Împrejurarea care îl împingea către povestit cînd ajunsese sexagenar o spune singur: „într-o seară lungă de iarnă, pe cînd ninsoarea bătea în geamuri, așezați pe jățuri la gura sobei“, evocîndu-și unul altuia trecutul, el și vechiul prieten Vasile Alecsandri hotărăsc amîndoi să pună pe hîrtie cele văzute și trăite în tinerețe, și să-și adreseze reciproc scrisori cu istorii de stări și de oameni păstrate în memorie – „fără însă de a ne abate niciodată șde laț a spune adevărul“.