Așa că dacă vestita pauză sau crampă a scriitorului sau distonia mîinii te ține de peste doi ani, e bine să știi că există unele povețe pentru a-ncepe din nou să compui o carte simplă de povestiri, pe lîngă crema antiinflamatorie cu care te dai pe mîna dureroasă, rezultatele sînt uneori miraculoase, mina-ncepe să scrie singură indiferent unde te afli, deci te ungi cu alifie cînd ești singur acasă iar nu la Ateneu sau în vizită la ambasadorul Americii de Nord care-i un tip dezinteresat, cu imense problem de comunicare, și va sări pe fereastră, se va isca un uriaș scandal diplomatic, de Ateneu ce să mai vorbesc, membrii orchestrei îți vor vedea mîna care scrie și vor cînta Romeo și Julieta, Prokofiev, în timp ce dirijorul va dirija Stabat Mater de Pergolesi, aproape fără excepție, iar publicul se va prinde de mîini și va încinge hora atît de strașnic, încît vor sări în toate părțile mărgelele, perlele, brățările, curelușele de la sandale, va veni poliția, va fi ca la teatru, Livada cu vișini.