Vin doi indivizi cu niște hȋrtii, el le semnează, ȋși saltă c-un oftat gabaritul din fotoliu și dispare din birou, răstimp ȋn care apare secretara – o tipă drăguță, cu obrajii roșii, dar parcă prea roșii, și cu niște fermecătoare gene lungi, ȋntoarse, rimelate și cam false, genul de tipă studioasă marca Universitatea Bioterra, cu o strălucită carieră de asistent manager la firma amicului meu…  sau de ministru ȋntr-un viitor cabinet – și mă ȋntreabă cu un zȋmbet languros dacă vreau o cafea, un suc, ceva.