Indiferent de cât de aspru judecă Herta Müller ce s-a petrecut, înainte și după 1989, în „cercul drăcesc“ din România (sintagmă în jurul căreia și-a axat discursul la primirea celebrului premiu), o poate salva în ochii multora declarația de dragoste față de limba română, „o limbă senzitivă ce-și împănează cuvintele cu o simplitate imperativă de-a dreptul în inima lucrurilor“ (Mereu aceeași nea și mereu același neică, trad.