Sudalmele veneau din partea unor oameni cu care crescusem pe uliță și care până atunci nu conteneau cu laudele: „Ăsta da băiat: ce mai cosește el... și cum prășește porumbul... și a mai ajuns și la facultate...“. Cu unii dintre ei împărțisem strachina cu mâncare și urciorul cu apă, în lungile zile toride, la cosit.