Gândul că numele său e pus alături de cel al lui Tacit în discuțiile literare ale contemporanilor îl face pe Pliniu să fie mândru de compania ilustră și totodată încrezător în legătura lor profundă: …aceia care vorbesc de tine se gândesc imediat și la mine […]suntem nedespărțiți, nu mă interesează pe ce treaptă de pe scara valorilor; căci pentru mine primul loc este acela care vine imediat după tine […]trebuie să ne iubim mai mult unul pe altul, de vreme ce suntem uniți prin atâtea legături, ca preocupările, caracterul, faima și, în sfârșit, cea mai înaltă prețuire a oamenilor (VII 20).