Prin analogie cu lumea animală, autoarea constată că specia umană este singura în care femela depinde de mascul pentru hrană și observă că motivul pentru care aceasta își obține hrana nu ține nici de efortul de a-și onora îndatoririle casnice (pentru că femeile sărace muncesc mai mult decât femeile bogate, dar nu sunt recompensate mai bine), nici de efortul de a se dedica maternității (pentru că femeile cu mulți copii sunt mai solicitate decât femeile cu puțini copii sau fără copii, dar nu sunt recompensate mai bine), ci strict de voința bărbatului de a împărți cu ea ceea ce are.