laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Kiidjärve raudteepeatus

Kiidjärve raudteepeatus (saksa keeles Kiddijerw) on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteelõigul Põlvamaal Põlva vallas Kiidjärvel. Peatuses asub madal ja lühike perroon (pikkusega 30 m) ning seetõttu saab rongist väljuda ja sinna siseneda vaid läbi rongi c-ala. Tartu–Koidula rongiliinil sõidab vastavalt nädalapäevale ning aastaajale 1–4 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Kiidjärvele umbes 45 minutit. Jaam avati aastal 1931 seoses Tartu–Petseri raudteeliini rajamisega. Toona jäi peatus Vastse-Kuuste valda. Jaamast on tänaseks saanud Elroni reisirongide peatuskoht. 2001. aastal ähvardas Kiidjärvet, nagu ka paljusid muid Lõuna-Eesti raudteepeatusi, sulgemisoht, kuid peatus jäi siiski püsima.. 1931. aastal valminud kivist jaamahoone ehitati tüüpkavandi järgi analoogselt nt Ruusa jaamahoonega. Hoone hävis Teises maailmasõjas. ""Lõuna-Eesti inimeste hinnangul sõidavad rongid seal tühja" Ärileht". Originaali arhiivikoopia seisuga 11. detsember 2013. Vaadatud 6. detsembril 2013. Mehis Helme "Eesti raudteejaamad" (Tänapäev 2003) Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
Taevaskoja raudteepeatus

Taevaskoja raudteepeatus (saksa keeles Taevaskoda) on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteeliinil Põlvamaal. Peatus asub vahetult Taevaskoja küla juures, kuid administratiivselt jäävad perroon ja ootepaviljon Kiidjärve küla maadele. Taevaskoja peatuses asub üks lühike perroon pikkusega 35 m, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala. Tartu–Koidula raudteeliinil sõidab vastavalt nädalapäevale ja aastaajale 1–4 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Taevaskotta umbes 50 minutit. Taevaskoja peatusest kirde pool, Ahja jõe ääres, asuvad Eesti ühed suuremad, 25 m kõrgused liivakivipaljandid. Jaam avati aastal 1931 seoses Tartu–Petseri raudteelõigu rajamisega. Raudtee ehitamine läbi Taevaskoja küla andis olulise tõuke küla arengule. Avamisajal jäi Taevaskoja peatus Ahja valla maadele. 1931. aastal valminud ja Teises maailmasõjas hävinud jaamahoone ehitati samasuguse tüüpkavandi järgi nagu Ilumetsa, Kliima ja Raikküla jaamahoone. Jaamahoone oli kahekorruseline krohvitud palkhoone, mille esimesel korrusel asus ooteruum ja teisel korrusel olid jaama teenindava personali korterid. Jaamahoone õhkisid 1944. aasta augustis taganevad Saksa väed. 1950. aastatel ehitati uus ootepaviljon, mis on tänaseni säilinud. Ootepaviljoni renoveeris 2013. aastal MTÜ Taevaskoda. "Suur ja Väike Taevaskoda". Originaali arhiivikoopia seisuga 14. oktoober 2008. Vaadatud 27. detsembril 2009. Mehis Helme "Eesti Raudteejaamad" (Tänapäev 2003) MTÜ Taevaskoda FOTO: Taevaskoja raudteepeatus aastal 2007; Baltic Trains Picture Gallery Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
Põlva raudteejaam

Põlva raudteejaam (saksa keeles Pölwe) on raudteejaam Põlvamaal Põlvas. Põlva jaamas on alates 2011. aastast uus 550 mm kõrgune ja 100 m pikkune teedevaheline perroon. Raudteejaamas peatuvad Elroni reisirongid liinil Tartu–Koidula, kokku neli korda päevas. Rong sõidab Tartust Põlvasse umbes 45 minutit. Jaamas asub 6 rööpapaari, 11 pööret (veel kuni 2008. aastani töötasid jaamas ka pöörmeseadjad), 11 foori, kaks laadimisplatsi ning võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine. Jaam avati aastal 1931 seoses laiarööpmelise Tartu–Petseri raudtee rajamisega. Toona jäi jaam Koiola valda. Raudteejaama avamine oli tähtis Põlva majanduselu arengu seisukohalt. Põlva jaama kaks varasemat madalat perrooni pikkusega 103 m ja 294 m on lammutatud. 2020. aasta juunis avati Põlva raudteejaama esisel haljasalal küüditatute mälestusmärk, mille keskmes on kolm inimestega täidetud loomavagunit ning aastaarvud 1941 ja 1949. Mälestusmärgi autor on skulptor Jaak Soans. Põlva jaamahoone ehitati tüüpkavandi järgi sarnaselt Märjamaa, Vigala, Kiidjärve ja Ruusa jaamahoonetega. Tegemist on sümmeetrilise ristkülikukujulise põhiplaani ja madala kelpkatusega kahekorruselise kivihoonega, mis ehitati tõenäoliselt Leon Johansoni projekti järgi ja avati 1932. aasta novembris. Ehitus kestis 5 kuud ja läks maksma 3 miljonit 250 tuhat senti. Kuni jaamahoone valmimiseni kasutati reisijate ootesaalina käigust maha võetud kolmanda klassi vagunit. Põlva jaamahoone ja abihooned on säilinud, kuid algne veetorn hävis Teises maailmasõjas. Hoone asub Põlva linna kirdeküljel aadressiga Jaama tänav 81. 2019. aastal avaldatud nimekirja kohaselt kuulub Põlva jaamahoone ehitiste hulka, millest AS Eesti Raudtee soovib vabaneda. Põlva jaama tehnokorraldusakt; AS Eesti Raudtee TARTU - PETSERI; Eesti Raudteeajaloo Selts GALERII ⟩ Põlva raudteejaamas meenutab küüditatuid mälestusmärk; Lõuna-Eesti Postimees, 14.06.2020 Miljoneid maksnud jaamahoone küttis kirgi - Lõuna-Eesti Postimees, nr. 139, 29 november 2019; DIGAR Leele Välja: 20. sajandi Eesti raudteejaamad. lk. 60; Tallinn 2012 Mehis Helme: "Eesti Raudteejaamad" (Tänapäev 2003) Põlva raudteejaam • XX sajandi arhitektuur • Kultuurimälestiste riiklik register Selgusid jaamahooned, millest Eesti Raudtee soovib vabaneda; ERR uudised, 01.07.2019 Rongisõit; Koit, nr. 6, 16. jaanuar 1988 (DIGAR) Kui Põlva raudtee sai; Koit, nr. 92, 9. august 1990 (DIGAR) VIDEOLUGU: pääs Põlva raudteejaama tehti korda; Lõunaeestlane, 05.06.2017 Põlva raudteejaamas avati küüditatute mälestusmärk; Eesti uudised, 14.06.2020 Infot jaama kohta; fotod (vene keeles)
Holvandi raudteepeatus

Holvandi raudteepeatus on raudteepeatus Põlvamaal Põlva vallas Holvandil. Holvandi peatuses asub üks lühike perroon pikkusega 35 m, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala. Tartu–Koidula raudteeliinil sõidab vastavalt nädalapäevale ning aastaajale 1–4 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Holvandile umbes tund aega. Jaam avati aastal 1931, seoses Tartu–Petseri raudteeliini rajamisega.Toona jäi peatus Koiola valda. Jaamast on saanud Elroni peatuskoht. Infot jaama kohta; fotod (vene keeles)
Ruusa raudteepeatus

Ruusa raudteepeatus (saksa Rusa) on raudteepeatus Põlvamaal Räpina vallas Ruusal. Ruusa peatuses asub üks lühike perroon, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala. Tartu–Koidula raudteeliinil sõidab vastavalt nädalapäevale ning aastaajale 1–4 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Ruusale umbes 1h 5 minutit. Jaam avati aastal 1931 seoses Tartu–Petseri raudteeliini rajamisega. Avamisel jäi see Toolamaa valda. Jaamast on saanud Elroni peatuskoht. Ruusa jaamahoone valmis 1931. aastal tüüpkavandi järgi nagu nt Kiidjärve, Põlva, Märjamaa jmt. jaamahooned. Jaama juurde kuulunud puidust elumajad on tüüpilised kogu Tartu–Petseri raudteeliinile. Jaamahoone hävis Teises maailmasõjas.. Mehis Helme "Eesti Raudteejaamad" (Tänapäev 2003) Suvelavastus toob Tartu-Koidula rongile lisapeatuse; Postimees, 20.06.2012 Infot jaama kohta; fotod (vene keeles)
Veriora raudteejaam

Veriora raudteejaam on raudteejaam Põlvamaal Räpina vallas Verioral. Veriora jaam asub Tartu–Koidula või selle suveperioodi pikendusena käigus oleval Tartu–Piusa raudteeliinil. Pärast renoveerimist on Veriora jaamas üks madal ja pikk perroon. Veriora läbib kummaski suunas 2 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Veriorale 57 minutit. Jaamas võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine. 2017. aastal avati Tallinna Tehnikakõrgkoolis Baltimaade moodsaim raudteeautomaatika labor, kus asub näiteks ka õppemudel Veriora jaamast koos kõikide lõppelementidega. Tubases raudteejaamas on võimalik õppida ja simuleerida ülesõidu tõkkepuude, rööbasahelate, valgusfooride, pöörmete, rongide rattapaaride temperatuurikontrollsüsteemide ning liikluskorraldustarkvara erinevaid võimalikke rikkeid ja nende kõrvaldamist. Jaam avati aastal 1931, seoses Tartu–Petseri raudteeliini rajamisega. Jaam jäi avamisel Veriora valda. Veriora raudteejaam oli üks punkte, kust algas paljude selle piirkonna eestlaste teekond Siberisse. Avamise aasta suvel valmis tüüpkavandi järgi ehitatud jaamahoone (analoogne Paeküla, Rumba, Tuudi jm jaamahoonetega). Koos abihoonete ja veetorniga moodustas see kauni ansambli, mis hävis Teises maailmasõjas. Algsest vaksaliansamblist on säilinud erinevaid abiehitisi (näiteks puidust raudteetööliste elamu). Uus, kergete modernismi sugemetega stalinistlikus stiilis jaamahoone valmis 1960. aastal. Ülimadala kelpkatusega hoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt Reola, Mustjõe, Piusa jmt jaamahoonetega. Elamu Veetorn Jaamahoone Küüditatute mälestusmärk Veriora vana jaamahoone enne II maailmasõda. Foto: Carl Sarap Tallinna Tehnikakõrgkool avab raudtee koolituskeskuse; TKTK, 24.04.2017 Veriora Vald Mehis Helme: "Eesti Raudteejaamad" (Tänapäev 2003) Uues jaamahoones on külm; Eesti Raudteelane : Eesti Raudtee Valitsuse ja Ametiühingu Vabariikliku Komitee häälekandja, nr. 134, 15. november 1960 (DIGAR) Välja, Leele (2012). 20. sajandi Eesti raudteejaamad. Alusuuring (PDF). Tallinn: Kultuurimälestiste riiklik register. Lk 131. Vaadatud 15.01.2024. Infot jaama kohta; fotod (vene keeles)
Andres Lember

Andres Lember (sündinud 17. augustil 1972 Tallinnas) on eesti arhitekt. Ta on õppinud Tallinna 9. Keskkoolis (1979–1987). Aastatel 1987–1991 õppis ta Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis ehitust ning 1992–1996 Tallinna Kunstiülikoolis arhitektuuri. Aastatel 1999–2002 töötas Andres Lember Architec OÜ-s, 2002–2004 oli vabakutseline arhitekt. 2004. aastast töötab ta Lember arhitektuuribüroos Male Arhitektid OÜ (aastast 2006 Male Maja OÜ). Tema projekteeritud on näiteks Hansaport elu- ja ärihoone Pärnus ning Lasteaed Veskimöldres, mis pälvis aasta betoonehitise 2004 võistlusel eriauhinna. Andres Lemberi töid on saatnud edu ka mitmel arhitektuurivõistlusel. Andres Lember on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1999. aastast. Riigimetsa Majandamise Keskuse majutushoone Kiili vallas, Luige külas[küsitav], 2002 Lasteaed Veskimöldres, 2004 (kaasautor Jaan Tiidemann) Äri- ja eluhoone Pärnus, 2006 AS Filter logistikakeskus Rae vallas, 2007 (kaasautor Jaak Huimerind) Viljandi kesklinna lasteaed, 2007 Rimi kaubanduskeskus Rakveres, 2008 Ärihoone Tallinnas Paldiski maanteel, 2008 Eramu Tallinnas, 2009 Holstofi ärikeskus[küsitav] Kuressaares, 1997; 1. preemia Kaali Meteoriitikamuuseum, 1999; 3. preemia Äri- ja eluhoone Pärnus, 2004; 1. preemia Sõmeru keskusehoone, 2004; 2. preemia Viljandi Metsakalmistu Kabel, 2005; 1. preemia "Eesti Arhitektide Liidu liikmed, Andres Lember". Puidet, Asso (2. märts 2007). "Lähipäevil valmib Pärnu city nurgakivi - Hansaport". Pärnu Postimees. Jänes, Liina. "Veskimöldre lasteaed Tallinnas". MAJA 3-2004. Paulus, Karin (16. märts 2005). "Parimad betoonmajad selgunud". Eesti Ekspress. Arhitektuuribüroo Male Maja OÜ
Ilumetsa raudteepeatus

Ilumetsa raudteepeatus on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteeliinil Põlvamaal Räpina vallas Kikkal. Raudteepeatuse kõrval asub ka Ilumetsa bussipeatus. Ilumetsa peatuses asus üks madal perroon pikkusega 67 meetrit, mis 2012. aastal lammutati. Praegu asub peatuses lühike, uue disainiga ooteplatvorm, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala. Tartu–Orava raudteeliinil (alates 1. septembrist 2011 Tartu–Koidula raudteeliin) sõidab vastavalt nädalapäevale ning aastaajale 1–4 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Oravale umbes 1 tund 20 minutit. Ilumetsa raudteepeatuse lähedal asub metsas neli meteoriidikraatrit, mille vanus on umbes 6000 aastat. Pooljaam avati 1931. aastal seoses Tartu–Petseri raudteeliini rajamisega. Avamisajal jäi see Kahkva valda. 21. sajandi algul ähvardas peatust lagunenud perrooni ja väheste sõitjate pärast sulgemine, kuid peatus jäi siiski püsima. Ilumetsa jaamahoone ehitati sama tüüpprojekti järgi nagu Taevaskoja, Kliima ja Raikküla jaamahoone. Tõenäoliselt Leon Johansoni projekti järgi valminud kahekorruselisi jaamahooneid iseloomustab ristkülikulise põhiplaani ja iseseisva telkkatusega polügonaalne keskrisaliit esifassaadil ning väljasopistuv trepikoda tagaküljel. Hoone on nüüdseks kasutusel elamuna. Praeguseks on kunagisest raudteejaamast saanud peatuskoht. "MTÜ Ilumetsa Rongipeatuse Sõbrad". Originaali arhiivikoopia seisuga 13. detsember 2013. Vaadatud 6. detsembril 2013. Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles) MTÜ Ilumetsa Rongipeatuse Sõbrad; blogspot.com Ilumetsa raudteejaam • XX sajandi arhitektuur • Kultuurimälestiste riiklik register
Orava raudteejaam

Orava raudteejaam on raudteejaam Tartu–Koidula raudteeliinil Võrumaal Võru vallas Rõssal (nime saanud läheduses asuva Orava küla järgi). Reisirongid sõidavad Oravalt edasi Koidula jaama. Nende peatuste vahel on olnud ka Kliima peatus. 30. augustil 2011 lõppes reisirongiliiklus Oraval. Orava jaamas asus üks madal perroon pikkusega 89 m, mis 2012. aastal lammutati ja asendati uue disainiga lühikese ooteplatvormiga (35 m), mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala. Jaamas asub lisaks peateele neli kõrvalteed ja kauba laadimiseks üks tupiktee – kokku üheksa pöörmega. Raudteejaam asub Balti jaamast 262 km kaugusel ja Tartust 73 km kaugusel. Tartu–Koidula raudteeliinil sõidab sõltuvalt nädalapäevast ja aastaajast 1–4 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Oravale umbes 1 tund ja 25 minutit. Jaam avati 1931. aastal seoses Tartu–Petseri raudteeliini rajamisega. Avamisel jäi jaam Orava valda. Algne jaamahoone ehitati sarnaselt Kirbla raudteejaama peahoonega, hoone hävis II maailmasõjas. 1960. aastal valmis tüüpprojekti järgi ehitatud stalinistlikus stiilis uus kivist jaamahoone, mis on analoogne samal perioodil Eestis ehitatud Abja ja Keeni jaamahoonega. Perroon Orava jaamahoone Orava jaamahoone 1990. aastatel Orava jaam ja vana jaamahoone 1932. aastal Orava jaama tehnokorraldusakt; AS Eesti Raudtee Uus jaamahoone Oraval; Eesti Raudteelane : Eesti Raudtee Valitsuse ja Ametiühingu Vabariikliku Komitee häälekandja, nr. 82, 14. juuli 1960 (DIGAR) Infot jaama kohta; fotod (vene keeles) FOTO: Orava jaam aastal 2009; Baltic Trains Picture Gallery Orava raudteejaam • XX sajandi arhitektuur • Kultuurimälestiste riiklik register "Küünlad ääristasid rongi viimset teekonda" – Postimees, 4. märts 2001 TARTU-KOIDULA RONGILIIN KUI PÄRANDKULTUURI OBJEKT; Tartu 2018
Martin Wood

Martin Wood on Kanada telelavastaja ja produtsent, kes hakkas filme lavastama 1990. aastate keskel. Ta on spetsialiseerunud ulmeteemadele ning on tuntud sarjade "Tähevärav SG-1" (46 osa) ja "Tähevärav: Atlantis" (30 osa) lavastajana. Martin Wood "Tähevärava" ametlikul kodulehel Martin Wood StargateWikis
Kinnitus

Kinnitus on vaatlusandmete või muude tõendite tugi teaduslikule teooriale või muule hüpoteesile. Sel juhul öeldakse, et tõendid kinnitavad ehk toetavad teooriat või hüpoteesi. Induktiivselt tugeva arutluse eeldus kinnitab selle järeldust. Kraadiklaasi näit 38,0 kinnitab hüpoteesi, et inimesel, kelle kaenla alt kraadiklaas võeti, on palavik. Krõbin aknaklaasil kinnitab oletust, et väljas sajab. Kvalitatiivses mõttes vaadeldakse kinnitust suhtena kinnitavate tõendite, kinnitatava oletuse ja taustinfo vahel. Kvantitatiivses mõttes vaadeldakse kinnitust suhtena kinnitavate tõendite, kinnitatava oletuse, taustinfo ning kinnitamise määra ehk kinnitamisastme vahel. On võimalik võrrelda määra, millel ühed tõendid ühe taustinfo juures kinnitavad üht oletust, määraga, millel teised tõendid teise taustinfo juures kinnitavad teist oletust.
Induktiivne tugevus

Induktiivne tugevus on induktiivse arutluse omadus, mis seisneb selles, et eelduste tõesuse korral on järeldus tõenäoline. Teiste sõnadega, arutluse induktiivne tugevus seisneb selles, et arutluse eeldused kinnitavad tema järeldust. Induktiivne tugevus on deduktiivse arutluse kehtivuse analoog. Induktiivset tugevust vaadeldakse ka suurusena, mis iseloomustab seda, kui tõenäoliseks eeldused järelduse teevad. Sel juhul võrdub ta määraga, mil arutluse eeldused kinnitavad selle arutluse järeldust, kinnitamisaste.
Induktsiooniprobleem

Induktsiooniprobleem ehk induktsiooni õigustuse probleem on filosoofiline probleem induktsiooni õigustuse kohta. Probleemile andis klassikalise sõnastuse David Hume raamatus "Traktaat inimloomusest": "Olgu inimesed kord täielikult veendunud neis kahes printsiibis, et mingis objektis ei ole iseenesest võetuna mitte midagi, mis võiks anda aluse teha sellest järeldusi objektide kohta peale selle objekti; ning et isegi pärast objektide sagedase ja püsiva ühenduse vaatlemist ei ole meil alust teha mingit järeldust mingi objekti kohta peale nende, mille kohta meil oli kogemus;" (Hume 1739) David Hume. A Treatise of Human Nature, 1739, raamat 1, osa 3, alajaotus 12. Colin Howson. Hume's Problem: Induction and the Justification of Belief, Oxford University Press 2000. Google'i raamat John Vickers. The Problem of Induction, Stanfordi filosoofiaentsüklopeedia, 2012.
Cool FM

Cool FM on Cool D album, mis anti välja 2009. aastal. "Cool FM alustab" "Naised on purjus" raadio "Ajakirjandus" raadio "Nad vist raputavad" raadio "Juua täis peaga" helistaja #1 "Friigid" raadio "Suveläpatis" ilmateade "Tütar üksi kodus osa 7" raadio "Iharluse missa" helistaja #2 "Ma läksin kiima" raadio "Inim-reset" raadio "Prihood" raadio "Suured kivist hooned" Cool FM andmebaasis MusicBrainz (inglise keeles)
Dodoma piirkond

Dodoma piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias. Ta piirneb põhjas Manyara, idas Morogoro, lõunas Iringa ja läänes Singida piirkonnaga. Dodoma piirkonna pindala on 41 310 km². See moodustab umbes viis protsenti Tansaania mandriosast. Dodoma on pindalalt Tansaania 26 piirkonna seas 12. kohal. Aastal 2002 elas piirkonnas umbes 1,7 miljonit inimest. Piirkonna keskus on riigi pealinn Dodoma. Suurem osa Dodoma piirkonnast paikneb põhja suunas kõrgeneval lavamaal, mille kõrgus merepinnast on 830–2000 meetrit. Aprilli lõpust detsembri alguseni kestab kuiv periood; ülejäänud kuudel sajab ka vihma. Dodoma linnas sajab aastas keskmiselt 570 mm. Õhutemperatuur jääb tavaliselt 18 ja 31 °C vahele. Piirkonna põhjaosas asuvad UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluvad Kondoa kaljujoonised. Dodoma piirkonnas kasvatatakse peamiselt ube, teravilja, maapähklit, kohvi, teed ja tubakat. Tegeldakse ka karjakasvatuse ja mesindusega. Põlluharimiseks soodsamad tingimused on Mpwapwa ja Kondoa ringkonnas. Dodoma piirkond jaguneb viieks ringkonnaks: Dodoma linnaringkond Dodoma maaringkond Kondoa ringkond Mpwapwa ringkond Kongwa ringkond Sub-Divisional Population Projection for Year 2016 and 2017 Based on 2012 Population and Housing Census. National Bureau of Statistics, vaadatud 16.08.2019 Dodoma piirkonna koduleht
Iringa piirkond

Iringa piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias. Iringa piirkonna pindala on 35 503 km². Elanike arv 2002. aastal oli ligi 1,5 miljonit. Piirkonna halduskeskus on Iringa. Iringa piirkonna lõunaosa läbib Kipengere mäeahelik. Piirkonnas asub Ruaha rahvuspark. Iringa piirkond jaguneb kuueks ringkonnaks: Iringa maaringkond Iringa linnaringkond Kilolo ringkond Ludewa ringkond Makete ringkond Mufindi ringkond Varem Iringa piirkonda kuulunud Njombe ringkond viidi 2012. aastal uue Njombe piirkonna koosseisu. Sub-Divisional Population Projection for Year 2016 and 2017 Based on 2012 Population and Housing Census. National Bureau of Statistics, vaadatud 16.08.2019
Eero Palm

Eero Palm (sündinud 21. juunil 1974 Tallinnas) on eesti arhitekt. Keskhariduse omandas Eero Palm Tallinna 13. Keskkoolis aastatel 1981–1992 ning arhitektuurialase kõrghariduse Tallinna Kõrgemas Tehnikakoolis aastatel 1992–1996. Eero Palm töötas aastatel 1995–2002 arhitektuuribüroos Künnapu & Padrik AS. Alates 2002. aastast töötab ta Palm-E Arhitektibüroo OÜ-s. Tema tuntumad tööd on A. Le Coq Sport spordihoone Tartus, büroohoone Meistri tänaval Tallinnas ning Pärnu spordihall Riia maanteel. Lisaks ühiskondlikele hoonetele on Eero Palm projekteerinud mitu kortermaja ja eramut. A. Le Coq Spordi spordihoone eest pälvis Eero Palm võistlusel "Terasehitis 2006" parima terviklahenduse auhinna. Eero Palm on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 2001. aastast. West-bensiinijaam Haapsalus, 1996 (kaasautor Ain Padrik) kauplus-kohvik-bensiinijaam, 1998 (kaasautor Ain Padrik) eramu Maarjamäel, 2000 (kaasautor Kristi Alamaa) Hotell Radisson SAS, 2001 (kaasautorid Vilen Künnapu, Ain Padrik, Margus Maiste) eramu Haabneemes, 2001 Narva Linnakohtu hoone, 2004 Büroohoone Meistri tänaval Tallinnas, 2004 A. Le Coq Sport spordihoone Tartus, 2006 Eesti Infotehnoloogia Kolledži hoone Raja tänaval, 2008 Auriga kaubanduskeskus Saaremaal, 2008 Pärnu spordihall, 2009 Eesti paviljon, EXPO 2000 Hannover, 2000 Norra ooperiteater, 2000 Okupatsioonide muuseum, 2001 Hotell ja büroohoone Vabaõhumuuseumi teele, 2002 Würthi logistikakeskus ja büroohoone, 2003 Salome autokeskus Pärnus, 2004 Veho autokeskus, 2008 Ruuki villapaneeli tootedisaini konkurss, 2008 Terasehitis 2006 aastapreemia A. Le Coq Spordi spordihoone eest Betoonehitis 2008 eriauhind Infotehnoloogia Kolledži hoone eest Raja tänaval Eesti Arhitektide Liidu liikmed, Eero Palm Palm-E Arhitektuuribüroo OÜ, kollektiiv Eero Palm: "Büroohoone Tallinnas Meistrite tee 10" Maja, 3/2005 Tõnis Kimmel: "Tartu Anne Spordikeskus" Maja, 4/2006 Alo Raun: "Parimaks terasest tervikobjektiks valiti Tartu uus spordimaja" Tarbija24, 27. oktoober 2006 Palm-E Arhitektuuribüroo OÜ
Ott Ojamaa (arhitekt)

Ott Ojamaa (sündinud 15. aprillil 1963 Türil) on eesti arhitekt. Põhihariduse omandas ta Türi Keskkoolis 1979. aastal ja keskhariduse Nõo Keskkoolis 1981. aastal. 1981–1984 õppis Ojamaa Tartu Riikliku Ülikooli füüsikateaduskonnas. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas ta Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriteaduskonnas 1986–1991. Aastatel 1990–2004 töötas Ojamaa OÜ-s Tartu Arhitektuuribüroo ja 2004–2011 projektbüroos OÜ Projekt O2; praegu töötab ta arhitektuuribüroos Arhitektum. Ott Ojamaa tuntuim töö on raskuste kiuste valminud korterelamu Kalda tee 24 Tartu Annelinnas, mis paistab silma hea keskkonnatunnetuse, materjalikasutuse ja põneva fassaadilahenduse poolest. Tartu Krematoorium, 1996 Käopesa lastekodu Tartus, 1997 Vaimastvere Põhikooli võimla, 2001 Leinamaja Maardus, 2004 Kalda tee 24 korterelamu Tartu Annelinnas, 2005 Ranna tee elurajoon Tartus, 2007 Tähe Ärikvartal Tartus, 2008 Vehendi Motell Elva vallas, 2008 Rännaku Lasteaed Tallinnas, 2009 Ämmuste kool, 2010 politsei- ja päästehoone Jõhvis, 2011 JKHK tudengikodu, söökla ja raamatukogu Paides, 2011 Spordihoone Metsapooles, 2011 Päästehoone Valgas, 2012 Elva Haigla laiendus, 2012 Elva Asenduskodu peremajad, 2012 Vara valla kogukonnakeskus, Vara külas, 2013 Laululinnu Lasteaed, Ülenurmel, 2013 Tartu Avavangla, Tartus, 2015 Tartu Veekeskus, 1999; 2. preemia Prantsuse Lütseumi Spordihoone Tallinnas, 2004; ostupreemia Järvakandi Klaasikeskus, 2009; 1.-2. preemia Kuressaare Ametikool koos Anu Lainusega, 2010; 3. preemia Kiiu lasteaed koos Egon Metusala ja Helen Rebasega, 2011; 1. preemia 2005 "Parim Puitehitis 2005" tööstushoone kategooria eriauhind Paulus, Karin (6. juuni 2006). "MAJAVAMM. Per aspera ..." Eesti Ekspress. "Vastsete elamurajoonide üldpilt kujuneb, nagu jumal juhatab". Tartu Postimees. 16. detsember 2003. "Estonian contemporary architecture: Apartment Building in Annelinn, Tartu". Arhitektuurikeskus, Clip from architectural documentary MAJA 2006. 2006.
Järva-Jaani põllumeeste konvent

Järva-Jaani põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Järva-Jaani alevikus. Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Albu, Võhmuta ja Vajangu vald. Konvendi poolt valitud Põllutöökoja liige oli Valde Uuekareda. 17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks Hendrik Tammaru, August Vask, Gustav Tammets, Karl Anton, Arvo Lillerand, Hans Liiv, Gustav Preesalu, Otto Romberg, Aleksander Kalani, August Lääne, Valde Uuekareda, Ottomar Rooba, Johannes Grauen, Johannes Külle ja Karl-Friedrich Tamm.
Ambla põllumeeste konvent

Ambla põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Ambla alevikus. Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Ambla ja Lehtse vald. 17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks Anton Jairus, Jaan Kents, August Lutsius, Mikk Ilves, Aleksander Toomsalu, Dietrich Aron, Anton Kuldna, Gustav Lemming, Mihkel Kamla, Herman Berendsen, August Lubi, Aleksander Kuusik, Gustav Kilkmees, Aleksander Klaar ja Aleksander Berendsen.