Ce dificultăți ați întîmpinat la filmare și cum ați lucrat cu cei doi copii? Cel mai greu a fost programul lung de filmare (ca număr de zile), transformarea fizică a lui Bogdan, secvențele din parc (numărul mare de actori și figuranți, căldura toropitoare și efortul echipei, în special al celor de la sunet – un număr mare de microfoane și lavaliere, unele ascunse, mai mulți boom-iști, adică cei care preiau sunetul direct, care trebuiau să alerge odată cu actorul și camera în secvența dispariției și care preluau, unul de la altul, înregistrarea sunetului în timpul distanței mari acoperite de actor, coregrafia momentului, repetițiile secvenței în ansamblu după ce am repetat totul pe bucăți, stabilirea dialogului și a fiecărui moment în parte și bineînțeles lupta cu imprevizibilul – uneori copiii se opreau și se uitau fascinați la aparatul de filmat, cu gurile căscate, moment în care tot efortul nostru de a construi iluzia realității se năruia și eram nevoiți să luăm totul de la capăt) și secvențele delicate din punct de vedere emoțio-nal atît pentru Bogdan Dumitrache, cît și pentru Iulia Lumânare, care fac două roluri incredibile, puternice, emoționante și oneste.