Este secolul al XVIII-lea timpul unor reforme religioase sau doar al genezei ideilor moderne? Este știința parte a schimbărilor paradigmatice fără a nega tradiționalele idei și credințe religioase? Este filozofia iluministă una care promovează ambivalențele, religia și știința devenind formatoare ale conștiinței? Care sunt similitudinile și diferențele dintre religia monoteistă a evreilor și cultura umanistă a omului modern? Iudaismul dobândește noi sensuri în funcție de timpul și spațiul în care se manifestă? În ce constă dialogul iudeo-creștin în secolul al XVIII-lea? Dar relația între iudaism și iluminism? Este monoteismul – indiferent la care ne referim, iudeu, creștin, musulman – o provocare pentru omul modern? Dacă da, în ce constă aceasta și cum explicăm periodica sa revigorare? Ce înseamnă emancipare în gândirea lui Moses Mendelssohn ? Este vorba de asimilare sau de integrare? Mi-am pus aceste întrebări în timp ce reciteam cea mai importantă operă a lui Moses Mendelssohn, Ierusalim sau despre puterea religioasă și iudaism (Traducere de Jeanina Ianoși, Editura Hasefer, 2003).