Oricînd te poți opri din citit înainte de final, înainte ca dezastrul să lovească, și, uneori, asta și fac: scot cartea de pe raft și recitesc dialogul bătrînului cu vizitatorul lui, iar nea Marin mă așteaptă mereu acolo, așezat pe pat, mestecînd feliile de portocală în timp ce mă privește cu ochii lui albaștri, limpezi, strălucind în lumina care intră pe fereastră....