46). Scenele și dramoletele casnice sunt surprinse destul de pe viu iar unele portrete și „destine“ sunt concentrate în cîteva versuri (dar apoi fabula se întinde prin detalii pînă devine excesivă narativ): „Ar fi vrut să-i sucească gîtul, ca unei găini./ Și-a adus-o singur dintre străini/ Și i-a pus verigheta lui pe mîini./ Sîcîit, cu ea nu mai poate trăi,/ Obișnuit, nici fără ea nu mai poate viețui“ (Soții din fundul curții).