E o formă de tradiționalism raportat la cutumele istoriei recente a jazzului cu ambiția sa de a racorda influențe aparent incompatibile (etnobalcanism, ritmuri rock, efecte electro) – ideea și-a pierdut demult caracterul năstrușnic, transformîndu-se în zilele noastre într-un soi de „conformism progresiv“ (adică e printre primele lucruri pe care le încearcă muzicienii care vor să-și demonstreze poziționarea progresivă).