El reprezintă plenar epoca, în care încă ne aflăm, numită de François Mitterrand, cu prilejul primirii sale la Elysée, în 1984, „ș…țambivalentă și ambiguă, când lucrurile trecutului și-au pierdut valoarea, în timp ce lucrurile noi n-o au încă.“1 În aceasta stă, la urma urmelor, dincolo de stilul inconfundabil, statura sa artistică și morală, care desfide orice tentativă de incriminare sau subestimare.