Modoiu, au împreună doi copii și divorțează destul de prompt, în 1968.4 De scris, scrie și-n română și-n germană și publică destul de susținut în revistele scoase de Ștefan Baciu la Honolulu, fiind bună prietenă cu el (și el cu ea, firește).5 Era precoce – în orice caz destul de precoce de vreme ce "publică dela vîrsta de 16 ani în foarte multe gazete și reviste din provincie și Capitală cu o rîvnă de admirat."6 Totuși, adaugă Gionea, prea "sensibilă la critică" și pe cît o supărau observațiile pe atît o stimulau "aprecierile"; a dus "o viață modestă de funcționară", "găsindu-și" însă "satisfacțiile în artă".7 Cel puțin pe vremea aceea, în tinerețe, "mînuia" "o tehnică simplă dar aleasă a versului, cu armonii captivante".8 Mai tîrziu, peste ani, această "mignonă șatenă" va trăi "retrasă pe coastele Scheiului, plină de aduceri aminte".9 Dar tot sensibilă a rămas, căci "se îmbujorează cînd versurile sale au plăcut și devine neguroasă ca o zi de februarie brașoveană cînd n-au fost lăudate".10 Au fost însă și lăudate (numai că nu știu eu unde), de vreme ce a primit în două rînduri – în 1978 și 1982 – premiul pentru poezie al Asociației Scriitorilor din Brașov.11 În Octave, dacă ar fi să-l credem pe R.