Odată lămurită definiția „entității reflexive“ (element din clasă care organizează celelalte elemente din clasă), Adrian Miroiu dă șase exemple: 1) fenomenul originar la Goethe (Urpflanze, planta primordială), cu comentariile pe care Blaga și Noica le dedică temei; 2) existența ca predicat reflexiv al lucrurilor; 3) lumea actuală în panoplia lumilor posibile; 4) Iisus Hristos, în care firea divină și firea umană coexistă fără să se amestece, grație perihorezei pe care o regăsim în Sfînta Treime (întrepătrunderea celor trei ipostasuri fără încălecarea lor); 5) banii, în calitate de marfă ce coordonează circulația celorlaltor mărfuri; 6) statul, ca instituție ce face posibil mersul celorlaltor instituții.