Cum revista era finanțată de cei din Auvergne, iar Yonnet se considera prietenul lor, este limpede că majoritatea bistrourilor evocate erau ținute de cei proveniți din această regiune, pe care autorul îi ridică în slăvi pentru meniurile propuse sau vinurile alese cu grijă pentru delectarea parizianului de rând, căci nu e vorba aici de restaurantele de lux, ci de bistrourile populare, mai ușor de găsit și de apreciat în jumătatea de est a Parisului.