Explicația rezidă, desigur, într-un bun management, dar care se bazează pe ceea ce are unic acest șarmant poet al sunetelor: tehnică și virtuozitate extreme, un sound propriu, aducînd mai degrabă cu vioara decît cu clasicul bas, o ‘respirație’ pan-sud-europeană, zisă mediteraneană – numitor comun al creației sale, precum și capacitatea de a îmbina mai multe curente muzicale în același proiect, în același disc și chiar în aceeași piesă (jazz, world, flamenco, cu intarsii arăbești, grecești sau asiatice).