O, – nu era bine, deloc nu era bine! Și undeva, într-o cămăruță a inimii lui umflate de o iubire extraordinară, pe cale să se transforme în ură, germina un mic sentiment de satisfacție, de fericire micuță, un sentiment mititel, mititeluț și auxiliar (ah, la dracu’!) – să-și mai dea puțin drumul și totul o va îneca pe Eliza ca un gudron lipicios și o dată cu ea întreaga lume, care va deveni stupid de plăcută.