Ca să aplic grila din Arca lui Noe, Manolescu e „ionic”, „doric” și „corintic” pe aceeași pagină, întrucât el își limitează voit și își lărgește în același timp perspectiva, face autoanaliză psihologică, dar și portretizări realiste, la limita comportamentismului, în fine, întoarce frecvent fila unei experiențe de pe o parte pe alta, analizând cărțile citite în anii formării și viața modificată prin ele.