Prietenul meu, Dan Lungu a trecut și el, într-o scurtă vizită, pe la Ipotești și întreținîndu-se cu traducătorii străini, a rostit, într-un acces de sinceră bucurie, următoarele vorbe: „Ce bine că aud și eu în sfîrșit o română corectă! La locul meu de muncă nu prea am des ocazia”.