Am bătut la ușile necunoscuților din blocuri cu bulină imediat după un cutremur care a zguduit Bucureștiul pe la începutul anilor 2000 (nu mai știu exact cînd), am cerut cu inima deschisă unui țigan care strîngea fier vechi să mă ia în căruța lui trasă de un biet cal costeliv, am mîncat în groapa Glina cu femeile care separau cutii de conserve din gunoaie mirositoare, am intrat în case de oameni și în birouri de politicieni, l-am pocnit din greșeală cu microfonul în gură pe actualul șef al Senatului din prea mult zel și pentru că eram cea mai măruntă și mai agitată persoană din grupul de jurnaliști care-l înconjurase.