Atunci când armata unei țări devine monedă politică de schimb, dușmanii din interior devin mai periculoși decât cei din exterior: militarii sunt neputincioși, dar enervați, potențialii inamici își râd în barbă și-și freacă mâinile mulțumiți, în vreme ce liderii puterii se ocupă doar de interesele lor meschine.