Cînd atmosfera politică din România a început să se destindă, iar intelectualii români, optimiști incurabili, avea din nou speranțe, ce putea face cineva în București, la vîrsta de 65 de ani, după o viață bogată în suferințe și prăbușiri? Răspunsul s-a dovedit a fi unul neobișnuit: critică literară.