și mereu când dădea să plece Buna mea șoptea: „mergi cu dumnezeu... „iar mătușa surâdea și rostea din pragul ușii – „rămâneți cu sfinții...” mărturisire aidoma cormoranilor crescuți să prindă pești se scrie pentru cei o mie care mai gustă poate azi poezia, însă frumusețea nu te împarte cu nimeni devorându-te iar, dacă fiecare moare pentru sine cel ce moare întru iubire, mai mântuie din beznă.