Din ce motiv încerca C.A. Rosetti să-și ascundă frica? Frica de ce anume? Și, mai ales, ce fel de presimțire putea să-i stârnească întâlnirea cu tatăl medicului curant al mamei sale? Răspunsul tuturor acestor întrebări vine din rândurile poeziei scrise în albumul lui Grunau: „Ca tine ș’al tău tată se bizuia în sine;/ al meu căzu la boală ș’al său amic veni,/ e slab el zise, sânge nu are mult în vine/ așa zicea și lumea… și tate’mio muri“.