Arareori am întâlnit o atât de intensă expresie a durerii din pricini sufletești: protagonistul e perfect conștient de nefericirea condiției sale, vagă și ambiguă, fiindcă nu durează și nici nu se împlinește prin atingerea unui liman al păcii adevărate, ci rămâne, în schimb, incertă, o suspensie între două lumi, doar o strădanie mentală, dar nu desăvârșirea spirituală râvnită.