Слід Кремля і скіфське золото - ЗМІ

Summary: Українське питання на саміті ЄС, секрет "переможної" стратегії Володимира Путіна, рішення суду Амстердама щодо скіфського золота та інше - в огляді англомовної преси.

Washington Post: Путін перемагає Російський президент Володимир Путін перемагає, принаймні поки що, каже Washington Post. "Російський лідер перемагає, тому що порядок, що сформувався після холодної війни, і який він критикував, знаходиться у хаосі, а сліди Кремля помітні всюди", - каже газета. Видання згадує, що ще торік Москва мала справу з об'єднаною Європою, розширеним альянсом НАТО та перспективою поганих відносин з США за президентства Гілларі Клінтон. Сьогодні ж, російський військовий контингент допоміг сирійському уряду відновити контроль над Алеппо, а ЦРУ дійшло висновку про те, що російські хакери "попрацювали над тим, аби допомогти обрати Дональда Трампа" наступним американським президентом. У Вашингтоні, Лондоні, Берліні та Парижі поняття часів холодної війни про "фейкові новини" та "пропаганду у стилі Радянського союзу" знову актуальні, зазначає газета. "Незалежно від того, чи винний Кремль у всьому тому, в чому Захід його звинувачує, наразі Росію вважають головним організатором геополітичного безладу", - каже Washington Post та додає, що для пана Путіна - це перемога. Видання цитує колишнього радника пана Путіна Гліба Павловського, який каже, що Росія - "торговець хаосом" і "чим більше його у світі, тим краще для Кремля". Проте, така стратегія приноситиме плоди лише у короткостроковій перспективі, адже врешті-решт США знадобляться Москві якщо не як друг та партнер, то принаймні у ролі нейтральної сили, цитує видання експертів. А перемогу Дональда Трампа на виборах можна вважати "тактичною перемогою пана Путіна", вважає газета. Та попри все це, рейтинг російського лідера залишається досить високим, а кількість людей, яких приваблює його образ "сильного та хитрого чоловіка" значною. "Це безпрограшна стратегія для російського президента", - підсумовує Washington Post словами співробітника московського центру Карнегі Андрія Колеснікова. Хто загрожує саміту ЄС На європейських лідерів чекає "дипломатичне мінне поле" під час саміту ЄС, якому "загрожують" лідери Росії, США та Туреччини, каже Financial Times. "Європейські лідери збираються для обговорення на саміті у Брюсселі у четвер, на який гостро впливатимуть троє чоловіків, які навіть не будуть на ньому присутні", - каже видання. Газета зазначає, що ця зустріч буде спокійнішою за попередні "кризові" саміти, проте обговорення питань міграції, зовнішньої політики та оборони залишатиметься "ризикованим дипломатичним замислом". Одним із питань, яке обговорюватимуть лідери, буде Угода про асоціацію Україна - ЄС. Через позицію Нідерландів, документ мусить містити гарантії того, що Київ не претендує на членство у союзі. Та з політичної точки зору, цей сигнал, який Європа надішле таким кроком і Україні і Росії - не зовсім чітка відповідь, яку багато європейських лідерів хотіли б дати на "російську агресію", зазначає газета. Через це він і виглядає "контроверсійно". "З юридичної точки зору, текст виглядає безневинно; з політичної ж - сигнал "катастрофа" Москві та Києву , - видання цитує одного з дипломатів ЄС. За словами іншого дипломата, відкритість перспективи майбутнього членства у ЄС завжди була "найбільшим важелем впливу" Брюсселя у регіоні. Видання додає, що певний рівень єдності позиції союзу щодо Росії забезпечуватиме позиція Німеччини та Франції, проте на перешкоді можуть стати розбіжності через сирійське питання та ставлення Брюсселя щодо ролі Москви у конфлікті. "Розгубленими" почуваються європейські дипломати і через підготовку до співпраці з адміністрацією новообраного президента США Дональда Трампа. "Ніколи з часів холодної війни Європа не відчувала стільки занепокоєння через тиск Росії на власні кордони та внутрішню нестабільність", - підсумовує Financial Times. Guardian про скіфське золото Новину про рішення суду Амстердама повернути скіфські скарби з кримських музеїв до Києва висвітлила Guardian. Газета написала, що Київ та чотири музеї Криму, які надали "безцінну колекцію" для експозиції у Нідерланди до анексії півострову Росією у березні 2014 року, "сварилися" через долю артефактів. Видання підкреслило, що таке рішення суду "розлютить Москву" та додало, що у Криму новину зустріли із "занепокоєнням". Guardian розповіла, що експозиція кримських артефактів висвітлює "багату історію" півострова, де за давніх часів пересікалися російська, грецька та турецькі культури. Центральним експонатом експозиції є скіфський шолом датований 4 століттям до н.е. Експерти оцінюють колекцію у 300 тисяч євро, підсумовує видання. "Брекзит" внесли до словника Прем'єр-міністр Великої Британії Тереза Мей оголосила "Брекзит означає брекзит", а нещодавно Оксфордський словник запропонував власне визначення цього поняття. Напередодні словник вніс поняття "брекзит" та "грекзит" до свого переліку, повідомляє Independent. "Брекзит - це (запропонований) вихід Великої Британії зі складу ЄС та політичний процес пов'язаний з цим", - видання цитує словник. Щодо "грекзиту", Оксфордський словник визначив це поняття як "(потенційний) вихід Греції з Єврозони". Цього тижня до словника також додали кілька сленгових американських висловів. Тепер у ньому міститься 829 тисяч слів, зазначає видання. Тетяна Кирилюк, ВВС Моніторинг


У Північній Кореї зафіксували підземний поштовх

Summary: На північному сході Північної Кореї зафіксували землетрус магнітудою 3,4, повідомляє китайська влада.

Директор центру вулканології і сейсмології Південної Кореї показує на карті КНДР місце, де на початку вересня стався поштовх За попередніми даними, землетрус стався неподалік від північнокорейського ядерного полігону. Китайські сейсмологи повідомили про "можливий вибух", і побоюються, що причиною землетрусу могло стати чергове випробування ракет у КНДР. Однак Південна Корея зазначає, що імовірний землетрус - природний. 3 вересня Північна Корея провела шість ядерних випробувань. У відповідь Рада безпеки ООН ухвалила резолюцію про нові санкції щодо КНДР. Це дев'ятий пакет обмежувальних заходів з 2006 року, коли КНДР провела своє перше підземне випробування ядерного пристрою.


Як ви обираєте друзів? Пройдіть тест

Summary: Ваші друзі — такі самі, як ви, чи, навпаки, вас приваблює протилежність?

Ми запитали людей по всьому світу, що вони думають про те, як обирають своїх друзів. Дізнайтеся, до якої категорії належите саме ви: Це опитування провели у 27 країнах серед людей, що мають доступ до інтернету. Його результати показали, що, на думку респондентів, їхнє оточення набагато різноманітніше, ніж зазвичай говорять науковці. "Дослідження показує, що людям подобається бути оптимістами, їм подобається вважатися прибічниками різноманітності та толерантності", - каже Гленн Готфрід з компанії Ipsos Mori, який керував дослідженням. "Це дуже позитивний висновок, навіть якщо... ми робимо і не так багато, як ми вважаємо, аби уникнути цієї "соціальної бульбашки", - додає він. Методологія Відповіді на кожне питання опитування класифікуються відповідно до їхнього розташування у спектрі: між "відносною ізоляцією" від людей з відмінними від вашого походженням та поглядами — до "сильної пов'язаності" з ними. Результат, який ви отримаєте наприкінці квізу, ґрунтується на сумі цих позицій на спектрі, залежно від кожної відповіді. Тому люди, які оберуть найбільш соціально ізольовану відповідь на кожне питання, потраплять до категорії "суцільна бульбашка". А той, хто натискатиме на протилежні відповіді, отримає результат "вільний від бульбашок". Обрання проміжної позиції віднесе респондента до якоїсь із середніх категорій. Категорія, до якої в кінці тесту буде віднесений читач, визначається відповідями людей, що брали участь у дослідженні, а не довільним трактуванням того, що означає перебувати в тій чи іншій соціальній бульбашці. Стежте за нами в Telegram! Ми щодня надсилаємо добірку найкращих статей.


Вимоги Трампа повернути Росію до G7 спричинили скандал на саміті "сімки" - ЗМІ

Summary: Вимога президента США Дональда Трампа повернути Росію у G7 спричинила справжній скандал на саміті "Великої сімки" у французькому Біарріці. Про це повідомляє низка західних ЗМІ.

У питанні щодо повернення Росії до G7 Трампа підтримав лише один лідер. І це був не президент Франції У неділю Дональд Трамп у розмові з журналістами публічно виступив за повернення Росії до участі у самітах організації найбільш розвинених країн світу. "Є люди, які хотіли б, щоб Росія повернулася. Я думаю, це було б корисно для багато чого в світі. Є ті, хто зі мною згоден, і ми обговорюємо це. Не знаю, яке саме ми приймемо рішення, але минулого вечора ми обговорювали Росію - чи хочемо ми запросити її повернутися чи ні ", - сказав президент США. Втім, згідно з даними джерел кількох видань, спроби президента США повернути Росію до G7 зазнали краху, його підтримала лише одна країна. Guardian з посиланням на власні дипломатичні джерела пише, що дискусія щодо цього питання виявилася "запеклою" - Трампа підтримав лише прем'єр-міністр Італії Джузеппе Конте, уряд якого вдже перебуває у відставці, але продовжує виконувати обов'язки. Японський прем'єр Шінзо Абе зайняв нейтральну позицію. Решта ж лідерів - Борис Джонсон, Ангела Меркель, Джастін Трюдо, Дональд Туск та Емманюель Макрон - заявили, що не підтримують таку ідею. "Ці лідери наполягають, що G7 - це сім'я, клуб та спільнота ліберальних демократичних держав, тож президента Путіна не можна пускати назад", - цитує газета джерело. На думку американського президента, Росію варто повернути до організації, щоб разом обговорювати питання щодо Ірану, Сирії та Північної Кореї. За словами газети, попри те, що світові лідери насолоджувалися "теплим вітерцем та переважно сонячним небом" під час саміту на узбережжі Атлантики, їхні непорозуміння та тривога щодо майбутнього були на поверхні. "Опинившись у пастці кількох глобальних криз, ця група великих індустріалізованих демократій перебуває у найбільш розділеному стані з часів заснування у 1977 році", - резюмує Guardian. Інформацію про конфлікт щодо Росії на саміті підтверджують джерела кількох інших ЗМІ, зокрема, Reuters та AFP. "(Розмова) стала злегка напруженою з приводу ідеї про те, що G7 - це клуб ліберальних демократій ... цю точку зору явно не поділяв Трамп", - цитує агентство Reuters неназваного чиновника. Ідея, яка викликає чвари Саміт G8 у 2013 році став для президента Росії Путіна останнім "Велика сімка" - міжнародний клуб, що об'єднує Велику Британію, Німеччину, Італію, Канаду, США, Францію та Японію, а з 1998 по 2014 рік на їхні зустрічі запрошували також представників Росії, перетворивши об'єднання на "Велику вісімку". Після анексії Криму у 2014 році Росію виключили. Нещодавно ЗМІ повідомили, що президенти США та Франції обговорили можливість запросити Росію до участі у саміті цього об'єднання у 2020 році, аби відновити формат "Великої вісімки". Канцлерка Німеччини Ангела Меркель та прем'єр Британії Борис Джонсон заявили, що не згодні з такою ініціативою. Пані Меркель пов'язала повернення Росії до G8 з виконанням Мінських домовленостей, а британський прем'єр підтримав лідерку Німеччини та, окрім України, ще згадав події у Солсбері. Сам президент Франції пізніше сказав, що Росія не може просто так, без виконання умов, повернутися до "Великої вісімки". "Виключення Росії було пов'язане із захопленням української території. Тому важливою умовою є знаходження рішення щодо України", - прокоментував він. Розкритикував таку ідею і президент України. "З березня 2014, після призупинення участі Росії в G8, нічого не змінилося. Український Крим надалі окупований, український Донбас і досі страждає від війни", - написав президент України у своєму Facebook. Туск: Краще запросити Україну Президент Європейської Ради Дональд Туск радить лідерам країн "Великої сімки" (G7) запросити на наступну зустріч Україну, як гостя, а не Росію. Про це він заявив на прес-конференції у Франції перед початком зустрічі лідерів країн G7. "Коли мова йде про те, запрошувати чи ні Росію за стіл, я б хотів сказати наступне. Перше — причина, через яку Росію не запросили у 2014 році, все ще зберігається. Більш того, є і свіжа причина — недавня провокація РФ в Азовському морі", - наводить слова Туска "Інтерфакс-Україна". Голова Єврокомісії Дональд Туск запропонував запросити на наступний саміт G7 Україну як гостя За його словами, другий важливий момент, це те, що Росію запросили на "Велику сімку" в перший раз у 1998 році тому, що "ми вірили, що вона буде розвиватися шляхом ліберальної демократії, верховенства права і прав людини". "Сьогодні я спробую переконати моїх співрозмовників, що краще буде запросити Україну як гостя, звичайно, на наступну зустріч G7, аби почути думку нового президента", - заявив Туск, цитує УНІАН. Він зазначив, що говорив з президентом України два дні тому і знає, що "він був би в цьому зацікавлений" у такому запрошенні. Хочете отримувати цікаві новини в месенджер? Підписуйтеся на наш Telegram або Viber!


Пожежа у психіатричній лікарні в Одесі: кількість жертв зросла

Summary: В Одесі пізно увечері сталася пожежа у психіатричній лікарні. Шестеро людей загинули, повідомляє Державна служба з надзвичайних ситуацій.

Загоряння даху одноповерхового корпусу обласної клінічної психіатричної лікарні № 1 сталося приблизно о 21:44. Пожежа охопила площу у 500 квадратних метрів. Ліквідували пожежу о 23:19. "Підрозділами ДСНС врятовано 15 осіб, з них 4 померли не приходячи до тями та 6 осіб у важкому стані з ознаками отруєння чадним газом госпіталізувано", - зазначають у ДСНС. Пізніше двоє госпіталізованих померли, а ще одну особу госпіталізували. Всього загинуло шість людей, госпіталізовано - п'ять. У гасінні пожежі взяли участь 57 рятувальників та 12 одиниць техніки. Президент України Володимир Зеленський назвав подію "страшною трагедією" і висловив співчуття рідним та близьким загиблих. Також він доручив прем'єр-міністру Володимиру Гройсману створити державну комісію з розслідування причин трагедії. "Причини будуть з'ясовані", — написав він у Twitter. Сам прем'єр написав у Facebook, що буде "проведено розслідування і встановлені винні". "Ця трагедія — гірке нагадування, що найменша ваша недбалість здатна призвести до смерті ні в чому невинних людей. Давайте не тільки шукати винних, а й вчитись відповідальності!", — написав він, звертаючись до людей, які відповідають за пожежну безпеку. За даними одеського видання Думская, серед загиблих є медсестра. Загалом у корпусі перебувало 57 людей, зокрема троє співробітників. Територія психлікарні сильно задимлена. Рятувальникам постійно доводилося відновлювати запас кисню в балонах. Хочете отримувати головне в месенджер? Підписуйтеся на наш Telegram або Viber!


США: готовність номер один до виборів

Summary: Президент Буш і його суперник - кандидат від Демократичної партії Джон Керрі увесь минулий день - останній день передвиборчої кампанії - відчайдушно боролися за голоси виборців у штатах, які можуть стати вирішальними під час призначеного на сьогодні голосування.

Упродовж одного дня Джордж Буш взяв участь у мітингах у штатах Огайо, Пенсильванія, Вісконсин, Айова та Нью-Мексико, а завершив подорож на батьківщині - у штаті Техас. Сенатор Керрі розпочав свій марафон у Флориді, потім відвідав Вісконсин та Мічіган. Під час мітингу в Огайо до нього долучився рок-зірка Брюс Спрінґстін. Останні опитування громадської думки засвідчили, що обидва кандидати мають приблизно однакову кількість голосів. Ось що відповів колишній віце-президент США Вальтер Мондейл на запитання Бі-Бі-Сі про те, в чому полягає різниця між теперішніми виборами і виборами 1984 року, коли він змагався за посаду президента Волтер МондейлЯ шкодую усім серцем за тим, якою глибокою виявилася поляризація, інколи навіть войвничість, жорсткість і безглуздість діалогу. Це не лише є нестерпним, але й небезпечним для нашого майбутнього, оскільки міць Америки завжди полягала у нашій здатності, якось залишати розбіжності позаду і гуртуватися - коли ми поставали перед серйозним викликом. Завдячуючи цьому ми запровадили громадянські права і завдали поразки нацистам. Неабиякі досягнення. Але я ніколи раніше не бачив такого глибоко поділу. Сподіваюсь ми знайдемо як дати собі з цим раду.


П. Поторочин: культура полегшує шлях до Європи

Summary: Україні не минути підтримки власної культури на шляху до інтеграції в Європейське співтовариство - таку думку висловив директор польського Інституту Адама Міцкевича Павел Поторочин, перебуваючи в Києві.

Павел Поторочин Його організація створена для проведення польських культурно-презентаційних сезонів у різних країнах. Днями така презентація в рамках культурної програми головування Польщі в ЄС відбулася в Києві. На Софійській площі поставили вуличну виставу за творами польського фантаста Станіслава Лема. Павел Поторочин розповів BBC.ua про досвід просування культури його країни, і про те, як цей досвід можна застосувати в Україні. Бі-Бі-Сі: Польща головує у Євросоюзі зараз, хоча ще десять років тому вона навіть не була членом ЄС, а двадцять років тому, так само, як і Україна, була соціалістичною країною. Яка роль культурної політики та освіти у такій швидкій інтеграції вашої країни? П. Поторочин: Це дуже хороше запитання. Успіх Польщі на шляху до членства в ЄС є очевидним навіть для скептиків всередині країни. І саме культура допомогла нам досягти такого успіху. Окрім мовного, між Польщею та країнами "старої Європи", як ми їх називаємо, не було культурних бар'єрів. Приєднання до ЄС - це процес переговорів щодо різних речей. Якщо країна визнає певний набір цінностей, якщо те, що країна сповідує, визнають популярним і поширеним, це робить шлях до членства значно простішим. Саме тому він був таким швидким. Бі-Бі-Сі: Ви наголосили на важливості процесу переговорів. А чи погоджуєтеся ви з тим, що кілька впізнаваних імен польських письменників, музикантів, чи художників як символи, що дозволяють ідентифікувати Польщу, могли зіграти таку ж важливу роль для інтеграції країни, як і перемовини, або соціальні реформи? П. Поторочин: Звісно! Не можливо розповісти світові, хто такі поляки, у що вони вірять, що представляють, які ідеї рухають ними, без згадки про таких митців, як Анжей Вайда, Кшиштоф Кисльовський, Кшиштоф Пендерецький, Тадеуш Кантор, Станіслав Лем, або Чеслав Мілош, які є іконами польської культурної політики та складають культурну програму президентства Польщі у ЄС. Або ж композитор світового рівня Шмановський, який, до речі, народився неподалік Києва. Фрагмент вистави "Планета Лем" Якщо ми хочемо презентувати себе як благополучну націю, яка заслуговує на певні фінансові вливання - а братні країни, як ви знаєте, надають фінансову підтримку новим членам - ми повинні продемонструвати нашому оточенню, хто ми такі. І немає ліпшого способу зробити це, ніж говорити щиро, від серця. Бі-Бі-Сі: Імена, які Ви перерахували, в основному, належать сучасним митцям. Чи достатньо, на вашу думку, в нинішній Україні так само визначних сучасних митців, аби себе презентувати за кордоном? П. Поторочин: Я переконаний, що митців у вас вдосталь. Чого Україні гостро бракує, так це урядової агенції, яка б займалася поширенням української культури за кордоном. На зразок тієї організації, яку представляю я - Інститут Адама Міцкевича у Варшаві. Україна - це велика країна, із великою культурою, великою історією, але дуже небагатьом країнам, або представникам інтелігенції на Заході вона відома. Україні потрібен орган, який би міг заявити, хто ви такі, ким хочете бути, що з тих цінностей, про які я згадував, є спільним для українців, поляків, німців, британців, італійців і так далі. На мою думку, цього не можливо уникнути. І якщо мій скромний інститут може стати в нагоді, ми з радістю готові посприяти цьому. "Якщо ви думаєте, що культура коштує дорого - спробуйте невігластво" Бі-Бі-Сі: Якою повинна бути роль влади й уряду у цій справі? П. Поторочин: У довгостроковій перспективі підтримки культури уникнути неможливо. Подивіться на сучасний світ - постійно тривають перегони за капіталом, технологіями та ресурсами. 10, 20 чи 30 років тому ці перегони можна було виграти, лише будучи дешевою країною: з дешевою працею, дешевим житлом, дешевими інвестиціями. Ніни ж частиною цих перегонів є й культура, культурна привабливість країни. Великих інвесторів більше цікавлять культурно привабливі країни, тому що в такому випадку соціальний капітал займає високі позиції в суспільстві. Це означає, що якість роботи, та навіть інтелектуальні здібності людей є вищими. Це робить культуру полем запеклих баталій. Отже, якщо Україна в певний момент досягне максимального прогресу на рівні простих досягнень - як виробництво бетону, скажімо, чи металопрокату, чи експлуатація вугільних шахт - то що відбуватиметься тоді? Якщо ви не вкладаєте гроші в культуру, в соціальний капітал на ранніх стадіях, ви програєте перегони. Бі-Бі-Сі: Отже, культура - це теж до певної міри бізнес? П. Поторочин: Звісно! Я б навіть сказав, що це бізнес не стільки в сенсі заробляння грошей, а в сенсі привертання інтересу, за яким стоять великі гроші. Саме в цьому полягав польський досвід. Це мій третій візит до Києва. Щоразу я помічаю, що українці - це гордий народ. І свою гордість вам необхідно виражати через культуру. Це дуже просто. У Польщі горді поляки змусили уряд подвоїти видатки на культуру у розпал економічної кризи. Це лише питання громадських рухів, тиску з боку суспільства. Бі-Бі-Сі: Якщо держава не продукує і не підтримує власної культури, чи є ризик, що її місце посядуть культури інших країн? П. Поторочин: Я не знаю жодної нації, яка б не продукувала власної культури. Але якщо її не підтримувати, то ця нація матиме проблеми дуже-дуже скоро. Є старий вислів: вкладайте в культуру, або починайте будувати в'язниці. У багатьох випадках він випарвдав себе навіть у багатих країнах. Але мій улюблений вислів з цього приводу: якщо ви думаєте, що культура коштує дорого - спробуйте невігластво. Інтерв'ю підготував Роман Лебедь.


Президент України подякував розвідці за Фаїну

Summary: Президент України відзначив, що судно було звільнено в результаті проведення дуже складної та багатоходової операції, здійсненої розвідувальними органами України у взаємодії з іноземними партнерськими спецслужбами.

Глава держави висловив щиру подяку спеціальним розвідувальним органам України, які здійснили цю надзвичайно складну та безпрецедентну операцію з визволення моряків. Професіоналізм спецслужб заслуговує на пошану всієї України, підкреслив Віктор Ющенко. Подробиці звільнення судна «Фаїни» з піратського полону повідомив голова Служби зовнішньої розвідки України Микола Маломуж сьогодні на брифінгу. Він повідомив, що одразу після захоплення «Фаїни» Президент України Віктор Ющенко дав доручення низці державних органів, у тому числі Службі зовнішньої розвідки, Головному управлінню розвідки Міноборони, Службі безпеки та Міністерству закордонних справ України щодо вжиття усіх невідкладних заходів зі звільнення заручників: «Після ретельного опрацювання ситуації розвідувальне співтовариство України, зокрема СЗР і ГУР Міноборони, почали проводити активні консолідовані оперативні заходи по всебічному сприянню судовласнику у проведенні переговорного процесу із представниками піратських угруповань”. Він також зазначив, що саме українські спецслужби рекомендували судовласнику британську юридичну фірму, яка є спроможною вести ефективні переговори з піратами. Голова спецслужби зазначив, що переговорний процес проходив не просто, адже визначальним чинником у цьому був вантаж військового призначення на борту корабля. Микола Маломуж також наголосив, що була низка країн, не зацікавлених у тому, щоб вантаж на «Фаїні» потрапив за призначенням. Серед інших негативних чинників Микола Маломуж назвав діяльність масштабних злочинних піратських угруповань і кланів: «І це не тільки із Сомалі. За період проведення цієї роботи ми (українські спецслужби) вийшли на 1 тис. 380 сомалійців, які безпосередньо задіяні у цьому злочинному бізнесі. Це 12 кланів, які координують роботу і ворогують між собою». Він також повідомив про десятки потужних міжнародних злочинних організацій, до яких входять представники США, Великої Британії, Німеччини і намагаються координувати піратський бізнес і керувати ним: «Нами були опрацьовані десятки варіантів ведення переговорного процесу, нейтралізації потужних злочинних кланів – не лише сомалійських, але й міжнародних організацій, які стоять над ними, нейтралізувати діяльність спецслужб деяких інших країн та окремих посередників, яких з’являлося десятки». Голова СЗР уточнив, що таких посередницьких структур за період визволення «Фаїни» з’явилося 28: «Кожний хотів отримати на цьому і політичні дивіденди, і фінансові ресурси». Він повідомив, що в такій складній ситуації українські спецслужби вийшли на керівників злочинних угруповань, які консолідувалися у своєрідний комітет. За словами Миколи Маломужа, з кожним із членів цього комітету була проведена індивідуальна глибока робота «спеціальними методами»: «Була задіяна закордонна агентура української розвідки, яка також активно впливала на цей процес». Судно «Фаїна» було захоплене піратами 25 вересня минулого року біля берегів Сомалі. У складі екіпажа судна – 17 громадян України. На борту «Фаїни» знаходяться 33 танки Т-72, гранатомети, зенітні установки та боєприпаси, які Україна продала Кенії. 4 лютого сомалійські пірати отримали 3,2 млн. дол. викупу за український суховантаж з танками та іншим озброєнням на борту і 5 лютого залишили судно.


На закарпатські дороги зійшли лавини

Summary: Держслужба з надзвичайних ситуацій (ДСНС) повідомляє про сходження одразу кількох лавин на Закарпатті. Вони перекрили кілька доріг місцевого значення, але жертв не було.

Рухатися дорогами Закарпаття проблемно "У першому випадку снігові маси зійшли на автошлях місцевого значення між населеними пунктами Нересниця та Широкий Луг Тячівського району. Внаслідок цього рух транспорту частково обмежений. Над ліквідацією працюють дорожні служби та рятувальники", - відзначають у ДСНС. Друга лавина зійшла на автошлях Колочава-Хуст, між селами Вільшани Мерешор. Там було заблоковано чотири авто, у яких перебувало 10 людей. До них виїхали рятувальники, жертв і травмованих немає. Третя лавина зійшла у селі Усть-Чорна Тячівського району. Там також минулося без жертв. Похолодання В Україну йде арктичне повітря З 5 січня в майже в усіх регіонах України очікуються сильні пориви вітру та ожеледиця, а з 6-7 січня - різке похолодання. "За прогнозами Укргідрометцентру, 6-7 січня у зв'язку з вторгненням арктичного повітря в Україні очікується різке зниження температури: вночі до 13-19° морозу (у Львівській, Волинській, Рівненській, Тернопільській, Івано-Франківській, Закарпатській Чернівецькій, Житомирській, Київській, Чернігівській, Сумській, Полтавській, Черкаській, Вінницькій, Кіровоградській областях) місцями до 20-26° морозу, вдень до 11-17° морозу", - попереджають у ДСНС. "8-9 січня в Україні утримається холодна погода, проте опади на півдні та сході послабшають і припиняться", - додають у Держслужбі з надзвичайних ситуацій. "У першому випадку снігові маси зійшли на автошлях місцевого значення між населеними пунктами Нересниця та Широкий Луг Тячівського району. Внаслідок цього рух транспорту частково обмежений. Над ліквідацією працюють дорожні служби та рятувальники", - відзначають у ДСНС.


Міноборони Росії: ракета, якою збили МН-17, належала українським військовим

Summary: Ракета, якою був збитий "Боїнг" Malaysia Airlines на Донбасі, належала військовій частині в Україні. Про це було оголошено у понеділок на прес-конференції Міноборони Росії "за нововиявленими обставинами" аварії лайнера.

Частина ракети, яка була продемонстрована Об'єднаної слідчою групою, в травні 2018 року Українська сторона стверджує, що літак збили з установки "Бук", яку привезли з однієї з російських військових частин й згодом повернули до Росії. Нова версія Як заявив начальник головного ракетно-артилерійського управління Міноборони РФ Микола Паршин на спеціальному брифінгу, відомство встановило, що продемонстровані у травні Об'єднаною слідчою групою (Joint Investigation Team, JIT), яка проводить офіційне розслідування авіакатастрофи, фрагменти ракети належали ракеті 9М38. За журналом обліку прийнятої продукції по виробах 9М38, вироблених в 1986 році на радянському Долгопрудненському виробничому підприємстві, ракеті привласнили номер 886847379. 29 грудня 1986 року її відправили у військову частину 20152 - це була 223 зенітна ракетна бригада Прикарпатського військового округу у Теребовлі. У російському Міноборони наголосили, що ця ракета до Росії більше не поверталася. Після розпаду СРСР бригада на територію РФ не виводилася і була перейменована в 223 зенітно-ракетний полк Збройних сил України. Зараз ця військова частина дислокується в місті Стрий Львівської області, уточнив Паршин. Російські військові кажуть, що тепер українське Міноборони може знищити документи щодо цієї ракети. "Сфальсифіковані відео" У російському Міноборони провели експертизу відеофрагментів, використаних Об'єднаною слідчою групою Вони також заявили, що відеоролики, які показують транспортування установки "Бук" з Росії на Донбас у 2014 році, - сфальсифіковані. Глава департаменту інформації і масових комунікацій Міноборони Росії Ігор Конашенков, звинуватив у виготовленні цих роликів Україну та заявив, що Київ "фальсифікує докази" у справі. На прес-конференції був також оприлюднений аудіозапис, на якому, як каже пан Конашенков, чути переговори українських військових. Розмова, нібито, відбулася 2016 року в Одеській області перед навчаннями. За словами Ігоря Конашенкова, голос, який на записах говорить фразу про можливість "збити ще один малайзійський "Боїнг", належить полковнику ЗСУ Руслану Гринчаку, який до 2015 року очолював 164-ю радіотехнічну бригаду. У Міноборони України повідомили BBC News Україна, що готують офіційний коментар щодо нових звинувачень з боку Росії. Свій коментар готують і в українському МЗС. "Це черговий інформаційний фейк, і ми мали б виробити імунітет до нього", - прокоментував російську заяву спікер Верховної Ради України Андрій Парубій. Звинувачення прокоментував і секретар РНБО України Олександр Турчинов: "Заява Російської Федерації про нібито український слід ракети, яка збила МН17 - це черговий невдалий фейк Кремля для того, щоб прикрити свій злочин, який вже доведено як офіційним слідством, так і незалежними експертними групами". Катастрофа 2014 року Малайзійський "Боїнг", що виконував рейс МН17 з Амстердама в Куала-Лумпур, зазнав аварії 17 липня 2014 року в районі села Грабово Донецької області. На борту лайнера перебували 298 людей, більшість з яких були громадянами Нідерландів. Всі вони загинули. Причиною катастрофи літака стала ракета "земля-повітря", випущена з установки "Бук". Такого висновку дійшла Рада безпеки Нідерландів і Об'єднана слідча група. У травні 2018 року Об'єднана слідча група оголосила, що зенітно-ракетний комплекс "Бук", з якого був збитий літак, належав 53-й бригаді ППО російських збройних сил, дислокована у районі Курська. Слідчі вважають, що установка, яка збила "Боїнг" була доставлена в Донецьку область з Росії, а потім відвезена назад. На публічному оголошенні проміжних результатів розслідування були продемонстровані уламки ракети, що імовірно збила літак. Також було оголошено, що список з приблизно 100 підозрюваних, який був у слідства, скоротився до кількох десятків людей. Раніше про те, що ЗРК "Бук" належав російській 53-й бригаді (а саме - військовій частині №32406), заявляла незалежна експертно-журналістська група Bellingcat. Напередодні четвертої річниці авіакатастрофи країни Великої сімки і Євросоюз закликали Росію визнати відповідальність за збитий над Донбасом лайнер і співпрацювати зі слідством, щоб встановити причетних. Москва, у свою чергу, причетність до катастрофи "Боїнга" категорично відкидає. Росія надала голландським правоохоронцям докази, що, нібито, доводять причетність до катастрофи літака українських розрахунків ЗРК "Бук", стверджують російські військові. У російському військовому концерні "Алмаз-Антей", який провів власне розслідування, наполягають на тому, що ракета була знята з озброєння російської армії, а її запуск відбувся з території, яка не перебувала під контролем самопроголошених "ДНР" і "ЛНР". В кінці травня президент Росії Володимир Путін заявив, що у Москви немає підстав повністю довіряти результатам слідства, оскільки вона не була допущена до повноцінного розслідування. У червні в інтерв'ю австрійській телерадіокомпанії ORF Путін зазначав, що зброю радянського або російського виробництва використовують всі сторони конфлікту на Донбасі, а також підкреслював, що Київ порушив міжнародні правила, не закривши повітряний простір над територією, де проходили бойові дії. Раніше в Росії вже озвучували версії, що літак збили з підконтрольної українським військовим території, а також що пасажирський лайнер збив український винищувач. Київ всі ці версії заперечує. Не підтвердили їх і міжнародні слідчі. Стежте за нами в Telegram! Ми щодня надсилаємо добірку найкращих статей.


Росія: винищувач Су-33 розбився, коли сідав на авіаносець

Summary: Російський винищувач Су-33 зазнав аварії 3 грудня в Середземному морі під час посадки на авіаносець "Адмірал Кузнєцов", повідомили в міністерстві оборони Росії.

Аварія сталася через те, що обірвався трос - літак викотився за межі палуби, а льотчик катапультувався, додали у відомстві. Літак розбився після того, як виконав "бойове завдання в небі Сирії", зазначили у російському відомстві. Там також додали, що пілота, який катапультувався, знайшли рятувальної служби і його здоров'ю нічого не загрожує. Це вже другий інцидент з авіаносцем "Адмірал Кузнєцов". 14 листопада стало відомо про аварію винищувача МіГ-29, яка сталася під час заходу на посадку за кілька кілометрів до "Адмірала Кузнєцова". Російський авіаносець "Адмірал Кузнєцов" в складі ударної групи вирушив до берегів Сирії 15 жовтня. Ударна група доповнила вже розміщене біля берегів Сирії російське угруповання з десяти бойових кораблів.


Прокуратура шукає очевидців вибуху, в якому загинув полковник Шаповал

Summary: Головна військова прокуратура розшукує очевидців вибуху в Києві, в результаті якого загинув офіцер-розвідник Міноборони Максим Шаповал, повідомив головний військовий прокурор України Анатолій Матіос.

"Всіх очевидців зазначеного теракту,.. а також водіїв, на автомобільних відеореєстраторах яких зафіксовано подію,.. Головна військова прокуратури просить невідкладно звертатися до старшого слідчої групи (тел. 097-297-33-70)", - написав пан Матіос у Facebook. Напередодні він заявив, що основна версія слідства - це "російський слід". За словами пана Матіоса, загиблий був "командиром першої групи спецназу, який звільняв Донецький аеропорт". "Це бойовий офіцер з унікальними знаннями", - сказав пан Матіос. Максим Шаповал 1978 року народження. Він був батьком двох дітей, додав військовий прокурор. Автомобіль "Мерседес", у якому перебував Максим Шаповал, вибухнув у вівторок зранку у Солом'янському районі Києва на перехресті вулиць Солом'янська та Олексіївська. Подію кваліфікували як терористичний акт. У поліції столиці повідомили, що внаслідок вибуху також постраждали жінка і чоловік. Їм обом надали допомогу без подальшої госпіталізації.


Припинення вогню в Нагірному Карабасі: внаслідок обстрілу загинули 9 людей

Summary: Щонайменше дев'ятеро людей загинули, понад 30 поранені у результаті попадання ракети в житловий будинок в місті Гянджі, що є другим за кількістю населення містом Азербайджану.

Як йдеться у повідомленні прокуратури Азербайджану, рятувальники продовжують розчищати завали багатоповерхівки, в яку влучила ракета. Усього поранені 34 людини, серед яких 16 жінок і шестеро дітей. Від ракетного обстрілу Гянджі, які відбулися вже після запровадження режиму припинення вогню, постраждали понад 10 житлових будинків та понад 100 об'єктів цивільного призначення, стверджують в Азербайджані. Єреван раніше назвав ці повідомлення дезінформацією. У суботу о 12:00 за місцевим часом на території невизнаної Нагірнокарабаської республіки мав початись режим припинення вогню, про який напередодні в Москві домовилися глави МЗС Азербайджану і Вірменії. Проте лише через годину після початку перемир'я Баку і Єреван звинуватили один одного в порушенні режиму припинення вогню. Перед початком перемир'я сторони повідомляли про запеклі бої на південному напрямку із застосуванням безпілотників і артилерії. Війна в Нагірному Карабасі почалася 27 вересня після 26 років перерви. Бої між вірменськими та азербайджанськими силами ведуться на декількох ділянках фронту. У хід йдуть дрони, артилерія, важка техніка і ракетні комплекси. По обидва боки фронту під обстріли потрапляють мирні жителі, є десятки загиблих. Хочете отримувати головні новини в месенджер? Підписуйтеся на наш Telegram або Viber!


Купуйте, але не заходьте: таємниці онлайн-супермаркетів

Summary: Величезні склади онлайн-торгівлі, так звані "темні" магазини, для громадськості зачинені. Кореспондент BBC Future, якому вдалося потрапити до одного з них, розповідає, що відбувається після того, як ви натиснули клавішу "замовити" на сайті інтернет-магазину.

Вряди-годи раптовий покупець заблукає у магазин-склад площею у понад 11 тисяч квадратних метрів на околицях Ноттінгема. Це Asda – британський онлайн-гіпермаркет, який продає все – від матраців до їжі швидкого приготування. Втім, потенційних покупців тут не зустрічають. Це "темний" магазин, і входити сюди дозволено лише співробітникам супермаркету, які мають спеціальну назву – "збирачі". Збирачі завантажують товари, які люди замовили в інтернеті, в коробки для доставки. Що відбувається всередині цих загадкових кубічних будівель? І як супермаркети вчаться приваблювати покупців онлайн та в реальному житті? Сюрреалістичний супермаркет "Темний" магазин Asda всередині нагадує звичайний супермаркет. Між рядами полиць – проходи, але вони ширші і більш функціональні, ніж у звичайному магазині. На полицях не має жодних пізнавальних знаків або яскравої реклами – лише ящики з продуктами, позначені штрих-кодами та ідентифікаційними номерами. Збирачі лазять драбинами вгору та вниз, наповнюючи порожні пластикові коробки, які врешті опиняться біля дверей замовника. Вони роблять те саме, що й ми у звичайному супермаркеті, але на замовлення клієнта, який просто отримує доставку. Менеджер "темного" супермаркету має передбачати попит, наприклад, коли місцеві дитячі садки замовлятимуть найбільшу кількість молочної продукції Атмосфера в "темному" магазині трохи нагадує звичайний супермаркет. Наприклад, у приміщенні грає радіо. Менеджер магазину Річард Джексон пояснює, що раніше в магазині працювала власна радіостанція – Asda, FM. Але згодом співробітникам дозволили самостійно обирати радіостанції на свій смак, і продуктивність роботи збільшилася на 5%. Співробітник магазину зі стажем, Річард, розповідає, що він у захваті від своєї роботи. Чіпси купують більше, ніж будь-що, видає він таємниці торгівлі. Так само, як і в звичайних супермаркетах, у деяких відділах підтримують низьку температуру, а в інших – прохолодну або кімнатну. Є також невеликі кухні, де співробітники печуть хліб, розчиняють рибу або м'ясо, готують піцу, як і в спеціалізованих відділах в громадських супермаркетах. Піца, каже Річард, неймовірно популярна. Коли по телевізору транслюють X Factor, ми отримуємо сотні замовлень. В обов'язки пана Джексона входить передбачити та задовольняти очікування клієнтів. Він знає, наприклад, що всі дитячі садки в сусідньому графстві відкриваються після свят, тому він готує додаткові замовлення фруктів і молока. Боротьба гігантів Головний виклик "темної" торгівлі – це зберегти лояльність клієнтів. Хоча прибутки гіпермаркетів у порівнянні з маленькими роздрібними магазинами гігантські, останнім часом вони почали помітно знижуватися. Колись незворушний торгівельний гігант – британська мережа Tesco – останнім часом закрила багато магазинів і звільнила тисячі співробітників. Зацікавлювати клієнтів стає дедалі складніше, а колись успішні схеми лояльності більше не працюють. Найважливішим завданням для інтернет-магазинів є швидка доставка замовлень клієнту. Це те, чого очікують від нас наші клієнти. Батьки, приміром, замовляють шкільну форму об 11 вечора і очікують, що її доставлять вже наступного ранку, пояснює Річард Джексон. Багато клієнтів воліють самі купувати свіжі продукти, тому що їх можна роздивитися та помацати Ось чому, "темні" магазини мають функціонувати бездоганно на всіх етапах процесу. Збирачі, наприклад, користуються новим високоефективним апаратом автоматизованого завантаження: він відстежує штрих-коди товарів для кожного замовлення і безпомилково направляє співробітника у потрібний вантажний відсік. Збирачі мають також ручні пристрої-навігатори, які підказують їм найкоротший маршрут до полиці з наступним замовленим товаром. Кожна секунда важить, тому вони отримають лише найважливішу інформацію: завантаження і скачування зображення продуктів на цих пристроях займає на кілька секунд довше, пояснює пан Джексон. Збирач Джеймі Вігфілд працює тут вже два роки. "Це дуже напружена праця, але обстановка тут спокійна, – говорить він і посміхається, оглядаючи своє незвичайне робоче місце. – Це майбутнє". Сумнівна зручність Хоча онлайн-магазини виникли в першу чергу для того, щоб зробити покупки зручнішими, багато клієнтів скаржаться на необхідність чекати запланованої доставки вдома. Деякі воліли би самостійно забирати замовлення, скажімо, на шляху з роботи. Компанія Amazon, наприклад, має схему самостійного отримання замовлення Amazon Locker, а американська мережа Walmart зараз експериментує з місцями отримання замовлених товарів. Під час формування замовлення кожна секунда на рахунку Проте, багато людей не готові перекласти свої щотижневі покупки на плечі незнайомців. "Клієнтам подобається взаємодіяти з продуктами, особливо свіжими, бо вони можуть подивитися на них, помацати, перевірити", – говорить консультант з роздрібної торгівлі Клер Рейнер. Можливо, супермаркети, які зараз продають майже все, повернуться до тих часів, коли вони продавали лише свіжі продукти. Якщо так, Amazon Fresh (філія інтернет-компанії Amazon, яка продає бакалійну продукцію онлайн) вже міг би завоювати світ. Найбільшим викликом також стають зростаючі очікування сьогоднішніх клієнтів, а також різноманітність їх потреб. Декому подобається доставка додому, іншим – ні. Деякі воліють вибирати свіжі продукти особисто, інші цим не переймаються. Одні клієнти із задоволенням використовують каси самообслуговування, інші ненавидять їх. Результат? Успішні роками принципи функціонування супермаркетів – стандартний підхід до всіх клієнтів та самообслуговування – зараз швидко втрачають свою актуальність. А тим часом у "темних" магазинах продовжується збирання та оброблення замовлень. Річард Джексон демонструє систему, яка дозволяє співробітникам вирішувати, чим замінити відсутні одиниці замовлення. Знайти товар для заміни, який не викличе розчарування клієнта, завдання не з простих. Споживачі чомусь впевнені, що покупки для них щотижня роблять одні й ті ж співробітники, розповідає пан Джексон. І тому вони очікують, що збирачі знають їхні смаки та вподобання, як самих себе. Завдання, таким чином, полягає в тому, щоб досконало розуміти психологію масового покупця, який тепер просто замовляє продукти прямо зі свого комп'ютера, телефона або планшета. Доволі кумедне делегування повноважень. "Найкращі збирачі, – говорить Річард Джексон без тіні іронії, – це ті, хто самі купують товари в звичайних магазинах". Прочитати оригінал цієї статті англійською мовою ви можете на сайті BBC Future.


Володимир Лис: жіночі образи мені цікавіші

Summary: Письменник Володимир Лис, роман якого "Соло для Соломії" увійшов до "довгого списку" премії Книга року ВВС-2013, розповів ВВС Україна про спробу показати психологію жінки та найкращий жіночий образ у своїх творах.

Володимир Лис: Роман "Соло для Соломії" - це роман про долю жінки. От "Століття Якова" – це була доля чоловіка на тлі ХХ століття, а це доля жінки на тлі цього ж століття. Але ще я взяв на себе таке нахабство показати всі перипетії того часу очима жінки. Як вона сприймала воєнні та повоєнні події, як долала ті випробування, які давала доля, як часом протистояла, а часом пристосовувалась до цього життя. Не всі були героями, а Соломія була звичайною жінкою. Дуже красива душею, красива зовні, чи справді життя зломило її, як ту соломинку… Я взяв до твору три епіграфи, і в тому числі і Євгена Маланюка: "Що ж можеш ти, надламана тростино?". От я і хотів показати, що насправді може надламана долею тростина - жінка. ВВС Україна: Як ви самі визначаєте жанр твору? Володимир Лис: Передмову до роману написав Тарас Прохасько, який назвав "Соло для Соломії" життєписом. Можливо, це й життєпис, а може, це просто якась така розповідь чи пісня про жіночу долю. Бо я цей роман побудував не просто як біографію, а за законом пісні. Там три частини, які мають заспів, приспів і фінал. Заспів поступово набирає сили, приспів відображає суть, пришвидшується, а фінал взагалі йде в темпі. Я хотів, щоб роман звучав за законами пісні - не завжди веселої, адже у нас багато журливих пісень. ВВС Україна: Ви казали, що "Соло для Соломії" - це роман про долю жінки на селі. Але чи не є доля Соломії Рощук вже надто непростою і трагічною? Чи була така жіноча доля типовою для того часу? Володимир Лис: Думаю, що була, тому що це - напівдокументальний твір. Колись для місцевої газети я написав про долю жінки, яка дуже схожа на Соломію, але у романі - не про неї. У реальному житті були навіть більші випробування, ніж ті, що послані на долю Соломії, тому що дуже багато жінок лишилися вдовами, багато не повиходили заміж, багато втратили своїх чоловіків чи коханих - на фронті чи в Українській повстанській армії. І ці жінки багато чого брали на себе. От і моя Соломія теж багато чого бере на себе. Як пише Прохасько: "Така Соломія, в такому селі, за таких обставин". ВВС Україна: При читанні роману в мене склалось враження, що діє не одна головна героїня, тому що однаково добре виписані як образи трьох Соломій, так і Раїси-Руфини, Вірки та інших. Володимир Лис: Соломія і Руфина, яка потім стає Раїсою, мають дуже різний підхід до життя, вони до певної міри є антагоністами, ніби подруги-ворогині: і знову ж таки та сама Віра, подруга Соломії, інші персонажі, не тільки жіночі в романі. Я писав так, щоб звучало не тільки соло, а як хор звучить. Наскільки це мені вдалося - судити читачам. Але раз роман непогано продається, то треба вважати, що все-таки він чимось приваблює. ВВС Україна: У "Столітті Якова" ви описали історію чоловіка, а тут історію жінки. Чи тепер можете порівняти і сказати, які образи писати легше – чоловічі чи жіночі? Володимир Лис: Жіночі образи мені цікавіше описувати, тому що жінки складні, непередбачувані, іноді самі не знають, чого хочуть, але завжди йдуть за покликом серця, за своїми почуттями, а не логікою, як чоловіки. Але мені було цікаво описувати ці нюанси, які переживала Соломія, усі порухи її душі, те, як вона чисто по-жіночому приймає рішення. Бо, може, Яків мені десь ближчий, бо він чоловік, і я це розумію, а тут був своєрідний експеримент. Наскільки він вдався - судити читачам. Але я його намагався зробити цікавим. Я зараз з чистою совістю кажу, що найкращий жіночий образ у моїх творах – це образ Соломії. ВВС Україна: У творі багато подій з реального життя. Які події відбувалися саме на Волині, а які були просто характерним для того часу? Володимир Лис: Якісь ситуації, звичайно, я показав так, як і бачив, придумав, але були й реальні події. От, наприклад я не зустрічав в художній літературі жодного опису, як перед приходом німців, - а мені розказували, що це було не тільки на Волині - люди ховалися по лісах, бо не хотіли, щоб їх вивезли в Німеччину. У мене один із розділів зображає табірне життя серед лісу. Ще один момент - усі пам’ятають, що вирощували кукурудзу, а от кок-сагиз? Жінки з ненавистю говорили про цю культуру, бо вирощувати її було мукою. І вони раділи, коли це припинилося. Цілком реальний також епізод, коли жінки збунтувалися проти того, що він хотів замінити ланкову. Тільки він був не в нашому селі. ВВС Україна: Значна частина роману написана діалектом. Чим виправдовується його використання? Володимир Лис: Я вважаю, що діалекти збагачують будь-яку мову. І уже не секрет, що, в селі, у тому числі в моєму рідному, вимирає той західно-поліський діалект, і покоління, яке народжене уже в 60-70-і роки, вже говорить або правильною літературною мовою, або суржиком. Але не західно-поліським діалектом. Мені шкода, що ті слова, які я вживаю у романі, зникають. У мене навіть є задум написати якусь повість-словник, де б, скажімо, звучали оці слова і подавалися короткі коментарі до них або історія до кожного слова. Коли вийшло "Століття Якова", то мені один колега з редакції сказав: "Мені сподобалося, але мені шкода, що воно не буде ніде читатись, а тільки на Волині, на Західній Україні". А виявилося, що це і на Донбасі цікаво, і на Східній Україні. ВВС Україна: Як ви уявляєте свого читача? Володимир Лис: Мені цікаво, що мої книги читають не тільки люди старшого покоління, а навіть студенти. Якщо їм цікаво знати долю своїх мам, батьків, бабусь, то це, вважаю, вже добре. Хоча, звичайно, мабуть, все-таки переважатиме середній вік. Але не тільки. Є представники інтелігенції, але є й люди з села. Мені було цікаво отримати лист від одного чоловіка, який написав, що не вже років 20 не читав книжок, а прочитав "Століття Якова" і сказав, що це ніби про його родину написано. Я вважаю, що, якщо те, що я зобразив, викликає співчуття та полеміку, а також цікаво людям в іншому регіоні, це подвійно добре. ВВС Україна: Яку книжку ви прочитали нещодавно? Володимир Лис: Мені страшенно подобається Ерік-Емануель Шмітт, автор знаменитого "Оскара і рожевої пані". Прочитав, може із запізненням, "Кенігсберзький щоденник" Галини Пагутяк. Я постійно щось читаю, в мене є певне коло авторів, яких мені все більше хочеться не читати, а перечитувати. З Володимиром Лисом спілкувалася Євгенія Ковалевська. Анотація книги Володимира Лиса, "Соло для Соломії".


Як в Італії. Ситуація з Сovid-19 критична, МОЗ готує тимчасові госпіталі

Summary: Міністерство охорони здоровʼя розпочало підготовку тимчасових госпіталів для хворих на коронавірус в Україні.

За словами очільника МОЗ Максима Степанова, на це доводиться йти через стрімке зростання захворюваності на Сovid-19. Вчора в Україні вперше за час пандемії зафіксували понад 5 тисяч нових випадків коронавірусу за добу, відтоді додалося ще 5 804 хворих. Пан Степанов розповів, що наразі хворими зайнята вже 21 тисяча ліжок і зараз ситуація з пандемією є значно гіршою, ніж будь-коли, тому держава розпочинає підготовку до відкриття тимчасових госпіталів для хворих на Сovid-19. Про критичну ситуацію заявив мер Києва Віталій Кличко, який попросив про надання ліжкомісць у державних лікарнях, які є в столиці. Бо в комунальних вони закінчуються. "Подібна ситуація була навесні в Іспанії та Італії. І навіть медичні системи розвинених європейських країн не витримували навантаження, всі ми бачили ті шокуючі кадри", - каже Степанов. За його словами, якщо українці масово не почнуть дотримуватися встановлених правил, то медична система країни може не витримати навантаження. "Якщо ми і далі будемо ігнорувати правила протиепідемічної безпеки, то ситуація швидко вийде з-під контролю", - застеріг міністр. Загалом від початку пандемії в Україні коронавірус підхопили 250 538 людини. 4 779 із них померли, 108 233 одужали. Найбільше хворих виявили у Києві (25 896), на Харківщині (22 712) та на Львівщині (21 923). Хочете отримувати найважливіші новини в месенджер? Підписуйтеся на наш Telegram або Viber!


"Найбільший твій суперник - ти сам": історія веб-розробника з ДЦП

Summary: Ігор Романчук - веб-розробник. З народження в нього церебральний параліч.

Та незважаючи на хворобу, він закінчив університет та влаштувався в ІТ-компанію. У нього багато друзів, люблячий колектив, він багато подорожує, а також вважає, що власні проблеми вирішуються тоді, коли починаєш допомагати іншим людям. Над відео працювали: Діана Куришко, Оксана Піддубна, Дмитро Русанов. Дивіться відео BBC News Україна в будь-який час - підписуйтеся на наш канал у YouTube.


Метод Бутейка: чому співачка з Індонезії спить зі скотчем на губах?

Summary: Індонезійська співачка Андієн шокувала прихильників, розмістивши в Instagram фотографії себе, свого чоловіка і дворічного сина з клейкою стрічкою на губах.

Співачка Андієн розмістила в Instagram фото себе, чоловіка і дитини зі скотчем на губах Під фото вона пояснила, що вже три місяці дотримується методу Бутейка - особливої системи дихальних вправ. Метод Бутейко придумав у 1950-х роках український медик і науковець Костянтин Бутейко. Ця методика передбачає намагання дихати лише носом. Саме тому співачка і заклеює собі рота. Як стверджує Андієн, завдяки методу Бутейка вона стала краще спати, в неї не пересихає горло і більше немає поганого запаху з рота. "Кумедно, якщо замислитися. Ми вчимося багатьом речам, які ми не робимо, але не вчимо нічого про те, що ми робимо постійно - про дихання", - написала співачка. Думки лікарів щодо цієї методики різняться. Що таке метод Бутейка? Костянтин Бутейко народився на Чернігівщині у 1923 році. Випробування своєї методики він проводив у Києві та в Москві. На думку вченого, певні дихальні захворювання, як от астма, пов'язані з тим, яким чином дихає людина. Науковець вважав, що якщо навчити пацієнтів дихати правильно, за допомогою носа, то їхні респіраторні проблеми зникнуть. Ця практика і досі залишається популярною у світі сімдесят років потому. Прихильники методу Бутейка схвально відгукуються про користь від дихальних вправ і заклеюють собі рота на ніч. Популярна думка, що ця методика допомагає впоратися з низкою проблем - від діабету до хронічної втоми, депресії і синдрому порушення активності та уваги. Але, мабуть, найбільше цю методику хвалять за боротьбу з апное уві сні. Апное уві сні - це коли людина тимчасово припиняє дихати під час сну, оскільки її дихальні шляхи блокуються повністю або частково. В результаті людина погано спить, що призводить до втоми, депресії та інших захворювань. З цієї ж причини люди хроплять - неприємний звук виникає, коли дихання намагається потрапити до трахеї або вийти з неї. Патрік Макк'юн, засновник Міжнародної клініки Бутейка, розповів BBC, що "дихання ротом є великим фактором для виникнення обструктивного апное уві сні", оскільки таким чином може западати язик, який закриває дихальні шляхи. За словами фахівця, заклеювання роту може цьому запобігти. "Просто закрити рота недостатньо" Лікарі з таким твердженням не погоджуються, стверджуючи, що це дуже спрощене розуміння проблеми. "Я розумію, чому бажано дихати носом, але більшість людей не відкривають рота, якщо в них немає проблем з носовим диханням", - розповіла BBC Кетлін Яремчук, старший хірург-отоларинголог і спеціаліст зі сну в Детройті. Той, хто страждає на апное уві сні, не вилікується, "просто закривши рота", додає лікарка. Вона пояснює: "Пристрої, які використовуються для цього, влаштовані так, щоб висунути нижню щелепу вперед і відкрити дихальні шляхи, що і допомагає у випадку апное уві сні". Професор Нірмаль Кумар, отоларинголог і президент Британської медичної організації отоларингології, погоджується з цим. Він розповів BBC, що "немає переконливих доказів у медичній літературі на підтримку цього методу [Бутейка]. Щоб вилікувати апное уві сні, треба "не просто закрити рота", а застосувати пристрої, які допомагають висунути щелепу вперед, кажуть лікарі Лікар каже, що дихальні вправи, за методом Бутейка або інші, загалом можуть покращити стан пацієнтів з астмою та іншими проблемами дихальної системи, тож саме тому, можливо, люди і вірять, що це допомагає. Але дихальні вправи "в будь-якому разі є частиною стандартних рекомендацій та лікування", які призначають лікарі. Який ризик? Окрім того факту, що це може бути не надто ефективним, обидва лікарі попереджають, що заклеювання рота собі - чи вашій дитині - може бути небезпечним. "Якщо вам стане погано і у вас виникне блювота, ви не зможете цього зробити", - попереджає пані Яремчук. У найгіршому випадку таким чином можна задихнутися. Пан Макк'юн особливо застерігає проти заклеювання рота маленьким дітям. Він каже, що бачив фотографії співачки і її малюка і наголошує, що таке практики методики Бутейка "зовсім не рекомендують". "Для маленьких дітей, найраніше, коли можна заклеювати рота - це, мабуть, у віці п'яти років, але ми не наклеюємо клейку стрічку прямо їм на губи", - каже пан Макк'юн. Професор Кумар додає, що для дітей може бути важче дихати носом, оскільки вони часто хворіють. Він каже, що заклеювати рота дворічній дитині - це "останнє, що ми б комусь порадили, оскільки є значний ризик смерті в колисці". Якщо у випадку надзвичайної ситуації більшість дорослих зазвичай можуть прокинутися і відірвати клейку стрічку, діти цього зробити не можуть, пояснює фахівець. У випадку хропіння або інших проблем дихання лікарі радять звернутися до медиків за фаховим лікуванням. Хочете отримувати цікаві новини в месенджер? Підписуйтеся на наш Telegram або Viber!


Стережись автомобіля: особливості національної поведінки за кермом

Summary: Читаючи мало не щодня про смертельні інциденти на дорогах, де кількість жертв вже налічує десятки, замислилася: чому так стається?

Що виявляється сильнішим за головний людський інстинкт самозбереження: амбіції, бажання самоствердитися, витискаючи "газ"? Чи навпаки - легковажне ставлення до життя через його глобальне знецінення? Кожен випадок, звичайно, має свої обставини. І навряд чи водій, натискаючи на педаль газу сильніше ніж дозволено чи вирішуючи обігнати чиєсь авто на вузькій дорозі, раціонально зважує усі "за" і "проти" власних вчинків. Навпаки - через брак часу на розмірковування за кермом ми діємо автоматично, на підсвідомості. То що ж там коїться у нашій підсвідомості, що за кількістю людських смертей у ДТП ми - одні з лідерів у Європі. Враховуючи те, що на шляхах одночасно взаємодіють сотні людей, котрі щохвилини ухвалюють певні рішення, які залежать не лише від рівня їхньої компетентності, а й від особливостей характеру, емоційного стану, рівня культури, навіть системи цінностей і мотивацій, поведінка на дорогах є важливим показником. Якщо не національного характеру, то, принаймні, соціального психологічного стану. І висновки невтішні. Звичайно, якби замість вервечки авто ми бачили перед собою чергу людей, поводилися б інакше. Навряд чи лізли б з кулаками чи лаялися останніми словами. Хоча існує також поняття "психологія натовпу", часом страшного й непередбачуваного, на відміну від окремих людей, які самі по собі начебто симпатичні та доброзичливі. Качка на дорозі Авто до певної міри знеособлює. Рухаючись за кермом, людина асоціює себе з автомобілем. Недарма ж, описуючи новий дизайн, промоутери наділяють машину людськими рисами: агресивна, нахабна, загадкова, хижа, непередбачувана. Так само, пересуваючись в автомобільному "натовпі", ми сприймаємо інших учасників руху як "великого чорного нахабу" або "безтолкову червону курку". Якось сама спостерігала, як автомобіль, котрий рухався попереду, раз по раз перелаштовувався із однієї смуги в іншу, обганяв. А потім раптом різко почав перебудовуватись вправо і зупинився. Щиро кажучи, подумки називала водія "придурком", поки не побачила, що зупинився він, бо зауважив обабіч дороги дику качку (траса йшла повз озеро), котра невідь чому вибігла з очерету. Чоловік впіймав птаха й відніс його ближче до води. Звичайно, це не дає йому права порушувати правила. Та й така сентиментальність щодо тварин ще не означає, що цей водій пропустить на переході дідуся. Та все ж, обурюючись чиєюсь, на наш погляд, неадекватною поведінкою, варто замислитися, що реальність може бути не такою, як нам видається. І частіше замість бездушних металевих коробок уявляти людей в них з їхніми різними життєвими обставинами. "Налий бензину й кави" Та все ж певні узагальнення щодо особливостей психологічного стану суспільства в залежності від стилю водіння зробити можна. 1. Надмірна агресивність. Причиною агресії майже завжди є страх, невпевненість у собі, відчуття неконтрольованості власного життя, жертовний комплекс. Наприклад, чоловік, який зранку полаявся з дружиною через те, що мало заробляє, а потім запізнюється, стоячи в заторах, на роботу, де його вкотре насварить шеф, він розуміє, що від нього мало що залежить. Ось узагальнений портрет пересічного українського водія. 2. Тотальна неповага до собі подібних і в першу чергу до себе. Можливо, це ще відгомін пострадянських часів з усвідомленням того, що дорогу до кращого життя треба прокладати, розштовхуючи інших і вириваючи собі якісь блага ліктями й зубами. Але саме такий стиль поведінки спостерігаємо на шляхах. Люди, яких часто принижували, а саме такою ще донедавна була наша система виховання, як правило, не поважають себе. Ототожнюючи себе з авто, ми переносимо на нього не лише власні емоції та настрій, а й власне уявлення про своє місце в житті. Тож для декого (особливо для чоловіків) просто нестерпно дивитися, як інші його обганяють, а він, такий чесний і правильний, пасе задніх. Він відчуває себе лузером і щосили тисне на газ. 3. Фальшиве уявлення про вселенську справедливість. Саме до цієї пастки потрапляє водій із попереднього пункту. "Чому їм можна, а мені - ні?" або "Я що, гірший за інших?", - думає він і їде на червоне світло. 4. Правила вигадані для слабаків. Навряд чи усі, хто значно перевищує дозволену швидкість, поспішають, наприклад, до пологового будинку чи за ліками для хворої дитини, коли час іде на хвилини. Просто в нас, на жаль, прийнято іронічно ставитися до норм і поблажливо - до їх порушників. 5. Підміна справжніх досягнень фейковими. Ну де ще можна так наочно продемонструвати собі власну перевагу над іншими, як не за кермом авто, де втілені найновіші технології. І хоч водій такої диво-техніки особисто ніяк не долучився до тих наукових надбань, все ж відчуває себе причетним до них за правом власника. Як це нудно, думає дехто, роками вчитися, працювати над собою. Інша справа - сісти за кермо і, обганяючи інших "невдах", швидше за них доїхати з пункту "А" до пункту "Б". Мети досягнуто. Людина самоствердилася коштом авто. 6. Знецінення життя. Люди, яких часто принижували, не відчувають значущості себе як людини. А значить, підсвідомо не відчувають цінності власного життя. Іншими словами, вони не мають чого втрачати. Тож часто так безглуздо й невиправдано ризикують за кермом просто заради порції адреналіну, котрого не мають де взяти у їхньому, як їм здається, прісному і нудному житті. Звісно, є ще багато причин ДТП, не пов'язаних із психологією: стан доріг, безкарність, хабарництво на курсах водіїв. Та аналізувати їх - не в моїй компетенції. Хочете отримувати найцікавіші статті в месенджер? Підписуйтеся на наш Telegram.


Литвин: не сюди потрібно йти і кидати яйця

Summary: Парламентська демократія збагатилася новим досвідом громадського протесту.

Молодики з символікою Партії зелених закидали яйцями табло Верховної Ради. Вони тримали лозунг «Досить демократії - ядерні відходи вже в Україні». Президент України Віктор Ющенко заявляв, що готовий вивчити і ухвалити політичне рішення про захоронення на території зони відчуження Чорнобильської АЕС відпрацьованого ядерного палива з інших країн у разі схвальної оцінки експертів і науковців і після громадського обговорення цієї теми. "Це довгострокова перспектива, яка, в першу чергу, має бути схвалена суспільством", - сказав Віктор Ющенко 8 грудня 2005 року, зазначивши, що без громадського схвалення, навіть маючи економічне обґрунтування, таких рішень він не ухвалюватиме. Натомість 20 лютого 2006 року лідер БЮТ Юлія Тимошенко заявила про існування контракту НАЕК «Енергоатом» з американською фірмою Holtec International про будівництво у Чорнобильській зоні сховища для ядерних відходів. У свою чергу Верховна Рада повинна буде ратифікувати відповідні угоди, якщо мова йтиме про ввезення відходів з-за кордону. Верховна Рада України не допустить створення «могильників ядерних відходів в Україні». Про це заявив на сьогодні на засіданні парламенту голова Верховної Ради Володимир Литвин. Він зазначив, що цього не відбудеться, «допоки ця Верховна Рада існує». Звертаючись до політичних сил, спікер підкреслив, що «не сюди потрібно йти і кидати яйця».


4 причини подорожувати на самоті

Summary: Узгодження планів, пошук компромісів, різні бажання та смаки – неминучий головний біль, який виникає при подорожуванні великою компанією. Забудьте про це і вирушайте мандрувати на самоті – спробуйте хоча би раз і вам цей досвід, безперечно, сподобається.

Звичайно, найбільш пам'ятні моменти подорожей пов'язані з близькими людьми – сімейні відпустки або романтичні вікенди. Втім, мандруючи наодинці ви можете відкрити речі та отримати досвід, який неможливо знайти у галасливій компанії. Щоби дізнатися про це більше, ми звернулися до сайту питань і відповідей Quora і спитали в користувачів про переваги сольного туризму? Ви ніколи не знаєте, що з вами трапиться або кого ви зустрінете "Коли я подорожую одна, я змушую себе більше спілкуватись з іншими людьми і залишаю багато вільного часу для несподіваних планів", – розповідає Дженіс Вог, авторка блогу Solo Traveler (Самотній мандрівник)". "Завдяки такому підходу я могла бродити алеями Лхаси (місто в автономному районі Тибету) і несподівано потрапити на чайну церемонію для чоловіків. Я каталася на мотоциклі між озерами в індійському окрузі Удайпур, мене запрошували до підземної ігрової зали в Шанхаю, я займалась дайвінгом у Червоному морі і відвідала чайну плантацію в Муннарі". Ви ніколи не знаєте, яку зустріч готує вам подорож наодинці Маріо Вілсон із Сан-Франциско каже, що він відкидає упередження, знайомиться з людьми і ніколи не користується путівником. "З путівником не потрапиш у пригоди. Справжній досвід отримуєш, коли зустрічаєш різних людей, а з ким ти знайомишся під час подорожей, насправді залежить від того, ким ти є сам. У Камбоджі, один з водіїв таксі був колишнім червоним кхмером (націоналістичний партизанський комуністичний рух у Камбоджі, який захопив та утримував владу у країні в 1975-1979 роках. – Ред.)". "Я цілий день розпитував його про життя і про те, як він сприймає ті події тепер, коли він є батьком. Я і досі дивуюся, як мені вдавалось підтримувати бесіду впродовж чотирьох або п'яти годин, розмовляючи мовами, якими я не володію, але розуміти, все, що тобі розповідали", – додає Маріо. Ви знайдете місця з найсмачнішою їжею "Якщо ви обожнюєте кулінарний туризм, подорожі наодинці – саме для вас", – радить американець Стівен Форд. "Тільки так ви наважитесь скуштувати бичаче серце на грилі, карі з рибної голови або сандвіч з мозком ягняти, бо поруч не буде нікого, хто зруйнує ваші плани, тільки тому що вони би краще з'їли курячі крильця і начос у Hard Rock Cafe". Подорожуючи з друзями, ви ризикуєте не спробувати екзотики Більше того, мандруючи на одинці, можна щовечора вечеряти з різними людьми. "Моє улюблене питання – Де тут можна смачно пообідати? Покажіть мені місце, куди би ви прийшли з родиною, – ділиться Маріо Вілсон. – А ще я іноді запрошую людей пообідати зі мною і пропоную пригостити їх, якщо вони погоджуються". Чудово, коли вас ніхто не знає "Що сталося у Вегасі – залишиться у Вегасі, – жартує користувач на ім'я Бовмік. – Ви можете дозволити собі пуститися берега, коли впевнені, що ніхто з близьких не дізнається про це". Лоуренс Курніяван з Джакарти пропонує більше спілкуватись з незнайомцями, навіть якщо ви зазвичай сором'язливі і не дуже балакучі. "Якщо людина вам не сподобається, ви просто розійдетесь, – пише він. – Вас же ніхто не змушує товаришувати з тим, хто вам не подобається. Зрештою, це ж ваша пригода!" "Що сталося у Вегасі, то залишиться у Вегасі" Стівен Форд також підкреслює, що подорож наодинці допомагає позбутись культурних забобонів. "Коли ви самі в іншій країні і поруч немає співвітчизників і ви менш схильні поводитися як турист. В результаті місцеві жителі ставитимуться до вас інакше". Відчуття самотності зникає Подорож наодинці сприяє самопізнанню і появі нових знайомств, але звісно це не відбувається щохвилини. "Стосунки з людьми приносять велике задоволення. Ви смієтесь разом, піддражнюєте один одного, створюєте жарти, зрозумілі лише вам одним, бачити дурні танці одне одного, потрапляєте разом у кумедні пригоди, дізнаєтесь щось нове, закохуєтесь, у вас залишаються спільні спогади. Це дійсно найдивовижніші речі в житті ", – пише Кайл Пеннелл родом зі Сполучених Штатів, який зараз живе в Мексиці. Відчуття самотності зникає, і ви починаєте отримувати справжню насолоду "Інколи все це трапляється, коли ви подорожуєте наодинці, але інколи – ні. Будьте готові, що момент самотності може настати, але спробуйте просто прийняти його і це відчуття згодом зникне". Прочитати оригінал цієї статті англійською мовою ви можете на сайті BBC Travel.


Тести на Covid-19 використаними наборами. Скандал в Індонезії

Summary: В Індонезії затримали п'ятьох працівників державної фармацевтичної компанії Kimia Farma - їх підозрюють в тому, що вони промивали використані набори для тестування Covid-19 і продавали їх знову.

За оцінками поліції, такими використаними наборами могли протестувати близько 9 тисяч людей в аеропорту міста Медан. На думку правоохоронців, аеропорт отримував такі набори з грудня минулого року, і фармкомпанія заробила на цьому 1,8 млрд рупій - це понад 124 тисячі доларів. Влада звернула увагу на пункт тестування в аеропорту після великої кількості скарг від пасажирів, які жалілися на хибнопозитивні результати тестів. Минулого тижня поліція направила туди співробітника під прикриттям, який видавав себе за пасажира. Після того, як його тест показав позитивний результат, на місце прибули інші правоохоронці, які провели обшуки і знайшли набір для тесту на Covid-19, який використовували повторно. За попередньою версією, частина зароблених шахраями коштів пішла на зведення приватного будинку для одного з підозрюваних. Компанія Kimia Farma звільнила усіх причетних до шахрайської схеми і пообіцяла посилити внутрішній контроль. Як повідомляє South China Morning Post, двоє юристів, які останнім часом часто літали через цей аеропорт, планують подати колективний позов до Kimia Farma від імені постраждалих пасажирів. Вони мають намір відсудити в компанії близько 1 мільярда рупій - це понад 13 мільйонів доларів. Хочете отримувати найважливіші новини в месенджер? Підписуйтеся на наш Telegram або Viber!


Серіал "Чорнобиль": болісна історія без прикрас

Summary: Сказати, що новий міні-серіал від HBO "Чорнобиль" наводить на роздуми, все одно, що описати Усейна Болта як непоганого бігуна, а води Антарктики - як помірно холодні.

Ця стрічка не просто примушує думати - вона позбавляє сну. Техногенна катастрофа, що почалася з вибуху близько о першій ночі на Чорнобильській АЕС в радянській Україні 26 квітня 1986 року, наочно "вилилась" в п'ять серій, по годині кожна. Під кінець третьої мені вже хотілося чогось легкого: наприклад, передивитися "Пекло в піднебессі" або "Лютер". Щось далеке від такої жорстокої реальності. Коли небезпеку, яка зачаїлась в безодні атомної енергії, відтворюють з такими моторошними подробицями, у жилах стигне кров. Ходять чутки, що уряди країн світу применшили масштаб того, що сталося в ту ніч у Прип'яті задля захисту власних планів розвитку ядерної енергетики. Якщо це так, то ця стрічка допомагає зрозуміти, чому. Щонайменше 31 людина загинула, багато отримали поранення внаслідок найбільшої ядерної катастрофи в історії людства Події починаються за два роки після аварії у маленькій, скромній квартирі фізика Валерія Легасова (Джаред Харріс). Ніч. На годиннику - 01:10. Чоловік, який очолював комісію з розслідування нещасного випадку, сидить у кухні перед мікрофоном і касетним магнітофоном. Він прослуховує свої записи з детальним викладом того, що йому відомо про події до, під час і після катастрофи - коли після перевірки безпеки вибухнув блок № 4 Чорнобильської АЕС. Валерій Легасов (Джаред Харріс) очолив комісію, яка розслідувала причини аварії на ЧАЕС З авто на протилежному боці вулиці за вікнами його квартири спостерігає КДБ. Атмосфера зловісна й гнітюча. Світ, в якому люди забули, що таке посмішка. І це лише початок. Далі буде гірше. Ми повертаємось на 2 роки і одну годину назад. Перед очима - інша квартира, цього разу в Прип'яті. Молода жінка (Джессі Баклі) повертається до ліжка, вона хворіє. Поруч спить її чоловік (Адам Нагаітіс). Вона йде до вікна і зупиняється на півкроку - величезний вибух стрясає будівлю. Цього достатньо, щоб розбудити її чоловіка. Він вистрибує з ліжка, біжить до вікна і бачить, як відблиск фосфоресцентного світла і полум'я здіймаються з бетонної будівлі. Він повертається до дружини, каже, що все гаразд і нічого особливого не сталося. Одягає захисну форму рятувальника і виїжджає на місце події. Людмила Ігнатенко (Джессі Баклі) хвилюється за свого чоловіка Василя, який був одним з перших, хто почав боротьбу з атомним вогнем Василь Ігнатенко (Адам Нагаїц) - молодий пожежник, який, отримавши смертельну дозу радіації, помер повільно й болісно Далі - приховування масштабів аварії, величезні дози радіації, від яких "горить" шкіра, і можливість ядерного апокаліпсису, якби не жертовна мужність тих, хто свідомо або несвідомо віддали свої життя, щоб зменшити небезпеку лиха. Важко сприймати історію через призму екрану, якщо знаєш, як все відбувалося насправді. Все місто з ще сонними дітьми в піжамах зібралося на мосту і спостерігає за вогнем крізь серпанок радіоактивного попелу. Картина, від якої навіть у дуже мужніх на очі навертаються сльози. Динамічний розвиток подій і відмінна гра акторів, які розмовляють російською без фальшивих акцентів, створюють атмосферу життєвої достовірності. Шведський актор Стеллан Скарсгард втілив образ радянського посадовця-кар'єриста Бориса Щербини. Його Кремль призначив керівником урядової комісії з ліквідації наслідків аварії. Спочатку "партійна лінія" Щербини будується на невігластві і самозаспокоєнні. Однак, прибувши на місце аварії та поспілкувавшись з Валерієм Легасовим, він переконується, що ситуація - складна, а небезпека - серйозна. Заступник голови ради міністрів СРСР Борис Щербина (Стеллан Скарсгард) був змушений обирати між державою і фактами; тут з Валерієм Легасовим (Джаред Харріс) З'являється ще один персонаж - білоруський фізик-ядерник Уляна Хомюк, яку зіграла Емілі Вотсон. Вона у Мінську зрозуміла масштаби загрози раніше, ніж працівники ЧАЕС. Жінка приїздить (без запрошення) і пропонує свою допомогу Легасову. Разом вони намагаються з'ясувати причини аварії. Фізик-ядерник Уляна Хомюк (Емілі Вотсон) намагається встановити причини трагедії Акторська гра вражає, кожна сцена виглядає достовірно і занурює в радянські 1980-ті. Люди живуть у безбарвному світі, який рідко виходить за межі похмурої зелено-сіро-коричневої палітри. Коли я починав дивитись "Чорнобиль", думав, що знаю цю історію. Тепер розумію, що ні. Крейг Мазін написав дуже точний і напружений сценарій, але річ не в тім. Він переносить вас туди, тягне у саме пекло, нічого і нікого не шкодує. Не розважає і не дивує. Він хоче, щоб ви відчули цю історію зсередини, щоб ви замислились. Іронія в тому, що, якби на підтримку і модернізацію Чорнобильської АЕС витратили стільки ж часу, зусиль і грошей, скільки на цю стрічку, трагедії можна було уникнути. Минулого місяця в Чорнобилі згадали тих, хто втратив життя 33 роки тому Хочете отримувати головні новини у месенджер? Підписуйтеся на наш Telegram. ...


Чи не забагато уваги приділяється раку?

Summary: Консультант із проблем дихання і представник Британської фундації легенів д-р Тобі Маґер вітає зусилля у боротьбі з раком, але наголошує: не менше уваги треба приділяти іншим смертельним хворобам.

Ідіопатичний фіброз легенів – маловідоме, але смертоносне захворювання В останні роки лікування раку і догляд за хворими значно покращились. З’явилися нові установи, нові кампанії зі значним фінансуванням, і все це стабільно підвищує шанси хворих на виживання. Минулого місяця уряд спрямував у Фонд ліків від раку ще 160 млн фунтів (255 млн доларів), яких має вистачити на дороге лікування. Це на додаток до 400 млн (640 млн доларів), вписаних у бюджет наприкінці минулого року. За останні 12 років у дослідження, пов’язані з цією хворобою, було вкладено понад 4 млрд фунтів (6,4 млрд доларів); також велися дорогі інформаційні кампанії, наприклад "Ясність щодо раку", які підвищували обізнаність публіки і вчили ранній діагностиці. Для покращення стандартів медичного догляду і показників одужання було створено Національну мережу знань про рак, яка пізніше увійшла до складу Служби громадського здоров’я Англії. З раком також бореться окремий підрозділ Національної служби охорони здоров’я – Стратегічна клінічна мережа. І це непогано. "Не менша трагедія, ніж рак" Ракові захворювання, безперечно, жахливі. Велика Британія досі відстає від Європи та США у багатьох аспектах лікування раку, тож цілком правильно, що для успіху в цій сфері робиться все можливе. Але чи справедливо, що подібних зусиль не докладають для лікування інших хвороб? Особливо якщо врахувати, що багато з них мають ще нижчий коефіцієнт виживання, ніж рак. Згадаймо, приміром, один зі станів, на лікуванні яких я спеціалізуюся, – ідіопатичний фіброз легенів (ІФЛ). Це страшна хвороба, яка спричиняє прогресуюче рубцювання легенів, ускладнюючи дихання. Число британців з ІФЛ щороку зростає приблизно на 5%; зараз він вбиває більше людей, ніж лейкемія (близько 5000 на рік). Цей фіброз часто прогресує з приголомшливою швидкістю: половина пацієнтів з ІФЛ вмирає протягом трьох років після встановлення діагнозу, зазвичай від респіраторної недостатності. Для моїх смертельно хворих знайомих, а також для тих, хто втратив близьких, ІФЛ – не менша трагедія, ніж рак. Попри це, за рівнем пріоритетності ІФЛ навіть не наближається до форм раку, подібних за рівнем смертності, – наприклад, лейкемії. Запізніла діагностика Минулого року на дослідження ІФЛ уряд виділив лише 600 тисяч фунтів, тоді як дослідження, пов’язані з лейкемією, отримали понад 32 млн фунтів (з різних джерел). Поінформованість також набагато гірша: більшість із вас чули про лейкемію, а з ІФЛ часто не знайомі навіть медики. На відміну від раку, респіраторні захворювання не мають об’єднаної мережі медичних служб, стратегічних центрів і навіть затверджених стандартів якості допомоги. Пацієнти з ІФЛ іноді місяцями чекають на прийом фахівця, навіть з "терміновим" направленням від терапта; більшість пацієнтів з підозрою на онкозахворювання потрапляють на прийом протягом двох тижнів. Як наслідок, пацієнти з ІФЛ часто потерпають від запізнілого встановлення діагнозу, непослідовного догляду, обмеженої або неточної інформації про свою хворобу, браку можливостей лікування і нестачі паліативної допомоги наприкінці життя. На додачу, нам досі невідомі причини виникнення ІФЛ, не кажучи вже про методи його лікування. Медики погодяться Ціна такої недбалості – життя людей. За останні 40 років смертність від лейкемії зменшилась майже на одну п’яту, тоді як від ІФЛ – зросла вшестеро. Тому, попри початкове потрясіння, я розумію пацієнтів з ІФЛ, які заявляють: "Краще б у мене був рак!". Можливо, ця хвороба найбільше обділена увагою – але не лише вона. Я впевнений, що багато медиків киватиме головою, читаючи цю статтю, і думатиме про те, чому "їхній" хворобі не приділяють такого ж значення, як раку, попри схожі показники виникнення, прогресування і смертності. Звісно, рак – це жахливо, і необхідно боротися з ним усіма доступними способами. Втім, тисячі пацієнтів із не менш жахливими хворобами, разом зі своїми близькими, вбачають несправедливість у тому, що їхніми хворобами нехтують – лише тому, що в діагнозі не звучить страшне слово на букву "р". Головною метою уряду, Національної служби охорони здоров’я та інших медичних організацій має бути допомога громадянам, щоб ті жили довго і в доброму здоров’ї. Якість допомоги не має залежати від назви хвороби, на яку страждає людина.


Колегія вибірників затвердила перемогу Джо Байдена

Summary: Колегія вибірників поставила крапку в суперечці про підсумки президентських виборів у США. Голосування, яке в понеділок пройшло в усіх штатах та окрузі Колумбія, підтвердило перемогу Джо Байдена.

Кандидат від Демократичної партії набрав 306 голосів вибірників, Дональд Трамп - 232. Голосування колегії зазвичай вважаться формальною процедурою, попри те, що згідно з Конституцією США, саме воно вирішує, хто саме займатиме посаду президента країни. Але цьогоріч за офіційним підсумком виборів слідкували з особливою увагою: Дональд Трамп досі не визнав свої поразки і говорив про масові фальсифікації. Як пройшло голосування? День голосування колегії вибірників прихильники чинного президента в різних штатах обіцяли відзначити масовими акціями. Через це в шістьох штатах - Аризоні, Джорджії, Мічигані, Неваді, Пенсильванії та Вісконсині - було вжито безпрецедентні заходи безпеки. У Мічигані, де вибірники повідомили про погрози, які їм надходять, влада закрила усі будівлі законодавчих зборів штату. У Джорджії офіс Асамблеї штату охороняли посилені підрозділи поліції, а у Неваді голосування взагалі вирішили провести в режимі відеоконференції. Окрім того, в кількох штатах влада вирішила засекретити місця проведення голосування вибірників, а делегатів привозили на засідання в супроводі правоохоронців. Побоювання влади, втім, не виправдалися, і збори колегії пройшли без особливих ексцесів. Хіба що в Аризоні, де переміг Байден, група прихильників Трампа спробувала підробити протокол голосування вибірників. Фальшивий документ, який віддавав 11 голосів від штату чинному президенту, нотаріально завірили й навіть відправили поштою у Вашингтон. Авторів фальшивого протоколу знайшли доволі швидко. У 2016 році результати голосування колегії були такими самими: 306 проти 232. Гілларі Клінтон, екскандидатка на посаду президента від Демократичної партії, нагадала, що чотири роки тому Трамп називав свою перемогу із такою перевагою "нищівною". Клінтон також вкотре закликала скасувати інститут вибірників і ввести замість нього пряме голосування. Тим часом новообраний президент США Джо Байден закликав американців забути про виборчі суперечки. "У цій битві за душу Америки перемогла демократія, - сказав він. Нам вдалося зберегти в недоторканості дух наших виборів, і тепер час перегорнути цю сторінку". Що робить Трамп? Попри очікування, Дональд Трамп поки що офіційно так і не прокоментував рішення колегії вибірників. За даними джерел американських ЗМІ, чинний президент увесь день перебував у Овальному кабінеті, вів телефонні перемовини з радниками та представниками Республіканської партії в Конгресі. Іноді Трамп заходив у сусідню кімнату, де уважно слідкував за ходом голосування. На вихідних він дав інтерв'ю телеканалу Fox News, де вкотре заявив, що не має наміру припиняти боротьбу - свою поразку він не визнаватиме. "Мене хвилює те, що в цій країні буде нелегітимний президент. Буде президент, який програв. Програв дуже серйозно", - сказав Трамп. Старший радник президента Стівен Міллер також говорить про майбутню боротьбу. "У конституції є тільки одна дата - 20 січня (день інавгурації - Ред.). Тому в нас є більш ніж достатньо часу, щоб виправити неправильні результати шахрайських виборів". Хочете отримувати найважливіші новини в месенджер? Підписуйтеся на наш Telegramабо Viber!


Суд щодо МН17: кого судитимуть? Пояснюємо коротко

Summary: П'ять із половиною років тому, 17 липня 2014 року, з амстердамського аеропорту "Схіпгол" до Куала-Лумпура відлетів лайнер "Малайзійських авіаліній".

За кілька годин у небі над Донбасом у нього влучила ракета комплексу "Бук". Літак упав поблизу села Грабове. Всі 298 людей на борту загинули. В тому числі 80 дітей. Сьогодні неподалік цього самого аеропорту - у містечку Бадгоеведорп - розпочався процес над підозрюваними. Їх судитиме національний суд за місцевими законами. Таке рішення ухвалила Спільна слідча група. Цей орган розслідує обставини збиття рейсу МН17. До Спільної слідчої групи входять Нідерланди, Україна, Малайзія, Бельгія та Австралія. Але не Росія. Тому що катастрофа МН17 сталася не в Росії, а серед жертв немає росіян. Найбільше загиблих саме серед нідерландців - 193 людини. "Для нас сьогодні хвилюючий момент - ми представляємо суду докази, які по крупицях збирали стільки часу… Ми хочемо викрити весь ланцюжок - від екіпажу Бука до тих, хто віддавав накази цьому Буку відправитися на завдання 17 липня 2014 року", - повідомив журналістам очільник відділу кримінальних розслідувань поліції Нідерландів Енді Крааг. У Схіпголському судовому комплексі, де відбувається суд, у повітрі відчувається схвильованість, повідомляє кореспондент BBC News Україна. Родичі чекали на цей день понад п'ять років. І ось він настав. Вони кажуть, що вірять у нідерландське правосуддя і готові чекати на судове рішення, навіть якщо процес затягнеться на роки. Так само схвильовані слідчі. Вони збирали докази всі ці роки і продовжують розслідувати трагедію. Кого судять Обвинувачених четверо - це троє громадян Росії та один українець. Слідчі вважають, що "Бук" належав 53-тій Курській бригаді протиповітряної оборони Збройних сил Росії. За версією слідства, кожен із підсудних мав стосунок до транспортування цього "Бука" та фатального запуску його ракети. Відтак, і до масової загибелі пасажирів та членів екіпажу. Ось імена підсудних: Проте на лаві підсудних - нікого. Цей суд - заочний. "Ми хочемо викрити весь ланцюжок - від екіпажу Бука до тих, хто віддавав накази", - каже очільник відділу кримінальних розслідувань поліції Нідерландів Енді Крааг Чому судять заочно Конституція Росії, як і України, забороняють екстрадицію. Щоправда, у 2017 році Київ і Амстердам уклали угоду про правове співробітництво щодо справи МН17. Документ передбачає можливість слухань в режимі відеоконференцій та виконання покарання в Україні. Усіх чотирьох підозрюваних оголосили в міжнародний розшук. На думку слідчих, троє обвинувачених росіян зараз перебувають у Росії, а українець Харченко може бути на непідконтрольній українській владі території Донбасу. У разі визнання їх винними підсудним загрожує довічне ув'язнення. Якщо вже у статусі засуджених Гіркін, Дубинський, Пулатов чи Харченко вирішать здатися нідерландському правосуддю, то отримають можливість перегляду справи в Нідерландах. Триватиме суд щонайменше рік. Принаймні, судовий комплекс зарезервований під слухання справи МН17 щонайменше до березня наступного року. Які наслідки суд може мати для Росії та України У 2018 році Нідерланди та Австралія формально звинуватили Росію за збиття МН17 та закликали визнати відповідальність і співпрацювати зі слідством. Але Кремль критикує як процедуру розслідування, так і його висновки, та продовжує заперечувати причетність до трагедії. Ексзаступниця міністра закордонних справ України Лана Зеркаль у коментарі ВВС побачила в такій поведінці прояви страху: "Росія вдається до вигадування неймовірних історій, коли йдеться про збиття МН17. Ось ця брехня, загорнута в обгортку пропаганди - ознака страху. Страху визнати вину, взяти відповідальність." На адресу України лунають звинувачення у неспроможності закрити повітряний простір над зоною конфлікту. 14 липня 2014, за три дні до катастрофи, на Луганщині також із "Бука" на висоті 6 500 метрів збили український Ан-26. Того ж дня Україна підняла нижнє обмеження для комерційних польотів до 9 750 метрів. А малайзійський лайнер летів на висоті 10 058 метрів. У ніч проти 17 липня Росія заборонила своїй цивільній авіації літати у прилеглих до України областях на висоті до 16 000 метрів. За нормами Міжнародної організації цивільної авіації на час трагедії МН17 не існувало регламенту щодо безумовного закриття неба над зонами конфлікту. Хочете отримувати найважливіші новини в месенджер? Підписуйтеся на наш Telegramабо Viber!


Гарбузові шедеври: як їх створюють? Історія одного майстра

Summary: Якби у світі існувало Міністерство гарбузових справ, то Крістіан Рассел л з Британії міг би сміливо претендувати на посаду як не самого міністра, то його радника, це точно.

Хто знає про гарбузи все - так це він! Через його майстерні руки пройшло вже стільки цих яскраво-помаранчевих овочів, що й не злічити. І кожному із них майстер подарував інше життя та можливість вийти за межі світу гарбузового у світ казковий, перетворивши його на ельфа, чарівний ліхтар або, скажімо, Девіда Боуї. Більшу частину року Крістіан працює графічним дизайнером, але восени стає таким собі гарбузовим святим Миколаєм - чарівником, що приносить гарбузове свято. Історія кожної з його робіт - це, говорячи жаргоном Попелюшки, зворотній процес перетворення гарбуза на карету, або в принципі - на будь-що. Адже, як відомо, фантазія - річ нестримна і неконтрольована, особливо коли наближається Гелловін - улюблене свято нашого майстра. Він поділився з нами своїми роботами і порадами із вирізання. Трохи про майстра Крістіан Расселл - один з найвідоміших гарбузяних скульпторів у Британії. Без нього не обходиться жодне змагання та жоден фестиваль гарбузів. Він займається вирізанням гарбузів практично усе життя, на професійному рівні - останні шість років. Хлопець проводить майстер-класи, регулярно виступає на телебаченні та радіо, але найбільше любить просто створювати гарбузові шедеври. Хоч і з гарбуза - Дракула все одно лишається переконливо страшним Йому також належить неофіційний світовий рекорд із вирізання найбільшого гарбуза - велетня вагою 913 кг. За роки роботи хлопець настільки "набив руку", що може позмагатися і у швидкості - класичний "джек-о-лентерн" (англ. - "ліхтар з гарбуза") хлопець вирізає за 15 хвилин. А от на гарбуз-рекордсмен в нього пішло аж два дні. Цього Гаргантюа Крістіан називає своєю найбільш екстраординарною роботою. На запитання ж, що іще цікавого він вирізав, відповідає, що колись вдома з нудьги взявся викарбовувати банан. "То була не найкраща моя робота!", - сміється майстер. Отакі вони - будні гарбузового майстра. Це той самий гарбуз-рекордсмен вагою 913 кг Як вибрати гарбуз? Якщо коротко - беріть той овоч, що має принаймні один цілий та неушкоджений бік (без вм'ятин та подряпин), щоб було, власне, на чому вирізати. Решта - вже справа смаку. Для простого ліхтарика підійде будь-що, але якщо раптом вам схочеться випустити назовні свого внутрішнього Мікеланджело і спробувати створити, скажімо, 3D портрет, обирайте високий та твердий гарбуз із товстою шкіркою. Це дозволить зробити зображення більш живим та текстурним. Найкраще, радить майстер, вибирати гарбуз просто з городу, де вони найсвіжіші. Сам хлопець не лінується їздити за ними на ферму за 40 хвилин від свого селища Скелманторп у Східному Йоркширі, де він мешкає. Адже, за словами майстра, процес вибору об'єкту мистецтва - окреме задоволення. Улюблений краєвид майстра - безкрайні гарбузові поля Що потрібно для творчості? Крістіан завжди носить із собою торбу з приладдям для вирізання, яка налічує безліч інструментів, і - за словами самого майстра - радше нагадує набір "дантиста-садюги". У ньому ціла батарея ножів різного калібру та інших інструментів для карбування. Для створення складних робіт без цього ніяк, каже майстер. Для простенького гелловінівського монстрика цілком вистачить кількох гострих кухонних ножів. Тільки обережно - не поріжтеся. Просто робіть все обережно і уникайте різких рухів, застерігає майстер. Набір "дантиста-садюги" Як подовжити життя вирізаного гарбуза? Щоб якомога довше милуватися своїм гарбузовим витвором, майстер радить обробити вже вирізаний гарбуз зсередини антибактеріальним спреєм. Він вбиває мікроби та зволожує гарбузові нутрощі, а отже псування відбуватиметься повільніше. Ще один варіант - робити "кришку" гарбуза не згори, а знизу. Це теж трошки уповільнить процес старіння, але неминучого не уникнути, і за кілька днів карета таки перетворюється на гарбуз. Але і на цьому життєвий цикл гелловінівського гарбуза не закінчується. З нього ще можна зварити ароматний супчик, або ж відвезти на ферму чи до бабусі у село - корівки та кізонькі тільки спасибі скажуть. Задоволений майстер у компанії свого творіння Як виглядає Гелловін очима гарбузового майстра? "Для мене - це можливість гарно провести час із дочкою, наколядувати солодощів по сусідах та подивитися страшне кіно", - каже Крістіан. А ще для нього Гелловін - це час переживань. Ну ж бо встигни виконати усі замовлення із вирізання! А їх у нього у передсвятковий час - сотні. Але майстер свою справу любить і не нарікає - таке воно життя гарбузового святого Миколая. Гелловінівський настрій Мікі Мауса ... Хочете отримувати найважливіші новини в месенджер? Підписуйтеся на наш Telegramабо Viber!