktor, 1965–1970 ENSV metsamajanduse ja looduskaitse ministeeriumi looduskaitse valitsuse inspektor ja juhataja asetäitja ning 1970–1990 Eesti Loodusmuuseumi direktor, seejärel tegeles ta talu taastamisega. Ta on uurinud Limu järve kinnikasvamist ning Limu järve ja Lehmja tammiku linnustikku. Remmel oli Eesti Looduskaitse Seltsi asutaja- ja auliige ning Eesti Loodusuurijate Seltsi liige. 1984 suur looduskaitsemärk 2002 Valgetähe medaliklassi teenetemärk Etnoloog ja folklorist Mari-Ann Remmel on tema tütar. "Eesti Loodus". eestiloodus.horisont.ee. Vaadatud 26. augustil 2023. Ann Marveti intervjuu Jaan Remmeliga — "Pool sajandit looduskaitserajal", Eesti Loodus 10 (2006).
Žakerii

Žakerii oli 1358. aastal Saja-aastase sõja ajal Prantsusmaal toimunud talupoegade mäss. Talupoegade pilkenimi oli Jacques (loe: žakk), mille järgi hakati seda ülestõusu nimetama žakeriiks (jacquerie). Ülestõusnud karistasid julmalt nii feodaale kui ka vaimulikke, kes nende koormisi olid suurendanud. Žakerii käigus hävitati ka dokumente, kus olid kirjas talupoegade kohustused. Ülestõusu oli väga raske maha suruda ning järgnenud karistused olid ülikarmid.
Mari-Ann Remmel

Mari-Ann Remmel (sündinud 2. augustil 1966) on eesti folklorist, kes tegeleb peamiselt kohapärimuse uurimisega. Ta töötab Eesti Kirjandusmuuseumis. Ta on looduskaitsetegelase Jaan Remmeli tütar. 1984. aastal lõpetas ta Tallinna 24. Keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli eesti filoloogia osakonna. Tartu Ülikoolis sai ta ka 2001. aastal teadusmagistri kraadi Mall Hiiemäe juhendatud väitekirjaga "Eesti kohapärimus folkloristliku uurimisainena". Aastast 2004 on Remmel Tartu Ülikooli doktorant. Remmel töötas aastatel 1985–1986 Muuseumide ja Kultuurimälestiste Teaduslik-Metoodilise Nõukogu fondisektori nooremteadurina, aastast 1991 Kultuuriministeeriumi rahvaluule osakonna (aastast 1995 Eesti Rahvaluule Arhiiv) teadurina. Ta on ISFRN-i, Akadeemilise Rahvaluule Seltsi ja Akadeemilise Usundiloo Seltsi liige. Teadustöö kõrval tegeleb ka kunstiga (maalikunst, raamatuillustratsioonid). Uurimisvaldkond: kohapärimuse eri aspektid, ekspeditsioonipäevikud kui rahvaluule kogumise ajaloo ja ühiskonnamuutuste peegeldajad. Üle 20 teadustrükise (monograafiad, artiklid). Remmel, Mari-Ann 1997. Rahva ja luule vahel: Kogumispäevikuid aastaist 1878-1996. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum. Remmel, Mari-Ann 1998. Hiie ase: Hiis eesti rahvapärimuses. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum. Remmel, Mari-Ann; Potter, Terje; Valk, Heiki 2001. Rõuge kihelkond: Paigad ja pärimus. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum. Remmel, Mari-Ann 2004. Arad veed ja salateed: Järvamaa kohapärimus. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum. Remmel, Mari-Ann 2008. Mõisalegendid: Harjumaa. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum; Tänapäev. Remmel, Mari-Ann 2011. Päritud paigad: Kohajutte ja legende Rae vallast. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum; Rae vallavalitsus. Remmel, Mari-Ann 2017. Vennaste ja vete vald. Nabala kohajutud. Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum; Sõmeru 2005 – A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia ("Arad veed ja salateed") 2010 – Hiie sõber 2012 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide Tänapäeva hiieline. – Loodusesõber nr 6, 2009, lk 21. "Tartu kunsti aastanäitus „Köielkõndija" / 19.12.2020.–17.01.2021". Tartu Kunstimaja. Vaadatud 1. november 2022. "Konrad Mägi Ateljee maalinäitus "Värv kõneleb"". Võru Linnagalerii. Vaadatud 1. november 2022. "Ott ja Miia hakkavad arheoloogiks". ESTER. Vaadatud 1. november 2022. Mari-Ann Remmel Eesti Teadusinfosüsteemis Käesolevas artiklis on kasutatud "Eesti teaduse biograafilise leksikoni" materjale.
POP

POP või pop võib olla: Popmuusika (ainult liitsõnas) "Pop", U2 album "Pop", NSYNC-i laul POP TV, Sloveenia telekanal POP on levinud lühend: Ostupunkt (Point of Purchase) Postkontoriprotokoll (Post Office Protocol) Prince of Persia, videomängud Protsessile suunatud psühholoogia (process oriented psychology) Püsivad orgaanilised saasteained (persistent organic pollutants) Võrgupunkt (Point-Of-Presence) Inimesed: Iggy Pop Pop Levi Pop Robson J-pop K-pop Popkultuur Popkunst POP-kõnekaart
Internetiprotokollistik

Internetiprotokollistik ehk TCP/IP on andmevahetusprotokollide komplekt, millega tagatakse interneti ja muude võrkude toimimine. Tähis TCP/IP viitab protokollistiku peamistele protokollidele TCP ja IP. Protokollistiku töötas 1970. aastatel välja Ameerika Ühendriikide kaitseministeeriumi amet DARPA pärast tööd maailma esimese laivõrgu ja interneti eelkäija ARPANET kallal. TCP/IP koosneb rakendus-, transpordi-, võrgu- ja lülikihist. Internetiprotokoll IP-aadress OSI mudel TCP/IP mudel Laas Toom. TCP/IP-protokoll puust ja punaseks referaat
Lənkərani Xəzər

Länkärani Häzär (aserbaidžaani keeles Xəzər Lənkəran Futbol Klubu; Xəzər Lənkəran FK) on endine Aserbaidžaani jalgpalliklubi, mille kodulinn oli Lənkəran. Klubi mängis viimati Premyer Liqasıs (kõrgliiga) 2015/16 hooajal. Premyer Liqası Võitja (1): 2006/07 Aserbaidžaani Karikas Võitja (3): 2006/07, 2007/08, 2010/11 Aserbaidžaani Superkarikas Võitja (1): 2013 SRÜ Karikas Võitja (1): 2008
Brian Joubert

Brian Joubert (sündinud 20. septembril 1984 Poitiers's) on prantsuse iluuisutaja. Joubert võistleb meeste üksiksõidus, milles alates aprillist 2009 treenib teda Laurent Depouilly. Aastatel 2003–2008 tuli ta kuus aastat järjest Prantsusmaa meistriks iluuisutamises. Aastatel 2004, 2007 ja 2009 võitis Joubert Euroopa meistrivõistlused iluuisutamises. 2010. aasta Euroopa meistrivõistlustel Tallinnas saavutas ta Jevgeni Pljuštšenko ja Stéphane Lambieli järel kolmanda koha. Maailmatasemel on Brian Jouberti tippsaavutusteks kuldmedal 2006. aastal Peterburis toimunud Grand Prix' võistlustelt ja maailmameistriks tulemine 2007. aastal Tōkyōs toimunud maailmameistrivõistlustel.
Punane sõlmhein

Punane sõlmhein (Spergularia rubra) on taimeliik nelgiliste sugukonnast sõlmheina perekonnast. Punane sõlmhein andmebaasis eElurikkus
Rand-sõlmhein

Rand-sõlmhein (Spergularia salina) on taimeliik nelgiliste sugukonnast sõlmheina perekonnast. Rand­-sõlmhein andmebaasis eElurikkus
Lääne-sõlmhein

Lääne-sõlmhein (Spergularia maritima) on taimeliik nelgiliste sugukonnast sõlmheina perekonnast.
Harilik nälghein

Harilik nälghein (Spergula arvensis) on taimeliik nelgiliste sugukonnast nälgheina perekonnast. Harilik nälghein andmebaasis eElurikkus
Kevad-nälghein

Kevad-nälghein (Spergula morisonii) on taimeliik nelgiliste sugukonnast nälgheina perekonnast. Kevad-­nälghein andmebaasis eElurikkus
Alexander von Helffreich

Alexander Georg von Helffreich (Venemaal tuntud kui Aleksandr Bogdanovitš, vene keeles Александр Богданович Гельфрейх) (16. (ukj 28. mai) 1826 Lohu mõis – 26. veebruar (ukj 10. märts) 1908 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane (jalaväekindral). Hariduse omandas Peterburis kaardiväe alampraporštšikute koolis. Teenistust alustas 1845. aastal Preobraženski kaardiväepolgus. 1864. aastaks oli ta tõusnud polkovnikuks. 1864−1868 oli ta Tema Kõrguse kaardiväe kütipataljoni komandör. Järgnevalt ülendati kindralmajoriks ja nimetati Izmailovo kaardiväepolgu komandöriks, kellena teenis 1873. aastani. Aastatel 1873−1876 oli ta 1. kaardiväe jalaväediviisi 3. brigaadi komandör. 1878. aastal ülendati kindralleitnandiks. 1879−1888 oli ta I armeekorpuse koosseisu kuulunud 37. jalaväediviisi ülem; tema ülemaks oli vürst Alexander Magnus Friedrich Barclay de Tolly-Weymarn (1824–1905). Läks erru jalaväekindrali auastmes. Talle kuulusid Lohu ja Röa mõis. Tema vanemad olid Gotthard August von Helffreich ja Vasula mõisast pärit Charlotte Wilhelmine Annette von Stiernhielm (1802–1872). Tema ema oli filosoofi ja lingvistika teadusharu looja Georg von Stiernihielmi (1598–1672) järeltulija. Alexander von Helffreich abiellus 10. veebruaril 1854 Peterburis sõjaväearsti James Wylie (surnud 1850) ja Wera von Arpshofeni tütre Helena Wyliega (1833–1921 Lohu). Abikaasa vend Mihhail Villie (1838–1910) oli akvarellikunstnik ja akadeemik. Lenz, Wilhelm. Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710−1960. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970, lk 309. Erik Amburgeri andmebaas. Nr 68154. Helffreichid: Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften, Teil 2 Estland, Bd. 2 , Görlitz, 1930, lk.60-61, lk.62 ka James de Villiers (Яков Васильевич Виллие), olemas ka samanimeline keisri ihuarst James Villiers (1765/68–1854; ru:Виллие, Яков Васильевич) Юлий Бондаренко: "Михаил Яковлевич Виллие" AKVARELI VILLIE ID puudub veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" Alexander von Helffreichi eluloolised andmed ja portree saidil palborum.livejournal.com Erik Amburgeri andmebaas. Nr 68154 saidil amburger.ios-regensburg.de