Un subofițer din plutonul trei a înnebunit.“ Sau: „Zorii zilei se revărsau peste făpturi istovite, albe ca varul, clănțănind din dinți, care se aruncau pe paiele putrede din adăposturile picurânde.“ Dar oricât de oribile ar fi situațiile în care este pus, scriitorul rămâne ireprimabil și își face simțită prezența când te aștepți cel mai puțin, prin harul de a percepe ceea ce încă era vrăjit, misterios și straniu într-o lume bulversată sau în niște momente limită: „Pârâul susura peste stăvilarul unei mori distruse, înconjurată de copaci întunecați.