Într-un final eliberator (mai ales pentru spectatorul mai puțin dispus la rituri expiatorii, ca martor, în fotoliul de cinema), strigătul mut e o renaștere pe fundalul acestui „sanctuar al tristeții dintru început“ care a devenit, acum, perfect plauzibil, la capătul a două ore de vizionare, spațiul din filmul lui Yorgos Lanthimos și pămîntul din poemul lui Kavafis.