Anotimp Și vara a plecat și norul ei sălciu cum un ușor plescăit din buze momindu-ne îndestulîndu-ne plictisindu-ne cu darurile ei pe nesimțite pînă ne traversează inima spre-a ieși din nou afară în libertatea văzduhului în care plutește Utopia cum o albină care-și șterge de pe aripi sudoarea.