37), pe cînd Maiorescu, deși îi știe pe toți, de vreme ce i-a sprijinit să facă studii în Germania, ia partea lui Petrovici, dar nu printr-o tiradă publică, ci printr-o maliție pe care o strecoară într-o scrisoare către acesta din urmă: „Nomen este omen; cînd te chemi Duică, lasă-te de filozofie și îndeosebi de estetică; mai era o dată la Iași o artistă cu numele Gălușcă… se poate?“ (p.