Desigur, calitatea olfactivă ca o prezență în datele sculpturii are deja propria sa istorie, încă din vremea artei povera, a land art sau a minimalismului apusean (prin prezența în cîmpul expozițional a vegetației, fînului, cărnii crude, pietrelor, fumului, urinei, fecalelor etc.). Iar mai recent, se vorbește tot mai insistent despre o artă olfactivă / art olfactif (a se vedea spre exemplificare recenta expoziție de la muzeul Tinguely din Basel: „Belle Haleine: l’odeur de l’art“, februarie-mai 2015).