Mai precis: dacă am o clasă de obiecte, definiția „entității reflexive“ cere două însușiri: „ea este de același fel ca ceilalți membri ai colecției, este unul dintre ei, alături de ei; dar, în al doilea rînd, ea este capabilă să dea seamă de toți ceilalți membri ai colecției, să funcționeze chiar ca un principiu al lor sau – metaforic vorbind – să poate prelua întreaga «pătimire» a acestora.“ (p. 15). Cum „a prelua întreaga pătimire“, în ciuda susurului fermecător, ce pare desprins dintr-o pericopă hristică, e o expresie iritant de vagă, autorul înlătură ceața dînd exemple din istoria filosofiei: nous-ul (spiritul) lui Anaxagora e principiul de ordonare a elementelor din lume și deopotrivă un element ce intră în alcătuirea ei.