876-889). Dar textul narativ, presărat cu scene de fantastic și miraculos, nu conține numai povestea lui Genji și a soției mult-iubite Murasaki, ci și numeroase poeme waka sau yamato-uta (literal, ‚cântec japonez’), atrăgând atenția asupra funcției lor sociale și ceremoniale la curtea imperială, după cum inițiază și o dezbatere asupra accepțiunii de „roman“: „Recunosc că printre minciunile scornite se găsesc și trăiri zugrăvite grăitor și ne trezim că ne place eroina și o plângem, cu toate că știm că e doar o născocire...“ (p. 525). Povestea lui Genji dezvăluie, așadar, o forma mentis ce împletește idealurile epocii Heian cu gândirea și credința budistă a vremii, cu preamărirea solitudinii religioase, fondată pe conștiința evanescenței vieții și lumii, și devine o cronică paralelă, ce deschide poarta meditațiilor diverse, atât de natură politică sau religioasă, cât și psihologică.