laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Villu Ojassalu

Villu Ojassalu (5. aprill 1931 Sillaotsa talu, Võisiku vald, Viljandimaa – 11. september 2019) oli eesti sporditegelane. Ta lõpetas 1951. aastal Põltsamaa Keskkooli. Ta töötas aastatel 1954–1955 Põltsamaa Keskkooli kehalise kasvatuse õpetajana, 1955–1959 Põltsamaa rajooni spordikomitee esimehena, 1959–1962 Põltsamaa Jõu rajooninõukogu esimehena, 1965–1967 Jõgeva Jõu tõstetreenerina, 1967–1981 Põltsamaa EPT spordijuhina. Ta oli aastatel 2002–2005 Põltsamaa linnavolikogu liige Eestimaa Rahvaliidu saadikuna, aastatel 2009–2013 linnavolikogu asendusliige valimisliidu Meie Põltsamaa nimekirjas. Ta suri 11. septembril 2019 ja maeti 15. septembril Põltsamaa uuele õigeusu kalmistule. 1966 Eesti NSV Vabatahtlik Spordiühing Jõu auliige 1973 Eesti NSV parim ühiskondlik spordiinstruktor 1983 Eesti NSV teeneline sporditegelane 2001 Eesti Spordiveteranide Liidu auliige 2003 Valgetähe V klassi teenetemärk 2003 Põltsamaa linna teenetemärk 2009 Jõgevamaa Hõberist nr 27 2009 Jõgevamaa spordiliidu Kalju auliige 2012 Põltsamaa linna aukodanik 2017 Jõgevamaa Spordiveteranide Klubi auliige Tiit Lääne. Koloriitne harrastaja Villu Ojassalu: õnneks pole ma tippsporti teinud! Eesti Päevaleht, 13. august 2011 "In memoriam. Villu Ojassalu 5. IV 1931 - 11. IX 2019". Põltsamaa Teataja, 18. september 2019. Lk 2 Biograafia ESBL-is
Briançon

Briançon [brian'soon] on linn Prantsusmaa kaguosas Provence-Alpes-Côte d'Azuri piirkonnas Hautes-Alpesi departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on kahe kantoni keskuseks. Linna territoorium asub 1167–2540 meetri kõrgusel üle merepinna. Briançoni plaan ja teda ümbritsevad vallad Rosenheim, Saksamaa (1964) Susa, Itaalia (2013) Independencia, Peruu (1989) Populations légales 2021
Piimamees

Piimamees on inimene, kes veab piima inimesteni. Šolem Alejchemi jutustus "Piimamees Tevje" Eduard Vilde romaan "Mäeküla piimamees"
Armavir

Armavir on kahe linna nimi: Armeenias (Armavir) Venemaa Krasnodari krais (Armavir) Armavir on ka Vadim Abdrašitovi film.
Alice Springs

Alice Springs on linn Austraalia mandri keskosas, Austraalia Põhjaterritooriumi lõunaosas. http://quickstats.censusdata.abs.gov.au/census_services/getproduct/census/2016/quickstat/UCL712001 Olev Remsu. Linnast ja maailma suurimast monoliidist on juttu teoses "Okeaania. James Cook ja Uku Masing", Go kirjastus, 2017
MacDonnelli mäestik

MacDonnelli mäestik on mäestik Austraalia mandri keskosas, Austraalia Põhjaterritooriumil. Mäestik koosneb paralleelsetest mäeahelikest, mis kulgevad Alice Springsi linnast nii lääne kui ida pool. Mäestiku ja ühtlasi Põhjaterritooriumi kõrgeim tipp on Mount Ziel (1531 m). Mäestiku lääneosas Alice Springsist läänes asub Lääne-MacDonnelli rahvuspark. Mäestik on nime saanud endise Lõuna-Austraalia, Nova Scotia ja Hongkongi kuberneri Richard Graves MacDonnelli (1814–1881) järgi.
Abipolitseiniku teenetemärk

Abipolitseiniku teenetemärk on Politsei- ja Piirivalveameti väljaantav ametkondlik teenetemärk abipolitseinikule silmapaistvate teenete eest politsei tegevuses osalemisel. Abipolitseiniku teenetemärk koosneb rinnalindist ja sõõrikujulisest 35-millimeetrise läbimõõduga punasest vasest medalist. Medali keskel on käpprist, millel 12-millimeetri kõrgune tasapinnaline politseivapp. Käppristi ümbritseb 5-millimeetrine sõõr, millel on kaks loorberioksa ja tähed AP. Teenetemärgi tagaküljele graveeritakse teenetemärgi number. Teenetemärgi rinnalint on 35-millimeetri laiune hall muareelint kahe 11,5-millimeetri laiuse oranži triibuga. Abipolitseiniku teenetemärke annab Politsei- ja Piirivalveameti peadirektor käskkirjaga ning need antakse kätte korraliselt üks kord aastas – politsei ja piirivalve aastapäeval novembris. Politsei teenetemärkide liigid, kirjeldus ja andmise ning äravõtmise kord (vaadatud 8. novembril 2019)
Eduard Poland

Eduard Poland (1. jaanuar 1883 Rannu vald – 20. august 1957 Tallinn) oli eesti maali- ja teatrikunstnik. Poland sündis Tammel Võrtsjärve ääres, kuid pere kolis 1884. aastal Tallinna. Tallinnas leidis Polandi isa Jaan tööd kiviraidurina ja pere sai korteri Kaupmehe tänavale, kus samas majas elanud sakslaste kunstiraamatutega tutvumine oli Polandi esimene kokkupuude kunstiga. Polandil väljendus juba noorena suur huvi maalimise vastu, näiteks käis poiss juba kümneaastaselt Kluge & Ströhmi kaupluse akna taga vitriinis müügiks pandud maale vaatamas ja proovis kodus neid järgi maalida. Samuti maalis ta fotode järgi pereliikmete portreid, hiljem hakkas neid juba tellimuse peale teistelegi tegema. Veel teenis Poland noorena leiba fotoateljeedele tagaseinu tehes ja raamatuköitja õpilane olles. 1901. aastal sai Poland Tallinna Saksa Teatri dekoraatori Karl Woldemar Mareschi õpilaseks-abiks, peagi liikus edasi Franz von Bazani abiks ning hakkas maalima teatridekoratsioone nii Tartus kui ka Tallinnas. 1907. aastal sõitis Poland koos Bazaniga Berliini, kus töötati Schilleri teatris ning reisiti ka Itaaliasse ja Pariisi. Poland proovis Berliinis ka õhtuses õppes kõrgemat haridust omandada, kuid lahkus Saksamaalt enne lõpetamist ja naasis Eestisse 1910, kus keskendus pereelule – abiellus Leontine Vahtrikuga, 1911. aastal sündis poeg Armand, 1916 tütar Alice. Eestis jätkas Poland nii tarbegraafiku kui ka ennekõike dekoraatori ametit. Äramärkimist väärib Polandi tegevus Estonia teatris, kust mees ootamatult 1921. aastal lahkus. Eduard Poland on joonistanud karikatuure, mida avaldati 1912–1913 satiiriajakirjas Kilk. Vähem on teada, et Poland jõudis tegeleda ka arhitektuuriga, näiteks on tema projekteerinud elumaja kunstnik Teodor Ussisoole Nõmmel, Pärnu mnt 247 (1911) ning maja Karl Ernst Särgavale Pirita-Kosel (1914; hävinud). Pärast teatrist lahkumist tegutses Poland vabakunstnikuna, viljeledes peamiselt tahvelmaali. Eduard Poland suri 20. augustil 1957 Tallinnas ja ta maeti 21. augustil 1957 Rahumäe kalmistule. Artikli koostamisel on kasutatud Elvi Pirgi koostatud ettekande materjale (EKMA) http://www.kalmistud.ee/haudi?action=hauaplats&filter_hauaplats_hauaplats=66541
Aizpute ordulinnus

Aizpute ordulinnus oli Liivi ordu linnus Aizpute linnas Aizpute kihelkonnas. Linnuse lasi 1249. aastal rajada ordumeister Dietrich von Grüningen. Algselt oli tegemist tüüpilise kastell-linnusega, ent 15. sajandil seda laiendati ja rajati linnuse idapoolne osa. Hiljem kuulus linnus Kuramaa hertsogiriigi koosseisu. Linnus sai tugevasti kannatada Poola-Rootsi sõdades (1600–1629). 1665. aastal lasi hertsog Jakob Kettler linnuse taas korda teha ja uuendas sealset garnisoni. 1682. aastal läks linnus Noldede valdusse. Toona lisati sinna eluhoonete korpus, linnus kujuneski kindluse asemel kindlustatud elamuks. 18. sajandi teisel poolel valmis tiigi teisel kaldal sealse mõisa uus hoone ja linnus jäi suuremalt jaolt tühjaks. 1939. aastal ehitati osa linnusest kohaliku kooli tarbeks ümber. Eluruumid asusid linnuses veel 1970. aastateni.
Creative Mobile

OÜ Creative Mobile on Tallinnas tegutsev mobiilimängude loomise ja väljaandmise ettevõte. Ettevõtte kaubamärk on Creative Mobile. Ettevõtte asutasid 2010 Vladimir Funtikov, Sergei Panfilov ja Serhiy Slyeptsov. Creative Mobile on mänge teinud nii Androidile kui ka iOS-ile. Ettevõtte tuntuim mängusari on Drag Racing. http://creative-mobile.com/press/ Ettevõtte koduleht
Põkiv

Põkiv (ukraina keeles Пиків) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kalõnivka rajoonis. Elanike arv on 1954.
Bendigo

Bendigo on linn Austraalias, Victoria osariigi keskosas. Bendigo asub Melbourne'ist ligi 150 km põhja pool. 1851. aastal avastati Bendigo piirkonnast kulda. Järgnenud kullapalavik tõi kaasa elanike arvu kiire kasvu ja linna arengu. Aastatel 1851–1954 kaevandati Bendigo kullakaevandustes kokku 777 tonni kulda. Hinnanguliselt on piirkonna kullavarud veel ligikaudu sama suured kui on juba välja kaevandatud, kuid kaevandamist takistab varude sügavus (üle 400 meetri maapinnast). 2011. aastast tegutseb endises kullakaevanduses (Central Deborah Gold Mine) muuseum. Linnas asub La Trobe'i Ülikooli kampus. Central Deborah Gold Mine – Bendigo. Central Deborah’s History
Gyanendra

Gyanendra Bir Bikram Shah Dev (nepali ज्ञानेन्द्र वीर बिक्रम शाह; Jñānendra Vīra Bikrama Śāh; sündinud 7. juulil 1947) oli Nepali kuningas aastatel 2001–2008. Tema isa oli kuningas Mahendra ja tema vanem vend kuningas Birendra. Gyanendra abikaasa on kuninganna Komal Rājya Lakṣmī Devī (sündinud 18. veebruaril 1951). Neil on kaks last: kroonprints Paras (sündinud 30. detsembril 1971) printsess Prerana Rajya Laxmi Devi
Alfrēds Kalniņš

Alfrēds Kalniņš (23. august 1879 Cēsis – 23. detsember 1951 Riia) oli läti helilooja, organist ja dirigent; esimese läti ooperi "Baņuta" autor. 1888. aastani õppis ta Cēsises progümnaasiumis (kus õppis ka klaverit ja viiulit). 1892. aastani õppis ta Cēsise lähedal asuvas Bērzaine Maagümnaasiumis (Livländisches Landesgymnasium zu Birkenruh bei Wenden). Seejärel õppis ta Milleri reaalkoolis. Õppis aastatel 1886–1894 klaverit ja viiulit Cēsise progümnaasiumis, Bērzaine Maagümnaasiumis (Livländisches Landesgymnasium zu Birkenruh bei Wenden) ja Milleri reaalkoolis. Peamiseks muusikaõpetajaks oli helilooja R. Štarke. Kümneaastaselt hakkas Kalniņš harjutama orelimängu Cēsise Jaani kirikus. Aastail 1897–1901 jätkas õpinguid Peterburi konservatooriumis Friedrich Homiliuse (orel) ja Anatoli Lja­­­­dovi (kompositsioon) juhendamisel. 1903. aastal asus elama Pärnusse, kus töötas Nikolai kirikus organistina ning koorijuhi ja muusikaõpetajana Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis. Naasnud Lätisse, töötas organistina Liepaja St. Anna kirikus ning juhendas Liepaja laulu- ja muusikaseltsi koori. 1920. aastal sai Riias Haridusministeeriumi muusikaosakonna juhataja ja muusikanõukogu esimehe koha. Töötas samal ajal ka organistina St. Jakobi kirikus ning tegutses muusikakriitikuna. Oli Läti Ülikooli üliõpilaskoori Dziesmuvara dirigent. Kalniņš oli üks Läti Rahvus­ooperi asutajaid. 1920. aastatel ooperi dirigent ja selle direktoraadi liige. 1926. aastal oli Läti VI üldlaulupeo peadirigent. 1927–1933 töö­tas New Yorgis, kus paistis silma konstruktivistliku koori- ja orkestrimuusika loojana. Töötas seal organistina, andis eratunde, komponeeris ja esines kontsertidel. Kodumaale naasnult töötas ta Riia toomkirikus organistina, oli Läti konservatooriumi professor ja 1944–1948 konservatooriumi rektor. Kalniņšit peetakse läti rahvuslike ooperiheliloojate koolkonna rajajaks. Komponeeris esimese läti rah­vus­liku ooperi "Baņuta" (Riia, 1920). Ajaloolis-müto­loogilisel ainestikul põhinev teos on tugeva rahvusliku koloriidiga, lüüriline ja selgete Wagneri mõjutustega. 1920. aastate alguses hakkas komponeerima ooperit Jānis Rainise tragöödia "Indulis un Ārija" ainetel, mis kujutab endast lätlaste Romeo ja Julia lugu. Valmis ooperi esimene vaatus. Tutvustas seda Rainisele, kuid teos jäi lõpetamata. Muusikaline draama "Salinieki" (Riia, 1926) käsitleb rahva ennastohverdavat vabadusvõitlust rõhu­jatega. Kirjutas ka üle 100 romantilises stiilis koorilaulu, balletimuusikat, oreli- ja orkestrikompositsioone ning arranžeeris üle 120 rahvalaulu häälele ja klaverile.
Sine anno

Sine anno (lühend s.a.) on väljend ladina keelest, see tähendab "ilma aastata". Seda kasutatakse bibliograafilistes kirjetes tähistamaks, et raamatu või mingi muu teaviku ilmumisaasta ei ole märgitud. sine loco
Tallinna merepäevad

Tallinna merepäevad on Tallinnas alates 2008. aastast igal aastal korraldatav mere- ja perepidu. Merepäevade raames toimub palju kontserte, ja laevasõite, laevatutvustusi ja mereparaad. Merepäevi korraldab Tallinna linn koostöös Tallinna Sadama ja Eesti Meremuuseumi, Noblessneri sadama ja teiste partneritega. 2024. aastal toimus Tallinna merepäevade asemel 11.–14. juulil 2024 Tallinnas maailma suurim purjeõppelaevade regatt Tall Ships Races, mis tõi mujalt maailmast kolme Tallinna sadamasse 60 purjelaeva koos 1500 laevapereliikmega. 2013. aastal lõi Balbiino Tallinna merepäevade auks Eestis uudse jäätiselaevukese Jäämurdja. Tegu on apelsinitäidisega vanilli koorejäätisega, mis on laevukesekujulises vahvlis ja kaetud šokolaadiglasuuriga. Pressiteade: Tallinnas toimuvad suurejoonelised merepäevad (vaadatud 1.06.2016) https://web.archive.org/web/20160601220125/http://www.tallinnamerepaevad.ee/uus/et/ (vaadatud 1.06.2016) "Tallinna Merepäevade programm (vaadatud 1.06.2016)". Originaali arhiivikoopia seisuga 1.06.2016. Vaadatud 1.06.2016. Tallinna Merepäevad Tallinna merepäevade koduleht. Vaadatud 02.08.2024. Tallinn võõrustab Tall Ships Races 2024 regatti Tallinna Merepäevade koduleht, 23.02.2024. Uwe Gnadenteich. Merepäevadeks valmis uus jäätisesort Jäämurdja. Postimees.ee, 13.07.2013. Merepäevade koduleht Dan, 7.-8. mail toimuvad Admiraliteedi Merepäevad, mereblog.com, 23. aprill 2005 Mairold, Admiraliteedi Merepäevad tulemas, mereblog.com, 26. mai 2006
Dipendra

Dipendra Bir Bikram Shah Dev (27. juuni 1971 – 4. juuni 2001) oli Nepali kuningas. Ta oli ametlikult kolm päeva kuningas, olles koomas pärast oma isa ja teiste kuningliku perekonna liikmete tapmist ja olles enesetapukatsel surmavalt haavatud. Regendina valitses Gyanendra.
Bärenstein

Bärenstein on mitme haldusüksuse ning asula nimi: Bärenstein on vald Saksamaal Erzgebirgskreisis
Kalypso (laev)

Kalypso on endine Viking Line'i parvlaev, mis ehitati 1990. aastal Wärtsilä Turu laevatehases Rederi AB Slite tellimusel. Et reeder pankrotistus 1993. aastal, siis rentis Viking Line laeva, kuni müüs selle 1994. aasta algul laevakompaniile Star Cruises. Laev sai uueks nimeks Star Pisces. Kalypso mahutas 2200 reisijat ja 490 sõiduautot, sel on jääklass 1A Super. Pär-Henrik Sjöström. Vägen över havet. Göteborg, 2009
Bratislav Gašić

Bratislav Gašić (serbia keeles Братислав Гашић; sündinud 30. juunil 1967 Kruševacis) on Serbia poliitik (Serbia Progressiivne Partei). Ta sündis Kruševacis (asub Rasina ringkonnas). Ta on lõpetanud Niši Ülikooli majandusteaduskonna. Ta oli 27. aprillist 2015 kuni 5. veebruarini 2016 Serbia kaitseminister. Alates 26. oktoobrist 2022 on ta Serbia siseminister.
Kalur

Kalur (ekslikult ka kalamees) on kalapüügivahenditega (võrgu, õnge, mõrra vms) kala püüdes elatist teeniv isik. Enn Oja. Meremehest ja meresõitjast. Veeteede Ameti Teataja 2020, nr 4 lk 45
Tee Kommunismile

Tee Kommunismile nime on kandnud: Tee Kommunismile, Viljandis aastatel 1950–1988 ilmunud Viljandi rajooni ajaleht (ajaleht Sakala aastatel 1950–1988) Tee Kommunismile, Vihulas aastatel 1951–1953 ilmunud ajaleht kolhoosid Tee Kommunismile, Märjamaa rajooni Teenuse külanõukogus asunud kolhoos Tee Kommunismile, Paide rajooni Koeru külanõukogus asunud kolhoos Tee Kommunismile, Rapla rajooni Kehtna külanõukogus asunud kolhoos Tee Kommunismile, Tartu rajooni Haaslava külanõukogus asunud kolhoos Tee Kommunismile, Viljandi rajooni Tarvastu külanõukogus asunud kolhoos mitmed teised kolhoosid endises NSV Liidus
Kommunismi Tee

Kommunismi Tee nime on kandnud: Kommunismi Tee, Haapsalu rajooni Nõva külanõukogus asunud kolhoos Kommunismi Tee, Väike-Maarja rajooni Tamsalu külanõukogus asunud kolhoos Kommunismi Tee, Võru rajooni Kasaritsa külanõukogus asunud põllumajanduslik artell
Boris Meissner

Boris Meissner (10. august 1915 Pihkva – 10. september 2003 Köln) oli baltisaksa õigusteadlane. Tema peamised uurimisvaldkonnad olid rahvusvaheline õigus, Ida-Euroopa ajalugu ja poliitika. Ta lõpetas 1935. aastal Tartu ülikooli, kus oli õppinud majandust. Seejärel õppis ta aastatel 1935–1939 Tartu ülikoolis õigusteadust (ei lõpetanud). Kuulus korporatsiooni Neobaltia. 1995. aastal autasustati teda Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgiga. 1996. aastal nimetati ta Tartu Ülikooli audoktoriks. Eesti riiklike teenetemärkide kavaleride andmebaas presidendi kantselei kodulehel (president.ee). (vaadatud 08.12.2015) "Tartu Ülikooli audoktorid". Tartu Ülikool. Vaadatud 13. detsembril 2022. Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Friedrich Hoffmann

Friedrich Hoffmann (19. veebruar 1660 Halle – 12. november 1742 Halle) oli saksa arst ja keemik. Ta leiutas Hoffmanni tilgad.
Friedrich von Meyendorff

Friedrich von Meyendorff (3. august 1839 – 22. aprill 1911) oli baltisaksa mõisnik ja poliitik. Friedrich von Meyendorff oli 1884–1908 Liivimaa rüütelkonna maamarssal ja 1908–1911 Liivimaa maanõunik. Friedrich von Meyendorff veebisaidil "BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital"
Covilhã

Covilhã ([kuvlj'a]) on linn Portugalis Castelo Branco ringkonnas. 2001. aastal elas seal 34 772 inimest. Linnas paikneb ülikool – Universidade da Beira Interior (UBI). http://mapas.ine.pt/download/index2011.phtml, vaadatud 19.09.2018.
Sise-Beira Ülikool

Sise-Beira Ülikool (University of Beira Interior, Universidade da Beira Interior, lühend UBI) on ülikool Portugalis, Covilhã linnas. Beira oli endine Portugali provints, mille siseosas Covilhã asub. Ülikool on asutatud 1979, täisõigused ülikoolina sai 1986. Ülikooli koduleht
Tallinna Jalapalli Liit

Tallinna Jalapalli Liit oli aastatel 1916–1917 Tallinnas tegutsenud praeguse Eesti Jalgpalli Liidu eelkäija. Asutajaliikmed olid Tallinna SS Olümpia, Tallinna ESS Kalev ja Tallinna VS Sport. 2. juunil 1916 moodustasid Olümpia, Kalevi ja Spordi esindajad Tallinna Jalapalli Liiga (Revalskaja Futbol-Liga). Ajutise komitee esimeheks valiti Ado Anderkopp, kellest sai 1920 ka Eesti Spordi Liidu esimene esimees. 24. augustil 1916 (vkj 11. august) kinnitati esimene Tallinna Jalapalli Liidu põhikiri. 1917. aasta sügisel, Saksa okupatsiooni ajal, oli Tallinna Jalapalli Liit sunnitud oma tegevuse lõpetama. Niilop, Heigo, toim (2015). Eesti Spordi Aastaraamat 1918-1940. Tallinn: Eesti Spordiajaloo Selts. Lk 15-16. ISBN 9789949384631. {{cite book}}: |pages= ja |page= dubleerivad üksteist (juhend) Tallinna Teataja, nr. 199, 2 september 1916 http://dea.digar.ee/cgi-bin/dea?a=d&d=eestispordileht19400201.2.20# Eesti Spordileht, nr. 2, 1 veebruar 1940
Beira (Portugal)

Beira on endisaegne provints Portugalis. Peamised linnad Beiras on olnud Coimbra, Aveiro, Leiria, Viseu, Castelo Branco, Guarda, Figueira da Foz, Covilhã ja Pinhel.
Puka raamatukogu

Puka raamatukogu on Otepää valla rahvaraamatukogu, mis asub Puka alevikus aadressil Kooli 6. Esimesed teadaolevad andmed Puka raamatukogu kohta pärinevad aastast 1922. Puka Tuletõrje Seltsi raamatukogu koosnes esialgu küll ainult kahesajast raamatust ning asus Juhan Mäelo asundustalus. Arusaadavalt oli taluperemees ka raamatukoguhoidja. Lugejad eelistasid ilukirjanduslikke teoseid, teaduslikke raamatuid laenutati vähem. Hooletute raamatulaenajate korrale kutsumiseks sisse seatud kautsjon muutis aga raamatukogu kasutamise mõneks ajaks tagasihoidlikumaks. 1926. aastal sai Puka Tuletõrje Seltsi raamatukogu Haridusministeeriumi kooliosakonnalt rahalist toetust 5000 marka. 1927. aastal oli raamatuid juba 500 piires, märkimisväärse osa kinkis Juhan Mäelo. 1928. aastal alustati ettevalmistusi raamatukogu Puka Tuletõrje Seltsi majja kolimiseks, teoks sai see küll alles 1930. aastal. Kolimisega ühildusid raamatukogu nimetus ning asupaik. Raamatukoguhoidjatena tegid tublit tööd Aleksander Vaard, Alviine ja Peeter Sarapuu. Tungiva nõudmise tulemusena maavalitsuselt saadud toetusega muretseti uut kirjandust. Mõnda aega oli laenutamine ka tasuline – 2 senti raamatu pealt. 1930. aastate lõpus oli raamatukoguhoidjaks suur kirjandushuviline Karl Katalsepp, kes oskas asjatundlikult ja sihikindlalt harjutada inimesi ka teaduslikke raamatuid lugema. Aastatel 1941–1945 raamatukogu ei töötanud. Raamatud olid viidud varjule Julius Ojasalu aita. 1945. aastal tõi Alviine Sarapuu raamatud tagasi Puka tuletõrje majja. 1956. aastal oli raamatukogu Jaan Paapsteli eramajas, kust 1957. aastal koliti tagasi Puka rahvamajja. 50 m² suurune ruum oli külm ning ega mööblitki eriti polnud. 1960. aastal Puka sovhoosi abiga tehtud remont parandas siiski olukorda. 1985. aastal tehti rahvamajas ja raamatukogus põhjalik remont. 2001. aastal kolis raamatukogu uutesse ruumidesse. 2004. aasta teisel poolel mindi üle elektroonilisele laenutusele. Juhan Mäelo 1922 Aleksander Vaard Alviine Sarapuu Peeter Sarapuu 1945–1947 Karl Katalsepp Ida Kärsna Veloona Kaup 1956–1985 Ene Markov alates 1985 Statistika 2014. aasta seisuga Kogud: 11363 Kasutajad: 289 Külastused: 2 190 Laenutused: 5 114 Töökohad: 1 Valgamaa rahvaraamatukogud 1920-2010. Valga, 2010 Valga Keskraamatukogu arhiiv. Valga rajooni/maakonna raamatukogude aastaaruanded 1956–2014 Puka vald - raamatukogud
Kuigatsi raamatukogu

Kuigatsi raamatukogu on Otepää valla rahvaraamatukogu. See asub Kuigatsi külas Valga maakonnas. 1914. aastal asutati Kuigatsi Hariduse Seltsi raamatukogu. Priipalu algkooli juhataja ruumes asunud seltsi raamatukogu oli avatud pühapäeviti kella 11–13. Raamatute laenutamiseks tuli pöörduda kogu hoidja algkooli juhataja P. Lutheri poole ning korraga sai laenutada kuni kaks köidet kahe nädala peale. Kuigatsi Hariduse Seltsi raamatukogu kuulus avalikkude raamatukogude võrku. Seltsi 1935. aasta aastakoosolekul võeti vastu raamatukogu tarvitamise kord. Tundmatutelt isikutelt hakati võtma tagatist, mis vastavalt raamatu väärtusele võis ulatuda kuni 2 kroonini. Uueks raamatukogu juhatajaks valiti Juhan Raieste, kes pidi aga varsti elukoha muutmise tõttu ameti maha panema. Uueks juhatajaks asunud seltsi liige Robert Tamm võttis üle 497 nummerdatud raamatut. 1940. aastate alguses viidi vahepeal asukoha järgi nime muutnud Priipalu Haridusseltsi raamatukogu Priipalust Kuigatsisse. Varasemast perioodist on Kuigatsi raamatukogus alles üks raamat: „Koidula ja Almbergi kirjavahetus” (1925). Kuigatsis asus raamatukogu rahvamaja eesruumis, kooliõpetaja Eerika Peebu hoole all. Teise maailmasõja ajal Saksa sõjaväe rahvamajja majutamisel viis õpetaja raamatud oma koju ja laenutas neid tasuta kord nädalas. Uuesti avati raamatukogu 1945. aasta mais juhataja Alviine Tamme kodus. Raamatukogu inventariks olid üks riiul, üks laud ja üks haridusseltsi raamatukapp. 1950. aastatel remonditi rahvamaja, eemaldati uhke torn, tuletõrje pritsikuurist tehti riidehoid, raamatukogu laiendati endise einelaua arvelt. 1970. aastani tegutsenud rahvamajas olid kultuurielu ja isetegevus väga heal järjel. Pärast seda jäid majja ainult raamatukogu ja raamatukogu juhataja korter. Aastatel 1971–1974 laiendati raamatukogu ruume. Kuigatsi eriinternaatkoolile töökodade tarbeks ruumide ümberehitamise ajaks oli raamatukogu aastatel 1985–1991 kolitud rahvamajast ajutistele pindadele. Täiskasvanute fond viidi teedevalitsuse maja teisele korrusele ja lastefond koolimajja. 1991. aastal kolis raamatukogu ajutistelt pindadelt tagasi rahvamajja – kooli töökoja hoonesse, kuhu väikeste vaidluste käigus leiti ruumid raamatukogule. 1994. aastast tegutseb raamatukogu juures õpiring Siiliklubi. 2000. aastast on raamatukogul internetiühendus. Kasutusel on Raamatukogude Info- ja Kataloogisüsteem (RIKS). Raamatukogu remonditi aastatel 2007–2009. P. Luther 1914 Juhan Raiste 1935 Robert Tamm Eerika Peebu 1940 Alviine Tamm 1945 Asta Ottender 1946–1951 Niina Allik Helgi Püttsepp Eha Sõrg Ida Kärsna 1956–1971 Hele Kärema 1971 Hele Reimaa 1971–1974 Õnne Paimre alates 1974 Kogud: 13 071 Kasutajad: 158 Külastused: 2019 Laenutused: 3107 Töökohad: 1 Valgamaa rahvaraamatukogud 1920–2010. Valga, 2010 Valga Keskraamatukogu arhiiv. Valga rajooni/maakonna raamatukogude aastaaruanded 1956–2014 Kuigatsi raamatukogu Puka vald – raamatukogud
Tákis Chatzigeorgíou

Tákis Chatzigeorgíou (kreeka keeles Τάκης Χατζηγεωργίου; sündinud 11. detsembril 1956 Páno Akourdáleias) on Küprose ajakirjanik ja poliitik (Töörahva Progressiivne Partei). Ta on 2009. aastast Euroopa Parlamendi liige. Ta sündis Páno Akourdáleias (asub Paphose ringkonnas Küprosel). Ta õppis õigusteadust ja ajakirjandust Ateena ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist naasis Küprosele, kus asus tööle vabakutselise ajakirjanikuna. Ta sai Küprose ringhäälingu telekanalis tuntuks jutusaates "Piirideta". Aastatel 1995–2007 töötas ta Küprose raadiojaamas Radio Astra 92,8. Aastatel 1996–2009 oli ta Küprose parlamendi liige. 2009. aastast on ta Euroopa Parlamendi liige, kuuludes Euroopa Ühendatud Vasakpoolsete ja Põhjala Vasak-Roheliste fraktsiooni.