Mai introspectiv decît anterioarele – măcar prin apelul la un ethos care accesează intimitatea prin „baladesc“, cînd à la, din nou, Evul Întunecat al Depeche Mode, pe „Dysfunctional“, cînd emulînd dark pop-ul Editors, dar mult mai încărcat instrumental, pe „Albatross“, cînd într-un model U2-esc generic, precum lead single -ul „Carelessly“ și, aproximativ, „Piblokto“, cînd într-o manieră siropop, ca „Illusions Have No Flaws“ –, LP-ul se păstrează în aceeași dimensiune caleidoscopică, măturînd cohorte de sound -uri (prea) ușor decapabile și sunînd „ca afară“.