Dragoș Neagoe a folosit pe larg întreaga experiență occidentală a lucrului cu natura, dar s-a oprit la nesecatul izvor care-l reprezintă comunitățile de albine, „a știut să tragă foloase din minunatul simț politic, din focul muncii, din statornicia, din mărinimia, din pasiunea viitorului care toate nasc și se găsesc în albină“ (Maeterlinck, op.