Într-o după-amiază de vineri a apărut în 1997 și tot ce-a mai publicat între timp – patru volume de publicistică, eseuri, jurnal, interviuri, scrisori – pare să indice că Răzvan Petrescu a avut nevoie să epuizeze toate genurile non-ficțiunii (deși orice text al lui ridică prezumția de ficțiune), înainte să se întoarcă să facă ce știe mai bine.