Ce rost are însă literatura dacă nu mai are voie să ne tulbure, dacă nu ne mai poate smulge din coconul de siguranță țesut în jurul nostru de o lume ce încearcă să ofere rețete simpliste de succes? În loc să ne simțim insultați de Inima întunericului, de ce nu ne-am pune întrebări legate de relevanța textului în contextul actual? Sau, în cazul Virginiei Woolf și al traumatizatului Septimus Warren Smith, de ce n-am putea folosi textul drept o poartă de intrare într-o discuție despre sindromul post-traumatic, atît de relevantă după recentele aventuri războinice ale Americii? Am avut printre studenți un veteran revenit din Afganistan, care suferea de PTSD (Post-traumatic stress disorder).