Ca să nu vorbesc în gol, aleg să reproduc aici, la întâmplare, unde se deschide cartea, două poezii de-ale sale: Nici o pală de vînt Într-un birt pe Mețianu dăm pe gît cîteva romuri și afli că ți-ar fi plăcut să fii marinar să navighezi măcar de cîteva ori printr-o acuarelă din Antile sau prin venele vinete ca munții Atlas să fii măcar de cîteva ori un copil adormit pe punte la soare cu batista în mînă pentru că mîna care scrie e întotdeauna mai bătrînă cu o generație   În aerul fragil Parcă cineva ți-ar fi plagiat copilăria parcă ți-ar fi dat ceva cu împrumut atît de sigură ca pe roți trece pe lîngă tine viața celorlalți are ceva din coerența filmelor mute ți-au trebuit mulți ani ca să devii bărbatul pe care l-ai fi putut ierta se deschide calea unei parțiale renunțări destinul e o lumînare aprinsă la ambele capete.