Directoarea orfelinatului hotărâse ca părinții să nu aibă contact direct cu copiii, că le-ar fi fost greu lor, îngrijitoarelor, să se mai ocupe de ei pe urmă! Adică, dacă părinții i-ar fi ținut în brațe, i-ar fi alintat, le-ar fi vorbit, n-ar mai fi putut ele, îngrijitoarele, să-i lase uitați în pătuțuri, să-i hrănească la foc automat, punându-le mâncarea peste tot, să-i schimbe când se opăreau și, în general, să-i lase acolo, în camerele-numai-paturi, neștiuți, nealintați, nebăgați în sea­mă.