Experiența zecilor de „competiții” pe care le-a organizat în toată lumea (cea de la Timișoara a fost a șaizeci și treia) i-a permis lui Zuniga să preia din mers orice sugestie și să dea o turnură grațioasă chiar și inevitabilelor imperfecțiuni ale actanților (dicție deficitară, mici desincronizări sonore și vizuale, mărunte derute comunicaționale imputabile formatului bilingv etc.). Am văzut, la plecare, oameni mulțumiți că au participat la ceva inedit, surprinzător și, finalmente, plăcut.