Spectacolul pune de la început premisele materiale ale universului artistic al lui Warhol: covorul de scenă a fost acoperit cu imagini simbolice (obiecte și vedete, ambele „produse“ care se consumă și fac profit) peste care s-a tras o folie de plastic (material invocat de Andy Warhol ca element definitoriu al epocii consumeriste; apreciez tehnica dansatorilor care reușesc să nu alunece pe această suprafață improprie pentru dans), pungi cu logo-uri ale unor mărci mai mult sau mai puțin celebre, televizoare pe care rulează reclame, portrete ale unor staruri clasice și nelipsita banană (de pe coperta albumului The Velvet Underground & Nico).