Ura și lipsa de empatie a românilor ne șochează mereu, chiar dacă am auzit de multe ori aceleași comentarii stereotipe: «La muncă, nu la întins mîna», «De ce fac atîția copii?», «Le place să trăiască așa»…“ Insuportabilă prin imaginea unor oameni aflați la marginea prăpastiei societății și a propriilor vieți, cartea alternează reportajele, spre binele și confortul cititorului, cu cîteva povești de călătorie: printr-o Turcie, pe coasta Mării Egee, extradinar de primitoare, prin Peloponezul grecesc (unde așezările se numesc Nafplio, Monemvasia sau Xirokampi), printr-o Cubă deja transformată de turism și de ridicarea embargoului, aflată în pragul unei mari transformări sociale și economice („restaurantele se construiesc mai repede decît drumurile și stîlpii de iluminat“), dar și prin cheile Dobrogei sau Vama Veche.