Se făcea că locuiesc singur în cochilia unui nor suspendat deasupra unei țări necunoscute (nici nu era greu să fac legătura cu Melxopotamia) și, în vis, mă simțeam bine în uterul acelei singurătăți calcinate atîrnînd deasupra pămîntului, și norul îmi era mamă și tată, pămînt și casă, hrană și loc de joacă, o insulă cu rădăcinile transparente adînc înfipte în albastrul evanescent al cerului, și norul în care îmi duceam existența aceea, care mi se părea nesfîrșită, nu se amesteca cu niciun alt nor, era un nor impermeabil, pe care ploile în care se topeau norii de deasupra nu îl atingeau.