De altminterea, până și scăderile, erorile revoluțiunii lui Hora le aflăm și în cea franceză.” Sieși pare el să-și vorbească atunci când se încurajează să continue pe calea critică: „Nu descurajați! Toate începuturile sunt mici.” Avea de partea sa un singur și deloc evident aliat, adevărul: „începutul cel mic la întindere a trebuit să fie mare prin adevărul ce-l cuprinde, prin valoarea energică, ce-i dă putere de a rezista și, biruind greutățile timpului, a produce șirul neîntrerupt de forme nouă de viață.” Tot el, la fel de profetic, la fel de singur împotriva tuturor: „majoritățile nu înseamnă nimic, fiindcă asemenea lucrări șcriticeț au fost primite la început de o minoritate, și dacă și-au câștigat teren, și l-au câștigat numai în viitorul poporului lor.” Concluzia îi aparține și e iarăși în tonul unui profetism neobișnuit în gura ateului ce a fost: „progresul adevărului trebuie să se facă și formula lui este aceasta: mulți din cei ce astăzi sunt în rătăcire vor veni mâine pe calea adevărului, dar nici unul din cei ce au înțeles o dată adevărul nu se va mai întoarce la vechile erori.” Ar putea cineva afirma că Maiorescu, între marii noștri clasici, nu e cel dintâi în ordinea temporală? Opera lui s-a topit în mare parte în opera celor ce au fost anunțați și educați de el fiindcă spiritul său critic s-a aliat invizibil și indivizibil cu spiritul lor critic într-o continuitate până azi neîntreruptă.