Și atunci este normal să existe acest sentiment al neputinței, că oricât ai spune și ai întreba tot ei sunt la butoane, cei de dinainte de ’89 și fiii lor? Că foștii secretari de partid și-au instalat copiii în servicii, că au jurat pentru alții numai să fie lăsați în continuare să aibă acces la resurse? Foarte puțin se mai discută astăzi că libertatea de a întreprinde trebuie să fie însoțită de libertatea de a spune.