Am urmărit cu interes în volum, ca de ceva ani de altfel, în ce mod mai poate fi actualizat cultural Cioran, despre care deja s-a scris enorm, văzând comentatori care, explicit sau nu, îi simt limitele orgolioase și nedepășirea paradigmei modernității și reușesc să-l apropie, punctual, de idei desprinse din lumea mai nouă a unor Barthes, Blanchot, Borges sau Grupul μ, prin reflecții ce se pot afla și în acest volum la Pierre Garrigues, Dumitra Baron sau Paolo Vanini.