Gîndurile, trăirile capătă o corporalitate insolită: „beau o gură de cafea apoi mă aplec / și-mi sting iute capul în scrumieră” (Prolog ), „din cînd în cînd planta care crește în cap / iese pe ascuns și halește tot oxigenul” (Pufuleți ), „și nimeni nu va ști că înainte de lumina asta / a strălucit doar mintea mea” (Sezonul vară-toamnă ).