Așa eram și eu, de altfel, așa că mă refugiam în muzici rebele, scriam mult și prost, purtam cele mai lălîi și lipsite de vino-încoa’ cămăși ale lui taică-miu care să-mi acopere fundul „prea mare“, stăteam cocoșată ca să-mi ascund complexele și-mi rupeam unghiile cu disperare, la fel cum mi le rup și acum cînd mă plictisesc.