Acel colț decupat de oraș începuse să mă fascineze – lădițele cu fructe fanate scoase în stradă, în fiecare dimineață, arabul care stătea pe un scăunel și fuma, cu privirile în gol, așteptîndu-și mușteriii, sau dădea cu mătura, seara aici se strîngeau prietenii lui din cartier, tot la o țigară, rîdeau și vorbeau tare, nu în limba franceză, desigur, le ascultam vocile exotice pentru mine, din pat, pînă tîrziu în noapte, îmi imaginam că sînt undeva în Maghreb, nu în capitala Europei.