(Neptun, 2016) eugeniu nistor Aproape rondel Maestrului Ion Horea Eram vânduți singurătății, dar și luminii celei mari – visam la marginea cetății, sub crengi vetuste de arțari... Pierduți în luminișul cărții, bărboși, mâhniți și cărturari – eram vânduți singurătății, dar și luminii celei mari! Pe-un drum tu rânduiai acății și nu știam de ești ori pari – eram vânduți singurătății, dar și luminii celei mari! Și arborii eternității și crengile de aur, tari – eram vânduți singurătății, dar și luminii celei mari! geo vasile Vis cu poetul Virgil Într-un decembrie când blocul s-a cutremurat sub cascada naturală de protoni din craterele subterane ale Vrancei, mi-a apărut în vis Virgil… Ștergându-și țărâna de pe buzele de pământ, îmi zice : - Bătrâne, anul ăsta faci vârsta mea dacă aș mai fi stat pe-acolo, tu nu te-ai plictisit? Ne-au lăsat fără cârciumi, fără prieteni, fără iubite, nimic nu mai e al poeților, negustorii au pus mâna pe toate.... Pe-aici, prin galeriile întunericului veșnic dintre ostroave nu e atât de rău cum s-ar crede... mai vine pe la mine Daniel să mă ia la slujbele Părinților Galaction și Stăniloae... uneori apare în aura sa și Sf.