laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Riigimetsa Majandamise Keskus

Riigimetsa Majandamise Keskus (RMK) on Kliimaministeeriumi valitsemisalas tegutsev Eesti ainus riigitulundusasutus. RMK loodi 1. jaanuaril 1999 endiste riigimetskondade, Marana Puukooli ja Kullenga Puukoolide, Räpina Metsakooli, jahialade ja Metsamajanduse Ökonoomika- ja Infokeskuse, Sagadi Koolituskeskuse õigusjärglasena. RMK hoole all on ligikaudu 30% kogu Eestimaast, seal asub 46% Eesti metsadest. RMK on Eesti riigile kuuluva metsa ja teiste mitmekesiste looduskoosluste hoidja, kaitsja ja majandaja. RMK kasvatab metsa, hoiab loodusväärtusi, teenib riigile metsa majandades tulu, loob looduses liikumise võimalusi ja jagab loodusharidust.   RMK tegevusvaldkonnad on: maakasutus metsamajandus metsakorraldus taimla- ja seemnemajandus puiduturustus looduskasutus, sh külastuskorraldus ja looduskaitse RMK koosseisu kuulub Sagadi metsakeskus, Elistvere loomapark ja Põlula Kalakasvatuskeskus.   RMK-s töötab ligikaudu 700 inimest, kokku saab RMK hallatavas metsas tööd umbes 6300 inimest. Eesti riigimetsa majandatakse säästvalt. Selle kinnituseks on RMK-le omistatud säästva metsanduse sertifikaadid. RMK-l on ka keskkonnajuhtimissüsteemi sertifikaat ISO 14001 ja kvaliteedijuhtimissüsteemi sertifikaat ISO 9001[viide?]. RMK koduleht "RMK maksab riigieelarvesse rekordsumma" ERR, 17. november 2022
Groza vallutusplaan

Groza vallutusplaan (vene keeles гроза – 'pikne'), täieliku nimetusega "Nõukogude Liidu strateegiline plaan sõja korral Saksamaa ja ta liitlastega", oli NSV Liidu sõjaplaan Euroopa vallutamiseks. Plaani põhiautor oli kindral Pavlov. Vaino Kallas. Euroopa kahe sõja vahel
SU-76I

SU-76I (СУ-76И) on Nõukogude Liidus 1943. aastal toodetud liikursuurtükk. 1943. aastal otsustati sakslastelt hõivatud tankide PzKpfw III ja liikursuurtükkide StuG III baasil tootma hakata 76 mm suurtükiga liikursuurtükke. Vaenlase tehnika kasutuselevõtmise peapõhjuseks oli see, et enda valmistatud liikursuurtükkidel SU-76 ilmnesid vead, mis olid vaja kõrvaldada, kuid rindel oli liikursuurtükke hädasti vaja. Uus masin sai nimeks SU-76I (vene СУ-76И, milles indeks И tähendab Иностранная – välismaine). Saksa masinatel eemaldati suurtükitorn ja korpuse pealisehitised, selle asemel aga ehitati uus pealt kinnine liikumatu torn, soomuse paksusega esiküljel 35, külgedel ja taga 15–25 mm. Uude torni paigutati 76,2 mm kahur ZIS-5 või F-34 lahinguvaruga 98 mürsku. Meeskonda kuulus 4 meest, kes omasid enesekaitseks kahte automaati ja granaate. Masin kaalus 22,5 tonni ja maksimaalne kiirus oli 40 km/h. Kokku toodeti 201 sellist masinat, millest 20 olid komandörimasinad (omasid komandöritorni ja laskemoonavaru oli vähendatud). Augustis 1943 varustati 1902. liikursuurtükkide polk 15 masinaga SU-76I ja 5 masinaga SU-76, samuti olid relvastatud ka 1901. ja 1903. polk liikursuurtükkidega SU-76I. Sõja lõpuni elanud SU-76I-de saatus oli ühesugune: pärast teenistuse lõppu kanti nad arvelt maha ja viidi vanarauaks. Eriti kummaline on asjaolu, et Kubinkas, kus ostetakse kokku ja vahendatakse välisriikidesse Nõukogude Liidu soomustehnikat, läks 1968. aastal vanarauaks viimane töökorras Su-76I. Tänapäevani on teadaolevalt säilinud kaks liikursuurtükki SU-76I: Ukraina – mälestusmärk Sarni linnas. Masin leiti 1972. aasta sügisel Slutši jõest, restaureeriti ja paigaldati mälestusmärgiks. Venemaa – Moskvas Poklonnaja mäel. See masin leiti 2002. aasta veebruaris Moskva oblastist. Toivo Laan "Lahinguväljade jumalad" Tehnikamaailm, Aprill 2004 SU-76i, World Register of Surviving Historic Armoured Vehicles Surviving Panzers – PzKpfw. III, Flammpanzer III, Panzerbeobachtungswagen III tanks, SU-76i assault gun Achtung Panzer! StuG III ja StuG IV inglise keeles SU-76I Poklonnaja mäel (pildid) vene keeles
Igor Bunitš

Igor Bunitš (vene Игорь Львович Бунич; 28. september 1937 Dnepropetrovsk – 15. juuni 2000 Peterburi) oli Vene ajaloolane. Eesti keeles "Partei kuld: ajalooline kroonika" (vene keelest tõlkinud Ludmilla Raudtits). Tallinn: Printest, 1995. ISBN 9985906527 Vene keeles Таллинский переход: историческая хроника балтийской трагедии. (Raamat sisaldab ka: Б. Шофилд: Операция "Нептун"). Минск : Алкиона, 1994. ISBN 9856159032 Операция "Гроза", или, Ошибка в третьем знаке. Киев : А.С.К.; Санкт-Петербург: Облик, 1999 1. osa ISBN 9665391836 ; 2. osa ISBN 9665391801 Операция "Гроза". Кровавые игры диктаторов (Серия: Война Игоря Бунича). Москва: Яуза: Эксмо, 2003, ISBN 5815302678 (2008 ISBN 9785699262380) Операция Гроза. Ошибка Сталина. Москва: Яуза: Эксмо, 2004, ISBN 5878491397 Операция "Гроза". Фатальная ошибка Сталина. (Серия: Война Игоря Бунича), Москва: Эксмо 2008, ISBN 9785699266494 "Partei kuld" (venekeelne originaal)
Norilski Nikel

Norilski Nikel (ГМК «Норильский Никель») on Venemaa mäetööstus- ja metallurgiaettevõte, maailma juhtiv nikli- ja pallaadiumitootja. Norilski Nikel on Norilski linna suurim tööandja. Ettevõte toodab viiendiku maailma niklist ja enam kui kümnendiku koobaltist. Venemaa niklist toodab Nikel 96%, koobaltist 95% ja vasest 55%. 2014. aastal tootis Norilski Nikel 44% maailma pallaadiumist, 14% plaatinast, 13% niklist ja 2% vasest. 25,3% ettevõtte aktsiatest kuulub Vladimir Potaninile, 25% + 2 Rusalile. Ettevõtte asedirektor on Viktor Ivanov. Norilski Nikeli aktsiad on noteeritud Venemaa börsil RTS, Moskva börsil MICEX, Londoni börsil ja Ameerika Ühendriikide kauplemissüsteemis OTCBB. Mõne hinnangu kohaselt tuleb 1% maailma vääveldioksiidi emissioonist just selle ettevõtte sulatusahjudest Norilskis. Piirkond on rängalt saastatud raskmetallidega. 2013. aastal alustas ettevõte järk-järgult vasetehase sulgemist Norilskis. Norilski Nikel sulges 2016. aasta juunis linna lõunaosas niklitehase, et parandada linna mainet seoses linna lähedal voolava Daldõkani jõe pideva reostamisega. 2016. aastal kaotas Venemaa ettevõtte nikli- ja vasetoodangule kehtinud eksporditollid. Ettevõte juhtkond on lubanud, et pärast niklitehase sulgemist ja Talnahhi rikastusvabriku nüüdisajastamist väheneb piirkonnas heitmete kogus 15%. Ettevõte on lubanud investeerida 1,4 miljardit eurot vasetehase ja Nadežda tehase heitmetest väävlit tootvatesse seadmetesse. Ettevõte tootis 2015. aastal 29,8 miljonit kuupmeetrit reovett. Sellest 5,18 miljonit kuupmeetrit puhastati riiklike standardite kohaselt. Norilsk, saastunud punaste jõgede linn
Kungsholmen (täpsustus)

Kungsholmen on mitme koha nimi: Kungsholmen, saar Mälarenis Stockholmi linnas Kungsholmeni linnaosa Stockholmis Kungsholmeni linnaosapiirkond Stockholmis Kungsholmi kindlus, saar ja kindlus Blekinges Karlskrona lähedal Helsingis asuva saare Kuninkansaari rootsikeelne nimi Kungsholmen, saar Ahvenamaal Lemlandi vallas M/S Kungsholm
Kungsholmeni linnaosapiirkond

Kungsholmen on linnaosapiirkond Stockholmi südalinnas. Sellesse kuuluvad Kungsholmeni saar ja Essinge saared (Lilla Essingen ja Stora Essingen). Geograafilised koordinaadid on 59°20' N, 18°3' E. Linnaosapiirkonna pindala on 4,85 km². Seal on umbes 53 000 elanikku. 2004. aasta andmetel oli elanike arv 54 283, sealhulgas 28 614 naist ja 25 669 meest. Rahvastiku tihedus oli 10 977,73 in/km². Ta jaguneb Kungsholmeni, Stadshageni, Kristinebergi, Fredhälli, Mariebergi, Lilla Essingeni ja Stora Essingeni linnaosaks. Piirkonnas on Essinge kihelkond, Kungsholmi kihelkond ja Sankt Görani kihelkond. Linnaosapiirkond on loodud 1997. Linnaosapiirkonna koduleht
Ashley Tisdale

Ashley Michelle Tisdale (sündinud 2. juulil 1985 Monmouthi maakonnas New Jerseys) on USA näitleja ja laulja, metsosopran. Ashley Tisdale'i isa Mike on ehitusettevõtja, vanem õde Jennifer on näitleja ja modell. Alates kolmandast eluaastast on Ashley mänginud reklaamides, kokku rohkem kui sajas reklaamis. Kogu selle aja on tema mänedžer olnud Bill Perlman. 8-aastaselt sai ta peaosa Broadway muusikalis "Hüljatud". Järgnesid uued rollid ja 12-aastaselt esines ta juba USA presidendile Bill Clintonile. Oma esimese suure filmirolli sai Ashley 2005. aastal Maddie Fitzpatricuna Disney seriaalis "The Suite Life Of Zack And Cody". Järgnesid rollid Sharpay Evansina "High School Musicali" filmides. Ta tegi muusikaajalugu, kui ta ilmus edetabelisse "Billboard Hot 100" lauludega "What I've Been Looking For" ja "Bop to the Top", mis tegi temast esimese naisesineja, kes debüteeris edetabelis korraga kahe lauluga. Pärast Emmy-auhinna väärilist esinemist "High School Musicalis" alustas ta soolokarjääri ja 6. veebruaril 2007 ilmus ta esimene album "Headstrong". Album debüteeris 5. kohal edetabelis "U.S. chart", seda müüdi esimese nädalaga üle 64 000 eksemplari ja hiljem sai sellest kuldplaat. Ashleyl on kõrvalosa Disney multikas "Phineas and Ferb". Tisdale'i teine album "Guilty Pleasure" tuli välja aastal 2009. Tisdale mängis ka amal aastal esilinastunud filmis "Aliens in the Attic". "Kiss the Girl" "Last Christmas" "Be Good to Me" "Goin' Crazy" "He Said She Said" "Not Like That" "Suddenly" "So Much for You" "Don't Touch" "I'm Back" "Over It" "It's Alright It's Ok" "Crank It Up"
Keava raba

Keava raba on soomassiiv Rapla maakonnas Kehtna vallas. Keava raba (läbimõõt 3 km; turba keskmine tüsedus 3 m, suurim üle 8 m) on osa suuremast Keava soostikust ning asub põhja-lõunasuunalises nõos, mida ümbritsevad idast ja läänest oosid. Soo keskosa on tekkinud järve, äärealad mineraalmaa soostumisel. Keava raba on laukarikas (suurima lauka pindala 3 ha), kaguosas kruusaste-liivaste soosaartega. Keava raba veerel asuvast Tarsi talust saab alguse perekond Oleskite rajatud meeleolukas Keava raba matkarada. Otse talu piirilt algav laudtee juhatab matka­lise kaunisse rabasse. Aastal 1981 moodustati raba kaitseks sookaitseala, hiljem muudeti see maastikukaitsealaks, aastast 2002 kuulub moodustatud Kõnnumaa maastikukaitseala koosseisu. Martin ja Kalle Suuroja (2020). Raplamaa loodusmonumendid. Tallinn: GeoTrail. Lk 82-87.
Rägapart

Rägapart (Anas querquedula) on partlaste sugukonda pardi perekonda kuuluv ujupart. Rägapart kuulub soodsas seisundis liikide hulka. Esimest korda kirjeldas teda teaduslikult Carl von Linné aastal 1758. Rägapart pesitseb enamikus Euroopas ja Aasias Briti saartest Jaapanini. Põhja poole ulatub levila Lõuna-Rootsi, Kesk-Soome, Arhangelski, Irtõši suudme, Jakutski ja Lõuna-Kamtšatkani, lõuna poole Vahemere, Kaspia mere lõunaranniku, Xinjangi ja Sungara ülemjooksuni. Eestis on ta tavaline haudelind. Rägapart on kõikjal rändlind. Ta talvitub Vahemere maades, Aafrikas kuni Lõuna-Aafrikani ja Lõuna-Aasias kuni Suurte Sunda saarteni. Eestis on ta üldlevinud väikesearvuline haudelind, kelle pesitsusaegset arvukust hinnatakse 500–1000 paarile. Lindu võib mõnikord segi ajada piilpardiga, kuid rägapart on sellest pisut suurem ja tagasihoidlikuma ühetoonilise sulestikuga. Rägapardi üldpikkus on 37–41 cm, tiibade siruulatus 63–69 cm. Ta kaalub 300–550 g. Täiskasvanud isaslinnud on hõlpsasti eristatavad oma pruuni keha ja rinnapiirkonnaga ning erevalge kulmutriibuga, mis ulatub kaugele pea külgedele. Sinakad kattesuled on lennul näha suurte heledate laikudena. Tume rind on samuti paremini märgatav lendaval linnul. Ülejäänud sulestik on hallikas, samuti jalad ja nokk. Emastel asuvad peas nokatüvikuäärne tähn ja tume silmatriip. Sulestik sarnaneb üldosas isaspardi omaga. Rägapart asustab lagesoid ja järvekaldaid, Eestis ka rannaniite. Rägapart on loomtoiduline. Eriti suur osa tema toidus on limustel. Ta sööb ka veeputukaid ja nende vastseid ning vähilaadseid. Veel sööb ta veetaimede võrseid, lehti ja juurikaid. Rägapart on tähtis jahilind, kuid töönduslikes kogustes teda ei kütita, sest ta talvitub kaugetel maadel ja lahkub sügisel väga vara. BirdLife International (2004). Anas querquedula. 2006 IUCNi punane nimistu. IUCN 2006. Vaadatud 9. mai 2006. "Loomade elu", 6. kd., lk. 102-102 L. Jonsson, "Euroopa linnud". Tallinn, Eesti Entsüklopeediakirjastus 2000, lk. 94–95 "Eesti lindude staatus, pesitsusaegne ja talvine arvukus 2003–2008" (PDF). Hirundo. Eesti Ornitoloogiaühing. 2009. Originaali (PDF) arhiivikoopia seisuga 14. detsember 2011. Vaadatud 27. oktoobril 2011. Otsing: Spatula querquedula andmebaasist eElurikkus (lisa eElurikkuse id Vikiandmete lehele) Rägapart YouTube'is
Inspectah Deck

Inspectah Deck (sünninimega Jason Hunter; sündinud 6. juulil 1970) on Ameerika Ühendriikide räppar, muusikaprodutsent, näitleja ning räppgrupi Wu-Tang Clan liige. Ta pole küll jõudnud lüüa läbi muusikas nii hästi kui bändikaaslased Ol' Dirty Bastard ja Method Man, kuid tema tähtsust selle bändi loomisel ei saa sugugi alahinnata. Wu-Tangi debüütalbumil "Enter the Wu-Tang (36 Chambers)" tegi ta oma esimesed lood ja aitas kaasa ka bändiliikmete sooloprojektides. Peale selle on Inspectah Deck välja andnud neli enda sooloplaati, kuid neil pole erilist müügiedu olnud. Inspectah Deck sündis ja kasvas üles Bronxi linnas, aga peagi kolis Staten Islandile, kus elasid ka teised Wu-Tangi liikmed. Ta on üks Wu-Tang Clani vähem tuntud liikmeid, hoolimata oma väga headest räppimis- ja produtseerimisoskustest. Sündides Jason Hunteri nimega, sai ta oma vaikse iseloomu tõttu hüüdnime Deck. "Uncontrolled Substance", 5. oktoober 1999 "The Movement", 10. juuni 2003 "The Resident Patient", 25. juuli 2006 "The Rebellion" Singlid 1998 "REC Room" 1999 "Forget Me Not" 1999 "Show N Prove (Power of God)" 1999 "Word on the Street" b/w "Movas & Shakers" 2003 "The Movement" b/w "City High" 2003 "He's a Rebel" b/w "Big City" 2003 "Bump & Grind" b/w "Vendetta"
Herrenchiemsee

Herrenchiemsee ehk Herreninsel on suurim kolmest Chiemsee järve saarest. Selle pindala on 238 ha.[viide?] Läbi aegade kuulus saar Herrenchiemsee kloostrile. Aastal 1873 ostis Baieri kuningas Ludwig II saare 350 000 kuldna eest, et rajada sinna kuningaloss.[viide?] Chiemseel on kolm saart: Herrenchiemsee, Frauenchiemsee ja Krautinsel. Need kolm saart moodustavad Baierimaa väikseima valla – Chiemsee valla.[viide?] Samas on Chiemsee Baierimaa suurim järv.[viide?] Herrenchiemseel on erinevalt Fraueninselist, kus elab umbes 300 alalist elanikku, vaid mõned üksikud püsielanikud.[viide?] Samas on Herrenchiemsee suur turismimagnet, sest Baieri kuningas Ludwig II rajas sellele saarele Versailles' lossi koopia Herrenchiemsee lossi, mis jäi aga rahapuuduse tõttu lõpetamata.[viide?] Saarel on säilnud iidne Herrenchiemsee klooster.[viide?] Baieri Lossidevalitsus
Method Man

Method Man (sünninimega Clifford Smith; sündinud 2. märtsil 1971) on Ameerika Ühendriikide räppar, muusikaprodutsent, näitleja ja räppbändi Wu-Tang Clan liige. Ta on osalenud ka telesaadetes ja -filmides, näiteks "CSI-s". Oma esinejanime võttis ta 1979. aasta filmist "The Fearless Young Boxer". Ta on räpiduo Method Man & Redman liige. Method Man alustas oma näitlejakarjääri 1995. aastal filmides ja telereklaamides. Ta on võitnud ka Grammy auhinna koos Mary J Blige'iga loo "I'll Be There for You/You're all I Need" eest. Method Man kasvas üles Staten Islandil, kus elas koos ema ning noorema ja vanema õega. Narkootikumide tõttu visati ta mitu korda keskkoolist välja. Nüüd elab Method Man koos abikaasa, poja ja tütrega Staten Islandil. Method Man on tänases räpimaailmas üks karismaatilisemaid inimesi. Peale oma esinejanime on ta veel tuntud kui Meth, Tical, Johnny Blaze, Hott Nikkels, MZA ja Iron Lung. Method Man oli üks praeguseks üle maailma tuntud räppbändi Wu-Tang Clan asutajaid. 1994: Tical 1998: Tical 2000: Judgement Day 1999: Blackout! (koos Redmaniga) 2004: Tical 0: The Prequel 2006: 4:21...The Day After 2009: Blackout 2 (koos Redmaniga) 2010: Wu-Massacre (koos Ghostface Killah' ja Raekwoniga) 2012: Blackout 3 (koos Redmaniga) 2012: Crystal Meth 1995 Cop Land 1996 The Great White Hype 1997 One Eight Seven 1998 Belly 1999 Black and white (1999 film) 1999 Big Daddy 2000 Boricua's Bond 2003 Volcano High 2001 How High 2004 My Baby's Daddy 2004 Garden State 2004 Soul Plane 2005 Venom 2007 Hood Of Horror 2008 Meet The Spartans Ametlik koduleht IMDB profiil Wu-Tang Clani koduleht
Stuttgart

Stuttgart on tööstuslinn Saksamaal, Baden-Württembergi liidumaa pealinn ja ühtlasi suurim linn. Asub Schwarzwaldi serval Neckari jõe ääres. Müntidel on Stuttgardi tähis F. Stuttgart asutati umbes 950. aastal. 13. sajandil sai linnast Württembergi krahvide residents ja 1482. aastal Württembergi pealinn. Stuttgardist on alguse saanud ettevõtted Daimler, Porsche ja Bosch. Stuttgart on veinipiirkonna keskus. Linnas tegutsevad ka õlletootjad Stuttgarter Hofbräu, Dinkelacker ja Schwabenbräu. Linna jalgpalliklubi VfB Stuttgart mängib Bundesligas. Nende kodustaadionil, MHPArenal, on toimunud mitmed suured spordivõistlused, näiteks 1993. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused (tollal kandis staadion nime Neckarstadion). 1978 alustas tööd Stuttgardi S-Bahn. Linna teenindab Stuttgardi lennujaam. St Helens, Inglismaa, Suurbritannia (1948) Cardiff, Wales, Suurbritannia (1955) Saint Louis, Missouri, USA (1960) Straßburg, Prantsusmaa (1962) Mumbai, India (1968) Menzel Bourguiba, Tuneesia (1971) Kairo, Egiptus (1979) Łódź, Poola (1988) Brno, Tšehhi (1989) Samara, Venemaa (1992) Hohenheimi Ülikool http://www.statistik.baden-wuerttemberg.de/BevoelkGebiet/Bevoelkerung/01515020.tab?R=GS111000 Register of German municipalities (2022), vaadatud 7.10.2023. Stuttgardi koduleht
Ujumine 1924. aasta suveolümpiamängudel

Ujumine 1924. aasta suveolümpiamängudel Pariisis toimusid pühapäevast 13. juulist kuni pühapäevani 20. juulini. Võisteldi 11 alal, millest meestel oli 6 ja naistel 5 ala. 1924. aasta suveolümpiamängudel ujumises osales 23 riiki 169 sportlasega. Olümpiamängudeks valmis Pariisi idaosas veekeskuse Piscine de Tourelles kaasaegne ujumisbassein, mis oli kuuerajaline, 50 m pikk ja 20 m lai. Võistlusi sai jälgida 10 000 pealtvaatajat. Ameerika Ühendriikide võistkond, võitis 33 medalist 19, millest 11 olid kuldmedalid. Finaal: 20. juuli Osavõtjaid: 30 Riike: 15 Maailmarekord: 57,4 (1924) Johnny Weissmüller,  USA Olümpiarekord: 1.01,4 (1920) Duke Kahanamoku,  USA Olümpiavõitja 1920: 1.01,4 Duke Kahanamoku,  USA Finaal: 18. juuli Osavõtjaid: 23 Riike: 13 Maailmarekord: 4.57,0 (1923) Johnny Weissmüller,  USA Olümpiarekord: 5.24,4 (1912) George Hodgson, Kanada Olümpiavõitja 1920: 5.26,8 Norman Ross,  USA Finaal: 15.juuli Osavõtjaid: 22 Riike: 12 Maailmarekord: 21.15,0 (1924) Arne Borg,  Rootsi Olümpiarekord: 22.00,0 (1912) George Hodgson, Kanada Olümpiavõitja 1920: 22.23,2 Norman Ross,  USA Finaal: 18. juuli Osavõtjaid: 20 Riike: 11 Maailmarekord: 1,12,4 (1924) Warren Kealoha,  USA Olümpiarekord: 1.14,8 (1920) Warren Kealoha,  USA Olümpiavõitja 1920: 1.15,2 Warren Kealoha,  USA Bob Skelton ujus esimeses eelujumises uue olümpiarekordi ajada 2.56,0. Finaal: 17. juuli Osavõtjaid: 28 Riike: 16 Maailmarekord: 2.50,4 (1924) Erich Rademacher,  Saksamaa Olümpiarekord: 3.01,8 (1912) Walter Bathe, Saksamaa Olümpiavõitja 1920: 3.04,4 Håkan Malmrot,  Rootsi Finaal: 20. juuli Osavõtjaid: 13 võistkonda Maailmarekord: 10.04,4 (1923) USA Finaal: 20. juuli Osavõtjaid: 16 Maailmarekord: 1.12,8 (1923) Gertrude Ederle, USA Finaal: 18. juuli Osavõtjaid: 18 Maailmarekord: 5.53,2 (1922) Gertrude Ederle, USA Finaal: 20. juuli Võistlejaid: 10 Maailmarekord: 1.22,4 (1924) Sybil Bauer, USA Finaal: 18. juuli Osavõtjaid: 15 Maailmarekord: 3.20,4 (1922) Irene Gilbert, Suurbritannia Finaal: 18. juuli Osavõtjaid: 6 võistkonda
Stockholmi metroo

Stockholmi metroo (rootsi keeles Stockholms tunnelbana ehk tunnelbanan) on Rootsi ainuke metroo. See avati 1. oktoobril 1950 Stockholmis. Stockholmi metroo koosneb kolmest liinist kokku seitsme haruliiniga, millel on kokku 100 jaama (2011. aastal), neist 47 maa-alused ja 53 maapealsed Stockholmis ja Stockholmi läänis. Metroo kogupikkus on 110 km. Gamla stani metroojaam Stockholmi lääni ühistransporditeenistus SL
Geofüüt

Geofüüt on maismaal kasvav taim, kes ebasoodsad keskkonnatingimused elab üle maa-alustes organites (näiteks risoomid, mugulad) säilitatud toitainete varul. Sobivate kasvutingimuste ilmnemisel arenevad maa-alustest organitest uuenemispungad, mis panevad aluse uuele taimele. Krüptofüüdid
Apostellik suktsessioon

Apostellik suktsessioon (ka apostlik suktsessioon, apostlik järjepidevus, apostellik järjepidevus, apostellik järgnevus) on kiriku õpetus, mille kohaselt on praeguse kristliku kiriku piiskopid apostlite järglased. Erinevad kristlikud voolud tõlgendavad seda õpetust erinevalt. Apostellik suktsessioon väljendab vaimulikuameti õiguslikku järjepidevust. Idee preestri (vaimuliku) pühitsuse edasiandmisest pärineb Vana-Egiptusest ja Vanast Testamendist ning on eri variatsioonides tuntud ka teistes usundites. Kõige olulisem on see doktriin katoliku traditsiooni kirikutes, kus apostelliku järjepidevuse väljenduseks on piiskoppide katkematu liin Uue Testamendi apostlitest alates. Apostlik suktsessioon antakse edasi piiskopi pühitsemisel käte pealepanekuga juba pühitsetud piiskoppide poolt. Selle arusaama puhul on kirik tõeline kui ta järgib apostlite õpetust ja suudab tõendada oma vaimulike pühitsusliini Kristuse apostlitest alates. Kuna Vatikani arhiivi vanim dokument pärineb Markioni kirikust, siis arvestatakse võimalusega, et katoliku kirik lähtub Markionismist, mitte algkristlusest. Katoliku kirikus on praegu neli katkematut piiskoplikku pühitsusliini, mida nimetatakse esimese teadaoleva piiskopi järgi: Estouteville'i liin: vanim iseseisev pühitsusliin, mis algab kardinal Guillaume d'Estouteville'iga (1412–1483). Siia kuulub umbes 43 praegu elavat piiskoppi, endistest paavstidest Sixtus IV, Julius II ja Leo X. Rebiba liin: siia kuuluvad kardinal Scipione Rebiba (1504–1577) pühitsetud piiskoppide järglased, üle 90% praegu teenivatest katoliku piiskoppidest, ja kõik paavstid alates 1724. aastast (Benedictus XII). Ta ise pühitseti piiskopiks 14. mail 1541 piiskopi poolt, kelle nimi pole teada. Bodmani liin: algab Johannes Wolfgang von Bodmaniga (1651–1691), kes oli Konstanzi abipiiskop 1686. aastast kuni surmani. Bovet' liin: algab François de Bovet'ga (1745–1838), kes oli Sisteroni piiskop alates 1789. aastast ja pühitseti piiskopiks 13. septembril 1789 Pariisis. Siia kuulub alates novembrist 2020 kaheksa elavat piiskoppi. Peale ülalnimetatute kuuluvad katoliku kirikusse veel mõned idakirikust ületulnud iseseisvad pühitsusliinid. Apostliku suktsessiooni põhimõtet tunnistavad ka mõned protestantlikud kirikud, näiteks anglikaani kirik ja osa luterlikke kirikuid. Suurema osa protestantlike koguduste ja mitmete kristlike uususundite jaoks ei oma katkematu pühitsuse liin, apostlitest tänaste vaimulikeni, mingit tähtsust. Selle asemel tähtsustatakse doktriini kiriku õpetuslikust järjepidevusest ehk Uue Testamendi ja apostlite õpetuse sõnumit. Catholic Answers : Apostolic Succession (ingliskeelne tutvustus katoliiklikust vaatepunktist) Catholic Encyclopedia : Apostolic Succession (ingliskeelne tutvustus katoliiklikust vaatepunktist) Bibel und "apostolische Sukzession" (saksakeelne analüüs protestantlikust vaatepunktist) Apostolic Succession in the Roman Catholic Church
Uhkus ja eelarvamus (täpsustus)

"Uhkus ja eelarvamus" ("Pride and Prejudice") on Jane Austeni romaan 1813. aastast. Selle järgi on tehtud mitu filmi ja telesarja, mis kannavad sama või lähedast pealkirja: "Uhkus ja eelarvamus" (1940) "Uhkus ja eelarvamus" ("Pride & Prejudice"; 2005) "Uhkus ja eelarvamus" (1980) "Uhkus ja eelarvamus" (1995) "Pride & Prejudice: A Latter-Day Comedy (2003. aasta film) "Kihlus ja eelarvamus" ("Bride and Prejudice"), 2004. aasta film, Bollywoodi stiilis muusikaline komöödia, aluseks samuti Austeni romaan
Sunniidid

Sunniidid (araabia keeles أهل السنة ahl as-sunna, 'pärimuse rahvas') on ülekaalukalt suurim islami haru. Sunniite on umbes 90% muslimitest. Mõiste tuleb sõnast sunna ('pärimus'). Sunniidid järgivad koraani ja sunnat. Šiiidid Haridžiidid