După o anumită vîrstă, un asemenea mediu îți acoperă spiritul cu o mîzgă care-ți năclăiește forțele și te constrînge să evadezi într-o lume factice, a telenovelelor și mondenităților de la TV, iar atonia intelectului, dorită și încurajată de ­mulți pentru a putea manipula eficient și a guverna lin, merge mînă-n mînă cu un soi de prăbușire liniară a voinței civice, la capătul căreia sinele, tot mai abrutizat, se prelinge într-o somnolență apăsătoare, scurtcircuitînd reflecțiile sănătoase, fără de care e imposibil de stăvilit orice val de populism deșănțat și de promisiuni fără miez.