De la Nicolae Iorga (uneori explicit, dar de cele mai multe ori implicit) la Nicolae Densușianu și a sa Dacia preistorică (1913) și la Getica (1926) lui Vasile Pârvan, amestecul de wishful thinking, talent literar, competență științifică și proiecții imaginare grandioase au constituit o cale regală ce lega studiile istorice ale secolului al XIX-lea de provocările modernității agresive de după Primul Război Mondial.