laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Orest Kärm

Orest Kärm (13. mai 1902 Pärsamaa vald, Karja kihelkond, Saaremaa – arvatavasti september 1944 Haapsalu lähedal) oli eesti insener, poliitik ja majandustegelane. Lõpetas. 1924. aastal Tallinnas Gustav Adolfi Gümnaasiumi ning 1935. aastal insenerina Tallinna Tehnikumi hüdrotehnika ja kultuurtehnika haru tööga "Projekteerida Kunda-Varudi-Vasta kõrgesoo kuivendamine ja turba kasutamine". Töötas AS "Eesti Turbatööstused" insenerina, kui talle anti ülesandeks leida sobiv toormebaas turbatööstusele ja ühtlasi määrata briketivabriku rajamise koht. AS "Eesti Turbatööstused" põhibaasiks kujunes Ellamaa, kus Orest Kärm organiseeris 1936 esimesed freesturba katsetootmised ja teostas turba briketeerimise katseid. Freesimise juures tehtavaid teaduslikke uurimisi ja mõõtmisi juhatas Orest Kärm ning rappa oli ehitatud väike laboratoorium. Kuna Ellamaa raba oli väike, läks Kärm uurima Tootsi jaama lähistel asuvat Pööravere turbasood ja 1937. aasta 21. juulil otsustati AS "Eesti Turbatööstused" erakorralisel peakoosolekul heaks kiita juhatuse ettepanek Pööravere briketitehase rajamiseks. 1. maist 1940 oli Tallinna turbatööstuse juht. Johannes Varese valitsuse teedeministriks sai ta 21. juuni 1940 ilmselt Aleksander Jõeääre kaudu, kes teda Nigol Andresenile soovitas. 1940. aasta lõpul sai temast tänu tema tehnilistele teadmistele Johannes Lauristini valitsuses Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu kommunaalmajanduse rahvakomissar alates 25. augustist 1940 kuni aprillini 1941, mil ta asendati tööga toimetulematuse pärast Algus Raadikuga. Orest Kärm tabati septembri alguses 1944 Riguldis, viidi peagi Haapsallu ja hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt. Lev Suni, Raivo Suni. "Ameerika Tootsi rabas". 2009. Lk 41
František Maxmilián Kaňka

Franz Maximilian Kaňka (tšehhipäraselt František Maxmilián Kaňka; sündinud 9. augustil 1674 Prahas, surnud 14. juulil 1766 Prahas) oli tšehhi arhitekt ja ehitusmeister. Ta on kuulus oma tööde poolest Böömimaa losside ja aadlipaleede ümberehitamisel oma kaasaegses barokkstiilis, samuti kirikutega ja muu sakraalarhitektuuriga. Tuntumaid töid: Vrtba palee ja aedade ümberkujundamine Prahas Krásný Dvůri lossi ümberehitus, u 1720 Praha Klementinumi astronoomiatorni ja muude hoonete ümberehitus, u 1720 (koos Anselmo Luragoga) Třebíči Püha Prokopiuse basiilika fassaadi ümberehitus (UNESCO maailmapärandi nimistu objekt), Konopiště lossi eksterjöör Benešovis (ertshertsog Franz Ferdinandi viimane residents, nüüd muuseum) Kutná Hora Püha Jan Nepomuki kirik Veltrusy loss Karolinumi ümberkujundamine Kutná Hora Püha Jan Nepomuki kabel Klementinumi tähetorn Třebíči basiilika läänefassaad Polička raekoda ja Maarja sammas Sissekäik Vrtba aedadesse Krásný Dvůr František Maxmilián Kaňka. - Bavaria Bohemia Online. - bbkult.net Kanka, Franz Maximilian, - Deutsche Biographie
Karen Carpenter

Karen Anne Carpenter (2. märts 1950 New Haven, Connecticuti osariik – 4. veebruar 1983 Downey, California osariik) oli USA laulja ja trummar. Alates 1969. aastast kuulus ta koos oma vanema venna Richard Carpenteriga popduetti The Carpenters. Kuigi Kareni tunti ka trummarina oli ta eelkõige tuntud lauljana. Ta oli hääleliigilt kontraalt. Carpenter kannatas anoreksia all, mis oli tema elu ajal veel vähetuntud haigus. Ta suri 32-aastaselt südamepuudulikkusse, mis oli tingitud anoreksiast tulenenud tüsistusest. Carpenteri surma järel tõusis teadlikkus söömishäiretest. Ajakiri Rolling Stone on ta valinud kõigi aegade parimate lauljate seas 94. kohale. "Rolling Stone's 100 Greatest Singers of All Time". Vaadatud 21.7.2017
Kuldīga piirkond

Kuldīga piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Lätis. Piirkond moodustati 2021. aastal, kui endised Kuldīga, Alsunga ja Skrunda piirkonnad ühiseks omavalitsuseks ühendati. Tekkinud uus omavalitsus vastab pindalalt endisele Kuldīga rajoonile. Skrunda Kuldīga Alsunga vald (Alsungas pagasts) Ēdole vald (Ēdoles pagasts) Gudenieki vald (Gudenieku pagasts) Īvande vald (Īvandes pagasts) Kabile vald (Kabiles pagasts) Kurmāle vald (Kurmāles pagasts) Laidi vald (Laidu pagasts) Nīkrāce vald (Nīkrāces pagasts) Padure vald (Padures pagasts) Pelči vald (Pelču pagasts) Raņķi vald (Raņķu pagasts) Renda vald (Rendas pagasts) Rudbārži vald (Rudbāržu pagasts) Rumba vald (Rumbas pagasts) Skrunda vald (Skrundas pagasts) Snēpele vald (Snēpeles pagasts) Turlava vald (Turlavas pagasts) Vārme vald (Vārmes pagasts) Reģionu, novadu, pilsētu un pagastu kopējā un sauszemes platība gada sākumā, vaadatud 31.07.2024. Iedzīvotāju skaits pēc tautības reģionos, pilsētās, novados, pagastos, apkaimēs un blīvi apdzīvotās teritorijās gada sākumā (pēc administratīvi teritoriālās reformas 2021. gadā), vaadatud 19.06.2024. Kuldīga piirkonna koduleht
Izbica

Izbica on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas Krasnystawi maakonnas, Izbica valla halduskeskus. Izbica asub Krasnystawist 10 km lõunas ja Lublinist ligikaudu 57 km kagus. Izbica sai linnaõigused 1540. aastal. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks Izbica 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. Alates 1809. aastast oli Izbica Varssavi hertsogiriigi koosseisus. Neljanda Poola jagamise tagajärjel läks Izbica 1815. aastal Venemaaga reaalunioonis olnud Poola Kuningriigi (nn. Kongressi-Poola) koosseisu. 1870. aastal kaotas Izbica linnaõigused. 1. jaanuaril 2022 sai Izbica linnaõigused tagasi. Izbica Encyklopedia PWN 10 nowych miast na mapie Polski od 1 stycznia 2022 roku Ministerstwo Spraw Wewnętrznych i Administracji, 30. detsember 2021
Markkus

Markkus on mehenimi. 2021. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 500. mehenimi. 1. jaanuari 2021 seisuga oli Eestis eesnimi Markus 166 mehel. Markkus oli keskmiselt 13 aasta vanune (mediaanvanus oli 13). Markkus Alter Markkus Keel, eesti võrkpallur Markkus Pulk ... Markus https://www.stat.ee/nimed/MARKKUS (vaadatud 1.01.2022) Markkus statistikaameti andmebaasis
Kerdo

Kerdo on eesti mehenimi. 1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Kerdo 169 mehel. Kerdo on Eestis levikult 493. mehenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Kerdo vanuserühmas 10–14, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 4,95, ning Saare maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 5,36. Kerdo oli keskmiselt 16 aasta vanune (mediaanvanus oli 13). https://www.stat.ee/nimed/Kerdo
Programm LIFE

Programm "Life" ehk programm LIFE (prantsuse keeles L '​Instrument Financier pour l '​Environnement) on Euroopa Parlamendi ja nõukogu 2013. aasta 11. detsembri määrusega (EL) nr 1293/2013 ajavahemikuks 2014–2020 loodud keskkonna ja kliimameetmete programm. LIFE sai alguse 1992. aastal (LIFE I: 1992–1995, LIFE II: 1996–1999, LIFE III: 2000–2006, LIFE+: 2007–2013 ja LIFE: 2014–2020). Määruse nr 1293/2013 artikkel 3, Üldeesmärgid ja tulemusnäitajad, sätestab lõikes 1 eelkõige järgmised üldeesmärgid, milleks on: aidata kaasa ressursitõhusa, vähese CO2-heitega ja kliimamuutustele vastupanuvõimelise majanduse saavutamisele, keskkonna kaitsmisele ja keskkonna kvaliteedi parandamisele ning bioloogilise mitmekesisuse vähenemise peatamisele ja ümberpööramisele, sealhulgas Natura 2000 võrgustiku toetamisele ning ökosüsteemide seisukorra halvenemise vastu võitlemisele; parandada liidu keskkonna- ja kliimapoliitika ning vastavate õigusaktide väljatöötamist, rakendamist ja täitmist, ergutada ja edendada keskkonna- ja kliimaeesmärkide läbivat arvessevõtmist liidu muudes poliitikavaldkondades ja avaliku ja erasektori tegevuses ning nendesse integreerimist, sealhulgas era- ja avaliku sektori suutlikkuse suurendamise kaudu; toetada keskkonna- ja kliimavaldkonna paremat juhtimist kõikidel tasanditel, samuti kodanikuühiskonna, vabaühenduste ja kohalike osalejate suuremat kaasamist; toetada seitsmenda keskkonnaalase tegevusprogrammi rakendamist. "IATE ID: 3540604". iate.europa.eu (eesti ja inglise). Vaadatud 01.01.2022. {{cite web}}: |work= ja |website= dubleerivad üksteist (juhend)CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1293/2013". eur-lex.europa.eu (eesti ja inglise). 20.12.2013. Vaadatud 01.01.2022. {{cite web}}: |work= ja |website= dubleerivad üksteist (juhend)CS1 hooldus: tundmatu keel (link)
Jedlnia-Letnisko

Jedlnia-Letnisko (kuni 1917. aastani Mokrzec Swoboda) on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Radomi maakonnas, Jedlnia-Letnisko valla halduskeskus. Jedlnia-Letnisko asub Radomi kesklinnast ligi 13 km idas. Jedlnia-Letnisko sai linnaõigused 1. jaanuaril 2022. 10 nowych miast na mapie Polski od 1 stycznia 2022 roku Ministerstwo Spraw Wewnętrznych i Administracji, 30. detsember 2021
Smilgas (Raņķi vald)

Smilgas on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Raņķi vallas. Küla asub valla lõunaosas Skrundast kaks ja pool kilomeetrit põhja pool. See jääb valla keskusest Raņķist 11,4 ja Riiast 153,1 kilomeetri kaugusele. Küla on kujunenud Skrunda tiikide idakaldale. Aastail 2009–2021 kuulus küla Skrunda piirkonda. Aastal 2021 oli külas 51 elanikku. Vietvārdu datubāze
Tõnis Rotberg

Tõnis Rotberg VR I/2 (9. september 1882 Viljandi vald, Viljandimaa, Liivimaa kubermang – 24. juuli 1953 Irkutski oblast, NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (kindralmajor, 1928). Tõnis Rotberg lõpetas 1906 Vilno sõjakooli, teenistust jätkas alamporutšikuna 4. Soome kütipolgus, jätkas õpingud 1914. aastal Intendandiakadeemias Peterburis, võitles nii Esimeses maailmasõjas kui ka Vabadussõjas. Vabadussõjas teenis ta algselt 2. Diviisi staabis ja seejärel oli 1. Diviisi varustusülema asetäitja ja intendant. Vabadussõjas osutatud teenete eest sai ta Vabadusristi I liigi 2. järgu ning Kotkaristi I ja II klassi teenetemärgid. 1920. aastal oli sõjaväe varustusvalitsuse ülem, 1928 sõjaministri abi. 1938–1940 oli Rotberg sõjaministri abi. Ta oli ka Raudteede Talituse Nõukogu liige. Pärast Juunipööret 1940. aastal määrati 21. juunil Johannes Varese valitsuses sõjaministriks ja hiljem kaitse rahvakomissariks. Tõenäoliselt oli tegu täiesti apoliitilise sõjaväelasega, kes püüdis sellel ametikohal teenida lõppevat Eesti Vabariiki nii hästi kui vähegi võimalik, hoides näiteks ära verevalamise 21. juunil 1940 Sidepataljoni juures. Kaitseminister Tõnis Rotberg sobis valitsusse seetõttu, et ta ei olnud Nõukogude saatkonna arvates kuigi tark. Teises maailmasõjas võitles Punaarmees. Langes 1941. aasta juulis lahingutes Porhovi all sakslaste kätte vangi. Vabanemise järel (1942) elas Viljandimaal oma talus. 1944 septembris vangistati NKVD poolt. Rotberg suri Irkutski oblastis vangilaagris. Püha Stanislavi ordeni 3. järk Püha Stanislavi ordeni 2. järk Püha Anna orden Vabadusristi I liigi 2. järk, 1920 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk, 1921 Kotkaristi II klassi teenetemärk, 1934 Kotkaristi I klassi teenetemärk, 1938 Taassünni 4. klassi orden Nerman, Robert.Teatrietendused Vabaduse väljakul.[alaline kõdulink] // Postimees, 21. juuni 2006 Kindralmajor T. Rotberg 50-aastane. // Postimees, 09. september 1932, lk. 3. Kindralmajor Tõnis Rotberg VR I/2 30 aastat ohvitser. // Sõdur 1936, nr 12-13, lk. 289. Mati Õun, Eesti Vabariigi kindralid ja admiralid. 2., parand. ja täiend. trükk. Tallinn: Tammiskilp, 2001 Jaak Pihlak, "Viljandi kihelkond ja Vabaduse Risti vennad" Viljandi Muuseumi aastaraamat, 2008, lk 240-242 Eesti riigi hävitamine / Ohvitserkonna likvideerimine. Русская армия в Великой войне: Картотека проекта. Ротберг Тенис Юрьевич Tõnis Rotbergi foto ja biograafilised andmed saidil generals.dk
Oleksi Almaziv

Oleksi Almaziv (ukraina keeles Олексій Дмитрович Алмазів) oli Ukraina sõjaväelane.
Kjustendil

Kjustendil (ka Kyustendil) on linn Bulgaarias, Kjustendili piirkonna keskus. Asub riigi lääneosas Osogovo mäestiku jalamil Struma jõe kaldal. Kjustendil on üks Bulgaaria vanemaid linnu. Antiikajal oli linna alal traaklaste asula. Roomlased rajasid selle juurde kindluse. Tabula Peutingerianal on seda mainitud nimega Pautalia. 1019. aastal on seda Bütsantsi keisri Basileios II ürikus mainitud slaavi nimega Velbažd. Linnast sai oluline Bütsantsi usu- ja halduskeskus. 1201–1203 läks linn Teise Bulgaaria tsaaririigi valdusse. 1282. aastal vallutasid linna Serbia kuninga Stefan Milutini väed. 2011. aastal oli linnas 44 532 elanikku, neist 82,5% bulgaarlased ja 11,6% mustlased. https://grao.bg/tna/t41nm-15-06-2024_2.txt  Kjustendil – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis Linna koduleht https://www.visit-kyustendil.eu/
Slade

Slade on inglise rock-ansambel, mis alustas tegevust 1966. aastal Wolverhamptonis. Ansambel saavutas tuntuse 1970. aastate alguses glämmroki perioodil. Aastatel 1971–1976 oli ansamblil Suurbritannias seitseteist esikahekümne hitti, millest kuus olid esikohahitid – "Coz I Luv You" (1971), "Take Me Bak 'Ome" (1972), "Mama Weer All Crazee Now" (1972), "Cum On Feel the Noize" (1973), "Skweeze Me, Pleeze Me" (1973) ja "Merry Xmas Everybody" (1973), mille kõigi autorid olid Noddy Holder ja Jim Lea. 1973. aasta märtsis jõudis "Cum On Feel the Noize" esimesena pärast The Beatlesi 1969. aasta singlit "Get Back" kohe avanädalal Briti singlite edetabelis UK Singles Chart esikohale. Singlite müügiedult oli Slade 1970. aastatel kõige edukam Briti ansambel. Briti kooliõpetajate seas sai ansambel kurikuulsaks selle poolest, et ansambli laulud olid kirjutatud õigekirjavigadega (ühe piirkonna murde häälduse järgi), millega olevat ansambel õpilastele halba mõju avaldanud. Ansambli edukaim ja kõige enam müüdud singel on jõululaul "Merry Xmas Everybody", mida on müüdud üle miljoni eksemplari. Tegemist on ühe menukaima Briti jõululauluga. See on hilisematel aastatel jõulude ajal jõudnud korduvalt taas Briti singlite edetabelisse. 2012. aastal saavutas "Merry Xmas Everybody" Briti telekanali ITV korraldatud parima jõululaulu valimisel kolmanda koha. Pärast seda, kui ansambel üritas 1975. aastal ebaõnnestunult vallutada ka USA muusikaturgu, nende populaarsus vähenes. Ansambel sai Suurbritannias uuesti ootamatult populaarseks esinemisega 1980. aastal Readingi rokifestivalil, kus nad asendasid viimasel minutil loobunud Ozzy Osbourne'i. Slade'i hilisema perioodi edukamad singlid olid "My Oh My" (1982, Suurbritannias #2) ja "Run Runaway" (1984, #7). Ansambli põhikoosseis läks 1992. aastal laiali, kuid samal aastal moodustasid ansambli algkoosseisu liikmed Dave Hill ja Don Powell uute liikmetega ansambli uuesti. Hiljem on ansambli koosseis veel mitmeid kordi muutunud. Ainsana kuulub algkoosseisu liikmetest praeguseni ansamblisse Hill. Slade'i esimene koosseis andis välja neliteist stuudioalbumit, millest viimaseks jäi "You Boyz Make Big Noize" (1987). Briti plaadimüügiedetabelis jõudis esikohale "Slayed?" (1972) ja "Old New Borrowed and Blue" (1974). 1992. aastal kokku tulnud teine koosseis andis välja vaid ühe stuudioalbumi, "Keep on Rockin'" (1994). "Beginnings" (1969) "Play It Loud" (1970) "Slade Alive!" (kontsertalbum; 1972) "Slayed?" (1972) "Sladest" (kogumikalbum; 1973) "Old New Borrowed and Blue" (1974) "Slade in Flame" (1974) "Nobody's Fools" (1976) "Whatever Happened to Slade" (1977) "Slade Alive, Vol. 2" (kontsertalbum; 1978) "Return to Base" (1979) "We'll Bring the House Down" (1981) "Till Deaf Do Us Part" (1981) "Slade on Stage" (kontsertalbum; 1982) "The Amazing Kamikaze Syndrome" (1983; anti 1984. aastal uuesti välja nime all "Keep Your Hands Off My Power Supply") "Rogues Gallery" (1985) "Crackers - The Christmas Party Album" (1985) "You Boyz Make Big Noize" (1987) "Keep on Rockin'" (1994; anti 2002. aastal uuesti välja nime all "Cum on Let's Party").
Õhuõigused

Õhuõigused (inglise keeles air rights) kätkevad maatüki kohal asuva ruumi omandiõigust. Üldiselt tähendab maa või ehitise omamine õigust kasutada ja arendada maa kohal olevat ruumi ilma kõrvalise sekkumiseta, kui see ei ole omavalitsuse poolt määratud teisiti. Mõiste on kodeeritud ladinakeelsesse fraasi Cuius est solum, eius est usque ad coelum et ad inferos. Õhuõigustega kaubeldakse eelkõige tihedalt kõrghoonestatud New Yorgis. 1916. aasta New Yorgi detailplaneerimise resolutsioon
Viini vaateratas

Viini vaateratas (saksa keeles Wiener Riesenrad) on 64,75-meetri kõrgune vaateratas, mis asub Prateri lõbustuspargis Leopoldstadtis. See on Austria pealinna üks populaarsemaid turismiatraktsioone. 1897. aastal ehitatud vaateratas oli maailma kõrgeim säilinud vaateratas aastail 1920–1985.  Viini vaateratas – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Vagabonds of the Western World

"Vagabonds of the Western World" on ansambli Thin Lizzy 1973. aastal ilmunud, kolmas stuudioalbum. See on ansambli viimane album, kus mängib kitarrist Eric Bell. Albumi kaanepildion kujundanud Jim Fitzpatrick. "Mama Nature Said" (Phil Lynott) – 4:52 "The Hero and the Madman" (Lynott) – 6:08 "Slow Blues" (Brian Downey, Lynott) – 5:14 "The Rocker" (Eric Bell, Downey, Lynott) – 5:12 "Vagabond of the Western World" (Lynott) – 4:44 "Little Girl in Bloom" (Lynott) – 5:12 "Gonna Creep Up on You" (Bell, Lynott) – 3:27 "A Song for While I'm Away" (Lynott) – 5:10 1991. aastal anti välja albumi CD-versioon, millel oli lisaks algsetele albumi lugudele ka kahe 1972–1973 ilmunud singli A ja B poole lood: "Whiskey in the Jar" (Traditional arr. Bell, Downey, Lynott) – 5:44 "Black Boys on the Corner" (Lynott) – 3:21 "Randolph's Tango" (Lynott) – 3:49 "Broken Dreams" (Bell, Lynott) – 4:26 Eric Bell – kitarrid Phil Lynott – laul, basskitarr, akustiline kitarr Brian Downey – trummid Külalismuusikud Jan Schelhaas - orel ("Mama Nature Said" ja "The Hero and the Madman") Kid Jensen - hääl ("The Hero and the Madman") Fiachra Trench - keelpillid ("A Song For While I'm Away")
Lili Elbe

Lili Ilse Elvenes (sünninimega Einar Mogens Andreas Wegener; 28. detsember 1882 – 13. september 1931), kunstnikunimega Lili Elbe, oli taani kunstnik ja transnaine[viide?]. Ta oli abielus kunstnik Gerda Wegeneriga. David Ebershoff kirjutas Lili Elbe eluloost inspireeritud raamatu "Taani tüdruk", mille põhjal valmis 2010. aastal telefilm ja 2015. aastal samanimeline mängufilm. Filmis mängis Elbet Eddie Redmayne. "Hobro fjordi äärsed paplid", 1908 "Varasügisene päev Versailles'i Flora purskkaevu ääres", 1917 "Vaade purskkaevuga pargile", 1920 "Vaade Seine'i jõele", 1922
Suuremõisa (Hiiumaa)

Suuremõisa on küla Hiiumaa valla idaosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda. Naaberkülad on põhjas Vilivalla ja Hellamaa, loodes Undama, läänes Viilupi, edelas Kalgi, lõunas Valipe, kagus Pühalepa ja idas Kerema küla. Kohanimi tuletub Hiiu-Suuremõisa mõisa nime saksakeelsest otsetõlkest. Kohanimi on saksa keeles Großenhof, 1633 on mainitud kui Grossenhof, 1732 Sure m. ja 1798 Grosenhof. Suuremõisa piirneb läänes Suuremõisa jõega. Suuremõisa park on looduskaitse all. Pargis asub Suuremõisa allik. Suuremõisa on elanike arvu poolest Pühalepa osavalla suurim küla. Seal elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 187 inimest. Kõik elanikud olid eestlased. Suuremõisa tänapäevane asustus asub põhiosas mõisast idas ja lõunas. Suuremõisa ajaloolised talud 1939 Ala kuulus ajalooliselt Hiiu-Suuremõisa mõisa alla. Carl Friedrich Wilhelm Russwurmi järgi olnud kunagi seal leidunud allika järgi Suur-Hallikaküla. 1519 on mainitud Pühalepa mõisa, 1633 juba Grossenhof. Tänapäeva küla ala kuulus eelmiste sajandite jooksul enamjaolt mõisale. Mõisa maade tükeldamisel moodustati 20. sajandi alguses Suuremõisa asundus. Suuremõisa–Käina–Emmaste tee algab tegelikult Pühalepa ja Valipe piirilt, Suuremõisa–Salinõmme tee Kalgi ja Viilupi piirilt. Suuremõisa teeks nimetatakse endise Suuremõisa–Kärdla maantee algust. Tänapäeval läheb Heltermaa–Kärdla–Luidja maantee küla piiridest küll läbi, kuid jääb tihedamast asustusest kaugemale. Mõisast idas ja lõunas asub tänavatevõrgustik, mida maanteega ühendavad Uus tänav ja Kiriku tee. Küla põhjaosas algab Haavamäe tee. Suuremõisa bussipeatus on Käina ja Kärdla suunal liikuvate bussiliinide, sealhulgas Tallinnast saabuvate kiirbussiliinide viimane ühine peatus. Suuremõisas asuvad abivallamaja, Suuremõisa loss (milles on Hiiumaa Ametikooli ja Suuremõisa Põhikooli ruumid), Pühalepa tervisekeskus, kultuuri- ja noortekeskus, raamatukogu, katlamaja, EMT mobiiltelefonimast. Lossihoovis korraldavad näitetrupid aegajalt lavastusi. Elamutest on külas nii paneelmaju (Uuel tänaval) kui eramuid. Pühalepa kirik asub Pühalepa külas. Külas asub Coop Eesti kauplus. Suuremõisa park Statistikaameti statistika andmebaas, vaadatud 18.02.2024. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014. Marja Kallasmaa: artikkel "Suuremõisa" Eesti kohanimeraamatus. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2016. Statistikaameti andmebaas Pühalepa valla elanike ja kinnisvarade nimekirjad; Rahvusarhiiv RA, ERA.4320.2.166a
Heimar Ilves

Heimar Ilves (15. september 1914 Domnino, Orjoli kubermang, Venemaa – 5. veebruar 2002 Tallinn) oli eesti helilooja ja muusikapedagoog. Ilvese pere asus Eestisse elama 1916. aastal. 1933. aastal lõpetas Ilves Tallinna Reaalkooli, aastatel 1932–1937 õppis ta Tallinna Konservatooriumis Theodor Lemba klaveriklassis ning 1937. aastast asus õppima heliloomingut Artur Kapi juures. 1943. aastal pälvis Ilves esimesena Evald Aava nimelise stipendiumi. Oli aastail 1944–1945 ja 1950–1965 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis muusikateoreetiliste ainete õppejõud, seejärel vallandati ta usulistel ja poliitilistel põhjustel ning ta tegutses vabakutselisena, saades sõbralikku tuge Roman Matsovilt, kes oli selle ajani olnud Ilvese sümfooniate ainus dirigent. Ilves oli aastail 1945–1948 Uuralis Molotovi oblastis asumisel ja töötas seal metsatöölisena. Ta on loonud mitu sümfooniat ja intrumentaalkammermuusikat. Ilvese teosed on sageli kristlik-filosoofilise kallakuga. Üks Ilvese loomingu tähelepanuväärsemaid vilju on "Teine sümfoonia", mille ainulaadsus tuleb ilmsiks harmoonia ja tonaalsuse suhte kaudu, mis mängivad tema sümfoonias suuremat rolli kui see 20. sajandi muusikale iseloomulik oli. Üks pidevalt korduv rütmifiguur ühendab selles kogu muusikalise ainese; eriti iseloomulik on mitmete tonaalsuste üheaegne kasutus ja ökonoomne orkestratsioon, samas kui iga instrumendi võimalused on ära kasutatud. Teosega tutvunud Dmitri Šostakovitš ütles, et tegu on unikaalse ja muusikaliselt kõrgväärtusliku panusega kaasaegsesse muusikasse. Teos räägib stalinismi ohvreist ja neile oli teos ka pühendatud. "Teine sümfoonia" valmis aastal 1959, tähistades autori Siberist naasmise 10. aastapäeva. Esiettekanne oli 27. novembril 1964. 12 variatsiooni klaverile (1937) Kontsertvalss sümfooniaorkestrile (1939) Klaverisonaat (1940) Klaveritrio (1941) 1. keelpillikvartett (1948) Kontsertiino klaverile ja sümfooniaorkestrile (1949) 2. keelpillikvartett (1958) 1. sümfoonia (1959) 2. sümfoonia (1959) 3. sümfoonia (1967) 4. sümfoonia (1967) 5. sümfoonia (1971) 6. sümfoonia (1975) "Ilves, Heimar | Eesti Muusika Infokeskus". www.emic.ee. Vaadatud 23. juulil 2023. Alo Põldmäe. Vaimuaristokraadi mälestuse jäädvustamisest. Heimar Ilves 100 Sirp, 10. oktoober 2014. [1] MI: Guru – Heimar Ilves Eesti heliloojad: Heimar Ilves
Salvador Espriu

Salvador Espriu i Castelló (10. juuli 1913 Santa Coloma de Farners – 22. veebruar 1985 Barcelona) oli katalaani kirjanik. Eesti keeles on ilmunud tema luulevalimik "Labürindi lõpp" (Loomingu Raamatukogu 36, 1977, valinud ja katalaani keelest tõlkinud Ain Kaalep ja Jüri Talvet) ning kogumik "Mere ääres mul oli kodu ...: Salvador Espriu üheksateist luuletust = Ran de la mar tenia una casa ...: dinou poemes de Salvador Espriu" (toimetanud Joan-Frances Ainaud i Escudero ja Albert Lázaro Tinaut koos Jüri Talvetiga; tõlkinud Ain Kaalep ja Jüri Talvet; Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1994).
Internātskola

Internātskola (tõlkes Internaatkool) on küla (mazciems) Lätis Kuldīga piirkonnas Rudbārži vallas. Küla asub valla lõunaosas Koja jõe ääres. Jõel asub küla kohal Rudbārži Veskijärv. Internātskola jääb valla keskusest Rudbāržist 2,8, endisest piirkonnakeskusest Skrundast 10,7 ja Riiast 160,7 kilomeetri kaugusele. Külas asusid Rudbārži veski ja internaatkool. Aastal 2017 sealne kool suleti. Aastail 2009–2021 kuulus küla Skrunda piirkonda. Aastal 2005 oli külas 48 elanikku. Vietvārdu datubāze [https://nra.lv/latvija/izglitiba-karjera/218517-izremontetas-bet-tuksas-kada-bus-slegto-skolu-eku-nakotne.htm Izremontētas, bet tukšas - kāda būs slēgto skolu ēku nākotne?