Trebuie să ne debarasăm de politețurile ipocrite – de acea insipită spoială de fățărnicie care sufocă toate saloanele londoneze.“ (p.84) E foarte pătrunzător, păstrându-și, însă, toată delicatețea, felul cum Priya Parmar înregistrează micile drame ale tinerei fete, mai stăpână pe activitățile de fiecare zi și pe penel, decât pe sentimentele ei, care se întreabă ce se va alege de atipicul grup Stephen, două surori și doi frați, deopotrivă rude și prieteni, nutrind un alt fel de filosofie de viață decât lumea care, încă, îi înconjoară, când familia, inevitabil, se va lărgi.