Pe de o parte, bolnavul aflat în stare de urgență este dominat de o stare psihologică par­ti­culară, care nu poate fi contestată: el este cel mai grav, suferința lui nu se poate compara cu a celorlalți, ceilalți pot să mai aștepte, el nu, fiindcă a simțit fiorul morții trecînd pe lîngă el; el devine personajul central, cel mai îndreptățit să fie tratat imediat, doar de aceea este ur­gen­ță, de aceea 112 a răspuns prompt și a avut norocul să ajungă pînă aici.