Departe de a-i prefera, fie și forțat de noile ritmuri ale vremii, ca Tonegaru, „lui Iulius Caesar un erou mai recent”, visătorul pur care e Radu Teculescu opune, în versuri inspirate, spectacolului modernității mașiniste, dominată de „lexicoane și cifre” și obligând la retrageri în „sere bolnave” și la afișarea unor măști „grave”, reveria acelorași plecări spre zări necunoscute, ca tot atâtea evadări din „veacul putred”.