Mereu dornic să citească ultimele scrieri ale lui Tacit, Pliniu declară în glumă la un moment dat că se simte liber să-și formuleze criticile tocmai pentru că știe că nu i-a dat prilejul amicului său să-i întoarcă gestul: …îmi voi asuma rolul de profesor și voi exercita asupra cărții tale dreptul pe care mi l-ai dat, cu o libertate cu atât mai mare, cu cât în acest răstimp nu am de gând să-ți trimit nimic din lucrările mele, pe care să te poți răzbuna (VIII 7).