laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Arp Müller

Arp Müller (sündinud 15. septembril 1978 Tartus) on eesti raadioajakirjanik, saatejuht ja toimetaja. Keskhariduse omandas ta Tartu Mart Reiniku koolis, bakalaureusekraadi kaitses ta 2003. aastal Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonnas ajakirjanduse erialal. Esimest korda asus ta meedias tööle põhikooliõpilasena, Tartu raadios Päikeseraadio, 2004. aastal alustas tööd Kuku raadios, Vikerraadios on ta töötanud alates 2008. aastast, samuti on ta töötanud kirjutava ajakirjanikuna ajakirjas KesKus. Vikerraadios juhib Müller päevapoliitilisi saateid "Uudis +" ja "Reporteritund". Tema isa on muusik Aleksander Müller. "Meist". Vikerraadio. Vaadatud 19.08.2021. "Bakalaureuseõppe vilistlased". Tartu ülikooli ühiskonnateaduste instituut. Originaali arhiivikoopia seisuga 4.04.2022. Vaadatud 19.08.2021. "Tartu Mart Reiniku Kool saab 130. aastaseks". Tartu. Vaadatud 19.08.2021. Jüri Aarma (29.03.2015). "Arp Müller – raadios juba 15aastaselt". Maaleht. Vaadatud 19.08.2021. Ahto Muld (7. mai 2005). "ARP MÜLLER, KUKU RAADIO HÄÄL .AHTO MULLA INTERVJUU". KesKus. Vaadatud 19.08.2021. "Arp Müllerit kuuleb nüüd Vikerraadiost". Postimees. 26. september 2008.
Verkiai

Verkiai (poola keeles Werki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Verkiai piirneb kagus Kalvarijosega, läänes Santariškėsega, põhjas Gulbinėliaiga, idas Krempliaiga ja lõunas üle Nerise Valakampiaiga. Linnaosa jääb Verkiai regionaalparki. Osalt asub see Ežerėliai geomorfoloogilisel kaitsealal, osalt aga Verkiai arhitektuurilisel kaitsealal. Verkiaisse jääb Verkiai parkmets. Verkiai on kujunenud Verkiai mõisa ümbrusesse. Endises mõisa tallis asub hobusekasvatus. 1387. aastal andis Jogaila Verkiai (districtus Werki) Vilniuse piiskoppidele ja sinna kujunes mõis. Keeleteadlase Simas Karaliūnase arvates on tegemist saksa päritolu kohanimega, mis tuleneb laevade tihtimisest. Tema meelest asus seal Nerise kaldal vana laevatehas, kus parandati ka jõelaevu. Samas on Jonas Jurkštase arvates see üks vanemaid kohanimesid Vilniuse aladel ja tuleneb leedu keelest. Linnaosa nimi tuleneb legendide järgi nutust, mida sealses laanes kuulis vürst Vytenis. Nutja olevat olnud tamme otsas linnupesas asuv laps, kelle vürst võttis hiljem üles kasvatada ja kellest sai hiljem Lizdeika. 1904. aastani oli Verkiai küla, ent siis sai see linna staatuse. 1905. aastal oli Verkiai linnas 194 elanikku. 1931. aastal oli seal 219 elanikku. Verkiai liideti Vilniusega 1969. aastal. Osa linnaosast jääb Verkiai mõisa kaitsevööndisse, muinsuskaitse all on Verkiaisse jäävad Verkiai mõisa hooned. Leedu geoportaal Karaliūnas, Simas. Verkių pavadinimo kilmė // Liaudies kultūra. – 2008, Nr. 3, plk. 11. Jurkštas, Jonas. Dėl Vilniaus vietovardžių: [ // Literatūra ir menas. – 1988, lk. 38. Vaitkevičius, Vykintas. Senosios Lietuvos šventvietės: Aukštaitija. – Vilnius, 2006, Lk. 40-42. Гошкевич И.И. Виленская губернія: Полный списокъ населенныхъ мѣстъ со статистическими данными о каждомъ поселеніи, составленный по оффиціальнымъ свѣдѣниямъ. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, t. 1, Warszawa 1938. "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 19. augustil 2021.
Võrkpall 2016. aasta suveolümpiamängudel

Võrkpalliturniirid 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros mängiti 6. ja 21. augustini. Turniiril osales nii meeste kui naiste arvestuses 12 võrkpallivõistkonda ja 24 rannavõrkpallivõistkonda, kokku 386 sportlasega. Saalivõrkpallivõistlus toimus Rio de Janeiro põhjaosas Maracanãs linnaosaa ja rannavõrkpalliturniir Copacabana rannas. Olümpiavõitja: Brasiilia Hõbemedal: Itaalia Pronksmedal: USA Iga alagrupi neli parimat meeskonda pääses veerandfinaali. Tabel koostatud 22. august 2021. Allikas: FIVB Olümpiavõitja: Hiina Hõbemedal: Serbia Pronksmedal: USA Võrkpall olümpiamängudel Võrkpalli ametlik koduleht Londoni OM-il Rannavõrkpalli ametlik koduleht Londoni OM-il
Krempliai

Krempliai (poola keeles Kremple) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Krempliai piirneb läänes Verkiaiga, põhjas Naujieji Verkiaiga, idas Turniškėsega, lõunas aga üle Nerise Turniškėsega. Krempliai asub Turniškė oja ülemjooksul. Linnaosa jääb Verkiai regionaalparki. Osaliselt asub see Ežerėliai geomorfoloogilisel kaitsealal, osaliselt aga Turniškėse maastikukaitsealal. Krempliaisse jääb osaliselt Verkiai parkmets. Krempliai on kujunenud samanimelise küla aladele. Aastal 1931 oli seal 71 elanikku. Osa linnaosast jääb Verkiai mõisa kaitsevööndisse. Leedu geoportaal Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938. "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 19. augustil 2021.
Turniškės

Turniškės (poola keeles Turniszki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Turniškės piirneb läänes Krempliaiga, põhjas Naujieji Verkiaiga, kirdes Staviškėsega, lõunas aga üle Nerise Turniškėsega. Turniškės asub Turniškėse metsas Nerise jõe ja Turniškė oja vahelisel alal. Linnaosa jääb Verkiai regionaalparki. Osaliselt asub see Turniškėse maastikukaitsealal. Nerise kaldal kasvab kahe tüvega tamm ümbermõõduga 4,1 meetrit. Linnaosa nimi on lõpu järgi otsustades leedu päritolu. Keeleteadlase Jonas Jurkštase arvates tuleneb nimetus isikunimest, ent tegemist võib olla ka hüdronüümiga, kuna selle lähistel voolab Turniškė oja. Linnaosa on kujunenud samanimelise küla aladele. Aastal 1905 oli seal 148 elanikku. Aastal 1931 oli külas 72 elanikku. Leedu geoportaal Jurkštas, Jonas. Vilniaus vietovardžiai. – Vilnius, 1985, lk. 10-13. Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938.
Staviškės

Staviškės (poola keeles Stawiszki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Staviškės piirneb edelas Turniškėsega, loodes Naujieji Verkiaiga, põhjas Babiniaiga, kirdes Ožkiniaiga, lõunas üle Nerise Turniškėsega, kagus aga samamoodi Smėlynė ja Veržuvaga. Staviškės asub Turniškėse metsas Riešė jõe suudmes. Linnaosa jääb Verkiai regionaalparki. Osaliselt asub see Turniškėse maastikukaitsekaitsealal. Linnaosa on kujunenud samanimelise küla aladele. Sealne linnamägi kõrgusega 10 meetrit ja pindalaga 50x40 meetrit oli kasutusel I aastatuhandel. Sealsest kultuurikihist on leitud jälgi rauasulatamisest. IX ja X sajandil püstitati sealsed tumulused. Aastal 1905 oli külas 100 elanikku. Aastal 1931 oli seal elanikke 94 . Muinsuskaitse all on nii sealne linnamägi kui ka tumulused. Leedu geoportaal Vykintas Vaitkevičius. Neris. 2007 metų ekspedicija. Antra knyga. Vilnius: Mintis, 2012 Гошкевич И.И. Виленская губерния: Полный список населенных мест со статистическими данными о каждом поселении, составленный по официальным сведениям. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938. "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 19. augustil 2021.
Naujieji Verkiai

Naujieji Verkiai (tõlkes Uus Verkiai, poola keeles Nowe Werki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Naujieji Verkiai piirneb loodes Verkių Riešėga, kirdes Babiniaiga, kagus Turniškėsega ja edelas Krempliaiga. Naujieji Verkiai asub Turniškė oja ja Riešė jõe vahelisel alal. Linnaosa jääb Verkiai regionaalparki. Osaliselt asub see Turniškėse maastikukaitsealal. Naujieji Verkiaisse jääb osaliselt Turniškėse parkmets. Naujieji Verkiai on kujunenud samanimelise asula aladele. 1690. aastal pani Vilniuse piiskop Kazimieras Konstantinas Bžostovskis aluse Verkiai mõisa maadel tegutsevale paberivabrikule, mille töölised maksid obrokit. 1706. aastal pabervabrik suleti. Verkiai mõisas asuti taas paberit tootma aastal 1836. Vabriku juurde kujunes töölisasula Naujieji Verkiai. Algselt loeti paberivabrikut osaks mõisa inventarist. Aastail 1901–1911 vabrikut moderniseeriti, rajati puidumassitsehh ja vabrikusse viidi sisse elekter. Aastail 1850 ja 1912 vabrik põles. II maailmasõja ajal viidi osa vabriku seadmeist Saksamaale. Tootmist alustati taas 1946. aastal, 1950. aastal moderniseeriti vabrikut taas. Nõukogude perioodil rajati Naujieji Verkiasse kool, lasteaed, kinosaaliga klubihoone. Aastal 1993 sealne paberivabrik erastati. 2003. aastal liitus sealne aktsiaselts Grigiškėse paberivabriku omaga. Aastal 2009 lõpetati Naujiaji Verkiais paberitootmine. Muinsuskaitse all on endise paberivabriku kompleks, sealne tootmishoone ja põhjapoolne korsten. Leedu geoportaal Vilnijos vartai "Leedu kultuurimälestiste register". Vaadatud 20. augustil 2021.
Verkių Riešė

Verkių Riešė (poola keeles Rzesza Werkowska) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Verkių Riešė piirneb loodes Mažieji Gulbinaiga, põhjas Dvarykščiaiga, kirdes Balsiaiga, idas Babiniaiga, lõunas Naujieji Verkiaiga ja edelas Verkiaiga. Verkių Riešė asub Turniškė oja ja Riešė jõe ühinemispaigas. Linnaosa läänepoolsem osa jääb Verkiai regionaalparki. Osaliselt asub Verkių Riešė Turniškėse maastikukaitsealal, osaliselt aga Riešė hüdrograafilisel kaitsealal. Verkių Riešė on kujunenud samanimelise asula aladele. 1780. aastal rajati sinna Verkiai mõisale kuulunud telliselööv. Hiljem kujunes sinna küla, mille elanikud tegelesid mesindusega. Linnaosas tegutseb kohalikke mesinikke ühendav ettevõte AB „Bičių korys“. 1905. aastal oli Verkių Riešė ehk Riešė külas 70 elanikku ja 1931. aastal 199 elanikku. Leedu geoportaal Vilnijos vartai Гошкевич И.И. Виленская губернія: Полный списокъ населенныхъ мѣстъ со статистическими данными о каждомъ поселеніи, составленный по оффиціальнымъ свѣдѣниямъ. Вильна, 1905. Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938.
Dvarykščiai (Verkiai vald)

Dvarykščiai (ka Dvarikščiai, poola keeles Dworzyszcze) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Dvarykščiai piirneb läänes Mažieji Gulbinaiga, idas Balsiaiga, lõunas aga Verkių Riešėga. Dvarykščiai asub Balsysi järve ja Riešė jõe kallastel sügavas orus. Linnaosa jääb Verkiai regionaalparki. Osaliselt asub Dvarykščiai Roheliste järvede maastikukaitsekaitsealal, osaliselt aga Riešė hüdrograafilisel kaitsealal. Dvarykščiai on kujunenud samanimelise asula aladele. Aastal 1931 oli külas 80 elanikku. Leedu geoportaal Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938.
Gulbinėliai

Gulbinėliai on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Gulbinėliai piirneb põhjas Mažieji Gulbinaiga, lõunas aga Verkiaiga. Linnaosa lõunapoolsem osa jääb Verkiai regionaalparki. Gulbinėliai asub osaliselt Ežerėliai geomorfoloogilisel kaitsealal. Gulbinėliai on kujunenud Dubliškise metskonna ümbruskonda Dubliszki. Aastal 1931 oli seal 5 elanikku. Leedu geoportaal Wykaz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej, Kd. 1, Warszawa 1938.
Tauri Tuvikene

Tauri Tuvikene (sündinud 26. oktoobril 1985) on eesti linnageograaf. Ta töötab Tallinna Ülikooli maastiku ja kultuuri keskuses vanemteadurina. Oma doktorikraadi teemal "Parkimisvabadus: post-sotsialistlik automobiilsus" kaitses ta 2015. aastal Londoni Ülikooli kolledžis. Tema teadustöö põhilised uurimissuunad on kultuuriuuringud, sotsiaalteadused ja sotsiaalne geograafia, võrdlevad linnauuringud post-sotsialistlikest linnadest ja võrdlevatest meetoditest ning linnaliikuvuse praktikad ja regulatsioonid. 2018 – Parim sotsiaalteaduste alane artikkel ("Strategies for relating diverse cities: A multi-sited individualising comparison of informality in Bafatá, Berlin and Tallinn" - Current Sociology, kaasautorid Hanna Hilbrandt and Susana Neves Alves), Tallinna Ülikool 2017 – Parim sotsiaalteaduste alane artikkel ("Strategies for comparative urbanism: post-socialism as a de-territorialized concept" - IJURR), Tallinna Ülikool 2015 – Eesti üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi II preemia ühiskonnateaduste ja kultuuri valdkonnas doktoriõppe üliõpilaste astmes 2009 – Eesti üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi diplom ühiskonnateaduste ja kultuuri valdkonnas konkursitöö „Sotsialismist postsotsialismi fragmentaarse linnamaastiku transformatsioonil: Eesti garaažlate näitel” eest 2007 – Teaduste Akadeemia üliõpilaste teadustööde II preemia "Tauri Tuvikene". Tallinn Ülikool. Vaadatud 20.08.2021. "Tauri Tuvikene CV". ETIS. Vaadatud 20.08.2021. "Magalarajoonide parkimisprobleemi leevendaks poeparklate ristkasutus". ERR Novaator. 10.08.2021. Vaadatud 20.08.2021. Marju Himma (24.04.2019). "Humanitaarteadlased uurivad ühistransporti kui suletud avalikku ruumi". ERR Novaator. Vaadatud 20.08.2021. "Tauri Tuvikene, urban walkscapes". Tauri Tuvikese blogi. Vaadatud 20.08.2021.
Ingrid Kullerkann

Ingrid Kullerkann (sündinud 23. oktoobril 1972) on eesti jurist. Ingrid Kullerkann on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Aastatel 1998–2011 töötas ta advokaadibüroos Leppik ja Partnerid vandeadvokaadina. Kuulus Eesti Advokatuuri 1996-2012. 2011. aastal nimetas president Toomas Hendrik Ilves ta kohtunikuks ja Riigikohtu üldkogu määras ta teenistusse Harju Maakohtusse. Aastatel 2019–2023 töötas ta Tartu Maakohtu Võru ja Tartu kohtumajas. Alates 8. jaanuarist 2024 on Ingrid Kullerkann Tartu Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumi liige. President nimetas ametisse viis uut kohtunikku, riigikohus.ee, detsember 2011 https://www.riigikohus.ee/et/uudiste-arhiiv/president-karis-nimetas-ametisse-kaheksa-uut-kohtunikku
1949. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

1949. aasta Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes olid Prantsusmaa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes, mis peeti Pariisis 13.–21. augustil 1949.
Marian Võsumets

Marian Võsumets (sündinud 30. mail 1991) on eesti ajakirjanik. Marian Võsumets on lõpetanud 2014. aastal Tallinna Ülikooli bakalaureuseastme ajaloo erialal. Võsumets on olnud Tudeng TV veebisaate "Fookus" autor ja saatejuht. Idee luua uus vestlussaade tekkis Võsumetsal 2013. aasta oktoobris, kui ta õppis Tallinna ülikoolis ajalugu ning juhtis organisatsiooni Tegusad Eesti Noored. Veebikanali Tudeng TV ehitasid üles Balti Filmi- ja Meediakooli üliõpilased. Marian Võsumets on teinud 2015. aastal päevakajalist vestlussaadet "Postimees Stuudio" ja töötanud telekanalis Kanal 2 reporterina. Ta on 2021. aastal linastunud dokumentaalfilmi "Keha võitlus" režissöör ja stsenarist. Ta on olnud personaaltreener[viide?] ja kirjutanud koos Teevi Pauga raamatu "Teejuht makrotoitainete maailmas" (Varrak, 2018). 2020 – Eesti filmi- ja teleauhind parima reporteri kategoorias ("Reporter", Kanal 2) 2015 – Tallinna Ülikooli silmapaistva vilistlase auhind (ühiskonna valupunktide käsitlemise eest teleajakirjanikuna) Kaisa Potisepp (23.05.2021). ""Keha võitluse" režissöör: kehakuvandi probleemid on alati meie enda peas". ERR. Vaadatud 20.08.2021. Merilyn Närep (11. juuni 2021). "KUMMAL ON ÕIGUS? Dokumentalist Marian Võsumets: olin infosulus ega pääsenud filmikonkursile! Auhinnagala esindaja: info levis kõikjal!". Õhtuleht. Vaadatud 20.08.2021. "Vilistlaste võidud EFTA 2020 galal". Tallinna Ülikool. 2020. Vaadatud 20.08.2021. "Marian Võsumets". Praxis. Vaadatud 20.08.2021. Kaarin Kivirähk. Marian Võsumets teeb saateid teisiti kui keskealine valge mees Eesti Ekspress, 06.01.2016. "Ajakirjanik Marian Võsumets: head mõtted tulevad siis, kui on aega unistada". Loovgraaf. Originaali arhiivikoopia seisuga 20.08.2021. Vaadatud 20.08.2021. "The Body Fights Back". IMDB. Vaadatud 20.08.2021. "Teejuht makrotoitainete maailmas". Goodreads. Vaadatud 20.08.2021. Peeter Kormašov (12.11.2020). "Marian Võsumets: keegi ei sünni tungiga oma välimust muuta". EPL. Vaadatud 20.08.2021.
Madis Arukask

Madis Arukask (sündinud 20. märtsil 1969 Pärnus) on eesti folklorist ja usundiuurija, Tartu Ülikooli humanitaarvaldkonna kaasprofessor. Ta on mänginud kitarri ansamblis Raud-Ants. Aastal 2003 kaitses Madis Arukask Tartu Ülikoolis doktoritöö "Jutustava regilaulu aspektid. 19. sajandi lõpu setu lüroeepiliste regilaulude žanr ja struktuur" (juhendaja prof. Ülo Valk). Enam kui 20 aasta jooksul on ta teinud uurimistööd Venemaa läänemeresoome rahvaste juures, olles keskendunud eriti vepslaste rahvausu, maagia ning traditsioonilise eluviisi uurimisele. Ta on tõlkinud vepsa keelest eesti keelde eepose "Virantanaz". Madis Arukask on enam kui 60 teaduspublikatsiooni autor. 2006. aasta Vepsamaa välitööde materjalidest on ta teinud koos folklorist Taisto Kalevi Raudalaise ja režissöör Marika Lauriga dokumentaalfilmi "Elavalt maetud" (ETV 2006). Filmi peategelaseks on D´azarvi küla viimane põliselanik, paikkondliku mälu hoidja Maria Anisimova, kelle maailmapildis on oma koht nii loodushaldjatel kui ka pühakutel. Ta on MTÜ Fenno-Ugria Asutuse juhatuse esimees ja Eesti Akadeemilise Usundiloo Seltsi president. 2012 Eesti folkloristika aastapreemia 2019 Tartu Ülikooli aumärk "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 2. juuni 2017. Vaadatud 30. oktoobril 2016.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link) http://www.eaus.ee/et/kontakt/ "Tartu Ülikooli aumärgi kavalerid". Tartu Ülikool. Vaadatud 9.12.2022. Madis Arukask Eesti Teadusinfosüsteemis Madis Arukask: "Metsakarjuste teistmoodi tegelikkus kõditab ka kogenud folkloristi närve" Novaator, 30. november 2017 Madis Arukask: "Kuidas rääkida religioonist?" Postimees AK, 18. mai 2013 Madis Arukask: "Soome-ugri ideaalid, stereotüübid ja tegelikkus" Õhtuleht, 19. oktoober 2012 Madis Arukask: "Soomeugrilusest eesti rahvuspildis – kas jagatud emotsioon või hägune küsitavus?" Keel ja Kirjandus, 1-2 (2018) Madis Arukask: "Animistlik kõnelemine puudega kahe läänemeresoome näite põhjal" ESUKA, 8-1 (2017) Madis Arukask: "Vepsa-põhjavene karjusekultuur – rollid, tabud ja seksuaalsus parasvöötme metsavööndi traditsioonilises ühiskonnas" Sator, 16 (2016) Madis Arukask: "Kütt, karjus ja teadja teel mere poole. Mõningaid aspekte eurooplaseks saamisest läbi varasema rahvausu ja soorollide prisma" Vikerkaar, Juuli (2014) Madis Arukask: "Suheldes üle piiri: ekshumatsioon ja surnuitkude žanriline mälu" Mäetagused, 47 (2011)
Katrin Aava

Katrin Aava (sündinud 15. augustil 1963) on eesti kommunikatsiooniõppejõud ja õpikute autor. Ta on Tallinna Ülikooli meedia ja kunstide instituudi dotsent. Doktoriväitekirja teemal "Eesti haridusdiskursuse analüüs" kaitses ta 2010. aastal Tallinna Ülikoolis. Aava peamised uurimissuunad on diskursuste konstrueerimine ühiskonnas ja inimestevahelises suhtluses, haridusuuendus, kõrgkoolididaktika, õpikultuuri toetamine ja arendamine kõrgkoolis, tekstide diskursuseanalüüs, sh meediatekstide kriitiline diskursuseanalüüs, meediaõpetus. "Meedia ja mõjutamine", õpik gümnaasiumile, Katrin Aava, Ülle Salumäe, 2013 "Kõnekunst ", õpik gümnaasiumile, 2003 "Veenmiskunst", õpik, 2003 2019 – Haridus- ja Teadusministeeriumi tänukiri 2019. a üliõpilaste teadustööde riiklikul konkursil I preemia pälvinud Anni Martini konkursitöö "Maarjamäe memoriaali tähenduste väljad - teisest maailmasõjast kommunismiohvrite memoriaali rajamiseni (1940-2018). Meediatekstide ja arhiivimaterjalide sisuanalüüs." juhendamise eest 2016 – Haridus- ja Teadusministeeriumi tänukiri: aasta õppejõu finalist 2015 – Tallinna Ülikooli rektoraadi tunnustuskiri "Aasta koolitaja 2015" 2003 – Tallinna Ülikooli parima üldharidus- või kõrgkooli õpiku "Veenmiskunst", "Kõnekunst" autor 2003 – üks aasta parimatest õppejõududest "Katrin Aava: Maarjamäe – mälestuspaik neile, kes ei jõudnudki koju". Eesti Päevaleht. Vaadatud 20.08.2021. "Katrin Aava CV". ETIS. Vaadatud 20.08.2021. "Katrin Aava". Tallinna Ülikool. Vaadatud 20.08.2021. "Katrin Aava". Ester. Vaadatud 20.08.2021.
Templin

Templin on linn Saksamaal Brandenburgi liidumaal Uckermarki kreisis. Linnaga on halduslikult liidetud mitmed ümbruskonna asulad, seetõttu on Templin pindalalt Saksamaa viies linn. Templini on esmamainitud 1270. aastal. Templinis on üles kasvanud liidukantsler Angela Merkel. Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Templini koduleht
Hüdrofoobsus

Hüdrofoobsus on aine omadus, mille puhul ainel puudub vastasmõju veega. Selline aine ei märgu ega lahustu vees ega saa moodustada vesiniksidemeid[viide?]. Hüdrofoobsed ained on näiteks paljud metallid ja teatud orgaanilised ained, mille molekulid ei sisalda polaarseid aatomirühmi.. Hüdrofoobsed ained on õlid ja rasvad. Hüdrofoobsed ained lahustuvad apolaarsetes/orgaanilistes lahustites[viide?]. Hüdrofiilsus Lüofoobsus Hüdrofoobia EE 6. köide, 1995.
Pett

Pett ehk võipiim ehk petipiim on või valmistamise kõrvalsaadus, mis võib olla kas rõõsk või hapendatud. Pett sisaldab 91–92% vett ja 8–9% kuivaineid: piimasuhkrut ehk laktoosi, kõrge bioväärtusega piimavalke, fosfolipiide, mineraalaineid ja mitmeid B-rühma vitamiine. Klaasitäis petti annab umbes 60–70 kilokalorit. Pett sisaldab peaaegu sama palju kaltsiumi- ja fosforiühendeid kui piim. Petis on kaaliumi ja magneesiumi, lisaks sisaldab pett rohkesti inimorganismile vajalikku letsitiini. Inimene vajab letsitiini rakumembraanide ehituseks, aju talitluseks, koliini ehk B4-vitamiini varude täiendamiseks, sapi koostises ja rasvade ainevahetuse reguleerimises. Piimhappebakteritega hapendatud petti võivad tarvitada ka need inimesed, kellel on laktoositalumatus, kuna peti piimasuhkru sisaldus on piimast väiksem. Piimhappebakterid aitavad taastada soolestiku loomulikke mikrobiokooslusi ning soodustavad seedetegevust ja toitainete imendumist. Hapendatud petti kasutatakse küpsetiste valmistamiseks. Peti orgaaniliste hapete ja kergitusainete koosmõjul eralduvad gaasid muudavad küpsetise õhuliseks. Petti võib kasutada ka töötlemata. Lisades sellele kamajahu, moosi, marju, köögivilju või maitsetaimi, saab valmistada mitmesuguseid segujooke. Eestis müüdav hapendatud pett saadakse rõõsa võipiima hapendamisel bakterijuuretise abil. Juuretis sisaldab mitmesuguseid piimhappebaktereid. Koostise parandamiseks lisatakse petile enne hapendamist mõningal määral lõssi. Saadud segu ühtlustatakse, pastööritakse kõrgel temperatuuril, jahutatakse ja seejärel hapendatakse. Hapnemisprotsess kestab tavaliselt 14–16 tundi ning hapendatud peti pH-väärtus jääb vahemikku 4,5–4,7.
Rainer Küngas

Rainer Küngas (sündinud 21. oktoobril 1984) on eesti materjaliteadlane. Küngas kaitses doktoriväitekirja teemal "Infiltreerimise meetodil valmistatud tahkeoksiidkütuseelementide katoodide võimsusomadusi ja ajalist stabiilsust mõjutavad tegurid" 2012. aastal USA Pennsylvania ülikoolis. Rainer Künka peamised uurimissuunad on kõrgtemperatuurne elektrolüüs, tahkeoksiidsed kütuseelemendid, liitium-ioonpatareides kasutatavad materjalid ja kesteriitstruktuuriga päikesepaneelide materjalid tahkeoksiidkütuseelementide teadus- ja arendustegevus Ta on üks Eesti Noorte Teaduste Akadeemia asutajaliikmeid. 2012 – Elektrokeemia ühingu tööstusliku elektrokeemia ja elektrokeemilise tehnika divisjoni üliõpilasauhind 2011 – SA Archimedes: doktorantide populaarteadusliku artikli konkurss - I koht 2009 – Rahvusvaheline Fulbrighti teadus- ja tehnoloogiapreemia doktorantuuri läbimiseks Ameerika Ühendriikides 2008 – Eesti Vabariigi Haridus ja Teadusministeeriumi üliõpilastööde konkurss, 3. preemia (magistritööde kategoorias) 2007 – Real-SOFC / Euroopa Komisjoni 6. raamprogramm: toetus kütuseelementide alase praktika läbiviimiseks ettevõttes Rolls-Royce Fuel Cell Systems Ltd 2006 – Eesti Vabariigi Haridus ja Teadusministeeriumi üliõpilastööde konkurss, diplom (bakalaureusetööde kategoorias) "Rainer Küngas CV". ETIS. Vaadatud 20.08.2021. Lea Larin (10.05.2019). "Rohelise mõtteviisiga materjaliteadlane". Sirp. Vaadatud 20.08.2021. "TEADUSELU | Rainer Küngas: teadlasena iduettevõttes". Delfi. 02.07.2020. Vaadatud 20.08.2021.