Ladino

Question: Sisältääkö heprealainen kirjaimisto vokaaleja?


Ladino eli juutalaisespanja on kieli, jota Espanjasta muuttaneet juutalaiset käyttivät ja jota käytetään edelleen. Ladinoa ei pidä sekoittaa galloromaanisten kielten ryhmään kuuluvaan ladiniin.
Kun espanjalaiset valloittivat takaisin koko Iberian niemimaan arabeilta 1400-luvun lopussa, he vaativat kaikkien arabien ja juutalaisten kääntyvän kristinuskoon tai lähtevän Espanjasta. Pois muuttaneet juutalaiset omaksuivat kielekseen 1400-luvun espanjan, joka kehittyi ladinoksi. Ladino, juutalaiskieli kun on, on saanut runsaasti vaikutteita hepreasta (sekä mm. turkista, ranskasta, kreikasta ja italiasta)[1], ja sitä kirjoitetaan käyttäen sekä latinalaista aakkostoa että heprean aakkostoa (jälkimmäistä lähinnä uskonnollisissa teksteissä).
Ladinolla oli vuonna 1985 yhä 100000 puhujaa Israelissa ja 8000 Turkissa ja sitä puhutaan mm. myös Kreikassa, Bulgariassa, Puerto Ricossa, ja Yhdysvalloissa; entisaikoina myös Marokossa ja Algeriassa. Kieli kuitenkin uhkaa kuolla sukupuuttoon, sillä useimmat ladinoa äidinkielenään puhuvat ovat vanhuksia, joista monet olivat muuttaneet Israeliin, jossa heidän lapsensa eivätkä lapsenlapsensa opetelleet kieltä. Sefardijuutalaisissa yhteisöissä ladinoa yritetään kuitenkin pelastaa, varsinkin musiikin muodossa.
Nykyään on olemassa ladinonkielisiä sanomalehtiä ja radio-ohjelmia. Raamattu käännettiin ladinoon vuonna 1829. Ladinoa voi opiskella sekä Yhdysvalloissa (Pennsylvanian yliopistossa ja Tuftsin yliopistossa) että Israelissa (Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa).
Kuuluisia ladinoa äidinkielenään puhuvia henkilöitä ovat pianisti Murray Perahia ja saksaksi elämäntyönsä tehnyt nobelistikirjailija Elias Canetti.
UNESCO:n mukaan ladino on "vakavasti uhanalainen".[2]
Kielen nimi
Erityisesti Israelissa kieltä kutsutaan nimellä Ladino (לאדינו) (muunnos sanasta latina) vaikka monet pitävät tätä nimeä "epäkorrektina". Muita nimiä ovat mm. juutalaisespanja, judeo-espagnol, judeo-español, Sefardi, Djudio, Dzhudezmo, Judezmo, ja Spanyol tai Español sefardita. Nimellä Haquitía, joka tulee arabian sanasta ħaka حكى, "kertoa", viitataan Pohjois-Afrikassa (varsinkin Marokossa) puhuttuun murteeseen. Algerian Oranin maakunnassa puhuttua murretta kutsuttiin nimellä Tetuani, Marokossa sijaitsevan Tétouanin kaupungin mukaan, sillä useat Oranin juutalaiset olivat kyseisestä kaupungista kotoisin.
Ethnologuen mukaan:
Nimeä 'Judezmo' käyttävät juutalaiset kielitieteilijät sekä Turkin ja Yhdysvaltain juutalaiset; nimeä 'Judaeo-Spanish' eli 'juutalaisespanja' taas käyttävät romaanisen filologian harrastajat; nimeä Ladino maallikot, erityisesti Israelissa; nimeä Hakita Marokon juutalaiset; nimeä Spanyol muut.[3]
Ennen 1400-luvun lopussa tapahtunutta arabien ja juutalaisten karkotusta ladino-sana tarkoitti "kirjaespanjaa", tai romaanisia kieliä yleensä. Karkotuksen jälkeen juutalaiset viittasivat sanalla Raamatun perinteiseen suulliseen käännökseen muinaisespanjan kielelle. Pian kyseistä muinaisespanjan kielellistä tyyliä alettiin kutsua ladinoksi ja tätä nimeä käytetään edelleen, erityisesti Israelissa, jossa kielestä huolehtii kansallinen organisaatio Autoridad Nasionala del Ladino. Termin käyttöä pidetään kuitenkin vääränä, sillä tarkkaan ottaen se tarkoittaa vain käännöstöissä käytettyä tyyliä.
Kielen rakenne
Juutalaisespanjan kieliopillinen järjestelmä sekä pääsanasto (60% sanoista) johtavat juurensa kastiliaan eli espanjaan. Konsonantit ja osa sanastoa muistuttavat kuitenkin joissakin suhteissa enemmän muinaisportugalia tai katalaania kuin nykyespanjaa, sillä kieli on säilyttänyt monia vanhoja iberoromaanisia ominaisuuksia, jotka espanjasta myöhemmin hävisivät.
Ladinossa säilyneitä muinaisia ominaisuuksia ovat mm.:
Nykyespanjan z (muodossa c ennen e:tä tai i:tä), joka ääntyy [s]:nä tai [θ]-äänteenä (kuten englannin kielen "th</b>ink") murteesta riippuen, vastaa kahta eri foneemia muinaisespanjassa: ç (muodossa c ennen e:tä tai i:tä), joka ääntyi [ts], ja z, joka ääntyi [dz]. Ladinossa tämä ero on säilynyt ja nämä kaksi foneemia ääntyvät [s] ja [z].
Nykyespanjan j, joka ääntyy soinnittomana velaarisena frikatiivina [x], vastaa kahta eri foneemia muinaisespanjassa: x, joka ääntyy suhuässänä [ʃ] (kuten sanassa š</b>akki eli sh</b>akki), ja j, joka ääntyy suhuässän soinnillisena vastineena ʒ] (kuten englannin kielen lei<b data-parsoid='{"dsr":[6604,6611,3,3]}'>s</b>ure). Ladinossa ero on säilynyt.
Nykyespanjassa b ja v ääntyvät molemmat samana bilabiaalisena foneemina, mutta ladinossa ero niiden välillä on säilynyt, ja v ääntyy yhä labiodentaalisena [v]:nä.
Ladino poikkeaa nykyespanjasta myös siinä, että toisen persoonan muodolliset pronominit "usted" (yksikkö) ja "ustedes" (monikko) puuttuvat kokonaan. Nämä pronominit keksittiin lauseesta "vuestra merced" (suom. armonne) vuoden 1492 karkotuksen jälkeen eli sefardijuutalaisten paettua jo Espanjasta. Ladinoksi teititellään sanoilla "vos" (yksikkö) ja "vozotros/vozotras" (monikko).
Ladinon kielelle ominaisia sanoja ovat mm.[4][5]:
El Dio / El Dyo (Jumala, espanjaksi Dios; maskuliinin määräinen artikkeli "el" lisätty korostamaan juutalaisten uskonnon yksijumalisuutta)
Alhát (sunnuntai, esp. Domingo; tarkoittaa arabiaksi "ensimmäistä päivää")
Ivrit (heprea, esp. Hebreo; laina heprean kielestä)
kal (synagoga, esp. sinagoga; laina heprean kielestä)
alefbet (aakkoset, esp. alfabeto; johtuu heprean aakkoston ensimmäisten kahden kirjaimen nimistä)
aínda, aninda (vielä, esp. todavia; vrt. portugalin kielen "ainda")
trocar (muuttaa, esp. cambiar; vrt. portugalin kielen "trocar")
chapeo (hattu, esp. sombrero; vrt. portugalin kielen "chapéu")
chapines (kengät, esp. zapatos; vrt. katalaanin kielen "chapins")
Ladinossa ovat säilyneet myös espanjan joistain sanoista jo hävinneet [n]-äänteet, esim. sanassa "muncho" (paljon, monta; esp. "mucho"). Tässä kielessä tavataan joidenkin sanojen kohdalla myös [r]-äänteen metateesi eli sen paikan vaihto, esim. sanoissa "godro" (lihava) ja "prove" (köyhä) (esp. "gordo" ja "povre").[5]
Morfologia
Ladinossa verbien suffiksit poikkeavat vain vähän nykyespanjasta[6]:
monikon toisen persoonan indikatiivin preesensin -ásh, -ésh, -ísh -päätteet;
monikon toisen persoonan indikatiivin imperfektin -ash -pääte;
ensimmäisen taivutusmallin verbien yksikön ja monikon ensimmäisen persoonan indikatiivin preteritin -í and -imos -päätteet;
yksikön toisen persoonan indikatiivin preteritin -ates, -ites -päätteet;
monikon toisen persoonan indikatiivin futuurin -edesh -pääte;
monikon toisen persoonan -s -pääte muuttui -sh:ksi ([ʃ] eli suhuässä).
Taivutustaulukkoja
Taivutus preesensissä:

Taivutus imperfektissä:

Taivutus preteritissä:

Kirjoitusjärjestelmä
Nykyladinoa kirjoitetaan sekä latinalaisilla että heprealaisilla aakkosilla, mutta yleensä vain latinalaisilla.
Heprealainen aakkosto
Jo monta vuotta ennen vuoden 1492 karkotusta, jolloin ladinon kieltä ei sinänsä vielä ollutkaan, olivat juutalaiset alkaneet käyttää perinteistä aakkostoaan muinaisespanjaksi kirjoittamiseen. Itse asiassa juutalaisilla ja maureilla oli tapana kirjoittaa muinaisespanjaksi ennen kuin kristityt olivat ehtineet, ja vanhimpia vielä jäljellä olevia espanjaksi kirjoitettuja asiakirjoja ei olekaan kirjoitettu latinalaisilla aakkosilla, vaan pikemminkin arabialaisilla tai heprealaisilla.[7]
Heprealainen aakkosto koostuu vain konsonanttimerkeistä, joista seuraavia sefardit päättivät käyttää vokaalien merkitsemiseen:

Joissakin tapauksissa sekaannusten välttämiseksi [e] voidaan erottaa [i]:stä heprean kirjaimiston ẓere -merkillä (kirjaimen alla olevat kaksi pistettä).
Joissakin ladinon murteissa painoton [o] ääntyy [u]:na, ja painoton [e] [i]:nä, kuten nykyportugalin kielessä. Ladinon kolmivokaalisen kirjoitusasun ansiosta eri murteiden puhujat pystyvät lukemaan minkä tahansa asiakirjan ladinoksi riippumatta omasta murteestaan.[7]
Heprealaista aakkostoa käytettiin runsaasti noin vuoteen 1925 saakka. Latinalaisiin aakkosiin siirryttiin sen jälkeen, kun kys. aakkosto otettiin käyttöön Turkissa.[8]
Latinalainen aakkosto
1800-luvulta lähtien maallisia (ei-uskonnollisia) ladinonkielisiä kirjoituksia on tehty useimmiten latinalaisilla aakkosilla.
Nykyajan oikeinkirjoitus perustuu foneettisiin periaatteisiin eikä ole täysin standardisoitu. Se poikkeaa nykyespanjan ortografiasta esimerkiksi siinä, että [k] -ääntä merkitään vain yhdellä kirjaimella eli k:lla, kun taas espanjan kielessä samaa ääntä edustaa kolme eri kirjainta: c, k ja q. Muita esimerkkejä ovat mm. [s]:n merkitseminen kirjaimella s (espanjassa taas sitä merkitsee sekä s että c) sekä palataalisen nasaalin [ɲ]:n merkitseminen kirjainyhdistelmällä ny (espanjassa ñ).
Ladinon aakkoset ovat siis[9]:











































A aB bD dE eF fG gH hI iJ jK kL l[a][b][d] tai [ð][e][f][g][h] tai [x][i] tai [j][ʒ][k][l]M mN nO oP pR rS sT tU uV vX xY yZ z[m][n][o][p][r][s] tai [z][t][u] tai [w][v] tai [β][gz][j][z] tai [ʒ]
u ääntyy [w] (kuten englannin w</b>et) diftongeissa ue, ua, jne. Esim. bueno [bweno] hyvä, kuando [kwando] kun
[x] (merkitään h:lla) ääntyy samalla tavalla kuin saksan kielen <ch>
Sanan lopussa s ääntyy soinnillisena (eli [z]) kun seuraava sana alkaa vokaalilla tai soinnillisella konsonantilla. Esim. los ojos [loz oʒos] silmät, las noches [laz notʃes] yöt
[m]:n edessä z ääntyy [ʒ]. Esim. el mizmo [el miʒmo] itsensä (mies)
Myös näitä kirjainyhdistelmiä käytetään:
Ch, ch ääntyy [tʃ] (kuten englannin ch</b>est)
Dj, dj ääntyy [dʒ] (kuten englannin j</b>et)
Ny, ny ääntyy [ɲ] (hieman kuin suomen [nj])
Sh, sh ääntyy [ʃ] (kuten mm. sanassa š</b>akki)
Tekstinäyte
Vertailussa muiden kielten kanssa
Ladino
El djudeo-espanyol, djudio, djudezmo o ladino es la lingua avlada por los sefaradim, djudios ekspulsados de la Espanya enel 1492. Es una lingua derivada del espanyol i favlada por 150.000 personas en komunitas en Israel, la Turkia, antika Yugoslavia, la Gresia, el Maruekos, Mayorka, las Amerikas, entre munchos otros.

Espanja
El judeo-español, djudio, djudezmo o ladino es la lengua hablada por los sefardíes, judíos expulsados de España en 1492. Es una lengua derivada del español y hablada por 150.000 personas en comunidades en Israel, Turquía, la antigua Yugoslavia, Grecia, Marruecos, Mallorca, las Américas, entre muchos otros.

Katalaani
El judeocastellà, djudiu, djudezmo o ladino és la llengua parlada pels sefardites, jueus expulsats d'Espanya al 1492. És una llengua derivada de l'espanyol i parlada per 150.000 persones en comunitats a Israel, Turquia, antiga Iugoslàvia, Grècia, el Marroc, Mallorca, les Amèriques, entre moltes altres.

Asturia
El xudeoespañol, djudio, djudezmo o ladino ye la llingua falada polos sefardinos, xudíos expulsados d'España en 1492. Ye una llingua derivada del español y falada por 150.000 persones en comunidaes n'Israel, Turquía, na antigua Yugoslavia, Grecia, Marruecos, Mayorca, nes Amériques, entre munchos otros.

Galego
O xudeo-español, djudio, djudezmo ou ladino é a lingua falada polos sefardís, xudeos expulsados de España en 1492. É unha lingua derivada do español e falada por 150.000 persoas en comunidades en Israel, en Turquía, na antiga Iugoslavia, Grecia, Marrocos, Maiorca, nas Américas, entre moitos outros.

Portugali
O judeo-espanhol, djudio, djudezmo ou ladino é a língua falada pelos sefarditas, judeus expulsos da Espanha em 1492. É uma língua derivada do espanhol e falada por 150.000 pessoas em comunidades em Israel, na Turquia, na antiga Iugoslávia, Grécia, Marrocos, Maiorca, nas Américas, entre muitos outros.

Lähteet

Aiheesta muualla
, La Vikipedya en Judeo-Español, לה בֿיקיפידייה אין גֿודיו־איספאנײל
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. (in Spanish) (in Turkish)
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 (edellyttää jäsenyyttä; saa kirjoittaa vain ladinoksi)
 (keskimmäisessä rivissä ensimmäinen oikealta)
Markova, Alla. 'Beginner's Ladino'. Hippocrene Books, 2008. ISBN 978-0-7818-1225-2. 
Socolovsky, Jerome. "Lost Language of Ladino Revived in Spain", Morning Edition, National Public Radio, 19. maaliskuuta, 2007. 
Varol, Marie-Christine. 'Manual of Judeo-Spanish: Language and Culture (Studies and Texts in Jewish History and Culture)'. 1. heinäkuuta, 2008. ISBN 978-1934309193.

Luokka:Juutalaiskielet
Luokka:Romaaniset kielet
Luokka:Uhanalaiset kielet
Luokka:Israelin kielet
Luokka:Turkin kielet
Luokka:Kreikan kielet