laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Olli Rehn

Olli Ilmari Rehn (sündinud 31. märtsil 1962 Mikkelis) on Soome ja Euroopa Liidu poliitik, pikaaegne Euroopa Komisjoni volinik ja 29. maist 2015 kuni 29. detsembrini 2016 Soome majandusminister Juha Sipilä valitsuses. Olli Rehn on õppinud Minnesotas Saint Paulis majandust, rahvusvahelisi suhteid ja ajakirjandust ja kaitsnud 1989. aastal Helsingi Ülikoolis magistrikraadi politoloogias. Doktorikraadi sai ta 1996. aastal Oxfordi Ülikoolist, kui kaitses väitekirja teemal "Korporatiivsus ja väikeste Euroopa riikide konkurentsivõime". Ta on mänginud aastatel 1979–1982 jalgpalli klubis Mikkelin Palloilijat ja olnud aastatel 1996–1997 Soome meistriliiga Veikkausliiga juht. Poliitikukarjääri alustas Olli Rehn Soome Keskerakonna noortekogust. 1987. aastal valiti ta Soome Kesknoorte presidendiks ja peatselt ka Põhjala Kesknoorte presidendiks. Need kohad ennustasid kõrget poliitikukarjääri. 1988. aastal valiti ta Helsingi linnavolikokku. Aastatel 1988–1994 oli ta Keskerakonna aseesimees. Aastatel 1991–1995 oli ta Soome parlamendi liige. Aastatel 1992–1993 oli ta Soome peaministri Esko Aho nõunik. Aastatel 1995–1996 oli Olli Rehn Euroopa Parlamendi liige, kuuludes Euroopa liberaalsete ja reformiparteide ühendusse. Teist korda oli ta Euroopa Parlamendi liige 1. juulist 2014 kuni 27. aprillini 2015. Seejärel sai Olli Rehnist Soome majandusminister Juha Sipilä valitsuses. Aastatel 1998–2002 oli Olli Rehn Euroopa Komisjoni ettevõtlus- ja informatsioonivoliniku Erkki Liikase büroo direktor. 2002. aastal sai Olli Rehnist Helsingi Ülikooli Euroopa asjade keskuse juht ja 2003. aastal Soome peaministri Matti Vanhase majandusnõunik. 12. juulil 2004 võttis ta Erkki Liikaselt üle Prodi komisjoni ettevõtlus- ja informatsioonivoliniku koha. Sel kohal oli ta kuni 11. novembrini 2004. Seejärel oli ta alates 22. novembrist 2004 kuni 9. veebruarini 2010 Barroso esimeses komisjonis laienemisvolinik. Äsja oli toimunud suur Euroopa Liidu laienemine, mida juhtis tema eelkäija Günter Verheugen. Siiski ei vähenenud Rehni juhtimise ajal laienemisvoliniku tähtsus kuigivõrd. Tema ametiajal liitusid Euroopa Liiduga Bulgaaria ja Rumeenia, liitumiskõnelused jätkusid Horvaatiaga ja algasid Türgiga. Rehni seisukoht Türgi liikmesuse osas on vastuoluline: ühelt poolt ta toetab Türgi liikmesust, teiselt poolt pooldab igavest piirangut tööjõu vabale liikumisele Türgist teistesse Euroopa Liidu maadesse. Barroso teises komisjonis 9. veebruarist 2010 kuni 1. juulini 2014 oli Olli Rehn Euroopa Liidu majandus- ja rahandusvolinik. 2011 Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk Olli Rehn on abielus Merja Rehniga ja neil on tütar Silva (sündinud 1998). Lisaks oma emakeelele soome keelele oskab Rehn inglise, prantsuse, rootsi ja natuke saksa keelt. Koduleht Euroopa Komisjonis Olli Rehn: miks peab euroliit edasi laienema Postimees.ee, 17. aprill 2009
Üll

Üll oli endisaegne naiste (harvemini meeste) karusnahkne või karusnahaga ääristatud talvemüts Lääne-Eesti saarestikus. Eriti tuntud olid Saaremaa üllid, mis olid tähelepanu äratanud juba 18. sajandil, kuid kadusid kasutuselt 19. sajandi lõpus. Ülle oli kahesuguseid: ratasüll ja sariküll. Üllide äär ja sarved olid kaetud musta lambanahaga, eriti hinnatud oli tallenahk. Harvem kaeti üll plüüsiga. Pealagi kaeti tavaliselt punase kaleviga . Eesti keele seletav sõnaraamat [1] vaadatud 30.03.2020 Eesti rahvakultuuri leksikon (3. trükk). 2007. Koostanud ja toimetanud Ants Viires. Tallinn, Ühiselu AS trükikoda. Lk 375 Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 251 Sariküll, Eesti Rahva Muuseum
Kodarraha

Kodarraha ehk kodaratega raha on naiste iluehe. See koosneb keskel olevast rahast (mündist), mida ümbritseb hõbeplekist väljalõigatud kodaraid meenutav ažuurne äär, mida omakorda ümbritseb võru. kaelaraha paater Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 68 Pilt Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Anomanulk

Anomanulk on setu elamus ahju ees olev pind majapidamisnõude jaoks. anumanurk Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 13 Pilt Eesti Muuseumide Infosüsteemis
Augupüük

Augupüük on kõige arhailisem passiivne püügiviis. Augupüügil kasutati spetsiaalseid maapinda kaevatud ja okste jms kaetud süvendeid: auke. Aukude abil püüti hunte, põtru ja väiksemaid ulukeid. Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 14
Aunurk

Aunurk on endisaegse toa lauatagune nurk, kus väikesel kolmnurksel laual või kapil olid teiste seas talu lauluraamat, katekismus, perekonna dokumendid. Aunurgad olid tüüpilised Põhja- ja Ida-Euroopa taluelamutele. ikooninurk (pühäsenulk) Arvi Ränk. Eesti etnograafia sõnaraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 1996. Lk 14
Bulldozer (plaadifirma)

OÜ Bulldozer (ka Bulldozer Records) on Eesti plaadifirma. Firma asutati 2003[viide?]. Firma omanikud on Hendrik Sal-Saller ja Aarne Valmis. Firma on tootnud eeskätt Smilersi plaate. http://www.allstarz.ee/vaata_artiste/24.html (vaadatud 11.06.2017)
E-Piim

AS E-Piim Tootmine on Järva maakonnas Järva-Jaanis tegutsev ettevõte, mis toodab juustu ja võid. E-Piim on Eesti suurim juustu eksportija. Ettevõte kasutab kaubamärki Epiim (E-täht tähistab selles Eesti piima). Ettevõtte esimene meierei avati 1910. aastal Põltsamaal ja teine 1911. aastal Järva-Jaanis. Varem tegutseti piimaühistuna. 1997. aasta sõlmisid ühistu Haimre Piim ja1993 loodud Järva-Jaani Piimandusühistu ühinemislepingu, mille kohaselt liitusid kaks ettevõtet tulundusühistuks E-Piim. E-Piima eelkäijaks märgiti Järva-Jaani Piimandusühistu. Ettevõttel on kolm tütarettevõtet: E-Piim Transport OÜ (asub Põltsamaal), Dessert AS (asub Türil) ja E-Piim Ru (asub Peterburis). 2021. aastal anti teada, et Hollandi ettevõttele Meirei B.V.-le müüakse 24,99-protsendine osalus ettevõttes E-piim Tootmine. Ettevõtte emaettevõte on SCE E-piim, mille alla kuulub lisaks AS E-piimale ka Läti piimaühistu Piena Celš. 3. juunil 2022 panid maaeluminister Urmas Kruuse, AS-i E-Piim Tootmine juhatuse esimees Jaanus Murakas ja AS-i Nordecon juhatuse esimees Gerd Müller Paides nurgakivi E-Piima uuele, 100 miljonit eurot maksvale tehasele. https://web.archive.org/web/20170612140513/http://www.epiim.ee/et/ettevote/ajalugu (vaadatud 12.06.2017) Ettevõttest epiim.ee (vaadatud 14. mai 2021) https://web.archive.org/web/20170612140145/http://www.epiim.ee/et/tuetarettevotted (vaadatud 12.06.2017) "E-piim müüb tootmisest veerandi hollandlastele" ERR, 14. mai 2021 2023. aastal valmiv E-Piima uus tehasekompleks sai pidulikult nurgakivi[alaline kõdulink], www.agri.ee, 3. juuni 2022 Ettevõtte koduleht "Paide piimatööstuse rajamine algab esialgu kavandatust hiljem" ERR, 16. mai 2019
Optimera Estonia AS

Optimera Estonia AS on Eesti ehitusmaterjalide ettevõte. Ettevõtte kuulub Optimera Gruppi. Ettevõte asutati 14. novembril 1994, kui AS Desintegraator ja AS Famar-Kauba asutasid ühisettevõtte AS Famar Desi. Ettevõte avas esimese ehitusmaterjalide kaupluse 1995 Tallinnas aadressil Peterburi tee 71. 1999 tõi ettevõte turule kaubamärgi EhituseABC (ka Ehituse ABC). 1. aprillil 2008 ostis Optimera Grupp ettevõtte Famar Desi. Uus ettevõte jätkas kaubamärgi EhituseABC kasutamist. https://web.archive.org/web/20170617121134/http://ehituseabc.ee/ettevottest/ettevotte-tutvustus (vaadatud 12.06.2017) Ettevõtte koduleht
Nikola Dimitrov

Nikola Dimitrov (makedoonia keeles Никола Димитров; sündinud 30. septembril 1972 Skopjes) on Põhja-Makedoonia diplomaat ja poliitik. Ta on 31. maist 2017 Makedoonia välisminister. Ta lõpetas aastal 1996 Pühade Kirilluse ja Metoodiuse nimelise Skopje Ülikooli õigusteaduse bakalaureusena (inimõigusi käsitleva rahvusvahelise õiguse alal), aastatel 1997–1998 oli ta magistriõppes Cambridge'i Ülikooli King's College'is. Ta töötas aastast 1996 Makedoonia välisministeeriumis inimõigusi käsitleva rahvusvahelise õiguse alal. Aastatel 2000–2002 oli ta Makedoonia asevälisminister. Aastal 2002 sai temast Makedoonia suursaadik USA-s, aastal 2009 sai temast Makedoonia suursaadik Hollandis. 31. maist 2017 on ta Makedoonia välisminister. Ta on abielus ja tal on tütar. Tema isa Dimitar Dimitrov on olnud Makedoonias kultuuriminister ja haridusminister. "Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 4. märts 2016. Vaadatud 12. juunil 2017.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)
Mustavuori

Mustavuori on asum Helsingis Vuosaari linnaosas. Seal asub osa Mustavuori kaitsealast, mille ametlik nimetus on Mustavuori salu ja Östersundomi linnuvete kaitseala. See moodustab olulise roheala, mida naaberasumite elanikud kasutavad rekreatsiooniks. Mustavuoris ei ole elumaju, kuid seal on Esimese maailmasõja aegsete kindlustuste varemed ja munakivisillutisega teed.
Ljudmila Markianova

Ljudmila Fjodorovna Markianova (vene keeles Людмила Фёдоровна Маркианова) (sündinud 14. juulil 1941 Saarikoskis Olonetsis) on karjala keeleteadlane ja emeriitprofessor. Teda on nimetatud "karjalan kielen muamo" ehk 'karjala keele emaks'. Nina Zaitseva, Юбилей Людмилы Маркиановой, Linguistica Uralica, 2011 Eila Pöllänen, Meččyniekan syväin – Metsästäjän sydän
Melanie Martinez

Melanie Adele Martinez (sündinud 28. aprillil 1995) on Ameerika Ühendriikide laulja-laulukirjutaja, režissöör ja näitleja. Martinez sündis New Yorgis Queensi linnaosas Astoria linnajaos ja kasvas üles Baldwinis. Keskkooli esimesel aastal osales ta telesaates "MSG Varsity Talent Show" ja sai laiemalt tuntuks 2012. aastal pärast osalemist talendisaates "The Voice". Ta jõudis saates kuue parima hulka ja lahkus saatest 5. nädalal. Pärast saatest lahkumist alustas ta tööd sooloartistina. 9. veebruaril 2014 avaldas Martinez oma debüütsingli "Dollhouse". "Dollhouse" on tema kõige populaarsem singel ning RIAA (Recording Industry Association of America) kuulutas selle kuldplaadiks ning 2017. aasta veebruaris ka plaatinaplaadiks. 7. aprillil 2014 sõlmis Martinez lepingu plaadifirmaga Atlantic Records ning 19. mail tuli välja tema debüüt-EP "Dollhouse". "Dollhouse'ilt" avaldati üks singel, "Carousel", mis kuulutati samuti kuldplaadiks. Martinez avaldas oma debüütstuudioalbumi "Cry Baby" 14. augustil 2015. See saavutas edetabelis Billboard 200 kuuenda koha ja sai kuld- ja plaatinaplaadi staatuse. Kolm singlit sellelt albumilt, "Pity Party", "Soap" ning "Sippy Cup" avaldati enne albumi väljatulekut. "Soap" ning "Sippy Cup" on sertifitseeritud kuld- ning "Pity Party" plaatinaplaadiks. "Cry Baby" standardversioon sisaldab 13 laulu ning Martinez filmis kõikidele lauludele muusikavideod, olles ise režissöör üheteistkümnele. Viimane muusikavideo laulule "Mad Hatter" avaldati 23. septembril 2017. Martineze teine stuudioalbum "K-12" avaldati 6. septembril 2019, mis saavutas edetabelis Billboard 200 kolmanda koha. Albumit salvestati aastatel 2015–2017. "K-12" on sisuline järg "Cry Babyle" ning albumiga avaldati ka albumi teemaga kaasas käiv samanimeline film, mille režissöör on Martinez ise ning milles ta ka peaosa mängib. Martinezt peetakse üheks "The Voice'i" kõige õnnestunumaks leiuks. Ta on tuntud oma kahte värvi juuste poolest.
Jakob Johann Gonsior

Jakob Johann Gonsior (3/15. jaanuar 1794 Tallinn, Eestimaa kubermang, Venemaa keisririik – 29. märts / 10. aprill 1865, Tallinn) oli Tallinna raehärra. Tema järgi on nimetatud Gonsiori tänav Tallinnas. Gonsior õppis 1813–1816 Tartu Ülikoolis õigusteadust. Aastatel 1816–1828 oli ta Tallinna rae ja Eestimaa ülemmaakohtu advokaat ning 1828. aastast kuni surmani Tallinna raehärra. 1836. aastal määrati Jakob Johann Gonsior Tallinna linna esindajaks Venemaa keisri kantselei II osakonna juures tegutseva seadusandliku komisjoni juurde kriminaalõiguse väljatöötamiseks ning ta viibis ja elas alaliselt rohkem Peterburis. Naasnud Tallinna, kandideeris ta 1844. aastal Tallinna bürgermeistri ametikohale, kuid jäi raevalimistel alla Friedrich Georg von Bungele. 4/16. mail 1828 abiellus ta Tallinna Niguliste koguduse õpetaja Johann Bernhard von Gebhardti tütre Amalia Constantia von Gebhardtiga. Kui lastetu Jakob Gonsior 1865. aastal 71 aasta vanuses suri, pärandas ta testamendiga kogu oma vallasvara ja kinnisvara (4 kinnistut Viru väljakul Gonsiori tänava ääres, Jahu 10 kinnistu, ait Pühavaimu kiriku õuel ja Raekoja plats 10 // Mündi 2) pärast oma lese surma heategevuslikuks otstarbeks. Gonsiori sihtasutise põhilised tegevussuunad olid vanemateta väikelaste hoolekande korraldamine, puudust kannatavate vanemate toetamine laste kasvatamisel. Gonsiori tänav 6 asus laste varjupaik, mida haldas Oleviste kiriku laste hoolekande selts. 1928. aastal ehitas asutis Tallinna Nurme tänavale kaks maja 22 korteriga, mis anti soodsatel tingimustel üürile lasterikastele töölisperedele. Jakob Gonsior-asutus tegutses aastatel 1866–1940, algul linna Jumalalaeka ja 1885. aastast Tallinna linnavalitsuse alluvuses ning kahel viimasel tegevusaastal iseseisva sihtasutusena. JACOB GONSIOR JA GONSIORI TÄNAV, linnaarhiiv.wordpress.com, 22 märts 2017 Gonsior, Jacob Johann (1794-1865), Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710-1960 (DBBL)
Kivi-Jüri

"Kivi-Jüri" ehk "Kivijüri" oli Kärdlas asuv mälestusmärk "Hiiumaa kaitselahingute kangelastele 1941". Mälestusmärk püstitati Nõukogude okupatsiooni ajal 1966. aastal Kärdlast väljuvate maanteede ristile. Graniidist mälestusmärgi autorid on skulptor Endel Taniloo ja arhitekt Ülo Sirp. Mälestusmärgi skulptuuri näol oli tegemist suurima graniitbüstiga Eestis. Mälestusmärgi alus mõõtmetega 2,6 × 2 × 1,7 m kaalub 36 tonni ja sellele toetuv sõduripea 10 tonni. Üldkõrgus on 4,3 m. Mälestusmärk tunnistati kultuurimälestiseks 1997. aastal. 2022 aasta Riigikantselei juures tegutsev punamonumentide töörühm leidis, et tegemist oli punamonumendiga, mis tuleb avalikust ruumist eemaldada ja 2022 aasta novembris oli see ka eemaldatud. "Hiiu valla koduleht". Originaali arhiivikoopia seisuga 27. mai 2017. "Komisjon soovitab Tehumardi memoriaali alles jätta, Maarjamäe ja pronkssõduri osas seisukohta ei andnud". ERR. 08.05.2024. Kivi-Jüri kultuurimälestiste riiklikus registris "Kivi Jüri skulptuur tekitab hiidlastes küsimusi" ERR, 22. juuli 2022 "Hiidlased viivad Kärdlast minema Kivi Jüriks kutsutud sõjamonumendi" ERR, 19. august 2022
Lesbofoobia

Lesbofoobia koosneb erinevatest negatiivsuse vormidest, mis on suunatud nii lesbide kui üksikisikute kui ka paaride või kui sotsiaalse rühma vastu. Lesbofoobia tugineb bioloogilise soo, sotsiaalse soo, seksuaalse sättumuse, lesbi identiteedi ja soo väljenduse viiside kategooriatel. See negatiivsus hõlmab lisaks erinevatele suhtumistele ja tunnetele põlgusest vaenulikkuseni ka eelarvamusi, diskrimineerimist ja solvamist. Sellisena on lesbofoobia seksism naiste vastu, millel on kokkupuude homofoobiaga, ja vastupidi. Osa inimesi kasutavad ainult üldisemat sõna homofoobia, et kirjeldada lesbide vastaseid negatiivseid eelarvamusi või käitumist. Teised usuvad, et sõnad homoseksuaalsus ja homofoobia ei ole adekvaatsed kirjeldamaks lesbide spetsiifilisi muresid. Seda seetõttu, kuna naistena kogevad nad sageli kahekordsed diskrimineerimist: nii homofoobiat kui seksismi. Biseksuaalsed naised võivad sarnaselt eelistada kasutada sõna bifoobia, et kirjeldada eelavamusi või solvanguid, mille sihtmärgiks on nende seksuaalne identiteet või käitumine. Transsoolised inimesed eelistavad sageli kasutada sõna transfoobia. "What is "Lesbophobia"?". ILGA. 18. detsember 2006. Vaadatud 21. juuni 2017. Czyzselska, Jane (9. juuli 2013). "Lesbophobia is homophobia with a side-order of sexism". The Guardian. Vaadatud 21. juuni 2017.
Vene Keele Õpetajate Selts

Vene keele Õpetajate Selts (VÕS) on vabatahtlik ühendus, mille eesmärgiks on aidata kaasa vene keele ja kultuuri arengule Eesti Vabariigis, vene keele õpetajate omavahelise koostöö arendamiseks ning koordineerides ja abistades eesti õppekeelega koolide vene keele õpetajaid enesetäiendamises ja metoodilises töös. VÕSi põhiülesanded on: luua võimalused ja aidata kaasa oma liikmete erialase kvalifikatsiooni tõstmisele; edendada liikmete kutsealast tegevust; kaitsta nende ühiskondlikke ja kutsealaseid huve; arendada erialaseid kontakte; aidata kaasa vene keele õpetamise metoodika arengule; hoolitseda vene keele õpetamise kvaliteedi eest; teha koostööd koolide õpetajate ühendustega ja teiste õpetajate organisatsioonide ning ühendustega nii Eesti Vabariigis kui ka rahvusvahelises ulatuses; edastada oma liikmetele vene keele õpetamisega seotud haridusalast informatsiooni. VÕSi juhatus on seitsmeliikmeline. Sinna kuuluvad alates 7. veebruarist 2017: Aleksandra Kadinets Leena Möls Natalia Tšuikina Larissa Panova Lilia Bulai Eva Viidemann Jelena Panfilova Alates 2. märtsist 2012 kuulub VÕS ka EVÕL-i (Eesti Võõrkeeleõpetajate Liit) VÕS-i asutas Tallinna Kristiine Gümnaasiumi õpetaja Malle Ling. VÕS on registreeritud 2. oktoobril 1998. Seltsil esimehed: 1998–2010 Malle Ling 2010–2017 Leena Möls 2017-2020 Aleksandra Novaševskaja (Kadinets) 2020 alates Eva Viidemann "EVÕL". VÕS koduleht
Kapis olemine

Kapis olemine on mõiste, mida kasutatakse lesbi, gei, biseksuaalsete, transsooliste jne (LGBT) inimeste kohta, kes ei ole avalikustanud enda seksuaalset sättumust või sooidentiteeti ning sellega seotut nagu seksuaalset identiteeti ja seksuaalkäitumist. Mõistet võib kasutada ka kirjeldamaks kedagi, kes peidab enda identiteeti sotsiaalse surve tõttu. Lesbi, gei ja biseksuaalse identiteedi kujunemise varajastes etappides tunnevad inimesed sageli segadust ja kogevad ebakindlust. 1993. aastal uuris Michelangelo Signorile oma raamatus, millist kahju kapis olemine toob nii kapis olevale inimesele kui ka ühiskonnale tervikule. Seidman, Meeks ja Traschen väidavad, et "kapp" võib muutuda Ameerika Ühendriikide elu kirjeldamisel varsti vanaaegseks sõnaks. Esiteks muutub homoseksuaalsus ühiskonnas üha normaalsemaks ja sellega sageli seotud häbi ja salatsemine väheneb. Teiseks sõltub metafoor kapist eeldusest, et selle stigmaga tegelemine on eluviis. Üha enam aga tegeletakse sellega lähtudes konkreetsest olukorrast. Sellele vaatamata on kapis olemine ja sealt täielikult "väljatulemine" keeruline igale inimesele, kes ei ole end määratlenud heteroseksuaalse või cis-soolisena. Eve Kosofsky Sedgwicki järgi on heteroseksistlikud eeldused ülimalt sitked: "iga kokkupuude uue klassiga, uue ülemusega, sotsiaaltöötajaga, pankuriga, majaomanikuga või arstiga tekitab uue kapi." LGBT-noorte kiusamise uurijad on leidnud, et paljud noored jäävad kappi nii kooliaastateks kui ka pärast seda. Seda seetõttu, kuna nad kardavad oma vanemate, sõprade, õpetajate või kogukonna liikmete poolset hukkamõistu. Enamasti mõjub kapis olemine halvasti inimeste vaimsele tervisele, seda eriti noorukieas. See peegeldub näiteks LGBT-noorte seas olevates kõrgetes enesetapunäitajates. Michelangelo Signorile (1993). Queer in America: Sex, the Media, and the Closets of Power. Random House USA Inc. Seidman S, Meeks C, Traschen F. Beyond the Closet? The Changing Social Meaning of Homosexuality in the United States. Sexualities. 1999;2(1). Eve Kosofsky Sedgwick (1990). Epistemology of the Closet. University of California Press. Lambda Legal. "LGBTQ Yputh Risk Data" (PDF). Vaadatud 20. juuni 2017.
Tiia Upine

Tiia Upine (5. juuni 1937 – 5. veebruar 2023) oli eesti ajakirjanik. 1960. aastatel töötas ta Mikitamäe koolis eesti keele ja kirjanduse õpetajana. Tiia Upine töötas pikka aega Eesti Raadios, oli kirjade osakonna juhataja ning saatesarja "Teist ja teile" toimetaja. 1990. aastatel oli ta Eesti Heategevusfondi direktor. 1983 – Eesti NSV teeneline ajakirjanik Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti Raadio kirjade osakonna juhataja Tiia Upine (1982) Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Upine, Tiia, Eesti NSV teeneline ajakirjanik - Eesti Raadio propagandasaadete peatoimetuse kirjade osakonna juhataja (1983) ERR arhiiv. Reporter: Tiia Upine (1980)
Reimo Sillamaa

Reimo Sillamaa (sündinud 14. märtsil 1989 Koeru vallas) on eesti ühiskonnategelane, ettevõtja, blogipidaja ning kooseluseaduse ja immigratsiooni vastane aktivist. Ta lõpetas 2008. aastal Paide Kutsekeskkooli kokanduse erialal ja 2012. aastal Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskooli. Ta asutas 2015. aastal Facebooki kommuuni Pagulaste VASTU, mis kogus üle 18 000 liikme. Facebook sulges lehekülje 2015. aasta 27. augustil põhjendusega, et see rikub lehekülje reegleid. Seoses Sillamaa tegevusega sotsiaalmeedias karistati teda 2016. aastal 300-eurose rahatrahviga vaenu õhutamist käsitleva karistusseadustiku paragrahvi alusel. Sillamaa lubas toona otsuse edasi kaevata. Ta on 2016. aasta juulist mittetulundusühingu Perekondade Kaitseks juhatuse esimees. Ta on veebiportaali rahvuslane.ee üks eestvedajatest. Ta on 2019. aasta veebruarist erakonna Rahva Tahe liige. Reimo Sillamaa on abielus. Tal on kolm õde ja kolm venda. Tal on kaks last. MTÜ Perekondade Kaitseks "Facebook pani pagulastevastase lehe kinni". Õhtuleht. 28. august 2015. Vaadatud 13. juunil 2017. Karel Reisenbuk. Vihaõhutaja sai karistada Postimees.ee, 18. mai 2016. "Perekondade Kaitseks MTÜ". Äripäeva infopank. Sulev Vedler (10. aprill 2019). "Uus õukonnameedia. EKREt toetab oma meediatööstuskompleks, mis ei aja "mingit roosat löga"". Eesti Ekspress. Ekspress Meedia. Originaali arhiivikoopia seisuga 10. aprill 2019. Reimo Sillamaa Facebooki lehekülg Vihaõhutaja sai karistada -Postimees Pevkur: Vao põlengus süüdlasi pole leitud ja me ei kiusa teisitimõtlejaid taga -Uued Uudised Immigratsioonivastane aktivist: Ajakirjanik kutsus mind neonatsiks -Uued Uudised LASTERAAMATU VÄLJAANDMINE TÕI KAASA TAPMISÄHVARDUSE -Nihilist.fm Põgenikevastase aktivisti kinnitusel otsis politsei läbi tema kodu -Pealinn FB grupi Pagulaste vastu asutaja Reimo Sillamaa kurdab ahistamist ERR ajakirjaniku Silver Tamburi poolt -Pilguheit Kokkuleppemenetlus -Pärnu Maakohus Seisukoht | Aus poliitik -Õhtuleht TÄNA "RADARIS": Uus lasteraamat siili seiklustest on toonud tapmisähvarduse -Õhtuleht Peaministrit sotsiaalmeedias tappa ähvardanud mehe kodu otsiti läbi -Õhtuleht "Ärkasin selle peale, et politsei koputas aknale!" -Õhtuleht TV3 VIDEO | Politsei otsis läbi pagulaste vastase mehe korteri -Õhtuleht Hotell langes avaliku laimu ohvriks -Postimees Uue lasteraamatu ilmumine tõi kaasa tapmisähvarduse -Postimees Väidetav vihaõhutaja: naersin politseinikud välja -jt.ee Väidetav vihaõhutus tõi kaasa läbiotsimise -jt.ee Türilt pärit immigratsioonivastane: mina ühegi libavalitsuse provokatsioonile ei allu! -jt.ee Vaenu õhutamises kahtlustatav kodanik: see on täpselt nagu Savisaare teema, puhas farss -7uudised
Elju Sild

Elju Sild (sünninimi Elju Mardi; 13. november 1938 – 14. juuni 2011) oli eesti ajakirjanik. Ta oli ELKNÜ Keskkomitee propaganda- ja agitatsiooniosakonna juhataja ning kirjastuse Eesti Raamat laste- ja noorsookirjanduse toimetuse toimetaja. Aastatel 1973–2003 oli ta ajakirja Täheke peatoimetaja. Ta on maetud Rakvere linnakalmistule. 1986 – Eesti NSV teeneline ajakirjanik Eesti Entsüklopeedia. Täheke Kalmistute register HAUDI Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Lasteajakirja "Täheke" vanemtoimetaja Jaan Rannap ja peatoimetaja Elju Sild (1998)
Hüüru sild

Hüüru sild on maanteesild Harju maakonnas Saue vallas Hüüru külas Tallinna–Paldiski maanteel. Sild jääb maantee 15. kilomeetrile, kus maantee ületab Vääna jõe. Hüüru silla juurest saab alguse Hüüru–Alliku tee. Hüüru mõisa sild Silla ajalooline pilt Ajapaiga andmebaasis
Kanaküla sild

Kanaküla sild on maanteesild Pärnu maakonnas Saarde vallas Kanakülas Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maanteel. Sild jääb maantee 108. kilomeetrile, kus sild ületab Halliste jõe. Pilte Kanaküla silla ehitamisest, Maanteeameti pildid e-varamus
Konuvere raudteesild

Konuvere raudteesild on raudteesild Rapla maakonnas Märjamaa vallas Konuvere külas endisaegsel Rapla–Virtsu raudteel. Sild ületab Vigala jõge. Sild on tänapäeval kasutusel maanteesillana Raudteetammi teel. Sild valmis raudtee ehitamise käigus 1931. https://web.archive.org/web/20170613072119/http://marjamaa.kovtp.ee/konuvere-raudteesild (vaadatud 13.06.2017) Raudteesillast Märjamaa valla kodulehel