Ce poate fi mai diferit de tînărul evreu de bună familie, cu relații și apetituri mondene, care trata superior literatura română producînd spumoasele parodii semnate Antistihus (1934), ducînd o viață de loisir consemnată în romanul postum Călătoria unui fiu risipitor, decît filosoful preocupat de teologie și de ecumenism (Essai sur une conception catholique du Judaisme (1935), amîndoi perfect contemporani? Ce e comun între strălucitul colaborator la „Revista Fundațiilor Regale” din același fericit deceniu 1930 și călătorul impenitent prin Europa? Între persecutatul politic, apoi pușcăriașul N.