(Sigur, am putea conchide că Internetul a șters granițele; dar am fi departe de adevăr.) Iar povestea recentă a muzicii produse în România este generată chiar de acest model: dacă artiștii/trupele din care se inspiră muzicienii români își pot construi discursul relaționînd cu un sistem referențial intern – The Killers agățîndu-se de muzica deceniului 8 al secolului trecut –, cei de aici își trimit săgețile doar către primul cerc de proximitate – Grimus lipindu-se, de exemplu, de o sursă numită Muse, fără a putea reproduce, altfel decît stîngaci și neasumat, pretențiozitatea aceea foarte prog și foarte postmodernă, venită, pentru trupa plecată din Teignmouth, din artificiile și bombastica unor monolite botezate Genesis, Yes sau King Crimson, printre altele.