Atunci își fac apariția reziduurile: „nu-nțelegeam nici eu degeaba / zbierai din baie cu gura spumegînd / a pastă de dinți incestu lui lot / e incestu lui lot bagă de seamă / și coboară te claxonează ăsta / de jma de oră întreabă-mă mîine / poate-mi vine ceva și degeaba / mă alintai cu versete în parcul / muncitoresc […] / strașnic ne iubeam / printre hoiturile demonilor noștri” („reziduuri”).