Prin preponderența urîtului, în artă ca și în viață, și-a făcut intrarea triumfală absurdul, Baudelaire fiind întruparea lui, prin dedublare în ambii copii: „Un șobolan viu a putut să ajungă la rangul de «jucărie» și să-și îndeplinească pînă la urmă misiunea, în ciuda tuturor regulilor artei, moralei, filosofiei și chiar ale limbajului, iată ce îl umple de stupoare șpe Baudelaireț! Cît de teribilă este această jucărie! De multe ori, de-a lungul vieții sale, spiritul său critic probabil că a privit cu aceeași fascinație poemele create de celălalt, poetul, visătorul, puștanulparia! Este evident că e vorba de o încălcare perfect inacceptabilă a ordinii «naturale».