Este viziunea unei străine, școlite în Estul Europei, care vorbește o limbă înrudită: româna.“ În sfârșit, cu privire la felul cum sună textul românesc, traducere după cel romanș, constatăm că stilul este în permanență fluent, simplu, sugestiv, presărat pe alocuri cu note când de umor fin, când de duioșie, iar problemele științifice – de natură lingvistică, socio-istorică – sunt expuse într-un limbaj accesibil publicului larg.