Cu fiecare prilej, Blaga îl chema la el, îi punea în față o tavă cu biscuiți și mere, se culca cu ochii închiși pe un divan și îi spunea ucenicului său: „Acum povestește, Gary, tot, tot, tot...“. [1] Așa a început povestea unei mari prietenii, bătută în cuie spre sfârșitul războiului, într-o zi în care I.D. Sîrbu...: „Fiindcă mă apărasem de bătaia cu cravașa unui plutonier (pe nume Pisică), «pentru lovirea superiorului în timp de război», mi s-au întocmit acte spre a fi judecat și împușcat.