Fără a renunța cu totul lanepăsarea și liniștea sa, văzând în calmul și singurătatea pădurii tot atâtea îndemnuri vii la cugetare, Pliniu nu-și uită uneltele de scris când se duce la vânătoare: …aveam la îndemână nu parul ascuțit sau lancea, ci un stilet și tăblițele cerate; cugetam la câte ceva și îmi notam, așa că, dacă maș fi întors acasă cu mâinile goale, tot aveam tăblițele pline.