Spre partea de final, jurnalul parcă ar „degrada“ în caiete de lucru, de laborator, înregistrând notațiile fugitive de subiecte rustice, relatate după spusele altora sau pe care le-a cunoscut personal și înclinate spre narațiune artistică: „Satul bolnav de râs“, „Dănilă de la Colicăuți“, „Mătușa Chira ți frizerul Buium“, „Ita“, „Ciulucani“ de un stil oral alert, zigzagat, i-aș spune.