De pildă, Pliniu cinstește amintirea lui Verginius Rufus într-o scrisoare către un apropiat fără a uita să menționeze faptul că la funeraliile naționale ale fostului comandant militar elogiul funebru a fost rostit de Tacit ca o supremă încununare a fericirii de care a avut parte, de vreme ce istoriculera cel mai de seamă panegirist (II, 1, către Romanus).