laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Zorana Mihajlović

Zorana Mihajlović (serbia keeles Зорана Михајловић; sündinud 5. mail 1970 Tuzlas) on Serbia poliitik. Ta oli aastatel 2014–2020 Serbia energeetika-, arengu- ja keskkonnaminister ning 2020–2022 ehitus-, transpordi- ja taristuminister. Ta sündis 1970. aastal Tuzlas, kuid põhi- ja keskkooli lõpetas ta Belgradis. 1993. aastal lõpetas ta Belgradi Ülikooli majandusteaduskonna. Magistrikraadi sai ta 1998. aastal tööga "Serbia ja valitud Euroopa riikide – Prantsusmaa, Saksamaa ja Rootsi – energiasektor" magistrikraadi. Ta oli 27. juulist 2014 kuni 28. oktoobrini 2020 Serbia energeetika-, arengu- ja keskkonnaminister. 28. oktoobrist 2020 kuni 26. oktoobrini 2022 oli ta Serbia ehitus-, transpordi- ja taristuminister. Zorana Mihajlovićil on poeg. Ta valdab vabalt inglise keelt ning suhtluskeele tasemel prantsuse ja itaalia keelt.
Gay-skinheadid

Gei-skinhead'id ehk queer-skinhead'id on subkultuur, mille moodustavad skinhead-stiilis (eriti natsi-skinhead'ide kombel) riietuvad geid. See subkultuur tekkis 1980. aastatel ja kujunes välja 1990. aastatel. Berliini ajalehtedes on esinenud kuulutusi nagu: "Vajame ehtsaid fašiste sadomasoõhtutele". Ajalehtedes on kutsutud skinheade homode sadomasoüritustele piitsutamisega lisaraha teenima. 1990. aastate lõpul võis Berliini homoklubides kohata kiilakaid tegelasi näiteks Screwdriveri, Kahlkopfi ja Landseri T-särkides. Samuti on natsi-skinheadide hulgas märgatavalt homosid. Saksamaal oli kõige prominentsem selle fraktsiooni esindaja Michael Kühnen, 1990. aastate alguse aktiivsemaid neonatse. Tema oma seksuaalset sättumust ei varjanud ja väitis, et kamraadid peaksid üleüldse lõpetama igasuguse gay-bashingu. Ühes üleskutses väitis Kühnen, et rahvuslikus võitluses pole seksuaalne sättumus oluline ja et homode vihkamine olevat väikekodanlik – juudi ideoloogia üks osa. Kühneni mõju oli 1990. aastate alguse saksa natsiliikumises üsna tugev; piisav, et neonatside hulgas ilmutaksid oma seksuaalset sättumust ka teised kamraadid. Asi läks nii kaugele, et eksisteerib omaette homoseksuaalsete natside tervitus: Kühneni tervitus. See on harilik Sieg heil! -imine, ainult et püsti aetakse vaid pöial, nimetissõrm ja sellest järgmine sõrm. Õhtulehes oli 1990. aastatel kaanepilt Tartu noornatsist, kes just sama tervitusega fotograafile poseeris. Kas tegemist oli gay-skinheadiga, ei ole teada. Michael Kühnen aga suri AIDSi, nagu ka Nicky Crane. On olemas selline oi! kogumik nagu "Strength through Oi!", mille kaanel on poolpaljas skinhead. See mees ongi Crane. Ta oli 1980. aastatel tähtis Londoni natsitegelane ja ka gei. Enne surma oli ta Londoni gay-tehnoklubi Heaven uksehoidja. Crane oli Inglismaal kuni surmani iidol paljudele noortele natsi-skinheadidele, kes ei tahtnud tema seksuaalsest sättumusest midagi kuulda, kusjuures Crane teenis veel raha gaypornoartistina. Informatsioon pärineb osaliselt ka Aimar Ventsli artiklist "Eene, meene, muu, nazi bist du!". Gay Skinheads "There He goes walking down the street, Boots and Braces, he looks so sweet!" Gay-skinheads.net http://home.nikocity.de/gummarc/logos/gayskinheads.jpg The people watching in Amsterdam was world-class. We liked our neighbor picnickers--the gay skinheads. Peru.indymedia.org Preisliste - Michael Kühnen 1986 NF Remembrance Sunday march, Right Nicky Crane
Attu

Attu võib olla: Attu (Aleuudid), saar Aleuutides Attu (Pargas), saar Soomes Saaristomeres Attu (Gröönimaa), küla Gröönimaal Attu (Soome), küla Soomes Attu saarel
Škoda Superb (1934–1949)

Esimene Škoda Superb on suur luksusauto, mida tootis Tšehhoslovakkia autotootja ASAP (hiljem AZNP) aastatel 1934–1949. Tegu oli esimese Škodaga, mis varustati V8 mootori ning nelikveoga.
Anthony Stolarz

Anthony Stolarz (sündinud 20. jaanuaril 1994 Edisonis, New Jerseys) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Florida Panthers. Aastatel 2012–2014 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis London Knights, kellega tuli 2013. aastal liiga meistriks. 2012. aastal valis Philadelphia Flyers ta NHL-i draft '​is 45. valikuna. Hooajal 2014–15 asus ta mängima American Hockey League'i Flyersi noorteklubis Lehigh Valley Phantoms. 2016. aastal valiti Stolarz AHL-i tähtede mängule. NHL-is debüteeris Stolarz 27. novembril 2016 mängus Calgary Flamesi vastu. 2019. aasta veebruaris müüdi tema mängijaõigused Edmonton Oilersile. 2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Anaheim Ducksiga. Hooajal 2019–20 mängis ta põhiliselt AHL-i klubis San Diego Gulls ning valiti 2020. aastal AHL-i tähtede mängule. 2021. aasta jaanuaris pikendas ta Ducksiga lepingut ning ta kuulus Ducksi meeskonda kuni hooaja 2022/23 lõpuni, kuid ühelgi hooajal ta Ducksi esiväravavaht ei olnud. Enim mänge sai ta hooajal 2021/22, kui ta kogus 12 võitu, kaheksa kaotust ja kolm viiki. 2023. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Florida Panthersiga. Hooajal 2023/24 oli Stolarz NHL-is parima tõrjeprotsendiga väravavaht (92,5%), lisaks lasi ta endale lüüa keskmiselt 2,03 väravat mängus, mis oli samuti NHL-i parim näitaja. 2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Stolarz USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. "Panthers agree to terms with Goalie Anthony Stolarz on a one-year contract". Florida Panthers. 1. juuli 2023. Vaadatud 1. juulil 2023. Anthony Stolarz NHL.com lehel Anthony Stolarz hockeydb.com lehel
Lembit Teesalu

Lembit Teesalu (29. juuli 1945 Padise vald, Harjumaa – 17. mai 2021 Tallinn) oli eesti auto- ja mootorrattasportlane. Ta lõpetas 1959. aastal Vihterpalu 7-klassilise kooli ja 1966. aastal metallide lõiketöötluse erialal Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi. Alustas 1961. aastal treeninguid Tööjõureservides Johannes Tomsoni juhendamisel. Ta oli aastatel 1972–2004 kokku 13 korda mootorrataste ringrajasõidus Eesti NSV ja Eesti meister ja 2003. aasta karika võitja, 1965. aastal Eesti NSV meister motokrossis ja 1969. aastal talimotokrossis (175 cm3 masinaklassis). Ta oli 1977. aastal Eesti NSV meister autode ringrajasõidus vormel 3 klassis. Ta on kokku võitnud 18 Kalevi suursõitu. Ta on ainuke sportlane, kes on võitnud Kalevi suursõidu nii autode kui ka mootorrataste klassis. Ta oli 1963. aastal mootorrataste ringrajasõidus NSV Liidu meister noorte 50 cm3 masinaklassis. Ta võitis aastatel 1966–1985 NSV Liidu meistrivõistlustel kokku 30 medalit: 21 kulda, 6 hõbedat ja 3 pronksi (125 cm3 A, 250 cm3 A, 350 cm3 A ja 350 cm3 B masinaklassis). Ta sai 1981. aastal mootorrataste ringrajasõidus Ida-Euroopa kommunistlike riikide Sõpruse karika sarjas 2. koha 125 cm3 masinaklassis. 1966 NSV Liidu meistersportlane 1977, 1979 ja 1983 Eesti NSV parim tehnikasportlane 1978 NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane Tema vend oli autosportlane Tõnu Teesalu. Biograafia ESBL-is (vaadatud 18. mai 2021) Biograafia ESBL-is
Attu (Pargas)

Attu on Soome saar Saaristomeres. See asub Pargase keskusest lõunas Peimari suudmes. Attus elab aasta läbi 49 inimest, kuid suvel on neid 692. Saare pindala on 19,88 km². Attu saarel asub kolm küla: Attu, Boda ja Jermo. Saarel asub Attu mõis. Kunagi toimus saarel kaevandustegevus ning 19. ja 20. sajandi vahetusel oli seal tööstuspiirkond koos meierei, saeveski, elektrijaama ja telliskivitehasega. Sellel on Suur-Tervo saarelt parvlaevaühendus Mielisholmi saare kaudu. 2003. aastast alates on saar Mielisholmiga ühendatud Skagsholmeni ja Granholmeni kaudu.  Attu (Pargas) – pildid, videod ja helifailid Wikimedia Commonsis
Hochstuhl

Stol (ka Veliki Stol) või Hochstuhl on Karawankide kõrgeim mägi ning asub Sloveenia ja Austria vahelisel piiril. Sloveenikeelne nimi Veliki Stol, tähendusega 'suur tool', tuleneb mäe visuaalsest välimusest, eriti idast vaadatuna. Saksakeelne nimi Hochstuhl ('kõrge tool') viidi sisse 19. sajandi lõpul. Varem oli saksakeelne nimetus Stou, foneetiline tuletus sloveenikeelsest nimest. Stol ulatub Žirovnica omavalitsusest Sloveenias Austria turulinna Feistritz im Rosentalini põhjas. Tipp on osa Karawankide harjast ning veelahe Sava ja Drava jõe vahel. Põhjas langevad Dachsteini lubjakivikaljud järsult üle 500 m. Mäel on mitu alamtippu, nagu Mali Stol ('väike tool') (2198 m). Idas viib Karawankide hari Vrtača mäele ja edasi Loibli kuruni. Esimese mäkketõusu tegi 17. augustil 1794 Kraini krahv ja mägironija Franz von Hohenwart (1771–1844) Sigmund Zoisi (1747–1819) kutsel. 9. septembril 1906 jõudsid kaks ronijat Stoli tippu esmakordselt järsu põhjakülje kaudu. Esimene mägihütt tipust lõunas püstitati 1883. aastal Austria Turismiklubi poolt ja seda kutsuti Valvasori pelgupaigaks. Stou pelgupaik harjast põhja pool avati 1886. aastal Saksa ja Austria Alpiklubi poolt. Täna on Feistritzist (Austria poolel) 1906. aastal ehitatud Klagenfurdi öömaja (Klagenfurter Hütte) kaudu tippu arvukalt marsruute. Samuti on marsruute Žirovnicast Sloveenias, kus 1910. aastal avatud Prešereni öömaja (Prešernova koča) seisab alamtipu Mali Stoli all. Mõlemad pelgupaigad põletati Teise maailmasõja ajal Jugoslaavia partisanide poolt maha, et takistada nende kasutamist Wehrmachti sõdurite baaslaagritena. Klagenfurdi öömaja taasavati 1952. aastal 24 magamiskoha ja magalaga (Matratzenlager); Prešereni öömaja ehitati 1966. aastal ümber, tänapäeval on see avatud juuni keskpaigast septembri keskpaigani. Seal on 45 magamiskohta, pesuruum ja kaks söögituba 80 istekohaga. 500 m järsu nõlva tõusu mäe põhjaküljel ronitakse Austria Alpiklubi poolt 1966./67. aastal ehitatud via ferrata (Klettersteig) kaudu, mille kasutamine nõuab mõningaid mägironimisoskusi. Stol Stol vaadatuna Begunjščicast
Koidu (Haapsalu)

Koidu on küla Haapsalu linnas Lääne maakonnas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Ridala valda. Küla piirneb loodes Põgari-Sassi, põhjas Tuuru ja idas ning lõunas Kiideva külaga. Koidu küla asub Matsalu rahvuspargi territooriumil Puise poolsaarel. Maa-amet, vaadatud 21.11.2020. Statistikaamet, vaadatud 23.07.2023. Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaator, vaadatud 9.06.2014.
Pankas

Pankas on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. Küla asub valla idaosas. Seal on Pankase bussipeatus. Looduskaitse all on tammed ümbermõõtudega 3,96 meetrit, 4,03 meetrit, 4,18 meetrit ja 4,29 meetrit ning Pankase tamm ümbermõõduga 4,96 meetrit. Draņķi muinaskalmed on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Aastal 2007 oli külas 19 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS "Valsts kultūras pieminekļu aizsardzības inspekcija. Valsts aizsargājamo nekustamo kultūras pieminekļu saraksts". Originaali arhiivikoopia seisuga 16. mai 2021. Vaadatud 18. mail 2021.
Puškari

Puškari on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. Küla asub valla keskosas Jumara jõe kaldal. Seal on Puškari bussipeatus. Looduskaitse all on Lielbrendiķi tamm ümbermõõduga 4,2 ja kõrgusega 36 meetrit, ning Mazvējiņi tamm ümbermõõduga 4,52 meetrit. Aastal 2007 oli külas ligikaudu 15 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Noriņas

Noriņas on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. Küla asub valla keskosas Jumara jõe kaldal. Looduskaitse all on Noriņase tammed (esimese ümbermõõt 4,54 meetrit, teise ümbermõõt 5,96 meetrit). Aastal 2007 oli külas ligikaudu 20 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda. Vietvārdu datubāze Latvijas īpaši aizsargājamām dabas teritorijām dabas datu pārvaldības sistēmā OZOLS
Arved Varep

Arved Gerhard Peter Varep (17. jaanuar (vkj)/ 29. jaanuar 1893 Vana-Võidu vald, Viljandimaa – 20. november 1942 Tallinn) oli Eesti agronoom ja riigiametnik, 1919. aasta maareformi üks läbiviijaid. Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis õppides kuulus Jüri Vilmsi asutatud rahvuslikku organisatsiooni Taim. Lõpetas 1918. aastal Riia Polütehnilise Instituudi agronoomina. Kuulus Riia Eesti Üliõpilaste Seltsi, hiljem ÜS Liivikasse. Õppis aastatel 1927–1929 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Riigiteenistusse astus 2. jaanuaril 1919 Rahaministeeriumis, sama aasta 1. aprillil viidi üle Põllutööministeeriumisse. Sai 1919 kevadel Põllutööministeeriumilt agronoomiliseks otstarbeks maakoha Harku vallas. Varepile antud maatükk kutsus esile proteste, kuna väidetavalt ei tegelenud ta seal agronoomiliste eesmärkidega, vaid rentis maatükki vaheltkasuga välja. 1. november 1919 – 19. juuni 1921 oli ta Järvamaa riigimaade ülem ning vastutav maareformi läbiviimise eest maakonnas. Oli üks Vodja põllutöökooli rajajaid. Oktoobris 1922 nimetas vabariigi valitsus Põllutööministeeriumi nõuniku Arved Varepi ministeeriumi juures asuva hindamise peakomisjoni liikmeks. 1. veebruaril 1927 korraldati Põllutööministeeriumis struktuurimuudatus ning senine ministeeriuminõunik Varep nimetati peasekretäri kohusetäitjaks ja ühtlasi ministeeriumi nõuniku kohusetäitjaks. Päevalehe sõnul sai struktuurimuudatuse järel Põllutööministeeriumi kõige "tähtsamaks ja vastutusrikkamaks" just peasekretäri ametikoht. 1932 valiti ta Haapsalu purje- ja sõuklubi juhatuse esimeheks. Tervislikel põhjustel lahkus Arved Varem 1935. aastal Põllutööministeeriumi teenistusest ja asus peansionile. Oli kirjastuse Agronoom direktor ning valiti 1939 Kirjastuste Liidu revisjonikomisjoni liikmeks. 1938. aastal kuulus ta raamatunädala komitee koosseisu ning valiti põllumajandusraamatute toimkonda. Ärijuht Artur Varepi juhtimisel kirjastas "Agronoom" igal aastal kümneid põllumajanduliku sisuga õppe- ja käsiraamatuid ja tema organiseeris ka "Eesti põllumajanduse entsüklopeedia" väljaandmist. Suri 20. novembril 1942 ning maeti 22. novembril Nõmme Hiiu kalmistule. Tema vennapojad olid alpinist ning ehitusinsener Peeter Varep ning geograaf, maastikuteadlane ja botaanik Endel Varep. Arwed Warep. Die neue Landordnung. Dorpat 1924. EELK Nõmme Rahu koguduse personaalraamat 1922-1941. ELK.147.0.10 Vaba Eesti Sõna, 25. jaanuar 1968 Elmar Järvesoo. "Eesti agronoomkonna kujunemisest enne Eesti iseseisvumist Kadri Tael. "Maareformi elluviijad kohtadel: riigimaade ülemad ja ringkonna valitsejad". // Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat 2016. Tartu 2017. Lk 94–107 Päewaleht nr 188, 15. juuli 1939 [II Riigikogu 2. istungjärk, protokoll nr 22 (2), 1923] Postimees nr 242, 21. oktoober 1922 Riigi Teataja nr 13, 10. veebruar 1927 Lääne Elu, 10. veebruar 1932 Uus Eesti, nr. 315, 17. november 1938 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944 Haud Tallinna Hiiu kalmistul
Martini-Henry

See artikkel räägib Briti vintpüssist. Võidusõiduhobuse kohta vaata artiklit Martini-Henry (hobune). Martini-Henry on tagantlaetav ühelasuline hoovaga Suurbritannia vintpüss, mis oli kasutusel Briti armees. Esimest korda jõudis Martini-Henry teenistusse aastal 1871 ning lõpuks asendati sellega eestlaetavad padrunitele ümberehitatud vintpüssid Snider-Enfield. Martini-Henry vintpüssid olid Briti impeeriumi teenistuses 47 aastat. Relvas oli kombineeritud Henry O. Peabody konstrueeritud mehhanismi, mida oli täiustanud Šveitsi disainer Friedrich von Martini, ja šotlase Alexander Henry kujundatud polügonaalset vintlõiget. Kuigi Snider-Enfield oli Briti sõjaväe esimene tagantlaetav relv, millega lasti metallist padruneid, oli Martini-Henry esimene selline, mis oli algusest peale nii ehitatud, lisaks oli sellel parem laskekiirus ja -ulatus. Martini-Henry vintpüssist toodeti peamiselt nelja mudelit: Mark I (juunis 1871), Mark II, Mark III ja Mark IV. Peale selle toodi 1877 turule Martini-Henry karabiin, millest oli olemas Garrison Artillery Carbine ja Artillery Carbine (Mark I, Mark II ja Mark III). Lisaks toodeti ka väiksemaid versioone, mis olid mõeldud kadettidele. Martini-Henry viimase variandi, Mark IV tootmine lõpetati aastal 1889 ning see asendati LEe-Metfordiga. Martini-Henry jäi üle kogu Briti impeeriumi kasutusse kuni esimese maailmasõja lõpuni. Mõned Afganistani hõimud kasutasid seda vintpüssi Nõukogude-Afganistani sõja ajal. Aastatel 2010 ja 2011 said USA merejalaväelased Marjahs Talibani ladudest kätte vähemalt kolm Martini-Henry vintpüssi. Väga palju Martini-Henry koopiaid valmistasid Pakistani Loodeprovintsi relvameistrid. Nende relvad olid Enfieldis Royal Small Arms Factorys tehtutest halvema kvaliteediga, kuid välimuselt väga sarnased. Üks tuntumatest Martini-Henry koopiate valmistajatest oli afridi hõimu meister Adam Khel Afridi, kes elas Khyberi kurus. Britid kutsusid selliseid koopiaid Khyberi kuru koopiateks. Briti sõjaväe vintpüssid Swinburn-Henry Martini-Enfield Martini Cadet .577/.450 Martini–Henry Rifles martinihenry.com Martini Metford MkIV 1886
Bhatti

Bhatti (Bhaṭṭi; 6. või 7. sajand pKr) oli India sanskritikeelne luuletaja. Lüürilise eepose "Bhaṭṭikāvya" ehk "Rāvaṇavadha" peategelane on Rāma ja selle aines on ammutatud "Rāmājanast". Teoses on 22 laulu. Mõned neist illustreerivad sanskriti keele reegleid, teised kujundeid ja stiilivõtteid.
Bhāravi

Bhāravi (भारवि; 6. sajand pKr) oli India sanskritikeelne luuletaja. Tema eepos "Kirātārjunīya", koosneb 18 laulust. Aines on võetud "Mahābhāratast". Süžeeks on kangelase Ardžuna kahevõitlus ühe kirāta (metsiku mägilasega), kes osutub jumal Šivaks. Ardžuna saab temalt kingiks jumaliku relva.
Māgha

Māgha (माघ; umbes 7.–8. sajand pKr) oli üks tähtsamaid India sanskritikeelseid luuletajaid. Tema eepos "Śiśupāla-vadha" koosneb 20 laulust. Aines on võetud "Mahābhāratast". Peategelane on Krišna. On näha, et autor tunneb hästi teooriat. Näiteks kasutab ta 23 värsimõõtu.
Bhartrihari

Bhartrihari (भर्तृहरि Bhartṛhari; umbes 7. sajand pKr) oli India sanskritikeelne lüüriline luuletaja ning grammatik ja keelefilosoof. Bhartriharile omistatakse triloogia "Śatakatraya", mille iga osa koosneb umbes sajast mõttesalmist. Nende teemad on armastus śṛṅgāra, elutarkus (niti) ja kiretus (vairāgya). Tema elegantset ja vormitäiuslikku luulet peetakse sanskritikeelse lüürika tippu kuuluvaks. Bhartriharile omistatakse ka sanskriti grammatika ja keelefilosoofia alane teos "Vākyapadīya". Uurijad on kahelnud, kas need teosed kuuluvad samale autorile. Bhartṛhari. Vairāgyaśataka ehk Sada värssi ilmaelust loobumise kiituseks, sanskriti keelest tõlkinud Martti Kalda ja Margus Lattik, Tallinna Ülikooli Kirjastus 2012.
Amaru

Amaru (अमरु, 8. sajand) oli India sanskritikeelne luuletaja. Teda peetakse Kālidāsa kõrval klassikalise ajajärgu tähtsaimaks lüürikuks. Talle kuulub erootiline luulekogu "Amaruśataka". Ta kirjeldab elavas stiilis armastuse eri aspekte. Amaruśataka ehk Amaru sadakond värssi, sanskriti keelest tõlkinud ja kommenteerinud Martti Kalda, Tallinn: Tallinna Ülikooli Kirjastus 2016, ISBN 978-9985-58-824-6.
Blšany

Blšany (saksa keeles Flöhau bei Podersam) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Louny ringkonnas. Blšany asub Lounyst ligi 29 km edelas Praha kesklinnast umbes 71 km läänes. Blšanyt on esmamainitud 1238. aastal. Linnaõigused sai Blšany millalgi ajavahemikul 1238–1252. Blšany sai vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi 10. oktoobril 2006. Malý lexikon obcí České republiky – 2017, vaadatud 28.08.2018. Q125984191, vaadatud 19.05.2024. Historie města Město Blšany
Bilhana

Bilhana (बिल्हण Bilhaṇa; 11. sajand) oli Kashmiri päritolu sanskritikeelne luuletaja. Pärast paljusid reise sai temast Lõuna-India Lääne-Chālukya riigi kuninga Vikramāditya VI õueluuletaja. Ajaloolis-mütoloogilises eeposes "Vikramānkadevacarita" ülistas ta oma isandat ja tema suguvõsa. Kuulsas armastuspoeemis "Caurapañcāśikā" meenutab kangelane kauneid hetki koos oma armastatuga. Legendi järgi jutustab luuletaja oma salajasest armastusloost ühe printsessiga. Caurapañcāśikā ehk Armuvarga viiskümmend värssi, sanskriti keelest tõlkinud ja kommenteerinud Martti Kalda, Tallinn: Gutenbergi Pojad: M.Kalda 2013.
Džajadeva

Džajadeva (जयदेव Jayadeva; 12. sajand) oli India sanskritikeelne luuletaja. On arvatud, et ta oli Bengali kuninga Lakṣhmaṇa Sena õueluuletaja. Luuletsükkel Gitāgovinda koosneb 12 laulust, mis kirjeldavad Krišna ja Rādha armastust. Lopsakates värssides kirjeldatakse Rādha armukadedust, armastajate lahusolekut, igatsust, leppimist ja õnnelikku taasühinemist. See lugu kujutab inimhinge igatsust ühineda Jumalaga. Lüürilised laulud vahelduvad jutustusega. Teos oli mõeldud lavastamiseks. Seda etendatakse India višnuistlikes ringkondades tänapäevalgi.
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkond

Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkond (lühend LTT; ingliskeelne ametlik nimetus Faculty of Science and Technology) on üks neljast Tartu Ülikoolis akadeemilisi struktuuriüksusi koondavast valdkonnast. Valdkond loodi 1. jaanuaril 2016 Tartu Ülikooli struktuuri reformi käigus. LTT kodulehe andmeil on loodus- ja täppisteaduste valdkond tunnustatud loodusteaduste-, tehnoloogia- ning IT-alase kompetentsi keskus Eestis, kus õpetab suur hulk maailmatasemel välislektoreid ning üliõpilastele antakse maailmatasemel kõrgharidust. Valdkonda juhib dekaan, kes vastutab valdkonna personali-, õppe-, teadus-, arendus-, finants- ja majandustegevuse eest. Aastatel 2016–2019 oli dekaani ametis Peeter Burk, alates 2020. aastast Leho Ainsaar. Valdkonnal on 25-liikmeline nõukogu ning nõukogu esimees on dekaan. Loodus- ja täppisteaduste valdkonda kuulub kümme instituuti: Arvutiteaduse instituut Eesti Mereinstituut (asub Tallinnas) Füüsika instituut Genoomika instituut Keemia instituut Matemaatika ja statistika instituut Molekulaar- ja rakubioloogia instituut Tartu observatoorium (asub Tõraveres) Tehnoloogiainstituut Ökoloogia ja maateaduste instituut Loodus- ja täppisteaduste valdkond. reaalteadused.ut.ee Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna koduleht
Pneumaatika

Pneumaatika on rakendusteadus, mis tegeleb gaaside mehaaniliste omadustega ning nende rakendamisega. pneumaatika mõisteid hüdraulika pump Engineers Edge - The Flow of Compressed Air Through Sch. 40 Steel Pipe eCompressedAir - Compressed Air Filters Basics National Fluid Power Association Fluid Power Educational Foundation - Advancing and Supporting Hydraulic & Pneumatic Education Fluid Power Net - International Fluid Power Research Network Glossary of Compressed Air Terms
Dūķeri

Dūķeri on küla (mazciems) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. Küla asub valla keskosas Jumara jõe kaldal. Külas on Dūķeri bussipeatus. Asula on tekkinud endise Dūķeri mõisa keskuse juurde. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda. Aastal 2007 oli külas 29 elanikku. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija
Sarmas

Sarmas on küla (mazciems) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. Küla asub valla keskosas. Seal on Sarmase bussipeatus. Aastal 2007 oli külas ligikaudu 25 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija
Tožas

Tožas on küla (vidējciems) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. Küla asub valla loodeosas. Seal on Tožase bussipeatus. Aastal 2007 oli külas ligikaudu 95 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija
Liepas

Liepas on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. Küla asub valla lääneosas. Külas on Mujānu skola bussipeatus. Varem asus selle aladel Zilaiskalnsi raudteejaam. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda. Aastal 2007 oli külas 39 elanikku. Vietvārdu datubāze Autotransporta direcija