Shindō Musō-ryū

Question: Milloin Musō Jikiden Eishin-ryū on syntynyt?


Shindō Musō-ryū, myös Shintō Musō-ryū, () on japanilainen perinteisiä taistelutaitoja harjoittava koulukunta. Se perustettiin 1600-luvun alussa. Shindō Musō-ryūssa harjoitellaan pääasiallisesti jōn eli kepin käyttöä aseena (jōjutsu) ja nykyään se tunnetaan myös nimellä jōdō, kepin tie. 
Historia

Musō Gonnosuke Katsuyoshi () kehitti Shindō Musō-ryū jōjutsun hävittyään ottelun kuuluisan japanilaisen miekkamiehen Miyamoto Musashin kanssa. Gonnosuke oli menkyo kaiden sekä Tenshin shōden Katori shintō-ryūssa että  Kashima Shin ryūssa (joissakin lähteissä Kashima Jikishinkage ryūssa). Yhden kirjallisen lähteen mukaan Gonnosuke oli musha shūgyōlla oppilaidensa kanssa kiertäen Japania. Gonnosuke oli jo aiemmin vaelluksellaan kohdannut Musashin isän, joka oli kuuluisa jutte-taidoistaan, otellut tätä vastaan ja voittanut. Gonnosuke halusi siksi koetella myös poikaa, Miyamoto Musashia.[1] Musashi säästi hävinneen Gonnosuken hengen, ja tämä vetäytyi legendan mukaan mietiskelemään temppeliin. Siellä hän "jumalaisen näyn" innoittamana lyhensi bōn 128 cm:n pituiseksi jōksi ja kehitti ensimmäiset 5 tekniikkaa. Sittemmin Gonnosuke siirtyi Chikuzenin provinssiin daimio Kuroda Nagamasan palvelukseen. Gonnosuken kehittämä Shindō Musō-ryū jōjutsu säilyi Kuroda-klaanin yksityisenä taistelutaitona 1930-luvulle asti. Silti se on toiminut alkulähteenä yli seitsemälle erilaiselle jojutsu-tyylille.[2]
Shindō Musō-ryū jōjutsun opetus

SMR:n opetus on jaettu seitsemään tasoon, jokainen erilainen luonteeltaan. Opetus on järjestelmällistä, se kehittää harjoittelijan teknillisiä taitoja ja henkisiä voimavaroja - kaikkea kehon, aseiden, ajoituksen ja etäisyyden hallinnasta voimalliseen henkiseen harjoitukseen - joilla pyritään menestykkääseen aseiden käyttöön todellisessa taistelutilanteessa. Nykyään harjoittelija aloittaa 12 perustekniikan (kihon waza) opiskelulla, ne sisältävät koulukunnan keskeisen liikevalikoiman. Sitten jatketaan eri harjoitussarjojen läpi käyttäen jo’ta miekkaa(oja) vastaan.
omote
chudan
ran ai
kage
sammidare
gohon no midare
päättäen
okudeniin
On vielä yksi taso, 
gokui hiden
(tunnettu myös nimityksellä go muso no jo) Nämä tekniikat opetetaan vain henkilöille, joille on myönnetty menkyo kaiden. 
Suurin osa harjoitussarjoista on koottu Tokugawa-kauden alku- ja keskivaiheilla (1650-1750) eli piakkoin koulukunnan perustamisen jälkeen. Kaksi ran ai-kataa (Bakumatsu-kaudella (1850-1867) ja viisi gohon no midare-kataa (Shimizu kehitti 1930-luvulla). Sarjoissa on kussakin 12 kataa muutamine muunnoksineen, poikkeuksena sammidaren viisi (tai kuusi, laskutavasta riippuen) ja gohon no midaren viisi.
Harjoittelijoiden tuntemasta tasoista viimeinen, okuden, sisältää kaksi osuutta. Kahdessatoista katassa harjoitellaan jo’lla miekkaa vastaan, ne tunnetaan nimellä oku tai okuden. Toinen osuus on pitkän ja lyhyen miekan käyttöä pitkää miekkaa vastaan. Koulukunnan denshossa (harjoitustodistuksessa) ne tunnetaan yksinkertaisesti ”kahdeksana pitkän miekan tekniikkana” ja ”neljänä lyhyen miekan tekniikkana”, mutta yleensä tätä kokonaisuutta kutsutaan Shintō-ryū kenjutsuksi.
Päämestarit ja koulukunnan perimys

Kaavio Shintō Musō-ryūn koulukunnan päämiehistä ja sivuhaaroista 
Koulukunnan synty




Shintō Musō-ryū jōjutsu koulukunta - Perustanut Musō Gonnosuke1600-luvulla 

(1). Iizasa Chōisai Ienao (,1387–1488). Tenshin shōden Katori shintō-ryū bujutsu-koulukunnan perustaja.
(2). Matsumoto Bizen no kami Ki no Masamoto (1467–1524)  Kenjutsu#Kashima Shinden Jikishinkage-ryūn ja Kashima-Shinryū () perustaja
1. Musō Gonnosuke Katsuyoshi - "Aito polku" (Shintō) Musō-ryū perustaja.
2. Okubi Mogozaemon (tunnetaan myös nimellä Kokubi Magozaemon Yoshishige)
3. Matsuzaki Kin'emon - joka liitti Ikkaku-ryū juttejutsun ja Ittatsu-ryū hojōjutsu Shintō Musō-ryū'hun - Harjoitellut myös Ittō-ryū-kenjutsua.
4. Higuchi Han'emon - Viimeinen jakautumattoman Shintō Musō-ryūn perimyksen päämies.


Koulukunta jakautuu kahdeksi linjaksi








(Uusi oikea) Shintō Musō-ryū koulukunta 
(Aito polku) Shintō Musō-ryū koulukunta- joka myöhemmin tunnettiin Moroki-ryū:nä

5.Harada Heizo (kuoli.1733) - Perusti uuden Shintō Musō-ryū tyylisuunnan (Uusi oikea) joka tunnettiin nimellä Kansai-ryū (nimi on johdettu Harada Heizosta)
6.Hara Shiemon (kuoli. 1754)
7.Nagatomi Koshiro, (1717-1772), viimeinen Shintō Musō-ryū (Uusi oikea) tyylisuunnan päämies.
tyylisuunta jakautui kahdeksi uudeksi tyylisuunnaksi joiden päämiehiksi tulivat Nagatomi Koshiron oppilaat
5. Yokota Hanzaburo - Jatkoi perinteistä Shintō Musō-ryū koulukuntaa (Aito polku)
6. Moriki Keichi (kuollut. 1784) - perusti Moriki-tyylisuunnan (Moroki-ryū).
7.Inoue Ryosuke, (kuollut. 1821), - Tyylisuunta sammui Inouen kuolemaan.


Kolme samanaikaista tyylisuuntaa








Haruyoshi tyylisuunta
Jigyo tyylisuunta
(Aito polku) Shintō Musō-ryū koulukunta- joka myöhemmin tunnettiin Moroki-ryū:nä

8. Ono Kyusaku, (kuollut. 1807) - Perustaa uudelleen Haruyoshi tyylisuunnan (Uusi oikea) Shintō Musō-ryū koulukunnasta noin 1796.
9. Nagatomi Jinzo (kuollut 1822)
10. Hirano Kichizo (kuollut 1871)
11. Yoshikawa Wataru
12. Hirano Saburo, (1837-1916) - Haruyoshi - perimyksen viimeinen päämestari. Hanjiro Shiraishi yhdisti tyylisuunnan "Jigyo"-tyylisuunnan kanssa (Shintō) Musō-ryū:ksi.
8. Komori Seibei - Perustaa Jigyo tyylisuunnan (Uusi oikea) Shintō Musō-ryū tyylisuunnasta 1796.
9. Fujimoto Heikichi (kuollut 1815) - perimys katkennut Fujimoton kuolemaan 1815.
10. Hatae Kyuhei (kuollut 1829) - Tullut Haruyoshi-tyylisuunnasta - Perustaa uudelleen Jigyo-tyylisuunnan.
11. Yoshimura Hanjiro - Viimeinen "Jigyo" - tyylisuunnan päämestari. Hanjiro Shiraishi yhdisty perimyksen "Haruyoshi"-tyylisuunnan kanssa (Shintō) Musō-ryū:ks.
8.Hatae Kyuhei - Tyylisuunta perustettiin uudelleen.
9.Yamazaki Koji - Viimeinen "Aito polku" tyylisuunnan päämestari (Shintō) Musō-ryū. Tyylisuunnan päämies kutsui tyylisuuntaa myös nimellä "Shujo-ryū". - Perimys katkesi Bakumatsu-kaudella, (1850-1867), eikä sitä koskaan elvytetty.[3]


Hanjiro Shiraishi yhdistää kaksi linjaa, kolmas sammuu



(Shintō) Musō-ryū - bakumatsukaudelta nykypäivään

Jigyo ja Haruyoshi tyylisuunnat muodostivat yhden perimyksen joka jatkuu katkeamattomana.



Nykyään Shimizu lasketaan Shintō Musō-ryūn 25. pääopettajaksi (shihan) Hanjiro Shiraishin oltua 24.  Nämä lukemat on saatu laskemalla yhteen Haruyoshin ja Jigyon opettajalinjat. Kuollessaan Shimizu ei nimennyt ketään seuraajakseen, mutta on kuitenkin useita menkyo kaidenin saavuttaneita opettajia.
Shimizu – viimeinen shihan
Shimizu Takaji (1896–1978), joka oli Shintō Musō-ryūn 25. päämestari aloitti yhteistyön Japanin poliisivoimien kendon opettajien kanssa 1930-luvulla. Toisen maailmansodan jälkeen taistelulajien harjoittelu kiellettiin miehityshallinnon käskystä. Kielto ei kuitenkaan koskenut poliisien harjoittelemaa jōdōa. Monet kendo-opettajat siirtyivätkin tuolloin harjoittelemaan Shintō Musō-ryū jōdōa. Shintō Musō-ryūn pohjalta Shimizu-sensei muodosti 1960-luvulla Japanin kendoliitolle ZNKR jōdōn.
Oppilas/ mestari tasot
Alkujaan opetuksessa tunnettiin vain yksi taso ja yksi todistus. Aikojen kuluessa ja viimeistään 1800-luvun puolivälissä vakiintui neljän (taso)todistuksen malli:

Oku iri sho
Myönnetään harjoittelijan aloitettua Okudenin opiskelun.
Sho mokuroku (ensimmäinen. mokuroku)
Harjoittelija hallitsee Okudenin, on teknisesti ja henkisesti voimakas. Opetusoikeus Samidareen asti.
Go mokuroku  (myöhempi mokuroku)
Harjoittelijan wazat ”tulevat sydämestä”.
Menkyo
Myönnetään Gokuin opiskelun päästyä vauhtiin. Pidetään välivaiheena ennen Gokuin oppimäärän täyttymistä, jolloin ”täysi perimys” eli kaiden on tapahtunut. Käytetään myös nimitystä menkyo kaiden.
Shindō Musō-ryū jōjutsun kata-sarjat
Omote
Ensimmäinen varhaisista jō-kata sarjoista, joka opetetaan uusille oppilaille.
1. 
2. 
3. 
4.  - Uchidachi käyttää tässä katassa kodachia
5. 
6. 
7. 
8. 
9. 
10. 
11. 
12. 
Tokushu waza
Erikoistekniikat, joiden harjoittelu alkaa Omote sarjan jälkeen. Kaksi ensimmäistä ovat mukana ZNKR seitei jōdōssa. Uchi otoshin harjoittelu on melko harvinaista.
1. Suigetsu
2. Shamen
3. Uchi otoshi
Chudan
Toinen varhaisista jō-kata sarjoista.
1. 
2. 
3. 
4.  - Kaksi versiota samasta katasta
5. 
6.  - Uchidachi käyttää sekä tachia että kodachia
7. 
8. 
9. 
10. 
11. 
12. 
Ran ai
Jō-kata sarja joka kehitettiin ja lisättiin ryu-han katoihin myöhäisellä Edo-kaudella jota kutsuttiin myös bakumatsu-kaudeksi (1850-1867)
1.  - Uchidachi käyttää tachia
2.  - Uchidachi käyttää kodachia
Kage
Kolmas varhaisista jō-kata sarjoista. Tekniikoiden nimet ovat samat kuin Omote-sarjassa.
1. 
2. 
3. 
4. 
5. 
6. 
7. 
8. 
9. 
10.  - Kaksi versiota samasta katasta
11.  - Kaksi versiota samasta katasta
12. 
Samidare
Neljäs varhaisista jō-kata sarjoista.
1. 
2. 
3. 
4.  - Kaksi versiota samasta katasta
5. 
Gohon no midare

Jō-kata sarja jonka Shimizu Takaji kehitti ja lisäsi SMR-katasarjoihin noin vuonna 1939
1. 
2. 
3. 
4. 
5. 
Okuden / Shiaikuchi
Viides varhaisista jō-kata sarjoista. Katojen esitysjärjestys on peräisin Shimizu Takajilta
1. 
2. 
3. 
4. 
5. 
6. 
7. 
8. 
9. 
10. 
11. 
12. 
Hiden Gokui
Kuudes ja viimeinen varhaisista jō-kata sarjoista SMR-jojutsu ryu-ha</i>ssa. Sarjan ensimmäisen katan opettamisen alettua harjoittelija saa Menkyo kirjakäärön. Kun kaikki viisi kataa on opittu saa harjoittelija täyden perimyksen Menkyo kaidenin.
1. 
2. 
3. 
4. 
5. 
Shindō Musō-ryū harjoittelu Suomessa
Suomessa Shindō Musō-ryūtä ja sen liitännäisiä voi harjoitella Suomen kendoliiton jodo-lajiryhmän kanssa. Koryu harjoitteluun mukaantuloon edellytetään riittävää edistymistä ZNKR jodossa. Toisaalta Suomessa on olemassa kendolittoon kuulumattomia seuroja tai harjoitusryhmiä, joissa Shindō Musō-ryūn voi aloittaa suoraan. Ryhmiä ovat  [European Jodo Federation/Fédération Européenne de Jodo] alaisuudessa toimiva  sekä .
Fuzoku Ryuha - Shindō Musō-ryūn yhteydessä harjoiteltavat liitännäislajit
Taitojen kasvaessa, jōdō-katojen rinnalla voidaan harjoitella myös muita Shindō Musō-ryūhun liitettyjä lajeja. Useimpien liitännäislajien harjoittelu on kuitenkin harvinaista, koska kyseisten taitojen osaajia on maailmassa melko vähän. 
Uchida-ryū tanjōjutsu
Uchida-ryū tanjōjutsu (lyhyt keppi), tai "sutekki", kuten englanninkielinen sana "stick" japaniksi lausutaan. Se on Meiji-kaudella muotiin tulleen länsimaisen kävelykepin käyttöä aseena. Uchida Ryōgorō toi kävelykepin yhdeksi Shindō Musō-ryūn aseista. Tanjōjutsun harjoittelu aloitetaan kun oppilas hallitsee Omote-sarjan.
Shintō-ryū kenjutsu
Shintō-ryū kenjutsu-harjoittelu muodostuu kahdeksasta pitkän miekan ja neljästä lyhyen miekan katasta. Lajin juuret ulottuvat 1500-luvulle ja Tsukahara Bokudeniin, mutta se on muovaantunut vuosien varrella nimenomaan jōta käyttävien kaartien miekkaharjoittelua tukemaan. Kenjutsun harjoittelu aloitetaan kun oppilas hallitsee Chudan-sarjan.
Isshin-ryū kusarigamajutsu
Isshin-ryū kusarigamajutsu (ketjusirppi). Shindō Musō-ryūn perustajan Musō Gonnosuken uskotaan olleen myös kusarigaman asiantuntija. Ase on peräisin 1400-luvulta, mutta Shindō Musō-ryūn yhteydessä sitä alettiin järjestelmällisesti harjoitella vasta 1800-luvun loppupuoliskolla jolloin Hanjiro Shiraishi (1842–1927), Shintō Musō-ryūn 24. päämies liitti Isshin-ryū kusarigamajutsun, jossa hänellä oli menkyo kaiden, SMR-ryūhun.
Ikkaku-ryū juttejutsu
Ikkaku-ryū juttejutsu (väkästetty pamppu) on Shindō Musō-ryūn kolmannen päämiehen, Matsuzaki Kinemonin, mukaan liittämä. Jutte oli Tokugawa-kauden järjestyksenvalvojien suosiossa oleva miekkailijan hallintaan käytetty metallipamppu, jossa oli väkänen miekan vangitsemiseksi.
Ittatsu-ryū hojōjutsu
Ittatsu-ryū hojōjutsu (sitominen) on juttejutsun ohella varhaisimpia Shindō Musō-ryūhun liitettyjä lajeja[4], ja se säilyi aina viime aikoihin asti lainvalvojien käytössä. Erilaiset solmut heijastivat sidotun sukupuolta, yhteiskunnallista asemaa ja suorittamaa rikosta tai jopa vuodenaikaa, jolloin henkilö köytettiin.
Lähteet
Kirjallisuuslähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Timo Reenpää (päätoimittaja)| title = BU - Samurain ammatti / Hashi 20/1998| publisher = Hashi (silta) ; Japanilaisen Kulttuurin Ystävät ry| year = 1998| id = ISBN 951-98012-1-9}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Donn F. Draeger| title = Modern Bujutsu & Budo, vol. 3| publisher = Weatherhill| year = 1974| id = ISBN 0-8348-0351-8}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Oscar Ratti, Adele Westbrook| title = Secrets of the Samurai , A Survey of the Martial Arts of Feudal Japan| publisher = Castle Books| year = 1973| id = ISBN 0-7858-1073-0}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Donn F. Draeger| title = Classical bujutsu, The Martial arts and ways of Japan vol. 1| publisher = Weatherhill| year = 1973| id = ISBN 0-8348-0233-3}}
Verkkolähteet

Lähdeviittaukset


Luokka:Koryu bujutsu