Pentru asta a meritat tot coșmarul zborului! Îmi amintesc de momentul cu totul special, de acum vreo zece ani, în care am schimbat avionul la Frankfurt (veneam de la Porto, ne întorceam la București), aveam vreo două ore la dispoziție și tot căscam gura la acest „monument” al civilizației occidentale care e aeroportul din Frankfurt, mă simțeam ca într-un mic oraș plin de culori și de lumini în care totul funcționează perfect, mă uitam la toți acei oameni, din toate colțurile lumii, de toate rasele, care călătoreau, schimbau cu nonșalanță avioane, mă holbam la „monștrii” de pe piste care traversează Atlanticul și am avut o senzație euforică (potențată un pic și de berea minunată germană pe care tocmai o băusem) de libertate absolută.