Se presupune că noi suntem cei ce-ar trebui să formeze spectatorul de „teatru pentru oameni mari“... (Și acum să dăm cuvântul regizorului...) L.V.-R.: Ce v-a atras în mod deosebit la acest text? Alexandru Mihăescu: În primul rând m-am simțit pe aceeași lungime de undă cu autorul; poate fi și o chestiune de generație.