Cât despre comportamentul meu, dacă a fost sau nu corect, moral în privința premiilor, reamintesc, dacă s-a uitat sau nu s-a luat în seamă (ca să iasă „demonstrația” așa cum doreau denigratorii mei!): în anul 2005, când am fost ales Secretar al USR, tocmai fusesem nominalizat la Premiile USR pentru romanul meu Visul copilului care pășește pe zăpadă sau Invizibilul, descriere amănunțită; și, scrupulos, fără să stau pe gânduri, m-am recuzat de la premii (deși așa ceva nu se mai făcuse și nici nu era o incompatibilitate), iar hotărârea de a mă retrage am făcut-o publică printr-un mic text apărut în România literară (a se vedea colecția revistei).