La activitățile zilnice aveam de a face cu o mulțime de profesoare: cea de engleză, doamna Pintea, care conducea o grădiniță particulară, era, desigur, o persoană de sex feminin; doamna Marton, cea cu care făceam gimnastica și care avea grijă ca postura mea încovoiată să tindă, măcar, spre una verticală, era o reprezentantă a aceluiași sex; Tanța (da, știu, nume lipsit de imaginație), cu care făceam exercițiile de ochi pentru un strabism care ulterior s-a dovedit a fi fost imaginar, era chiar întruchiparea variantei soft a feminității.