laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
AS Eolane Tallinn

AS Eolane Tallinn on Eesti elektroonikatootmisettevõte, prantsuse kontserni Éolane tütarettevõte. Ettevõte on aastast 2012 pankrotti läinud AS-i Elcoteq Tallinn õigusjärglane. Eolane'i tootmishooned asuvad Tallinnas Lasnamäel aadressil Peterburi tee 49 2018. aastal oli ettevõtte käive 68 mln eurot ja kasum 1,6 mln eurot. Ettevõttes töötab üle 500 inimese. Hoone arhitekt on Tõnis Tarbe, ehitas Tallinna Ehitustrust OÜ, hoone omanik on Capital Mill. Ruumide pindala on 111 000 m2. Elcoteq На новый завод в Ласнамяэ наймут сотни человек, Деловые ведомости, 17.01.2019 (vaadatud 25.01.2019) http://www.estonianelectronics.eu/eolane-tallinn (vaadatud 04.02.2013) Aktsiaseltsi koduleht (vaadatud 04.02.2013) Ettevõtte taustainfo – Inforegister
Elcoteq

Elcoteq oli Soome elektroonikatootmisettevõte, mille peakontor asus Luxembourgis. Ettevõte teatas 6. oktoobril 2011 oma pankrotist. Eestis tegutses aastast 1993 Elcoteqile allunud AS Elcoteq Tallinn, mis aastast 2012 kannab nime AS Eolane Tallinn. History: Decision on the New Domicile Elcoteq Official Site Elcoteq Network S.A. files for bankruptcy - parent to continue controlled management process Reuters EE 12. köide, 2003: 112. "Eolane Tallinn AS". Originaali arhiivikoopia seisuga 1. juuli 2013. Vaadatud 1. juulil 2013.
Englo OÜ

Englo OÜ on 1991. aastal asutatud ettevõte, mis toodab ja müüb mõõteseadmeid, detektoreid ja indikaatoreid. 2009. aastast on ettevõte Eesti Kaitsetööstuse Liidu liige. https://web.archive.org/web/20140405043123/http://www.englo.eu/index.php/et_EE/about-us.html (vaadatud 04.02.2013) Osaühistu koduleht (vaadatud 04.02.2013)
Eres Estonia

Eres Estonia (ka: Eres Estonia Edition) on muusikakirjastus, mille aastal 1991 asutas Horst Schubert. Eres Estonia kirjastab Eesti heliloomingut, samuti on kirjastus välja andnud oreliteemalised raamatud "Estnische Kirchelorgeln" ja "Kompositionen für Orgeln". Kirjastus on Saksa muusikakirjastuse Eres tütarettevõte. EE 12. köide, 2003: 120. Saksa muusikakirjastuse Eres Edition koduleht (vaadatud 04.02.2013)
Gert Fröbe

Karl Gerhart Fröbe (25. veebruar 1913 – 5. september 1988), esinejanimega Gert Fröbe, oli Saksamaa näitleja. Tema tuntuimad filmirollid olid Auric Goldfinger James Bondi filmis "Kuldsõrm", Peachum filmis "The Threepenny Opera", parun Bomburst filmis "Chitty Chitty Bang Bang" ja Hotzenplotz filmis "Der Räuber Hotzenplotz". Gert Fröbe sündis Oberplanitzis, mis nüüd on osa Zwickaust. Enne teist maailmasõda kuulus Fröbe Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse. Ta oli algul kutseline viiuldaja, kuid loobus sellest kabaree ja teatri kasuks. Ta liitus natsiparteiga 16-aastaselt 1929. aastal, kuid lahkus sealt 1937. aastal. Sellele vaatamata aitas ta kahel Saksa juudil end Gestapo eest varjata. Film "Kuldsõrm" oli alguses Fröbe natsimineviku pärast Iisraelis keelatud, kuni Mario Blumenau (juut, keda Fröbe koos tolle emaga varjanud oli) Viinis Iisraeli saatkonna poole pöördus. Fröbe sai tuntuks ühes esimestest filmidest, mis pärast teist maailmasõda Saksamaal valmisid: ta mängis 1948. aasta filmis "Berliner Ballade" Otto Normalverbraucherit (sõna-sõnalt 'Otto Tavatarbija'), kellest sai saksa ekvivalent inglise Average Joele. Tema tuntuim roll oli Auric Goldfinger, kurikael James Bondi filmis "Kuldsõrm". Gert Fröbe suri Müncheni haiglas 5. septembril 1988 75-aastaselt südamerabandusse. Burt A. Folkart (7. september 1988). "Gert Frobe, 75; Portrayed Goldfinger in Bond Movie". Los Angeles Times (Inglise keel). Vaadatud 4. veebruaril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Hotzenplotz und Pickelhaube". kultiversum.de. (Saksa keel). 2. veebruar 2010. Vaadatud 4. veebruaril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) "Gert Frobe, an Actor, Dies at 75" (Inglise keel). Associated Press. 6. september 1988. Vaadatud 4. veebruaril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: tundmatu keel (link) Gert Fröbe andmekogus IMDb (inglise) Gert Fröbe andmekogus Filmiveeb
Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse Tehnoloogiaagentuur

Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse Tehnoloogiaagentuur (lühemalt: Eesti Tehnoloogiaagentuur; akronüüm: ESTAG) on aastal 2001 Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse juurde loodud asutus. Tehnoloogiaagentuur toetab tehnoloogiaga seotud ja innovaatilisi projekte eesmärgiga edendada Eesti ettevõtlust. EE 12. köide, 2003: 104.
Estinfilm

Estinfilm (aastani 2003 Eesti Tõsielufilm) on aastal 1998 Mati Sepping'u asutatud filmitootmise ja -levitamisega tegelev ettevõte. Estinfilm produtseerib peamiselt dokumentaalfilme, samuti levitab välismaa väärtfilme. Faama Film https://web.archive.org/web/20130904174719/http://estinfilm.ee/company_est.php (vaadatud 04.02.2013) EE 12. köide, 2003: 121. Ettevõtte koduleht (vaadatud 04.02.2013)
Depoo

Depoo on ehitis, kus hoitakse, hooldatakse ja remonditakse raudtee- või trammiveeremit, trollibusse või ka tuletõrjemasinaid. Depood: veduridepoo trammidepoo trollidepoo tuletõrjedepoo
Maximilian von und zu Trauttmansdorff

Maximilian von und zu Trauttmansdorff (Trauttmansdorffi vabahärra, aastast 1635 Trauttmansdorffi vabakrahv; 23. mai 1584 Graz – 8. juuni 1650 Viin) oli Austria poliitik ning Saksa-Rooma keisrite Ferdinand II ja Ferdinand III saadik. 1609. aastal sai Trauttmanssdorfist Keiserliku Õuekohtu (Reichshofrat) liige. 1619. aastal aitas ta keisril sõlmida liitu Baieri hertsogi Maximilian I-ga ning 1622. aastal sõlmis ta rahu Transilvaania vürsti Gábor Bethleniga, tänu sellele sai ta 1623. aastal krahvitiitli. 1633. aastal andis Trauttmannsdorf keisrile nõu väejuht Albrecht von Wallenstein vahistada, sest tema tegevus oli muutunud ennustamatuks ja keisrile potentsiaalselt kahjulikuks. 1635. aastal aitas Trauttmansdorff keisril sõlmida Praha rahu, millega seni Rootsi liitlasteks olnud Brandenburg ja Saksimaa muutusid keisri liitlasteks, nagu ka enamik teisi Saksa protestantlikke vürste. 1645–1647 oli Trauttmansdorff keisri peamine läbirääkija Münsteri rahukonverentsil, kus ta saavutas keisrile mitmeid soodsaid tulemusi. Enne Vestfaali rahu sõlmimist pidi ta aga halvenenud tervise tõttu konverentsilt lahkuma.
Jõgeva bussijaam

Jõgeva bussijaam on 2009. aastal valminud bussijaam Jõgeva linnas, mille projekteerisid arhitektid Andres Lunge ja Mait Lauri. Varem oli jaam vana rongijaamaga samas vanas majas ning busside peatuskoht oli praegusest asukohast teisel pool raudteed. Jaamahoone ehitas firma Eviko ja see läks maksma 3,9 miljonit krooni. Koos sisustusega oli maksumus üle nelja miljoni krooni. Hoone alumisel korrusel on 40 m² ootesaal, kus on kümne pinki ja kuhu mahub istuma 20 inimest. Samuti on seal tualettruumid ja elektrooniline tabloo busside väljumisaegadega. Teisel korrusel on ruumid bussijuhtidele. Enne bussijaama valmimist oli Jõgeva linn ainus ilma bussijaamata maakonnakeskus. Bussijaam pälvis konkursil "Eesti parim puitehitis" 2009 eripreemia liimpuidu kasutamise eest. Ühtlasi sai see maakonna aasta teo auhinna. 2012. aastal valmis bussijaama seni välja ehitamata küljele Olerexi teenindusjaam. "Jõgevale rajatav puidust ja klaasist bussijaam saab nurgakivi" Tartu Postimees, 9. juuli 2009 "Jõgeva bussijaam valmis ettenähtust kuu aega varem"[alaline kõdulink] Vooremaa, 7. november 2009 "Jõgeva bussijaam sai liimpuidu kasutamise eripreemia"[alaline kõdulink] Vooremaa, 27. november 2009. "Jõgevalased pärgasid uhiuue bussijaama aasta teo tiitliga" Tartu Postimees, 22. veebruar 2010. "Jõgevale tuleb uus omanäoline Olerexi teenindusjaam"[alaline kõdulink] Vooremaa, 8. detsember 2011 "Jõgeva võib järgmisel aastal saada bussijaama" ERR, 4. detsember 2006 "Jõgeva bussijaama ehitus takerdus erimeelsuste taha" Tartu Postimees, 12. august 2008 "Liikumist täis bussijaam" Maakodu, 7. jaanuar 2010 (lehel metsaselts.ee)
Meelik Samel

Meelik Samel (sündinud 28. oktoobril 1991) on eesti basskitarrist. Ta on mänginud näiteks ansamblites Põhja-Tallinn, Tenfold Rabbit ja Pen London And The Box.
Faama Film

Faama Film oli filmitootmisettevõte (filmistuudio), mis tegutses aastatel 1992–2003 ning tootis nii dokumentaal- kui ka mängufilme ja tegi reklaamvideoid. Stuudio asutas 1992. aastal Matti Sepping (teistel allikatel olid asutajate seas ka Tõnu Karro ja Hardi Volmer). Koos veel mitme Eesti ja välismaa filmistuudioga valmis Faama Filmil 4 täispikka mängufilmi: 1994 "Tulivesi" 1997 "Minu Leninid" 1998 "Georgica" 2001 "Karu süda" EE 12. köide, 2003: 126. http://www.efis.ee/et/filmitegijad/asutus/id/62/ (vaadatud 04.02.2013) Sissekanne Eesti filmi andmebaasis (vaadatud 04.02.2013)
Estljandskije Gubernskije Vedomosti

Estljandskije Gubernskije Vedomosti (originaalis -vene keeles Эстляндские губернские ведомости, saksa keeles Estländische Gouvernements-Zeitung) oli aastatel 1853–1917 ilmunud venekeelne ajaleht. Enne 1918. aastat oli see ainus kogu Eestimaa kubermangu kohta infot andev perioodiline väljaanne. Tekstid avaldati vene ja saksa keeles (1853-1886); vene ja eesti keeles (1887-1917). Ajalehes avaldati nt Eestimaa kubermangu ametlikke teadaandeid, majandusettevõtete ja seltside aruandeid. Revelski Listok Eestimaa Kubermangu Teataja, 1917 Riigi Teataja Энциклопедический словарь Ф.А. Брокгауза и И.А. Ефрона EE 12. köide, 2003: 121. Venekeelsed massiteabevahendid tsaariajal, Estonica.org, (vaadatud 05.02.2013)
Estonia Muusika Osakond

Estonia Muusika Osakond oli aastal 1912 Estonia seltsi juurde asutatud üksus, mille tähtsaima osa moodustas segakoor (Estonia Muusika Osakonna segakoor).  Pikemalt artiklis Estonia Muusika Osakonna segakoor EE 12. köide, 2003: 123.
Estonia Muusika Osakonna segakoor

Estonia Muusika Osakonna segakoor oli aastatel 1912–1940 Estonia seltsi Muusika Osakonna juures tegutsenud segakoor. Koori järglane on 1993. aastal asutatud Estonia Seltsi Segakoor. Segakoori juhatas algul August Topman. 1920. aastatel sai segakoor Eesti parimaks. Koori repertuaari olulise osa moodustas Eesti helilooming. Olulised olid näiteks 1929. aastal Cyrillus Kreegi "Reekviemi" ja 1931. aastal Artur Kapi "Hiiobi" esiettekanne. Koor esines ka Soomes, Lätis, Leedus, Poolas ja Ungaris. EE 12. köide, 2003: 124. EE 12. köide, 2003: 123.
Estonia Seltsi segakoor

Estonia Seltsi Segakoor oli aastatel 1993–2022 Estonia Seltsi juures tegutsenud segakoor. See oli 1912–1940 tegutsenud Estonia seltsi Muusika Osakonna segakoori järglane.. Segakooris laulis umbes 50 inimest. Toronto Estonia segakoor https://web.archive.org/web/20160304131006/http://www.esskoor.ee/index.php/tutvustus-mainmenu-1/21-esileht/2-esileht (vaadatud 05.02.2013) Segakoori koduleht (vaadatud 05.02.2013)
Estonian Classics

Estonian Classics on aastal 2001 Tallinnas asutatud muusikakirjastus. Kirjastus annab välja kas iseseisvalt või koostöös teiste muusikakirjastustega noote, muusikaraamatuid ja heliplaate. Kirjastus on teinud koostööd nt Rootsi kirjastusega Gehrmans Musikförlag, Saksamaa Edition49 ja Saksamaa Eres. https://web.archive.org/web/20130527213739/http://estonianclassics.ee/ (vaadatud 05.02.2013) EE 12. köide, 2003: 124. Muusikakirjastuse koduleht (vaadatud 05.02.2013)
ESTO

ESTO ehk ülemaailmsed eesti kultuuripäevad on väliseestlaste algatatud ülemaailmne eestlaste kogunemine, mis toimub iga nelja aasta tagant. Nädala jooksul toimuvad mitmesugused eesti kultuuriga seotud sündmused, väliseesti organisatsioonide kokkutulekud ja õhtuti omavahelisteks kohtumisteks Salakõrts. Traditsiooniliselt on ESTO kavas laulu- ja tantsupidu, rahvuskongress ning jumalateenistus. ESTO-del on läbi aegade olnud täita ka poliitiline roll – selliste kogunemiste kaudu sai maailm sõnumeid okupeeritud Eesti kohta. Alates 1988. aastal Austraalias Melbourne'is toimunud kultuuripäevadest on ESTO-l osalenud ka Eesti esinejad. Melbourne'is toimunud V ESTO-l käisid näiteks Lennart Meri, Mart Laar, RAMi poistekoor ja Ivo Linna. Esimesed ülemaailmsed eesti kultuuripäevad toimusid 1972. aastal Torontos. ESTO nime sai festival mõni aasta hiljem, nagu ka ESTO lipu, mis alates 1996. aastast on hoiul Eesti Rahva Muuseumis. XII ülemaailmsed eesti kultuuripäevad ehk ESTO 2019 toimusid 27. juunist 3. juulini esimest korda järjest kahes riigis – Eestis ja Soomes – ning kolmes linnas – Helsingis, Tartus ja Tallinnas. I ESTO (Torontos 1972) II ESTO (Baltimore'is 1976) III ESTO (Stockholmis 1980) IV ESTO (Torontos 1984) V ESTO (Melbourne'is 1988) VI ESTO (New Yorgis 1992) VII ESTO (Stockholmis ja Tallinnas 1996) VIII ESTO (Torontos 2000) IX ESTO (Riias 2004) X ESTO (Münsteris 2009) XI ESTO (San Franciscos 2013) XII ESTO (Helsingis, Tartus ja Tallinnas 2019) ESTO 2019 ESTO 2013 Ülemaailmne Eesti Kesknõukogu teatab: Viimane ESTO toimub aastal 2019 Helsingis ja Tallinnas Rein Sikk: "Viimane ESTO toimub kahe aasta pärast Vaikse ookeani kaldal" Eesti Päevaleht, 29. september 2011 Ülemaailmsed Eesti Päevad ja ESTO-92 järelkaja
Sadestamine (keemia)

Keemias tähendab sadestamine või sadenemine lahuses tahke faasi (sademe) moodustumist keemilise reaktsiooni tagajärjel. Aine sadenemine toimub, kui keemilises reaktsioonis tekib lahustumatu või vähelahustuv aine. Sademe moodustumine tuleneb aine lahustuvusest, mida mõjutavad ka temperatuur ja rõhk. Sadenemine saab toimuda, kui aine kontsentratsioon lahuses ületab lahustuvuse. Kiiresti toimub see üleküllastunud lahusest. Sadestamisel lisatakse lahusele gaasilist, vedelat või tahket reaktiivi – sadestit, mis moodustab eraldatava komponendiga/komponentidega raskesti lahustuva ühendi. Sadestusmeetodit kasutatakse keemilise mahtanalüüsi meetodina ja ainete lahutamiseks. Sadenemise saab esile kutsuda ka nn antisolvendi (see on solvent, milles reaktsiooniprodukt on lahustumatu, näiteks etanooli lisamine vesilahusele) lisamisega. Klassikaline sadestusreaktsioon on AgCl sademe (s = solid = tahke) teke AgNO3 vesilahusele KCl lisamisel (aq = aqueous solution = vesilahuses): AgNO3 (aq) + KCl (aq) → AgCl (s) + KNO3 (aq) Kui sademes on osakesed vähe liitunud ja kerged, siis jäävad need hõljuma suspensioonina. Sade eraldatakse lahusest setitamise ja dekanteerimisega, filtrimisel või tsentrifuugimisel. Sade Lahustuvus
Stephan El Shaarawy

Stephen El Shaarawy (sündinud 27. oktoobril 1992 Savonas) on Itaalia jalgpallur, ründaja. Ta mängib Itaalia kõrgliiga klubis AS Roma. Tema karjäär algas Genoas. Aastatel 2011–2015 mängis ta AC Milanis. Pärast Zlatan Ibrahimovići ülemineku PSG-sse sai El Shaarawyst Milani üks olulisemaid mängijaid. Ta oli Serie A 2012–13 hooaja esimese poole parim väravakütt (14 väravat). Aastatel 2016–2019 mängis ta AS Romas. Aastatel 2019–2020 mängis ta Hiina kõrgliiga klubis Shanghai Shenhua. 2021. aasta jaanuaris naasis ta Romasse. Debüüdi Itaalia rahvuskoondises tegi Stephen El Shaarawy 2012. aasta augustis sõprusmängus Inglismaa vastu. Esimene värav Itaalia eest tuli novembris 2012 sõprusmängus Prantsusmaaga.  Stephan El Shaarawy – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Ühisantenn

Ühisantenn on tavaliselt antennisüsteem, mis on kasutajate (tavaliselt kortermaja elanike) ühisomandis. Piiratud ruumi tõttu hoone katusel pole mõeldav, et iga elanik paigaldaks sinna oma televisiooni- või raadioantenni. Ühisantennist saadav signaal võimendatakse antennivõimendi ja liinivõimendiga ning jagatakse splitteri abil koaksiaalkaablite kaudu kasutajatele laiali. Kasutajad saavad kaablist signaali samas vormingus nagu see raadiolainetena levib. Detsimeeterlaineala (UHF) Yagi tüüpi välisantenn Detsimeeterlaineala (UHF) antenn koos meeterlaineala (VHF) antenniga Jaotur ehk splitter DVB-T Kaabeltelevisioon
Luule Kormašova

Luule Kormašova (aastani 1955 Luule Aasnõmm; sündinud 20. jaanuaril 1935 Tallinnas) on eesti kunstnik. Ta lõpetas aastal 1953 Tallinna 7. Keskkooli ja aastal 1959 keraamikuna ERKI. Aastatel 1960–1962 töötas ta Tallinna Kunstitoodete Kombinaadi keraamikaateljees teostuskunstnikuna ja aastatel 1981–1987 ERKI-s keraamikaõppejõuna; aastatel 1962–1980 ja aastast 1987 on tegutsenud vabakunstnikuna. Kuulus aastast 1960 Eesti Kunstnike Liitu. 1977 Kristjan Raua preemia (keraamilised nõud "Lina", "Vili" ja "Õunad") 1979 Eesti NSV teeneline kunstnik Tema abikaasa oli maalikunstnik Nikolai Kormašov. Nende pojad on kunstnikud Andrei Kormašov ja Orest Kormašov. Samuti on kunstnik ka nende minia (Oresti abikaasa) Jaana Kormašov. Eesti Kunstiakadeemia keraamika eriala vilistlased
ETK Projekt

ETK Projekt on aastal 1956 moodustatud projekteerimisettevõte. Ettevõte kandis asutamise ajal (jaanuar–detsember 1956) nime Läti Kooperatsiooni Projekteerimise Kontori Eesti grupp. 1956–1961 oli see Üleliidulise Tarbijate Kooperatiivide Keskliidu (Tsentrosojuzi) projekteerimistöökoja (alates aprillist 1960 projekteerimisbüroo) Eesti filiaal. 1961–1992 oli see Tsentrosojuzprojekti Tallinna filiaal. 1992–1994 oli see Projekteerimise Instituut ETK Projekt. 1994–1996 oli see AS ETK Projekt. 1996-1998 oli see AS Eeteprojekt, aastast 1998 OÜ Eeteprojekt. ETK Projekt on projekteerinud näiteks Tallinnas asunud kohviku Kadriorg ja Pirita uue Rannahoone. EE 12. köide, 2003: 124. Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn, 1996. Lk 620
Orest Kormašov

Orest Kormašov (sündinud 30. märtsil 1964 Tallinnas) on eesti maalikunstnik. Ta lõpetas 1982. aastal Tallinna 7. Keskkooli. 1985. aastal astus Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti, mille lõpetas 1990. aastal maali erialal. Pärast kunstiinstituudi lõpetamist töötas ta õppejõuna Tallinna Pedagoogikaülikoolis. Ta on viljelenud õli-, tempera- ja akvarellmaali. Ta on 1996. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige. Tema isa Nikolai Kormašov oli maalikunstnik, ema Luule Kormašova on keraamik, vend Andrei Kormašov on graafik ja plakatikunstnik ning abikaasa Jaana Kormašov on keraamik. 2019 Tallinna Ülikooli teenetemärk "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 6. juuni 2007. Vaadatud 5. veebruaril 2013.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Aspekt

Aspekt (ladina sõnast aspectus 'vaade') on seisu- või vaatekoht, millelt käsitletakse mõnda nähtust (asja, sündmuse, objekti, mõistet), nähtuse üks külgi. Sõna on kasutusel ka terminina: aspekt (astronoomia), Päikese ja planeetide vastastikune asend vaadatuna Maalt aspekt (bioloogia), taimekoosluste erinev välisilme eri aastaaegadel aspekt (keeleteadus), üks grammatilisi kategooriaid
Eurolines

Eurolines on Euroopa-siseseid kaugmaabussireise organiseeriv ettevõte; ühtlasi ka kaubamärk. Ettevõtte peakontor asub Belgias Brüsselis. Balti riikides kasutab kaubamärki Eurolines bussiettevõte LuxExpress. Eurolines'i koduleht (vaadatud 05.02.2013)
Andrei Kormašov

Andrei Kormašov (sündinud 3. veebruaril 1957 Tallinnas) on eesti graafik ja plakatikunstnik. Ta lõpetas aastal 1975 Tallinna 37. Keskkooli, asus samal aastal õppima ERKI-sse, mille lõpetas aastal 1981 graafika erialal. Ta töötas aastatel 1983–1988 kirjastuses Eesti Raamat kunstilise toimetajana ning 1989–1993 aktsiaseltsis Vaal ja aastast 1993 aktsiaseltsis Kormgraaf kunstnikuna. Ta on aastast 1988 Eesti Kunstnike Liidu liige ja aastast 1990 Eesti Disainerite Liidu liige. Tema isa Nikolai Kormašov oli maalikunstnik, ema Luule Kormašova on keraamik, vend Orest Kormašov on maalikunstnik. http://www.artun.ee/akadeemia/vilistlased/ba/
Everyday (portaal)

Everyday oli 1999–2015 tegutsenud veebiportaal, selle eestikeelse versiooni aadress oli www.ee.everyday.com. Veebiportaali asutasid Eesti/Rootsi tarkvaraarendusettevõte OÜ Levicom Broadband (praeguse nimega Tele2) ja ettevõte Everyday Webguide AB. Portaali eestikeelne versioon avati aastal 2000. 2015. aasta märtsis teatas portaal tegevuse lõpetamisest ning kasutajakontode sulgemisest 12. aprillil. EE 12. köide, 2003: 125. Everyday portaal suletakse ja kõik kasutajakontod kustutatakse Delfi/Kasulik.ee 7. aprill 2015 Everyday portaal suletakse ja kõik kasutajakontod kustutatakse Delfi/Kasulik.ee 7. aprill 2015
Kunstirühmitus F.F.F.F.

Kunstirühmitus F.F.F.F (Fun For Five Female) on aastatel 1996-2005 tegutsenud viie Eesti Kunstiakadeemia metallikunsti osakonna lõpetanu (Kristi Paap, Ketli Tiitsar, Berit Teeäär, Kaire Rannik ja Maria Valdma) asutatud rühmitus. Rühmitus eksponeeris ehtekunstitöid, installatsioone ja töid, kus oli kasutatud fotosid. Rühmituse näitusi eksponeeriti ka mitmes välisriigis, näiteks Belgias, Jugoslaavias, Hollandis. 2002 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (näitused "Meie igapäevane leib" Hansapanga galeriis ja "Pentagramm" Tarbekunstimuuseumi galeriis) http://veebiarhiiv.digar.ee/a/20131122164437/http://www.hot.ee/g/groupffff/ (vaadatud 17.09.2020) EE 12. köide, 2003: 126.
Festivitas Artium

Festivitas Artium on aastal 1998 asutatud kontserdiagentuur, mis korraldab muusikaüritusi, kursusi ja õppetööd. Kontserdiagentuur on keskendunud Euroopa varasema ja Idamaade traditsioonilisele kultuurile ja muusikale. Aastast 1996 korraldab agentuur Tartu vanamuusika festivali. Agentuuri juures tegutseb aastast 2000 TÜ-ga kahasse loodud varajase ja orientaalse muusika keskus Festivitas Artium Schola. http://www.festivitas.ee/ (vaadatud 05.02.2013) EE 12. köide, 2003: 126. Kontserdiagentuuri koduleht (vaadatud 05.02.2013)
Fine 5 Tantsuteater

Fine 5 Tantsuteater on aastast 1992 tegutsev tantsutrupp. Tantsuteater on oma eesmärgiks võtnud mitmekesistada ja edendada Eesti kultuurielu, pakkudes kõrgetasemelist tänapäevast tantsukunsti. Tantsutrupi asutasid moderntantsuteatri Nordstar viis liiget: Anu Ruusmaa, Katrin Laur, Tiina Ollesk, Oleg Ostanin ja René Nõmmik. 2009 Eesti Teatriliidu tantsuauhind https://web.archive.org/web/20120831021100/http://www.fine5.ee/et/kompanii/index.html (vaadatud 5.02.2013) EE 12. köide, 2003: 126. Tantsuteatri koduleht (vaadatud 5.02.2013)
Björn Borg

Björn Rune Borg (sündinud 6. juunil 1956 Stockholmis) on Rootsi tennisist. Borgi on tihti loetud kõigi aegade parimaks tennisistiks Euroopas, samas USA tennisist Pete Sampras on kõikide aegade maailma parim. Borg võitis suhteliselt lühikese karjääri jooksul kokku 11 suure slämmi turniiri – Wimbledoni viis korda ja Roland Garrosi rekordiliselt kuus korda. Australian Openil osales Borg ainult korra, 1974. aastal, kus ta langes välja kolmandas ringis. USA lahtistel meistrivõistlustel jäigi Borgil võit saamata, kuigi ta jõudis neli korda finaali. Ta on International Tennis Federationi maailmameister aastatel 1978–1980. Borg võitis ühtekokku 73 ATP turniiri. Vastupidavuse, hea füüsilise ettevalmistuse ja tugeva närvikavaga tuntud Borg sai sellised hüüdnimed nagu "jäämägi" ja "tagajoonemasin". Tema tunnusteks olid peapael, pikad juuksed ja 6-0 võidud. Sportlaskarjääri järel üritas ta riideäris edu saavutada. Firma siiski läks pankrotti ja Borg pidi maja maha müüma. Ta on hiljem avalikkusele rääkinud, et tippsportlase karjääri järel kasutas ta mitu aastat kokaiini, mis põhjustas tema elus tagasilööke. 3. märtsil 2006 teatas ta, et müüb viis Wimbledoni võidukarikat rahaliste raskuste pärast. Oksjonifirma Bonhams arvestas müügihinnaks 200 000 naelsterlingit. Lisaks karikatele tahtis ta maha müüa ka kaks tennisereketit. Meedias arvati siiski seda, et Borg teeskleb oma majandusraskusi, et endisele firma kaasomanikule mitte lisaraha maksta. 2017. aastal valmis film tema ja John McEnroe ajaloolisest duellist 1980. aasta Wimbledoni turniiril. 1974 Roland Garrosi võitja (Björn Borg – Manuel Orantes 2–6, 6–7, 6–0, 6–1, 6–1) 1975 Roland Garrosi võitja (Björn Borg – Guillermo Vilas 6–2, 6–3, 6–4) 1976 Wimbledoni võitja (Björn Borg – Ilie Năstase 6–4, 6–2, 9–7) 1977 Wimbledoni võitja (Björn Borg – Jimmy Connors 3–6, 6–2, 6–1, 5–7, 6–4) 1978 Roland Garrosi võitja (Björn Borg – Guillermo Vilas 6–1, 6–1, 6–3) 1978 Wimbledoni võitja Björn Borg – Jimmy Connors 6–2, 6–2, 6–3) 1979 Roland Garrosi võitja Björn Borg – Victor Pecci 6–3, 6–1, 6–7, 6–4) 1979 Wimbledoni võitja (Björn Borg – Roscoe Tanner 6–7, 6–1, 3–6, 6–3, 6–4) 1980 Roland Garrosi võitja (Björn Borg – Vitas Gerulaitis 6–4, 6–1, 6–2) 1980 Wimbledoni võitja (Björn Borg – John McEnroe 1–6, 7–5, 6–3, 6–7, 8–6) 1981 Roland Garrosi võitja (Björn Borg – Ivan Lendl 6–1, 4–6, 6–2, 3–6, 6–1) Borg/McEnroe andmekogus IMDb (inglise)