O fi, nu zic nu, dar asta dovedește, în ultimă instanță, o cultură a meșteșugului în gospodărie, a producției, o dovadă de hărnicie a nației până la urmă, și, mai mult, o consecință a nevoii care te învață, te determină să-ți produci, ca să-ți crești copiii, să mănânci, să exiști, câtă vreme statul, după ce i-ai rânduit „veșnicia”, te plătește/umilește cu pensii de 350-400 de lei.