Rămâne lirismul pur și concis al moderniștilor, vizibil în câteva scurte poeme care amintesc de Ion Pillat („Pânzele de păianjen/cimitire frugale/în rujii de zmeură” sau: „În nucul verde/vrabia gri/leagănă o firimitură verde”), rămân definițiile gnomice („Odată cu primul cititor/niciun text nu rămâne/ așa cum a fost scris” sau: „Destinul e o lumânare/aprinsă la ambele capete”).