În general, după cum își dă seama și autorul, ca reflex al constrângerilor unei epoci lipsite de tumultul vieții publice de la sfârșitul Republicii, scrisorile sale riscă să rămână monotone și anoste prin comparație cu suculentele epistole ciceroniene: Căci situația mea nu se compară cu a lui Cicero, al cărui exemplu mi-l evoci: el avea la îndemână și un talent fecund, și o bogăție de evenimente variate și impunătoare, pe măsura talentului lui.