Citându-l, de pildă, pe Gelu Ionescu, exegetul protocronist scoate întâietăți acolo unde mai tânărul critic vedea, pe dimensiune comparatistă, doar asemănări: „parțial, starea de spirit care a generat poezia lui Ion Vinea era, în linii mari, asemănătoare cu cea a unor opere artistice de prestigiu ale literaturii occidentale de azi (bunăoară tema însingurării tragice a eroului”.