Gratularea ei de către conaționalii de acolo, de clasă mijlocie, cu care intra în contact sporadic („– Dar să știți că germana o vorbiți binișor“), îi declanșează dorința de a se tot duce în alte părți: „Sunt aici de doisprezece ani și de nenumărate ori până acum am auzit propoziții cencep cu: «La noi în Germania...». Tare-mi vine să bat în retragere, totuși îmi iau inima-n dinți și zic: «La dumneavoastră? Dar tot aici sunt acum și eu»“ (Ibidem, p.