Citind Anii romantici de Gabriela Adameșteanu, Dan Cristea formulează o critică în alineatul final, peste care trece de îndată, fără a insista și a exemplifica: „Cartea, care conține și relatări documentare aride, se încheie, însă, foarte frumos, în stilul proustian pe care prozatoarea îl adoptă câteodată.” (p. 32). Analizând opera poetică a lui Aurel Pantea, și tot așa, spre final, după ce enumeră patru volume pe care Al.