Aici ne oprim cu parcursul actelor normative și putem pune câteva întrebări: De ce ministrul vorbește de o taxă nouă, dacă ea există deja și este plătită de mai bine de zece ani? De ce invocă acte europene abrogate din 2002? Este vorba de o creștere de la 0,25% la 2% a procentului din care se constituie fondul de garantare pentru plata creanțelor salariale? De ce trebuie să ascundem asta sub pretenția protejării angajaților în cazul insolvențelor companiilor? De ce oficialii români nu pot recunoaște pur și simplu că au nevoie de bani în plus la buget și caută să îi obțină prin orice mijloace? Unul dintre răspunsuri este obținut printr-un calcul matematic: cât reprezintă 0,25 la sută și cât reprezintă 2 la sută din rezultatul înmulțirii a 5 milioane de salarii plătite în România cu 3.300 de lei, cât este salariul mediu brut.