Cînd în mintea ta erau albăstrele, unde naiba să-și găsească loc în ea supinul ucigaș? Ablativul dezlegat? Cînd mintea ta descoperise singură alte literaturi, cum să fii obligat să citești singurele cinci poezii ale lui Cîrlova? „Un păstor tînăr, frumos la față / Plin de mîhnire cu glas duios / Cînta din fluier jos pă verdeață / Sub umbră deasă de pom stufos.“ La versurile astea te-a bușit un rîs nestăvilit și te-a dat profesorul afară din clasă.