laion/Wikipedia-Exotic huggingface dataset:
Martin Aunin

Martin Aunin (sündinud 17. mail 1971 Tartus) on eesti arhitekt. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Aunin Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1989–1993. 1993–1994 viibis Aunin täiendõpingutel Helsingi Tehnikaülikooli arhitektuuriosakonnas. Alates 1995 on ta diplomeeritud arhitekt (vastab magistrikraadile). Aunin läbis täiendavad magistriõpingud Eesti Kunstiakadeemias ja Helsingi Tehnikaülikoolis aastatel 1996–1997. Alates 1991 on Martin Aunin töötanud Arhitektuuribüroos Masso ja Luup, Rein Murula Arhitektuuribüroos ja Masso Arhitektuuribüroos. Alates 1997 on ta töötanud peamiselt aktsiaseltsis EA-Reng arhitektina, alates 2006 koos arhitektide Martin Melioranski ja Marti Kahuga. 2008 sai ta volitatud arhitekti V kvalifikatsiooni. Martin Aunini tuntuimad tööd on Eesti Energia maja rekonstrueerimine Lemoni kaubamajaks, Viimsi Püha Jaakobi kirik, Ülemiste hotell ja Hotell Telegraaf Tallinna vanalinnas. Neid töid iseloomustab väljapeetud materjalivalik, hea keskkonnatunnetus ja põnev mahujaotus [viide?]. Lisaks on Aunin osalenud edukalt mitmel arhitektuurivõistlusel ja saanud mitu arhitektuuripreemiat. Ta on kahel korral olnud nomineeritud Mies van der Rohe auhinnale European Union Prize for Contemporary Architecture: 2003 (Villa Orro) ja 2005 (Ülemiste hotell). Väikeelamute kompleks Lillekülas Käo tänaval, 1998 Melon (endine Lemon) kaubanduskeskus Estonia puiesteel, 2001 villa Orro Tabasalus, 2003 hotell Ülemiste Tallinnas, 2004 büroohoone Tetris Tallinnas, 2004 eramu Matka teel, 2004 hotell Telegraaf Tallinna vanalinnas, 2007 eramu Nõmmel Valguse tänaval, 2007 Viimsi Püha Jaakobi kirik, Pringi külas 2008 kortermaja Tatari tänaval, 2009 Rapla jalakäijate sillad, 2003; 1. preemia Aegna saare avalik ideevõistlus, 2004; 2. preemia Tallinn, Logi tänava elamukvartali hoonestamise ideevõistlus, 2005 (kaasautorid Martin Melioranski, Marti Kahu); 1. preemia Suur-Ameerika tänava ministeeriumide ühishoone, 2007 (kaasautorid Martin Melioranski, Marti Kahu); 1. preemia Art Hotel Tallinn, Lembitu tänav, 2008 (kaasautorid Martin Melioranski, Marti Kahu); 1. preemia 2004 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (detailideni tervikliku ja peene materjalikäsitlusega arhitektuurse idee väljendamine Ülemiste hotelli loomisel) 2004 Eesti parim puitehitis, 3. preemia Matka tänava eramu eest 2004 Aasta betoonehitis, Ülemiste hotell 2005 Aasta betoonehitis, “Ehitaja” eripreemia, büroohoone Tetris 2007 Aasta betoonehitis, eripreemia, eramu Nõmmel 2009 Konkursi "Eesti disain ja elukeskkond" parim kortermaja 2009 Noore arhitekti preemia "Eesti Arhitektide Liit, volitatud arhitektid V, Martin Aunin". "Noore Arhitekti Preemia nominendid, Martin Aunin CV". Paulus, Karin (21. juuni 2006). "Eesti arhitektide edulood". Eesti Ekspress. Lillemägi, Ingrid. "Elamu Matka teel Tallinnas". MAJA 1–2004. Oja, Urmas. "Ülemiste järve esitlev elegantne hotell". MAJA 3-2004. "Salapärane hotell Telegraaf". Eesti Ekspress. 12. oktoober 2007.
Velle Kadalipp

Velle Kadalipp (sündinud 25. märtsil 1963 Viljandis) on eesti arhitekt. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Velle Kadalipp Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1981–1986. Aastatel 1986–1993 töötas Velle Kadalipp riiklikus projekteerimisinstituudis Eesti Tööstusprojekt. 1993–1997 töötas ta arhitektuuribüroos Entec AS arhitektina. 1997–1999 tegutses Velle Kadalipp vabakutselise arhitektina. Alates 1999. aastast on Velle Kadalipp olnud tegev arhitektuuribüroos JVR OÜ. Velle Kadalipu tuntumad tööd on kortermaja Kaupmehe tänaval Tallinnas, korterelamud Pähkli tänavas Maarjamäel ja kortermaja Tatari tänaval. Lisaks nendele on Velle Kadalipp projekteerinud büroohooneid ja osalenud arhitektuuribüroo JVR kollektiivi koosseisus arhitektuurivõistlustel. Velle Kadalipp on Eesti Arhitektide Liidu liige. Kehtna valla üldplaneering, 1994 Kilingi-Nõmme linna üldplaneering, 1996 Tallinna Türi 10 hoone rekonstrueerimine büroodeks, 1999 (kaasautor Kalle Vellevoog) Seedri ja Remmelga tänava detailplaneering Pärnus, 2000 (kaasautor Kalle Vellevoog) Kortermaja Kaupmehe tänaval, 2004 (kaasautor Kalle Vellevoog) Kortermajade grupp Tallinnas Pähkli tänaval, 2005 (kaasautor Kalle Vellevoog) Kortermaja Tatari tänaval, 2005 (kaasautor Kalle Vellevoog) Korterelamu Luige tänaval, 2005 (kaasautor Kalle Vellevoog) Elu- ja ärihoone Jõhvis, 2006 (kaasautor Kalle Vellevoog) Jõhvi raamatukogu arhitektuurivõistlus, 1990 (kaasautorid Ilmar Jalas ja Kalle Vellevoog); 1. preemia Tartu Ülikooli ühiselamu arhitektuurivõistlus, 2000 (kaasautorid Ilmar Jalas, Kalle Vellevoog ja Enn Rajasaar); ostupreemia Kortermaja Kaupmehe tänavale, kutsutud konkurss, 2001 (kaasautorid Kalle Vellevoog, Ott Kadarik ja Enn Rajasaar) Pärnu Vanalinna Põhikooli juurdeehituse arhitektuurivõistlus, 2001; 3. preemia Kuressaare sanatooriumi kutsutud arhitektuurivõistlus, 2002 (kaasautor Kalle Vellevoog); 2. preemia "Eesti Arhitektide Liidu liikmed, Velle Kadalipp". "Arhitektuuribüroo JVR OÜ töötajad, Velle Kadalipp CV". Raukas, Inga. "Kõik korterid müüdud? Elamu Kaupmehe tänaval Tallinnas". MAJA 1-2005. Köller, Tuuli. "Maarjamäe – keerulise elu lihtsad lahendused". Maja 3-2005. Arhitektuuribüroo JVR OÜ
Riigireetur (film)

"Riigireetur" on 2009. aastal valminud Eesti dokumentaalfilm Herman Simmist. Filmi režissöör on Erle Veber, stsenaristid Mihkel Kärmas ja Rasmus Kagge. Tootja on Testfilm/NBN, koostööpartner Eesti Rahvusringhääling. Holger Roonemaa "Riigireetur Herman Simmist valmib ambitsioonikas dokumentaalfilm". Eesti Päevaleht, 10. juuni 2009 Risto Berendson "Reeturi anatoomia". Postimees, 6. november 2009 Andres Laasik "Riigi reetmine on väga valus". Eesti Päevaleht, 7. november 2009 Meelis Oidsalu "Tormijooks Fort Simm’ile". Sirp, 20. november 2009 "Kärmas: rääkisime Herman Simmi lihtsalt ära". Õhtuleht, 21. november 2009 "Jürgen Ligi: Simmi film õigustab Eesti militaaräpude saamatust". Õhtuleht, 23. november 2009
Vikerkaarelipp

Vikerkaarelipp on mitmevärviline lipp, mis koosneb vikerkaarevärvidest. Vikerkaarelippude värvid võivad varieeruda, kuid üldiselt lähtutakse traditsioonilisest vikerkaare skeemist: punane, oranž, kollane, roheline, sinine, tumesinine ja violetne. Vikerkaarelipul on pikk traditsioon.[viide?] 1920. aastail oli vikerkaarelipp Eestis ühistegelaste lipp. Seda on kasutanud mitmed kultuurid mitmekesisuse ja ühtsuse väljendamiseks. Euroopas teatakse vikerkaarelippu põhiliselt LGBT sümbolina. Vikerkaarelipu variatsioone kasutavad mitmed Lõuna-Ameerikas Andides elavad põlisrahvad, näiteks ketšuad, ning see on Peruu Cuzco linna ametlik lipp. Vikerkaarelipp (LGBT liikumine) Vikerkaare värvi internatsionaal. Esmaspäev, 8. juuli 1929, nr 27, lk 5
Enn Rajasaar

Enn Rajasaar (sündinud 8. novembril 1961 Tartus) on eesti arhitekt. Keskhariduse omandas Enn Rajasaar Saku Keskkoolis aastatel 1969–1980 ning arhitektuurialase kõrghariduse Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudi arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1980–1985. 1984–1985 töötas Enn Rajasaar Kultuuriväärtuste Riiklikus Projekteerimisinstituudis tehnikuna. Ülikooli lõpetamisele järgnes töötamine projekteerimisinstituudi Tsentreosojuzprojekt Tallinna Filiaalis aastatel 1985–1990. Alates 1990 aastast töötab Enn Rajasaar arhitektuuribüroos JVR OÜ ning on üks selle osanikest. Suure osa Enn Rajasaare loomingust moodustavad erinevad kortermajad ja eramud Tallinnas, selle lähiümbruses ja kaugemal. Neid iseloomustab lihtne funktsionalistlik laad, mis arvestab asukoha spetsiifikat ning ei püüa materjalikasutusega end silmatorkavaks teha. Lisaks on Enn Rajasaar projekteerinud veel ka mitmeid büroohooneid. Arhitektuuribüroo JVR OÜ kollektiivi kuuludes on Enn Rajasaar saavutanud edu mitmetel arhitektuurivõistlustel. Enn Rajasaar on Eesti Arhitektide Liidu liige. AS Maseko büroohoone rekonstruktsiooniprojekt, 1998 elamu rekonstrueerimine A. Alle tänaval, 2000 Funktsionalistlik eramuansambel Tabasalus, 2002 Korterelamu-büroohoone A. Weizenbergi tänaval, 2005 Korterelamu Kadriorus J. Köleri tänaval, 2005 Korterelamud Kadriorus Roheline aas 22, 2006 Büroo- ja elamukompleks Narva mnt-l, 2007 Ridaelamu Särje tänaval, 2008 Rotermanni kvartali mahulise planeeringu rahvusvaheline arhitektuurikonkurss, 1989 (kaasautorid Ilmar Jalas ja Kalle Vellevoog) Varna Kunstikeskus, Bulgaaria, 1989 (kaasautor Kalle Vellevoog); 1. preemia Emajõe ärikeskus Tartus, 1997 (kaasautorid Kalle Vellevoog, Mart Kadarik ja Ilmar Jalas); Tartu Ülikooli ühiselamu arhitektuurivõistlus, 2000 (kaasautorid Velle Kadalipp, Ilmar Jalas ja Kalle Vellevoog); ostupreemia Kortermaja Kaupmehe tänaval Tallinnas, 2001 (kaasautorid Kalle Vellevoog, Velle Kadalipp ja Ott Kadarik); 1. preemia Büroo-ja elamukompleks Narva mnt-l, 2004; 1. preemia Jagodin, Karen (2009), "Karakteriga kodu", ERAMU&korter, 1, ISSN 1406-6726 "Eesti Arhitektide Liidu liikmed, Enn Rajasaar". "Arhitektuuribüroo JVR OÜ, Enn Rajasaar CV". Paulus, Karin (2. november 2005). "Viks ja viisakas". Eesti Ekspress. Aunpuu, Anneliis (11. juuli 2008). "Pargi ja linna kohtumispaik". Eesti Ekspress. Arhitektuuribüroo JVR OÜ
Jaan Tiidemann

Jaan Tiidemann (sündinud 21. augustil 1971 Tallinnas) on eesti arhitekt. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas ta Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuriosakonnas aastatel 1991–1997. Aastatel 1996–1999 töötas ta Mai Šeini Arhitektibüroos. Alates 1999. aastast töötab ta omanimelises arhitektibüroos. Tiidemanni loomingu moodustavad mitmesugused rekonstrueerimisprojektid, eramud, ühiskondlikud hooned, büroohooned, sisekujundused ja planeeringud. Tema tuntumad tööd on Tallinna Golfiklubi Niitväljal ja Veskimöldre lasteaed. Viimane pälvis aasta betoonehitise 2004 valimistel eriauhinna. Tiidemann oli 2008. aastal üks noore arhitekti preemia nominente. Tiidemann on ka Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonna ning disainiteaduskonna õppejõud. Tiidemann on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1999. aastast. 2019 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Tiiu Truusa, Kalle Vellevoo ja Lidia Zarudnajaga; Maarjamäe kommunismiohvrite memoriaal ja ohvitseride mälestusmärk Maarjamäel) Kohala mõisa rekonstrueerimine, 1997 (kaasautor Mai Šein) Tallinna Golfiklubi Niitväljal, 1998 (kaasautor Mai Šein) Advokaadibüroo Teder ja Rask büroo sisekujundus, 1999 Cresco büroo sisekujundus, 2001 (kaasautor Kadri Tamme) Vinoteek Tallinna vanalinnas, 2001 (kaasautor Kadri Tamme) eramu Kakumäel, 2002 Suvila Pedaspeal, 2003 Lasteaed Veskimöldres, 2003 (kaasautor Andres Lember) Suvila Pedaspeal, 2004 Sakala tn 4 büroohoone rekonstruktsioon, 2007–2009 Ta on tehnikateadlase Tiit Tiidemanni poeg. "Noore Arhitekti Preemia nominendid, Jaan Tiidemann CV". "Eesti Arhitektide Liidu liikmed, Jaan Tiidemann". Paulus, Karin (29. detsember 2005). "Arhitektuur: Raam vaatele". Eesti Ekspress. Jänes, Liina. "Veskimöldre lasteaed Tallinnas". MAJA 3-2004. Kalm, Mart (11. september 1998). "Niitvälja golfiklubi - Eesti esimene vaskplekiga maja". Eesti Ekspress.
Kriiva (pinnavorm)

Kriiva (vähem on kasutatud sõna "griiva"; vene грива) on Lääne-Siberi lauskmaal levinud pinnavorm. Kriivad on kirdest edelasse sirutatud mäeharjad, künnised (pikad lamedanõlvalised kõrgendikud) ja leetseljakud suhtelise kõrgusega 3-10, mõnikord 20 m; laius kõigub 300 m kuni 1 km-ni, pikkus kuni 15 km. Eestis nimetatakse kriivadeks sooseljandikke, mis esinevad peamiselt Ida-Virumaal, eriti Alutaguse ja Alutaguse vallas. Nendel on vastavad kohanimed, näiteks Pikk kriiva, Tinasinakünka kriiva, Tsorti kriiva, Samoljotnaja kriiva, Bandiidi kriiva, Järvemäe kriiva jne. Sõna on laenatud tõenäoliselt vene keelest. Pae, T., Roose, A. & A. Aasa. 2010. Alutaguse kriivad: kas tuulest tehtud? Eesti Loodus 4: 20-23. Pensa, M. 2010. Alutaguse kriivad: sõna "kriiva" päritolust. Eesti Loodus 8: 13. [1]
Serval

Serval (Leptailurus serval) on Aafrika kaslane. Serval elutseb savannialadel Saharast lõunas, peamiselt põõsastikus. Servali arvukus ja levila vähenevad. Serval on punakaspruuni mustatäpilise karvastikuga, pikkade kõrvadega ja kõrgejalgne karusloom. Tema tüvepikkus 100–120 cm. Serval suudab ligi 3 m kõrgusele õhku hüpata ning õhus suunda muuta. Ta sööb linde, närilisi, jäneseid ja väikesi antiloope.
Vibeke Skofterud

Vibeke Westbye Skofterud (20. aprill 1980 Askim – 29. juuli 2018 Arendal) oli Norra murdmaasuusataja. Skofterud sai 2003. aastal Val di Fiemmes toimunud maailmameistrivõistlustel hõbemedali teatevõistluses. Kaks aastat hiljem tuli ta Oberstdorfi MM-il teatesõidus maailmameistriks. 2007. aastal Sapporos peetud MM-il sai Skofterud kolmanda medali teatesõidus – seekord pronksi. 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris tuli ta teatesõidus olümpiavõitjaks. Tema parim koht tiitlivõistluses individuaalarvestuses oli kuues koht Oslos 2011. aasta maailmameistrivõistlustel 30 km vabatehnikas. Suusatamise maailma karikasarja etappidel jõudis Skofterud esikolmikusse 15 korral, millest üheksa korda oli ta kolmas ja kuus korda teine. Parim koht maailma karikasarja üldjärjestuses oli 11. (hooaegadel 2001–2002 ja 2011–2012). 2002. aastal tuli Skofterud sprindidistantsil Norra meistriks. Lisaks sai ta riigi meistrivõistlustelt veel hõbeda ja neli pronksi. 2008. aastal kinnitas ta armusuhet naisega. Juulis 2018 hukkus ta skuutriõnnetuses 38-aastaselt. 2010 Vancouveris olümpiavõitja teatesõidus 2003 Val di Fiemmes hõbemedal teatesõidus 2005 Oberstdorfis maailmameister teatesõidus 2007 Sapporos pronksmedal teatesõidus 2011 Oslos maailmameister teatesõidus Vibeke Skofterud osales individuaalarvestuses 191 maailma karikasarja etapil ja jõudis esikolmikusse 15 korral, kuid ei võitnud ühtki etappi. Vibeke Skofterudi koduleht Vibeke Skofterud FIS-i kodulehel (fis-ski.com)
Runaway (Sahlene'i laul)

"Runaway" on laul, mis esindas Eestit Eurovisiooni lauluvõistlusel 2002. aastal Tallinnas. Loo meloodia autorid on Pearu Paulus, Ilmar Laisaar ja Alar Kotkas, sõnad on kirjutanud Jana Hallas ja laulu esitas rootsi laulja Sahlene. Lugu esitati finaalõhtul 25. mail Saku Suurhallis kaheksandana ning jagas hääletuse lõppedes 111. punktiga koos Suurbritanniat esindanud looga "Come Back" 3.-4. kohta. Maksimumpunktid andsid Eestile naabrid Rootsi ja Läti. Sahlene seisis lavaesituse ajal eurolava küljes olnud catwalk'il ning kandis valgest nahast lõhikuga seelikut, nahast toppi ja kõrgeid valgeid nahksaapaid. Lavakostüümi oli Sahlene'ile disaininud Jana Hallas. Koos Sahlene'iga viibis Saku Suurhalli laval viieliikmeline ansambel, mis koosnes kolmest rootslasest: Charlotte Berg, Lena Olsson-Björkén ja Joel Sahlin, kes on Sahlene'i lauljanna vend. Eesti muusikutest olid laval trummar Jüri Mazurtšak ja taustalaulja Jelena Juzvik. "Runaway" pääses Eurolaulu Eesti eelvooru hoopis Inese esitatuna, ent Eda-Ines Etti loobus võistlusel osalemisest ja loole hakati uut esitajat otsima. Enne, kui laulu autorid jõudsid Sahlene'ini, kaaluti esitajaks ka mitmeid eesti lauljaid (sh Koit Toome). Tallinna Linnahallis peetud Eesti eelvoorus laulsid "Runawayle" tausta Kaire Vilgats, Dagmar Oja, Pearu Paulus ja Johannes Lõhmus, ent segastel asjaoludel (väidetavalt "imagoloogilistel põhjustel") vahetati taustalauljad enne Eurovisiooni finaalkontserti välja. Ometigi osalesid nii Vilgats kui ka Oja Eurovisioonil – samal aastal Maltat esindanud Ira Losco taustalauljatena (neile lisaks Liisi Koikson, Airi Allvee ja Jelena Juzvik). Malta delegatsioon lubas eestlannad tasuta Maltale lennutada, kui laul jõuab esikolmikusse – ja nii ka läks. Kaire Vilgats, Dagmar Oja. Ilusad suured tüdrukud. (Koostanud Anneli Urge.) Pilgrim 2020.
John Corbett

John Joseph Corbett (sündinud 9. mail 1961 Lääne-Virginias) on USA näitleja ja kantrilaulja. John Corbett kehastas sarjas "Seks ja linn" Carrie Bradshaw (Sarah Jessica Parker) kallimat Aidanit. Samuti näitles ta filmides "Seks ja linn" ja "Seks ja linn 2".
Robert C. Cooper

Robert C. Cooper (sündinud 14. oktoobril 1968 Torontos) on Kanada stsenarist ja produtsent, keda on tunnustatud töö eest "Tähevärava" ("Stargate") telesarjades. Ta oli sarjade "Tähevärav SG-1" ja "Tähevärav: Atlantis" juhtivprodutsent ning osales ka sarja "Tähevärav: Universum" tootmises. "Atlantis" ja "Universum" ongi sündinud tema ja Brad Wrighti koostöös. Cooper on kirjutanud ja produtseerinud kõigi kolme sarja osi. Robert C. Cooper "Tähevärava" kodulehel
Robert Byrd

Robert Carlyle Byrd (20. november 1917 North Wilkesboro, Põhja-Carolina – 28. juuni 2010 Virginia) oli Ameerika Ühendriikide poliitik. Ta kuulus Demokraatlikku Parteisse ja alates 1959. aastast Ameerika Ühendriikide Kongressi ülemkotta Senatisse. Ta valiti senatisse Lääne-Virginiast üheksa korda järjest ning oli kõigi aegade kõige kauem ametis olnud kongressi liige. Ta oli Ameerika Ühendriikide Senati president pro tempore. Ta kaotas aastaselt ema, kes suri Hispaania grippi. 1942. aastal liitus ta Ku Klux Klaniga. 2002 – Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk Robert Byrd saidil GovTrack
Mary Tamm

Mary Tamm (22. märts 1950 Dewsbury, West Yorkshire – 26. juuli 2012 London) oli eesti päritolu inglise näitleja. Ta sai laialdaselt tuntuks 1978. aastast seriaalis "Doctor Who" mängitud mõistatusliku Doctor Who assistendi Romana rolliga. Ta õppis eesti koolis Bradfordis ja lõpetas Londonis Briti Teatri Akadeemia (Royal Academy of Dramatic Art) kahe ja poole aastase kursuse. Mary Tamm mängis muuhulgas filmides "Tales that Witness Madness" (1973) "The Odessa File" (1974) ja "The Likely Lads" (1974), teatrilaval "The Bitter Tears of Petra von Kant" ("Petra von Kanti kibedad pisarad") ja seriaali "Pühak" viimases osas. Mary Tamm. First Generation. The Autobiography. Volume One. Fantom Films Limited 2009, ISBN 1906263396 "Interview with Mary Tamm". BBC Wiltshire. Vaadatud 9.10.2009. {{cite news}}: eiran tundmatut parameetrit |publication date= (juhend) Mary Tamm oli televisioonis., Meie Kodu, 3. oktoober 1979, lk. 1 Tõnis Erilaid. "Kuidas eestlanna Inglismaal staariks tõusis". Õhtuleht, 20. detsember 2016. Lk 22 Ametlik koduleht imdb.com
Robert Cooper

Robert Cooper on mitme isiku nimi: Robert Archer Cooper (1874–1953), Lõuna-Carolina kuberner 1919–1922 Robert C. Cooper (sündinud 1968), Kanada stsenarist ja teleprodutsent Robert Cooper, Kanada poliitik Robert Cooper, Suurbritannia diplomaat ja Euroopa Liidu Nõukogu ametnik Robert E. Cooper juunior (sündinud 1957), Tennessee peaprokurör
Tehnoloogiline tööpuudus

Tehnoloogiline tööpuudus ehk tehnoloogiline töötus on inimtööjõu asendamine masinatega. Selleks, et suurendada tootmist ja vähendada kulutusi, kasutab iga ettevõte töö automatiseerimist. Olgu see siis kas haridus, kaubandus, tootmine, tööstus, teenindus, finants või meditsiini valdkond. Kõikjal võetakse kasutusele hetkel maksimaalselt võimalikud automatiseerimise tehnoloogiad ja meetodid. Selle tagajärjel vähenevad ettevõtte kulutused palkadele ning suureneb tootmise maht. Suurema hulga toodangu tarbimiseks on tarbijal vaja raha (palka), kuid kui potentsiaalsete töökohtade arv järjest väheneb siis väheneb ka tarbija ostujõud. Mis omakorda sunnib ettevõtteid järjest rohkem ja rohkem kokku hoidma kulutustelt ja nõudlus töö optimeerimise (automatiseerimise) vastu järjest kasvab. Läbi ajaloo on selgelt näha kuidas tehnoloogia kasutusele võtmine on inimtööjõu peaaegu välja söönud põllumajanduse ja tootmise sektoritest samas kui teenindussektor on kasvanud kordades. Nüüd oleme jõudnud tehnoloogia arenguga staadiumisse, kus töökohad vähenevad ka teenindussektoris meeletu kiirusega. Selle tagajärg on meie igapäeva reaalsus kus 10% on endiselt töötuid, samas kui majandusanalüütikud on ühel meelel, et majandus on juba terve ja tugev. Seega tööpuudus ei ole majanduslangusest tingitud vaid majanduslangus on vähendanud üle mõistuse kasvanud tarbimist ning protsent, kes on hetkel töötud on need, kelle tehnoloogia on juba asendanud, kuid metsiku tarbimise tõttu ei olnud seda siis veel näha. Mõni võib probleemile pakkuda lahenduseks tarbimise suurendamist. Kuid fakt on see, et lõpmatuseni suurenev tarbimine suurendab ka lõpmatuseni vajaminevate loodusressursside hulka ning meie planeet on kõike peale lõpmatu. Tööpuudus Töötus ja inflatsioon Avo Org thezeitgeistmovement.com [1] Masinad asendavad poemüüjaid [2] Ilma teenindajateta restoran Nürnbergis Saksamaal [3] Autod ilma juhita [4] Täisautomaatsed tehased
Kigoma piirkond

Kigoma piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias. Kigoma piirkond asub riigi läänepiiril Tanganjika järve ääres ning piirneb Kongo DV ja Burundiga. Põhjas piirneb ta Kagera, idas Geita ja Tabora ning lõunas Katavi piirkonnaga. Kigoma piirkonna pindala on 37 037 km². Piirkonnas elab umbes 1,74 miljonit inimest (2009; arvestamata põgenikke). Aastal 2002 elas piirkonnas umbes 1,67 miljonit inimest, kellest umbes 20 protsenti olid põgenikud Burundist, Rwandast ja Kongo DV-st. Osa põgenikke on koju tagasi pöördunud. Kigoma piirkonna suurim linn ja halduskeskus on Kigoma. Teised suuremad linnad on Kasulu Mjini, Nguruka ja Kibondo Mjini. Umbes 22 protsenti inimestest elab linnades. Tanganjika järve ääres asub Gombe rahvuspark, kus Jane Goodall tegi oma tuntud uuringuid šimpansite käitumise kohta. Piirkond jaguneb neljaks ringkonnaks: Kibondo ringkond Kasulu ringkond Kigoma linnaringkond Kigoma maaringkond Sub-Divisional Population Projection for Year 2016 and 2017 Based on 2012 Population and Housing Census. National Bureau of Statistics, vaadatud 16.08.2019
Kilimanjaro piirkond

Kilimanjaro piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Tansaanias. Kilimanjaro piirkond asub Tansaania kirdeosas Keenia piiri ääres. Kagus piirneb ta Tanga, edelas Manyara ja läänes Arusha piirkonnaga. Piirkonna halduskeskus ja suurim linn on Moshi. Teised suuremad linnad on Hai Mjini, Same Mjini, Hedaru ja Mwanga. Kilimanjaro piirkonna pindala on 13 309 km². Aastal 2002 elas piirkonnas 1 381 149 inimest. Piirkonna põhjaosas asub Kilimanjaro mägi. Kilimanjaro piirkond jaguneb kuueks ringkonnaks: Rombo ringkond Hai ringkond Moshi linnaringkond Moshi maaringkond Mwanga ringkond Same ringkond Sub-Divisional Population Projection for Year 2016 and 2017 Based on 2012 Population and Housing Census. National Bureau of Statistics, vaadatud 16.08.2019
Moshi

Moshi on linn Tansaanias, Kilimanjaro piirkonna halduskeskus. Moshi asub Kilimanjaro jalamil. Linna geograafilised koordinaadid on 3° 20′ S, 37° 20′ E. Aastal 2002 elas linnas 144 739 inimest. Linnas on muu hulgas karastusjookide, toiduaine-, mööbli- ja metallitööstusettevõtteid.
Kigoma

Kigoma on linn Tansaanias, Kigoma piirkonna halduskeskus. Kigoma asub Tanganjika järve ääres Burundi piiri lähedal. Linna geograafilised koordinaadid on 4° 53′ S, 29° 38′ E. Kigoma asub merepinnast 775 meetri kõrgusel. Aastal 2002 elas linnas 130 142 inimest. Linnast 6 km kaugusel kagus asub ajalooline kaubalinn Ujiji. Aastal 1915 valmis raudteeliin Kigoma ja Dar es Salaami vahel. Kigoma sadam on üks Tanganjika järve olulisemaid sadamaid. See on ainuke sadam, millel on raudteeühendus. Laevaühendus on Burundi pealinna Bujumburaga, Kalundu-Uviraga Kongo DV-s, Mpulunguga Sambias ja mitme Tansaania asulaga.