khalidalt/tydiqa-goldp huggingface dataset:
Areiolaisuus

Question: Mitä tarkoittaa areiolainen?


Areiolaisuus oli varhaiskristillinen, erityisesti 300-luvulla vaikuttanut Jumalan kolminaisuutta koskenut oppi, joka tuomittiin harhaoppiseksi. Areiolaisen suuntauksen perustajana voidaan pitää aleksandrialaista presbyteeriä nimeltä Areios, josta oppi on saanut nimensä. Areiolaisuutta koskenut kiista oli varhaisen kirkon merkittävimpia teologisia ongelmia.[1][2]
Areiolaisten mukaan Kristus eli kolminaisuuden toinen persoona Poika ei ollut samaa olemusta kuin Isä.[3] He myös kielsivät Kristuksen iankaikkisuuden eli sen, että tämä olisi "Isästä iankaikkisuudessa syntynyt”, ja katsoivat tämän olevan Jumalan ensimmäinen luomus.[2] Täten areiolaiset käytännössä kielsivät Jeesuksen jumaluuden. Areiolaisuus perustui Areioksen pyrkimykseen saattaa perinteinen kolminaisuusoppi sopusointuun platonilaisen teologian kanssa. Tämän vuoksi Areios määritteli, että vain Isä on transsendenttinen Jumala, kun taas Poika oli Logos, joka vastasi platonilaista demiurgia.[4]
Nikean ensimmäisessä kirkolliskokouksessa vuonna 325 Areioksen oppi hylättiin ja selitettiin Kristuksen olevan syntyneen, ei luodun, ja Isän kanssa samaa olemusta. Päätös, jonka tarmokkain puolustaja oli Athanasios, vahvistettiin lopullisesti Konstantinopolin ensimmäisessä kirkolliskokouksessa vuonna 381. Areios ja joukko areiolaisia piispoja erotettiin kirkosta ja tuomittiin maanpakoon.[2]
Monet germaaniheimot kääntyivät ensin areiolaisuuteen ja vasta myöhemmin katoliseen kristinuskoon. Syynä tähän oli se, että areiolaiset karkotettiin 300- ja 400-luvuilla Rooman valtakunnasta harhaoppisina, kun Rooman keisarit alkoivat suosia kristinuskoa. Areiolaiset pakenivat mm. germaanien alueille ja tekivät siellä lähetystyötä.
Athanasioksen uskontunnustus on tehty areiolaista opetusta vastaan.
Lähteet

Aiheesta muualla
 Ortodoksi.net
 Islaminuskon näkemys
Luokka:Antiikin kristillisyys
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Genotyyppi

Question: Miten genotyyppi määritellään?

Genotyyppi eli perimätyyppi on yksilön vanhemmiltaan perimien kaikkien geenimuotojen kokonaisuus. Sen sisältämä koodi vaikuttaa yksilön fenotyyppiin ratkaisevasti, mutta vaikutuksen aste vaihtelee suuresti ominaisuudesta riippuen. Ympäristön ja perimän vaikutuksesta yksilönkehitykseen ja ominaisuuksiin on kiistelty siitä lähtien, kuin genetiikka on ollut olemassa. Geenituotteen ilmentymistä organismissa kutsutaan ekspressioksi. Tietyn ominaisuuden suhteen (esimerkiksi hauislihaksen voima) geneettisen ekspression (esimerkiksi aktiinin, myosiinin ja troponiinin määrä sekä vaikkapa  hermo-lihas-yksikön reseptorien signaalikaskadien toiminta tuossa lihaksessa) aste kyetään määrittämään ani harvoin, koska suurin osa ominaisuuksista on monigeenisiä. Näin ollen yleensä jonkin ominaisuuden riippuvuussuhteet yksilön genotyypistä esitetään lähinnä todennäköisyyksinä. Ihmisominaisuuksien kohdalla genetiikan ja ympäristön välistä suhdetta on pyritty selvittämään muun muassa klassisilla kaksostutkimuksilla. Termit genotyyppi ja fenotyyppi erotetaan toisistaan ainakin kahden syyn takia: 
Tarkkailijan tiedonlähteen erottelemiseksi (DNA:ta tutkimalla saa selville yksilön genotyypin, kun yksilön ulkoisia ominaisuuksia tutkimalle saa selville fenotyypin).
Genotyyppi ja fenotyyppi eivät aina ole suoraan vastaavia. Jotkut geenit ilmentävät tiettyä fenotyyppiä vain tietyssä ympäristössä ja käänteisesti tietyt fenotyypit voivat aiheutua useammastakin genotyypistä.

Luokka:Perinnöllisyystiede
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Topografia

Question: Mitä topografia tarkoittaa?


Topografia tarkoittaa maan pinnanmuotojen yksityiskohtaista kuvaamista.[1] Muodot esitetään yleensä kartalla korkeuskäyrien avulla, joskus myös varjostamalla tai värittämällä eri korkeudella olevat alueet eri väreillä.[2] Topografiaan voidaan liittää myös maanpinnan laatu (metsää vai peltoa); jos halutaan rajoittua pelkästään korkeussuhteiden kuvaamiseen, tätä voidaan kutsua orografiaksi.
Topografiasta saadaan tietoa joko paikan päällä korkeusmittarilla ja takymetrillä tai nykyisin yhä useammin GPS-laitteistolla, tai sitten kaukokartoituksen keinoin. 
Katso myös
Maisemamaalauksen sanastoa
Lähteet


*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Konnivesi

Question: Kuinka leveä Konnivesi on?


Konnivesi on järvi Kymijoen vesistössä Kymijoen alkuosan järvireitin varrella. Järvi sijaitsee Päijät-Hämeen ja Kymenlaakson maakuntien rajamailla Heinolan ja Iitin kuntien alueella.
Kymijoen vesistön pääjärven Päijänteen vedet laskevat Kalkkisten kanavan ja kosken sekä Ruotsalaisen kautta Konniveteen ja sieltä edelleen Jaalan Pyhäjärveen. Konniveden pohjoiseen haaraan laskee vedet Räävelistä Heinolan kirkonkylässä sijaitsevan Sulkavankosken kautta.
Konniveden pinta-ala on noin 50km² ja tilavuus 0,72 km³. Korkeus merenpinnasta on 77 metriä. Rantaviivaa järvellä on yli 300 km. Konnivesi on keskimäärin 14 metriä syvä. Suurimmillaan sen syvyys on 53,08 metriä. Konnivettä voi luonnehtia tyypilliseksi karuksi ja vähäravinteiseksi keskikokoiseksi järveksi, jossa on useita saaria, kapeita lahtia ja niemiä. Suurin pituus on noin 20km. Järven eteläosassa on kalliomaalauksia.
Konniveden läntisen eli Heinolasta lähtevän haaran vesi ei ole luonnollisen puhdasta johtuen Heinolan teollisuudesta ja muista päästöistä. Kuitenkin vesi on nykyisin huomattavasti puhtaampaa kuin vielä pari kolme vuosikymmentä sitten. Järven pohjoishaarasta tuleva vesi on laadultaan ensiluokkaista.
Veneily
Konniveden kaakkoiskulmalla on Iitin kuntaan kuuluva Vuolenkosken kylä. Vuolenkosken voimalaitos sulkee toistaiseksi Kymijoen käyttömahdollisuuden veneilyreittinä. Vuolenkoskelta pari kilometriä koilliseen on Kimolan kanavan läntinen suuaukko. Kanavasta ei vielä pääse veneillä läpi koska siinä on vain tukkinippujen nostoon soveltuva laitteisto joka on nyt purettu ja työt jatkuvat veneväylän auki saamiseksi[1] Matkailupiirit ovat toivoneet kanavan muuttamista veneilylle soveltuvaksi jolloin Konnivedeltä pääsisi Pyhäjärvelle ja edelleen Kuusankoskelle.
Konnivedellä on Heinolan, Vuolenkosken ja Sulkavankosken väleillä viralliset laivareitit reimareineen. Kesäisin järvellä kulkee kaupallistakin liikennettä. Järvi on luodattu merikarttaa varten tarkkaan vasta viime vuosina. Sen sijaan Heinolan länsipuolisesta Ruotsalaisesta merikartta on ollut saatavilla lähes 100 vuoden ajan.
Lähteet

Luokka:Konniveden alue
Luokka:Heinolan järvet
Luokka:Iitin järvet
Merkantilismi

Question: Mitä merkantilismi tarkoittaa?

Merkantilismi eli merkantiilijärjestelmä oli itsevaltiuden ajan kauppa- ja teollisuuspolitiikkaa, jota toteutettiin 1500-luvulta 1800-luvulle. Tavoitteena oli ylijäämäinen kauppatase, eli viennin oli oltava tuontia suurempi. Tämä saavutettiin monopoleilla, tulleilla ja kauppakielloilla, jotka estävät merkantilismin mielestä haitallista kilpailua. Lisäksi pyrittiin voimakkaasti edistämään teollisuutta, erityisesti tuonnin korvaamiseksi kotimaisella tuotannolla. Merkantilismin taustalla oli käsitys, jonka mukaan maailman varallisuus (ennen kaikkea jalometallivarat) on vakio, ja jokainen itseään kunnioittava valtio pyrkii haalimaan siitä itselleen mahdollisimman suuren osan.
Joskus merkantilistinen politiikka sai pikkumaisia piirteitä: saatettiin esimerkiksi kieltää kahvinjuonti tai määrätä kuinka leveät pitsit kauluksessa sai olla. Joissakin tapauksissa valtion virkamiehet puuttuivat jopa kankaan kuviointiin. Merkantilismi johtikin laajaan salakuljetukseen.
Tärkeimpänä tällaisen talouspolitiikan kehittäjänä oli 1600-luvulla elänyt Aurinkokuningas Ludvig XIV:n talousneuvoja Jean-Baptiste Colbert. Ranskalaista merkantilismia on hänen mukaansa nimitetty colbertismiksi. — Saksassa kehittyi merkantilismia vastaava oppi kameralismi, joka käsitteli ruhtinaiden valtionrahaston hoitamis- ja kartuttamisperiaatteita.
Suurimmat toiveet merkantilismin toimivuudesta murensi valistusfilosofi David Hume 1700-luvulla kehittämällään rahan kvantiteettiteorialla, jonka mukaan rahamäärän kasvu yhteiskunnassa ei johda tuotannon lisääntymiseen vaan ainoastaan inflaatioon.
Käsitettä pidetään anakronistisena, sillä aikalaiset eivät käyttäneet nimeä merkantilismi. Ensi kerran nimitystä käytti, hyvin kriittisesti, Adam Smith. Merkantilismi ei myöskään ollut yhtenäinen teoria tai talouspolitiikka.
John Locken Toinen tutkielma osoitti, että vauraus ei ole vakio, vaan ihmisten toiminta voi lisätä sitä, joten yhden kansakunnan hyöty ei ole toisilta pois.
Liberaalit ovat valistusajasta asti kritisoineet vahvasti merkantilismia ja sen myöhempää muunnelmaa uusmerkantilismia. Heidän mukaansa ne hyödyttävät vain valtion suosimia yrittäjiä, kun taas vapaakauppa olisi kansalaisten kokonaisedun mukaista. Liberaalien mukaan suhteellisen edun periaate todistaa, että kansakunnan kannattaa keskittyä siihen, mitä se tekee tehokkaimmin, ja tuoda ulkomailta se, minkä ulkomaat tekevät halvemmalla.[1]
Britanniassa kauppaa vapautettiin 1700- ja 1800-luvun ajan ja päädyttiin lähes täyteen vapaakauppaan (klassinen liberalismi). Ranskassa kaupan vapauttaminen alkoi vasta Ranskan vallankumouksesta (1789), mutta Saksassa merkantilistinen politiikka säilyi vahvana myös 1800-luvulla, aina natsi-Saksan kukistumiseen asti.[2]
Katso myös
Kameralismi
Kameraalitieteet
Uusmerkantilismi
Fysiokratismi
Siirtomaa
Organisaatiomuodot
Taloudellinen liberalismi
Lähteet


Luokka:Kauppapolitiikka
Luokka:Taloushistoria
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo Kreikan joista

Question: Mikä on Kreikan pisin joki?




Kreikan joet ovat suhteellisen pieniä. Ne saavat alkunsa Kreikan tai sen naapurimaiden vuoristoista, ja virtaavat laaksoissa ja tasangoilla laskien joko Egeanmereen tai Joonianmereen.[1]
Maan pisimmät joet ovat Évros eli Maritsa ja Strymónas eli Struma, jotka saavat alkunsa Bulgariasta, sekä Axiós eli Vardar, joka saa alkunsa Makedonian tasavallasta. Niistä kuitenkin vain pienempi osuus virtaa Kreikan alueella. Pisin joki, joka virtaa kokonaan Kreikan alueella, on Aliákmonas. Se saa alkunsa Píndos-vuoristosta, samoin kuin monet muut Manner-Kreikan joet, muun muassa Pineiós, Achelóos, Kalamás eli Thýamis sekä Árachthos. Peloponnesoksen niemimaalla suurimmat joet ovat Alfeiós ja Evrótas, jotka saavat alkunsa Taÿ́getos-vuorelta.[1][2][3]
Joista ainoastaan Évros ja Loudías ovat purjehduskelpoisia. Axiós-joki muodostaa laajan suiston eli deltan laskiessaan Thermaïkóslahteen.[1] Tiedot jokien pituuksista vaihtelevat eri lähteissä jonkin verran muun muassa siksi, että veden määrä vaihtelee vuodenaikojen mukaan. Monet pienemmät joet ovat kuumimpaan kesäaikaan vain pieniä puroja tai kokonaan kuivia.
Pisimmät joet
Kreikan pisimmät joet Kreikan alueella virtaavan osuuden mukaan ovat:

Lähteet

Aiheesta muualla


*
Joista
Kreikan joista
Luettelo alkuaineista

Question: Mikä on vedyn järjestelmäluku?

Tämä on luettelo tunnetuista alkuaineista.



Katso myös
Alkuaineiden jaksollinen järjestelmä
Huomautukset

Lähteet


*
Alkuaineista kemiallisen merkin mukaan
Alkuaineista kemiallisen merkin mukaan
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kääpiöplaneetta

Question: Mitkä ovat kaksi aurinkokunnan kääpiöplaneettaa?

Kääpiöplaneettaa ei tule sekoittaa pikkuplaneettaan.
Kääpiöplaneetta on Aurinkoa kiertävä kappale, joka on riittävän suuri, että sen oma painovoima riittää muokkaamaan kappaleen suunnilleen pallonmuotoiseksi. Kääpiöplaneetat eroavat planeetoista siten, että niiden kiertoratojen läheisyydessä voi liikkua muitakin merkittävän kokoisia kappaleita. Kansainvälinen tähtitieteellinen unioni (IAU) otti tämän määritelmän käyttöön 24. elokuuta 2006. Nykyisiä kääpiöplaneettoja ovat Ceres, Eris, Haumea, Makemake ja Pluto.
Cereksen lisäksi myös suurimmat asteroidit saattavat täyttää IAU:n vaatimukset kääpiöplaneetoiksi, kuten Vesta ja Pallas, jotka ovat lähes pyöreitä ja joita pidettiin vielä planeettoina ennen vuotta 1850. Joidenkin tähtitieteilijöiden mukaan kääpiöplaneettoja on uuden määritelmän mukaan yli 53, eli kääpiöplaneetan kokorajoitusta pitäisi mahdollisesti vielä täsmentää.
Kääpiöplaneettoihin kuulunee useita Kuiperin vyöhykkeen kappaleita, kuten Quaoar tai Orcus.
Nykyiset kääpiöplaneetat
Vuodesta 2008 lähtien viisi aurinkokunnan kohdetta on luokiteltu kääpiöplaneetoiksi. Kolme näistä, Ceres, Eris ja Pluto luokiteltiin kääpiöplaneetoiksi jo alun perin vuonna 2006. Makemake ja Haumea saivat luokituksen vuonna 2008. On todennäköistä, että luokkaan lisätään uusia jäseniä lähitulevaisuudessa. IAU on lisäksi luokitellut mm. Pluton ja Makemaken plutoideiksi.
Ceres  – Löydettiin 1. tammikuuta 1801 (eli 45 vuotta ennen Neptunuksen löytämistä). Pidettiin planeettana puoli vuosisataa, kunnes se uudelleenluokiteltiin asteroidiksi. Luokitus muutettiin kääpiöplaneetaksi 13. syyskuuta 2006.
Pluto  – Löydettiin 18. helmikuuta 1930. Pidettiin planeettana 76 vuotta, kunnes uudelleenluokiteltiin kääpiöplaneetaksi 24. elokuuta 2006.
Eris – Löydettiin 5. tammikuuta 2005. Kutsuttiin mediassa "kymmenenneksi planeetaksi", ja hyväksyttiin kääpiöplaneetaksi 13. syyskuuta 2006.
Makemake – Löydettiin 31. maaliskuuta 2005, ja hyväksyttiin kääpiöplaneetaksi 11. heinäkuuta 2008.
Haumea – Löydettiin 28. joulukuuta 2004, ja hyväksyttiin kääpiöplaneetaksi 17. syyskuuta 2008.
Kääpiöplaneetoista kahta on tutkittu luotaimilla. NASAn Dawn ja New Horizons saavuttivat Ceresin ja Pluton vuonna 2015. Ennen matkaansa Cerekselle Dawn-luotain tutki ja kiersi potentiaalista kääpiöplaneettaa, Vestaa, vuosina 2011–2012.[1][2]

Katso myös
Jääkääpiö
Pikkuplaneetta
Plutoidi
Planeetan määritelmä
Mesoplaneetta
Alimaa
Lähteet



*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sotilasmestari

Question: Millaisia tehtäviä kuuluu kenraalimajurin työkuvaan?




Sotilasmestari (lyhenne sot mest) on Suomen puolustusvoimissa sekä Rajavartiolaitoksessa käytössä oleva sotilasarvo.[1][2] Sotilasmestari kuuluu aliupseereihin, ja on näistä sotilasarvoltaan korkein. Arvoon voidaan ylentää mestaritason tehtävissä ja aliupseerien mestariopinnot suorittanut ammattisotilas, joka on hankkinut laajan kokemuksen. Ylennyksen edellytyksenä on aina hyvä fyysinen suorituskyky ja kenttäkelpoisuus.
Sotilasmestarista seuraavaksi alempana sotilasarvoltaan on ylivääpeli (merivoimissa ylipursimies) ja ylempänä upseereihin lukeutuva vänrikki (merivoimissa aliluutnantti). Vielä 1990-luvulla sotilasmestari oli rauhan aikana sotilaana vanhempi kuin vänrikki ja aliluutnantti (sodan aikana arvojärjestys olisi ollut toisin päin), mutta myöhemmin tämä poikkeama poistettiin, ja vänrikistä tuli sotilasmestaria vanhempi sotilas niin rauhan kuin sodankin aikana.[3]
Nykyisessä järjestelmässä upseeri on aina aliupseerien esimies ja aliupseeri miehistöön kuuluvien esimies.
Sotilasmestarin arvomerkissä on yksi paksu ja sen alapuolella kaksi ohuempaa arvomerkkikulmaa. Sotilasmestari on ylin sekä kantahenkilökunnan että reservin aliupseerin arvoista. Sotilasmestarin arvo oli käytössä myös vanhassa opistoupseerijärjestelmässä. Sotilassanonnan mukaan sotilasmestari on ollut ”aliupseerien kenraali”. Samalla, kun otettiin käyttöön nimitys toimiupseeri vuonna 1995, kantahenkilökunnan sotilasarvoista lakkautettu sotilasmestarin sotilas- ja palvelusarvo palautettiin käyttöön, ja ensimmäinen uusi sotilasmestari nimitettiin kesällä 2005.
Sotilasmestarin tehtäviä ovat esimerkiksi joukko-osaston esikunnan toimistoupseerin ja sotilasopetuslaitosten vanhemman kouluttajan tehtävät sekä vartioston johtajan tehtävä.

Sotilasmestarin kauluslaatta
Maa- ja ilmavoimien sotilasmestarin hihalaatta
Merivoimien sotilasmestarin arvomerkki
Suomen merivoimien sotilasmestari Jari Kilpiä

Lähteet

Aiheesta muualla
 Uutinen sotilasmestarien paluusta
Luokka:Sotilasarvot
Luokka:Aliupseerit
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
RNA

Question: Mitä RNA tarkoittaa?



RNA eli ribonukleiinihappo[1] on nukleotideistä koostuva polymeeri. Se eroaa DNA:sta sokeriosalta, deoksiriboosin tilalla on riboosi, ja yhden emäksen osalta, tymiinin tilalla on urasiili. Ribonukleiinihapoilla on monia eri tehtäviä soluissa.[2] RNA-viruksissa geneettisenä materiaalina on yksi- tai kaksisäikeinen RNA, esimerkiksi kaksijuosteiset RNA-virukset.
RNA-tyypit
Kolme tunnetuinta RNA-tyyppiä ovat lähetti-RNA, siirtäjä-RNA ja ribosomaalinen RNA. Lähetti-RNA (mRNA) kuljettaa DNA:sta kopioidun geenin tiedot tumasta solulimaan, jossa sen perusteella tuotetaan proteiineja ribosomeissa. Siirtäjä-RNA (tRNA) siirtää aminohapot proteiinia valmistavalle ribosomille lähetti-RNA:n perusteella. Ribosomaalista RNA:ta (rRNA) on 80 % kaikesta solun sisältämästä RNA:sta ja se on osa ribosomin rakennetta.
Muita RNA-tyyppejä ovat muun muassa pieni tumassa esiintyvä RNA (engl. small nuclear RNA, snRNA), joka osallistuu RNA-eksonien silmukointiin esi-RNA:sta, pieni tumajyväsen RNA (small nucleolar RNA), pieni tuman RNA (snoRNA), mikroRNA (miRNA) ja pieni häiritsevä RNA (siRNA, engl. small interfering RNA), heterogeeninen tuman RNA (hnRNA) ja pieni soluliman RNA (scRNA).[3][2]
Katso myös
Proteiinisynteesi
RNA-polymeraasi
Ribotsyymi
Spiegelmanin hirviö
Lähteet

Aiheesta muualla




Luokka:Perinnöllisyystiede
Luokka:Nukleiinihapot
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Tulisalamanteri

Question: Mikä on etanoiden pääasiallinen ravinto?


Tulisalamanteri (Salamandra salamandra) on salamantereihin kuuluva maalla elävä sammakkoeläin.
Levinneisyys
Tulisalamanteri elää luonnonvaraisena Länsi-, Keski- ja Itä-Euroopan lauhkeailmastoisilla alueilla. Sen elinympäristöä ovat vesistöjen läheiset kosteat ja varjoisat lehtimetsäalueet.
Ulkonäkö
Tulisalamanterin ulkomuoto on huomiota herättävä: lajin kostea, suomuton iho on väriltään musta keltaisen tai jopa punertavan sävyisin pilkuin tai raidoin. Kooltaan nämä salamanterit ovat 15–25cm:n mittaisia ja niiden häntä on usein samanmittainen ruumiin kanssa. Sukupuolten väliset ulkonäköerot eivät ole helposti havaittavissa, mutta koiraat voi erottaa naaraista solakamman ulkomuodon perusteella.
Elintavat
Hämäräaktiivinen tulisalamanteri asustaa kokonaan maalla aikuisiän saavutettuaan. Päivisin salamanteri pysyttelee turvallisissa piilopaikoissa esimerkiksi kivien tai juurakkojen koloissa, eikä hidasliikkeisenä liiku öisinkään kuin joitakin metrejä. Tehokkaan näköaistinsa ansiosta tulisalamanteri näkee liikkua hämärässä ja havaitsee liikkuvat kohteet.
Ravinto
Tulisalamanterin pääasiallinen ravinto koostuu erilaisista selkärangattomista, kuten pehmeistä lieroista ja etanoista, jotka se nielee kokonaisina. Vahvojen leukojensa avulla tulisalamanteri saalistaa suurempia saaliseläimiä, mutta pienten hyönteisten saalistamiseen se käyttää tahmeaa kieltään. Saaliseläimiä normaalisti hidasliikkeinen tulisalamanteri voi saalistaa yllätävänkin nopeasti.
Lähteet

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Viitteet

Luokka:Salamanterieläimet
Luokka:Lemmikkieläimet
Luettelo Rooman keisareista

Question: Kuka oli Rooman keisari Julianuksen jälkeen?



Tämä on luettelo Rooman keisareista ensimmäisestä keisarista Augustuksesta aina Länsi-Rooman viimeiseen keisariin Romulus Augustulukseen, joka syrjäytettiin vuonna 476. Luettelo käsittää myös Itä-Rooman keisarit vuoteen 476, minkä jälkeen luettelo jatkuu luettelossa Bysantin keisareista.
Suurin osa Rooman keisareista käytti arvonimeä augustus. Keisarin nimittämä seuraaja sai yleensä arvonimen caesar. Vuonna 293 keisari Diocletianus loi uuden järjestelmän, jossa hän jakoi valtakunnan kahteen osaan: kumpaakin johti augustus ja kummankin alaisena oli yksi caesar.[1]
Juliusten-Claudiusten hallitsijasuku




Neljän keisarin vuosi


Flaviusten hallitsijasuku


Adoptiokeisarit


Viiden keisarin vuosi ja Severusten hallitsijasuku

Sotilaskeisarit


Gallian keisarikunta eli gallialaiset vastakeisarit


Palmyran valtakunta


Dominaatti


Vuonna 293 Diocletianus jakoi valtakunnan kahteen osaan: Itä- ja Länsi-Roomaan. Uudessa järjestelmässä oli kaksi keisaria, arvonimeltään augustus, toinen Italiassa ja toinen Kreikassa. Kummallakin keisarilla oli lisäksi nuorempi hallitsijakumppani arvonimeltään caesar.[65]

Tetrarkia idässä

Tetrarkia lännessä

Konstantinuksen hallitsijasuku

Valentinianuksen hallitsijasuku
Länsi-Rooma

Itä-Rooma

Theodosiuksen hallitsijasuku

Länsi-Rooma

Itä-Rooma

Länsi-Rooman keisarit

Itä-Rooman keisarit

Aikajana

Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto| title = Rooman keisarit| publisher = Karisto| year = 2000| id = ISBN 951-23-4094-1}}
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Viitteet

Rooman keisarit
*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:92 Euroopan historia
Kimble

Question: Mistä intialaisesta lautapelistä Kimble on variaatio?



Kimble on suomalainen 2–4 pelaajan lautapeli, jota valmistaa Tactic Games Oy. Se on yhdysvaltalaisen Trouble-lautapelin lisenssiversio. Pelin tavoitteena on noppaa heittämällä kuljettaa omat pelinappulansa kotipesästä pelilaudan kehää myöten maaliin ennen vastapelaajia. Jos nappula osuu vastapelaajan varaamaan ruutuun, hänen nappulansa palautuu kotipesään.
Pelaaminen
Kimble on variaatio vanhasta intialaisesta lautapelistä patsisista. Kukin pelaaja yrittää kuljettaa neljä pelinappulaansa pelilaudan ympäri tavoitteenaan saada kaikki takaisin kotipesään. Jos pelinappula laskeutuu vastustajan miehittämään ruutuun, vastustajan nappula päätyy takaisin kotipesään. Omasta kotipesästään pääsee ulos vain kutosen heittämällä. Kimblen (ja Troublen) erikoisuus on pelilaudan keskellä sijaitseva Pop-o-Matic-muovikupu, jota painamalla sen sisälle asetettua noppaa voidaan heittää. Painettaessa kuvun metallinen pohjajousi ponnauttaa nopan. Peli pohjautuu noppatuuriin, mutta liikutettavasta pelinappulasta voi päättää itse.[1]
Pelin ruotsinkieliset säännöt sallivat pesästä lähtemisen myös ykkösen heittämällä. Poikkeava sääntö juontaa siitä, että Ruotsissa suositussa samantapaisessa Fia-pelissä voi lähteä liikkeelle sekä ykkösellä että kuutosella.[2]
Historia
Kimblen suomalainen luoja on porilainen Aarne Heljakka, jonka perheeseen amerikansukulaiset antoivat Trouble-lautapelin 1960-luvun keskivaiheilla. Troublen olivat kehittäneet vuosikymmenen alulla Kohnerin veljekset ja Al Stubbmann. Vuonna 1967 Heljakka keksi hakea lisenssiä pelin suomalaiseen julkaisuun ja perusti peliä valmistamaan Nelostuote Ky:n (nykyään Tactic Games). Troublen suomalaisversion nimeksi Heljakka valitsi Kimblen tuolloin televisiossa pyörineen suositun Takaa-ajettu-televisiosarjan päähenkilön, Richard Kimblen, mukaan.[3]
Kimblestä on ilmestynyt 2000-luvun alusta lähtien erilaisia lisensoituja versioita, kuten Angry Birds- ja Hello Kitty -Kimblet.[4]
Loka–marraskuussa 2007 järjestettiin Kimblen 40-vuotisjuhlan kunniaksi pelin suomenmestaruuskilpailut. Alkukarsintojen jälkeen 20 kilpailijaa osallistui Porissa Nelostuotteen tiloissa 17. marraskuuta järjestettyyn finaaliin. Kimblen mestariksi selviytyi viisivuotias hyvinkääläinen Santeri Kalteva, ja toiselle sijalle sijoittui vuoden 2007 Miss Suomi -kilpailun voittaja Noora Hautakangas.[4][5]
Vastaanotto
Kimblellä on klassikkopelin maine Suomessa.[6][4]
Lautapelioppaan arvion mukaan peli on varsin sattumanvarainen ja päätökset pelinappuloiden siirtämisestä ovat ”luonteeltaan aika näennäisiä, sillä usein on jokseenkin sama, mitä nappulaa siirtää”.[1]
Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Kilpajuoksulautapelit
Luokka:Suomalaiset lautapelit
Luokka:Tactic
Yhdysvaltain avoin golfturnaus

Question: Kuka voitti ensimmäisen us openin?

Yhdysvaltain avoin golfturnaus (U.S. Open Championship) on vuosittain Yhdysvalloissa pelattava miesten golf-turnaus. Se on yksi neljästä miesten golfin major-turnauksesta. Ensimmäisen kerran se pelattiin vuonna 1895.
Historiaa

Ensimmäinen Yhdysvaltain avoin golfturnaus pelattiin 4. lokakuuta 1895 Newportissa, Rhode Islandilla 9 reiän kentällä, joka kierrettiin neljä kertaa. Kisaan osallistui kymmenen ammattilaista ja yksi amatööri. Voittaja oli 21-vuotias englantilainen Horace Rawlins.
Alkuvuosina kilpailua hallitsivat englantilaiset ja skotlantilaiset pelaajat. Ensimmäinen Yhdysvalloissa syntynyt voittaja oli 19-vuotias John McDermott vuonna 1911. Siitä lähtien isäntämaan pelaajat ovat hallinneet kilpailua ja voittaneet kaikkiaan 78 kertaa. Edellä mainittujen maiden lisäksi voitto on mennyt viisi kertaa Etelä-Afrikkaan, kaksi kertaa Australiaan ja Pohjois-Irlantiin sekä kerran Uuteen-Seelantiin ja Argentiinaan.
Eniten voittoja, neljä kappaletta, ovat keränneet Willie Anderson (1901, 1903, 1904, 1905), Bobby Jones (1923, 1926, 1929, 1930), Ben Hogan (1948, 1950, 1951, 1953) ja Jack Nicklaus (1962, 1967, 1972, 1980). Kolmeen voittoon ovat yltäneet Hale Irwin (1974, 1979, 1990) ja Tiger Woods (2000, 2002, 2008).
Voittajat 1970–

Aiheesta muualla


Luokka:Golfkilpailut
Luokka:Yhdysvaltain urheilu
Olhava (Ii)

Question: Mikä on Olhavan asukasluku?


Olhava ([1]) on noin 150 asukkaan kylä Iin kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla, Nelostien ja Oulu–Tornio-rautatien varressa, noin 55 kilometriä pohjoiseen Oulusta. 
Kokonaisuutena Olhavan kylä muodostuu useista kulmakunnista, joista suurimmat ovat Kuninkaanniemi, Perso, Muhojoki, Tyykiluoto, Seljänperä, Lahdenperä, Vuormanperä, Räyskö ja Seppälänkangas. Varsinainen kylä on muodostunut valtatien ja rautatien väliselle alueelle Olhavanjoen rannoille.
Kylästä lähtee tieyhteys seututie 855 Oijärven kylään sekä Oulun Yli-Iin Tannilan kylään ja siitä edespäin Pudasjärven kaupunkiin. Olhavassa on entinen rautatieasema. 
Olhavan maisemaa hallitsevat maaliskuussa 2013 käyttöön vihityt Tuuliwatti Oy:n tuulivoimalat, joiden korkeus on 140 metriä ja kunkin teho 3 megawattia[2][3][4]
Olhavan historiaa
Asutusta Olhavassa on ollut luultavasti yhtä kauan kuin Iissäkin. Vuonna 1556 oli Olhavassa kuusi veroa maksavaa taloa. Koko Iin talomäärä oli tuolloin 31. Olhava on karjalankieltä ja tarkoittaa notkoa ja rotkoa, usein vesipohjaista paikkaa.[1] Vuosina 1783–1885 Olhavan Nybyssä toimi Nybyn lasitehdas, joka oli aikanaan yksi Pohjoismaiden suurimmista. Olhavassa on lasitehtaan muistomerkki.[5]
Olhavassa sanotaan asuvan "tuhat Tolosta, sata Sassia, kymmenen Kyröläistä ja pirtillinen Pimpereitä". Tämän sanonnan sukunimet ovat hyvin yleisiä Olhavassa ja Iissä.
Olhavassa käytiin eräs Lapin sodan ensimmäisistä taisteluista 29. syyskuuta 1944 suomalaisten ja saksalaisten joukkojen kesken. Taistelussa saksalaiset räjäyttivät Olhavan yhdistetyn rauta- ja maantiesillan. Taistelussa kaatui viisi suomalaista sotilasta, joista tuli Lapin sodan ensimmäiset suomalaiset kaatuneet. Olhavan koulun edessä on taistelun muistomerkki.
Kylämaisema on säilynyt lähes samanlaisena noin sadan vuoden ajan. Ennen uutta maantiesiltaa ja nelostien oikaisua Valtatie 4 kulki kylän halki rautatiesillalle. Ison muutoksen kylämaisemaan teki niin kutsutun Penjalan talon palaminen vuonna 2005. Talo oli kylän vanhin, ja siinä oli ollut 1800-luvulla kestikievari sekä samalla paikalla postitalo jo 1700-luvulla. Aikoinaan kylässä on ollut neljä päivittäistavarakauppaa sekä Säästöpankin konttori. Ihmiset ovat saaneet elantonsa pääasiassa maa- ja metsätaloudesta sekä kalastuksesta. Nykyisin kylällä ei harjoiteta maataloutta, vaan ihmiset ovat siirtyneet palveluammatteihin. Useimmat työskentelevät joko kuntakeskuksessa tai kunnan ulkopuolella.
Palvelut
Olhavan kylässä on vuonna 1893 toimintansa aloittanut 0.–6. luokkien peruskoulu, jossa on noin 30-40 oppilasta ja kolme opettajaa. Vuonna 2005 kouluun siirrettiin oppilaat lopetetusta Yli-Olhavan koulusta.
Seljänperällä sijaitsee leirintäalue, jossa on myös uimaranta.
Kuvia

Olhavan koulu
Olhavan tuulivoimapuisto

Lähteet


Luokka:Iin kylät
Maanosa

Question: Mikä on pienin maanosa?


Maanosa on ihmisen määrittämä osa maan pintaa. Merien ei lasketa kuuluvan maanosiin. Maanosien rajat kulkevat pääosin mantereiden rajojen mukaisesti. Maanosia maapallolla on kuitenkin mantereita enemmän, sillä jako maanosiin perustuu muihinkin maantieteellisiin seikkoihin kuin valtameriin. Maanosia rajaavat myös vuoristot (Kaukasus ja Ural Aasian ja Euroopan rajalla), kapeat kannakset (Panamankannas Pohjois- ja Etelä-Amerikan välissä ja Siinai Aasian ja Afrikan välissä)  tai sisämeret (Välimeri Euroopan ja Afrikan välissä ja Kaspianmeri Euroopan ja Aasian välissä).
Suomessa maailma jaetaan yleisesti seitsemään maanosaan: 
Aasia
Afrikka
Australia sekä Oseania
Etelä-Amerikka
Etelämanner
Eurooppa
Pohjois-Amerikka
Maanosista Aasia on sekä pinta-alaltaan että asukasluvultaan suurin.
Latinalaisessa Amerikassa Pohjois- ja Etelä-Amerikka katsotaan yhdeksi maanosaksi Amerikaksi, kun taas Itä-Aasiassa Euroopan ja Aasian katsotaan kuuluvan samaan maanosaan, Euraasiaan.
Maanosien pinta-alat ja asukasluvut



Katso myös
Luettelo valtioista, jotka ulottuvat kahteen maanosaan
Lähteet


*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Varpuspöllö

Question: Syökö varpuspöllöt pieniä varpuslintuja?


Varpuspöllö (Glaucidium passerinum) on Euroopan pienin pöllö.
Koko ja ulkonäkö
Pituus: 16–19cm
Siipiväli: 34–36cm
Paino: 60–70g
Ääni: ”Pyyppäävä” soidinvihellys kuulostaa ihmisen vihellykseltä, ja on helppo erottaa muiden pöllöjen äänistä. Silloin tällöin voi kuulla myös nopean, nousevan vihellyssarjan. Ruuankerjuuääni on hyvin korkea vinkuminen.
Vanhin suomalainen rengastettu varpuspöllö on ollut viisi vuotta, kahdeksan kuukautta ja yhden päivän vanha. Euroopan vanhin varpuspöllö on ollut kuusivuotias saksalainen yksilö.
Levinneisyys
Varpuspöllö pesii Keski- ja Pohjois-Euroopasta idässä aina Tyynellemerelle ulottuvalla alueella, Suomessa etelästä noin Sodankylän korkeudelle asti. Suomessa pesii noin 10000 paria. Maailman populaation kooksi arvioidaan 100000–500000 yksilöä.
Elinympäristö
Tyypillisimmät elinpiirit ovat luonnontilaisia vanhoja kuusikoita ja sekametsiä, joissa on vanhoja tikankoloja. Varpuspöllö pesii tikankoloon tai linnunpönttöön.
Lisääntyminen
Varpuspöllön muninta ajoittuu huhtikuuhun tai vasta toukokuuhun, joskus kuitenkin jo maaliskuun loppuun. Valkoisia munia on keskimäärin seitsemän, joskus jopa kymmenen. Naaras hautoo kuukauden ja koiras ruokkii sitä haudonnan aikana. Poikaset jättävät pesäkolon kuukauden ikäisinä ollessaan jo lentokykyisiä.
Ravinto


Varpuspöllön ravintoa ovat muun muassa päästäiset, pienet varpuslinnut ja sammakot. Myyräkantojen ollessa vahvoja, varpuspöllöt syövät pääasiassa niitä. Tavallisimmat lintusaaliit ovat tiaisia, hippiäisiä, urpiaisia, peippoja, vihervarpusia. Suurimmat lintusaalit ovat pikkurastaiden ja käpytikan kokoluokkaa. Syksyllä ja talvella varpuspöllö varastoi saaliita koloihin ja linnunpönttöihin.
Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Varpuspöllöt
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kuivasjärvi (Oulu)

Question: Kuinka leveä Kuivasjärvi on?


Kuivasjärvi on järvi Oulun kaupungin pohjoisosassa Linnanmaan, Kuivasjärven, Kaijonharjun ja Ritaharjun kaupunginosien alueella. Matalan järven pituus itä-länsisuunnassa on 1,9 kilometriä ja leveimmältä kohdaltaan järvi on 0,8 kilometriä leveä, pinta-alan ollessa  82 hehtaaria. Järven pinnan korkeus on 12 metriä merenpinnan yläpuolella, ja järvialtaan keskisyvyys on 1,45 metriä. Kuivasjärvi on tärkeä lintuvesi.
Kuivasjärvi kuuluu Kuivasojan valuma-alueeseen. Kuivasjärven valuma-alueen kokonaispinta-ala on noin 28,1 neliökilometriä. Järven eteläpuolella sijaitseva Pyykösjärvi laskee Kaijonlahteen Laholaisojaa pitkin. Laholaisojan lisäksi järveen laskee myös Ahvenoja, joka on kuivatettujen Ison Ahvenjärven ja Pienen Ahvenjärven laskuoja. Muut laskuvedet tulevat pääasiassa kuivatusojista. Kuivasjärvi laskee Perämereen Kuivasojan kautta, sen alkupiste on järven läntisimmässä kolkassa.
Järvi jakaantuu suurempaan läntiseen altaaseen sekä pienempään itäiseen altaaseen. Läntinen osa eli varsinainen Kuivasjärvi on matala, ja sen suurin pituus itä-länsisuunnassa on noin 1,4 kilometriä. Järven itäistä allasta, Kaijonlahtea, erottaa nykyisin pääaltaasta maapenkereelle rakennettu kevyen liikenteen väylä. Pengerryksessä on yksi silta-aukko veden virtausta varten.
Kuivasjärven ongelmana ovat viime vuosina olleet rehevöityminen, sen aiheuttama veden alhainen happipitoisuus sekä kalakuolemat. Pääosin soilta peräisin olevan veden happipitoisuutta on pyritty nostamaan keinotekoisin menetelmin 1980-luvulta lähtien. Veden laatu on heikohko, ja järvessä tavataan sinilevää etenkin loppukesästä.
Lähteet

Aiheesta muualla



Luokka:Kaijonharju
Luokka:Kuivasjärvi
Luokka:Linnanmaa
Luokka:Oulun järvet
Luokka:Kuivasojan vesistö
Stanley Milgram

Question: Missä Stanley Milgram syntyi?

Stanley Milgram (15. elokuuta 1933 – 20. joulukuuta 1984) oli yhdysvaltalainen Yalen yliopiston professori ja sosiaalipsykologi, joka kiinnostui 1960-luvun alussa nuorena tutkijana tottelevaisuudesta ja auktoriteettiuskosta. Natsien toiminta keskitysleireillä oli johtanut monet kysymään, miksi ihmiset ovat valmiita tottelemaan johtajiaan silloinkin, kun käskyt tuntuvat heistä itsestään moraalittomilta.
Milgramin tottelevaisuuskoe on klassinen sosiaalipsykologinen koe. Koe on huolellisesti dokumentoitu, ja siinä saatiin selville, että jopa 37 koehenkilöä 40:stä oli valmis kokeenjohtajan käskystä antamaan toiselle ihmiselle kuolettavaksi luulemansa sähköiskun. Koe oli tutkittaville henkisesti raskas, ja Diane Baumrind kritisoi tutkimusta eettisesti arveluttavaksi. Kun koe toistettiin vuonna 2008 Santa Claran yliopistossa, oli koeasetelmaa muutettu eettisemmäksi. Tulokset vastasivat 1960-luvulla saatuja tuloksia. Lisäksi huomattiin, ettei koehenkilön iällä tai sukupuolella ollut merkitystä.
Milgram jatkoi Elmsin kanssa tekemäänsä tutkimusta tekemällä koehenkilöilleen MMPI-persoonallisuustestit saadakseen selville, mitkä persoonallisuuspiirteet erottivat tottelevaiset koehenkilöt niistä, jotka eivät olleet valmiita antamaan sähköiskuja käskystä huolimatta. Suuria eroja tutkijat eivät löytäneet ryhmien väliltä, mutta joitakin kasvatuseroja sekä uskontoon liittyviä korrelaatioita.
Milgram populaarikulttuurissa
Vuonna 2015 sai ensi-iltansa Milgramin elämästä kertova näytelmäelokuva Experimenter, jossa Milgramia näyttelee Peter Sarsgaard ja hänen vaimoaan Sashaa Winona Ryder.
Aiheesta muualla
Lauren Slater: Opening Skinner's box, Bloomsbury 2004
Stanley Milgram: Obedience to Authority, an experimental View, Harper and Row 1974
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:Yhdysvaltalaiset psykologit
Luokka:Vuonna 1933 syntyneet
Luokka:Vuonna 1984 kuolleet
Paino

Question: Onko massa sama asia kuin painovoima?


Kappaleen paino on siihen kohdistuva taivaankappaleen (esim. Maan) vetovoima, joka aiheutuu gravitaatiosta ja pieneltä osin taivaankappaleen pyörimisestä[1][2].
Kappaleen paino on suoraan verrannollinen sen massaan, ja se on samalla kappaleella likipitäen yhtä suuri kaikkialla Maan pinnalla. Tämän vuoksi arkielämässä massan ja painon välillä ei aina tehdä eroa, vaan usein kappaleen painosta puhuttaessa tarkoitetaan sen massaa[3]. Fysikaalisesti massa ja paino ovat kuitenkin kaksi eri käsitettä. Kappaleen massa on riippumaton sen sijainnista ja sen voidaan katsoa kuvaavan aineen määrää kappaleessa, paino kuvaa gravitaation kappaleeseen aiheuttamaa voimaa.
Koska paino on voima, SI-järjestelmässä sen yksikkönä on newton samoin kuin muidenkin voimien[3][2]. Yksi newton on voima, joka aiheuttaa yhden kilogramman massaiselle kappaleelle kiihtyvyyden 1 m/s2.
Kappaleen paino G voidaan laskea kohtuullisen tarkasti kaavalla 



G
=
m
g


{\displaystyle G=mg}

, jossa m on kappaleen massa ja g gravitaatiokentän aiheuttama putoamiskiihtyvyys, joka Maassa on noin 9,81m/s2. Sellaisen kappaleen paino, jonka massa on yksi kilogramma, on maapallon vetovoimakentässä noin 9,81 newtonia.
Vanhassa kirjallisuudessa painoa ja muitakin voimia mitattiin massayksiköissä. Siten yhden kilogramman voima (kgf) eli kilopondi tarkoittaa sitä voimaa, jolla Maa vetää puoleensa yhden kilogramman massaista kappaletta. Se on siis noin 9,81N. Vielä nykyisinkin näkee paineen yksikkönä kg/cm2, jota nimitetään myös tekniseksi ilmakehäksi.

Muuttumattoman kappaleen massa on vakio riippumatta siitä, missä se sijaitsee, Maan pinnalla tai missä tahansa avaruudessa (olettaen, että kappale ei liiku suhteessa tarkkailijaan − katso tarkemmin suhteellisuusteoria). Sen paino sen sijaan vaihtelee, jonkin verran jo eri puolilla maapalloakin. Jos kappale siirretään päiväntasaajalta pohjoisnavalle, sen paino kasvaa noin 0,5% Maan gravitaatiokentän erojen ja Maan pyörimisliikkeestä aiheutuvien erojen vuoksi. Saman kappaleen paino eri puolilla maapallon pintaa vaihtelee jonkin verran myös Maan sisäosien paikallisten tiheysvaihtelujen myötä sekä sen mukaan, millä korkeudella maanpinta on (mitä korkeammalla, sitä vähäisempi painovoima). Jos kappale viedään esimerkiksi Kuuhun tai vieraalle planeetalle, sen massa on yhä sama kuin Maassakin, mutta sen paino on kyseisen taivaankappaleen massasta ja läpimitasta riippuen hyvinkin eri suuri, esimerkiksi Kuussa vain noin kuudesosa siitä, mikä se on Maassa, johtuen Kuun noin kuusi kertaa heikommasta painovoimasta.
Astronautit voivat kellua avaruusaluksessa ja ovat lähes painottomia: astronautin ei tarvitse käyttää voimaa pysyäkseen paikallaan suhteessa avaruusalukseen. Koska kappaleet kuitenkin säilyttävät massan ja inertian, astronautin on käytettävä kymmenkertainen voima, jos hän haluaa siirtää yhtä nopeasti 10kg massaista kappaletta 1kg massaisen kappaleen sijaan.
Katso myös
Painovoima
Lähteet


Luokka:Suureet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Venuksen kaasukehä

Question: Onko venuksella ilmakehää?











































Venuksen kaasukehän koostumus
Avaruusluotaimen ottama Venuksen pilvien ultraviolettikuva.Yleistä tietoaKorkeus250kmKeskimääräinen ilmanpaine pinnalla92barKoostumusHiilidioksidi96,5%Typpi3,5%Rikkidioksidi0,015% (150ppm)Argon0,007% (70ppm)Vesihöyry0,002% (20ppm)Hiilimonoksidi0,0017% (17ppm)Helium0,0012% (12ppm)Neon0,0007% (7ppm)
Venuksen kaasukehä koostuu noin 96%:sesti hiilidioksidista, suurin osa lopusta 4 prosentista on typpeä.[1] Vesihöyryä on miljoonasosa siitä mitä Maassa ja sen olemassaolo viittaa tulivuoritoimintaan, koska vesihöyry muuttuu kemiallisissa reaktioissa muiksi yhdisteiksi. Planeetan pinnalla on noin 90 ilmakehän paine ja noin 460 asteen lämpötila. Venuksessa on tapahtunut karkaava kasvihuoneilmiö.[2]
Ulospäin näkyvät kaasukehän pääosin rikkihappopisaroista koostuvat pilvet, jotka ovat syntyneet Venuksen tulivuorten purkauskaasuista. Noin 48–70km:n korkeudessa olevat pilvet  eivät koskaan sada Venuksen pinnalle asti.[2]  Ne kiertävät planeetan 4 päivässä jopa 100m/s tuulten mukana. Tuulia ylläpitää Auringon lämmittävä vaikutus.
Pilvien seudulla 50–65km:n korkeudessa paine on noin 1 ilmakehää ja lämpötila 0°C tienoilla. 
Olot Venuksen pinnalla
Kaasunpaine on planeetan pinnalla 92bar (noin 90 Maan ilmakehää) ja lämpötila462 °C, Venuksen pinnalle pääsee auringon valosta noin 2–3% pilvien läpi. Valaistus 5000lux, näkyvyys 3 kilometriä. Kosteus on 0,1%.
Venuksen kaasukehän kerrokset
Venuksen kaasukehän lämpötilajakauma eroaa Maan ilmakehästä siten, että siinä näkyy hyvin voimakas kasvihuone-ilmiö, joka vahvistuu pintaa kohti mentäessä. Toinen ero on Venuksen troposfäärin yllä olevan lämpötilaa alentavan stratosfäärin puuttuminen, Venuksessa ei ole otsonia, joka tuottaisi tämän kerroksen, jossa lämpötila nousee huippua kohti mentäessä. Venuksen pilvet ovat planeetan troposfäärin yläosassa.[3]
Troposfääri 0-55/65km (65km on Maan ilmakehän mesosfääriä)
55/65km-95/120km mesosfääri
Termosfääri ja eksosfääri 95/120-km
Ilmakehän rajaksi lasketaan 250km
52,5–54km:n korkeudessa on 20–37°C:n lämpötila, ja 49,5km:n korkeudessa 1 ilmakehän paine, eli näillä seuduilla on samoja lukemia kuin mitä Maassa esiintyy.
Venuksen pilvet
Paksuin pilvikerros on 49–51 kilometrin korkeudessa. Päivänpuolella pilvikerros on 45–65 kilometrin korkeudella. Yön puolella se jatkuu jopa 90km:n korkeuteen, jatkuen utuna 105km:n korkeuteen.
Venuksen kaasukehän paine ja lämpötilajakauma








































korkeus
(km)Lämpötila.
(°C)Kaasun paine, Maan 
ilmakehän painetta046292,10542466,651038547,391534833,042030622,522526414,93302229,851351805,917401433,501451101,97950751,06655270.531460-100,235765-300,0976570-430,0369080-760,00476090-1040,0003736100-1120,00002660

Lähteet

Kaasukehä
Khūzestān

Question: Missä Khūzestān sijaitsee?



Khūzestān (, aiemmin myös Arabistan) on yksi Iranin 31 provinssista. Se sijaitsee Persianlahden pohjukassa Irakin vastaisella rajalla. Sen pääkaupunki on Ahvāz.[1]
Khulestanin pinta-ala on 64055 neliökilometriä.[2] Väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 2681978 (1986), 3746772 (1996) ja 4274979 (2006).[1] Vuoden 2011 väestönlaskennassa Khūzestānissa asui 4531720 henkeä, joista 3218451 kirjattiin kaupunkilaisiksi.[2]
Khūzestānin asuttivat 6000 eaa. sumerilaisille sukua olleet kansat, jotka saapuivat Zagrosin vuoristoalueelta. Ensimmäiset kaupungit syntyivät samaan aikaan kuin Mesopotamiassa. Historiallisesti Khūzestān on tunnettu Elamina, jonka pääkaupunki oli Susa. Elamin valloitti Persia 539 eaa. Arabit taas valloittivat Khūzestānin 639 Basran Abu Musa al-Ash'arin johdolla, vaikka se virallisesti kuului Persian alaisuuteen. 1200-luvulta alkaen Khūzestān arabialaistui selvästi. 
1800-luvun lopulla Britannia kannusti Khūzestānia eromaan Persiasta ja liittymään Britannian alaisuuteen Arabistanina. Britit julistivat Etelä-Persian etupiiriinsä 1907 ja seuraavana vuonna brittiläinen tutkimusmatkailija löysi öljyä Masjed Soleymanista. Löydön vuoksi perustettiin Anglo-Persian Oil Company, josta tuli myöhemmin British Petroleum (nyk. BP). Vuonna 1925 Reza Shahin joukot miehittivät Arabistanin ja sille annettiin taas nimi Khūzestān, kuten myös Persia nimettiin Iraniksi vuotta myöhemmin. Britit valloittivat Khūzestānin toisen maailmansodan aikana.
Vuoden 1978 arabityöläisten lakko oli suuressa osassa šaahin kaatamisessa, jota seurasi islamilainen vallankumous.  Arabit tukivat alkuvaiheessa vallankumousta, jossa vasemmistolaiset ja sekulaarit puolueet olivat mukana. Irak vetäytyi vaatimuksestaan alueeseen varapresidentti Saddam Husseinin ja Iranin šaahi Algierin sopimuksessa maaliskuussa 1975 turvatakseen pääsynsä Persianlahdelle Shatt al-Arabia pitkin. Irak sanoi irti sopimuksen 17. syyskuuta 1980 Iranin islamilaisen vallankumouksen jälkeen. Khūzestān oli Iranin–Irakin sodassa Irakin alkuvaiheen etenemisen pääasiallinen suunta ja maakunta tuhoutui sodassa pahoin. Irakin joukot ajettiin maakunnassa 1982 Iranin Jerusalem-hyökkäyksessä. Irak toivoi Khūzestānin arabien nousevan iranilaisia vastaan, mitä ei tapahtunut, vaan suurin osa palveli Iranin armeijassa.
Iran on pyrkinyt persialaistamaan aluetta. Iranin islamilainen tasavalta ei ole määrittänyt aiemmissa väestönlaskennassaan eri kansallisuuksien osuuksia, joten ne jäävät arvailun varaan. Vuoden 1980 Iranin Lontoon lähetystön miehityksen aloitti Khūzestānille autonomiaa vaativa, Irakin sponsoroima arabiseparatistiryhmä, joka viittasi "Khomeinin rasistiseen hallintoon."
Lähteet
Viitteet

Muut lähteet
 (Z Magazine)
Citation error, replace with{{cite book| author = Efraim Karsh| title = The Iran-Iraq War 1980–1988| publisher = Osprey| year = 2002}}
Aiheesta muualla



Luokka:Iranin provinssit
Romulus ja Remus

Question: Ketä capitoliumin susi imettää?



Romulus ja hänen kaksosveljensä Remus olivat roomalaisen mytologian mukaan Rooman kaupungin perustajat. He olivat sodanjumala Marsin ja papitar Rhea Silvian poikia. Romulusta pidetään myös Rooman ensimmäisenä kuninkaana. Veljekset perustivat Rooman tarun mukaan 21. huhtikuuta 753 eaa. He riitautuivat kaupunkinsa perustamisesta, ja Romulus tappoi Remuksen.
Rooman perustamistarina


Tarun mukaan Romulus ja Remus olivat troijalaisen Aeneaan ja edelleen Alba Longan latinalaisten kuninkaan Numitorin jälkeläisiä. Kuningas Numitorin oli syössyt valtaistuimelta hänen julma veljensä Amulius, kun Numitorin tytär Rhea Silvia oli synnyttämässä.[1] Rhea Silvia oli Vestan neitsyt, jonka sodanjumala Mars oli tehnyt raskaaksi, niinpä kaksospojat olivat puolittain jumalia. Uusi kuningas Amulius määräsi pojat hukutettavaksi. Palvelijatar pani pojat koriin ja laski Tiberjoen vietäväksi. Naarassusi löysi heidät Palatiumkukkulan juurella sijainneesta kosteikosta ja ruokki heitä luolassaan. Sen jälkeen paimen Faustulus ja hänen vaimonsa Acca Larentia ottivat heidät huostaansa.[2] Kun kaksoset olivat riittävän vanhoja, he saivat selville alkuperänsä ja palauttivat tukijajoukkojensa avulla Alba Longan valtaistuimen Numitorille.[3]
Romulus ja Remus jättivät Alba Longan perustaakseen oman kaupungin paikalle, josta heidät oli löydetty. He valitsivat kumpikin oman paikkansa ja pyrkivät selvittämään enteiden avulla, kumpi oli parempi. Romulus vei voiton ja julistautui kaupungin perustajaksi. Hän kynti kaupunkinsa ympäri vaon, kuten etruskien tapana oli. Kun Remus hyppäsi pilkallisesti vaon yli, Romulus surmasi veljensä.[2] Romuluksen nimestä juontuu Rooman nimi. Hän hallitsi legendan mukaan Rooman kuninkaana 38 vuoden ajan.[3]
Lähteet

Luokka:Roomalainen mytologia
Luokka:Kuvitteelliset sisarukset
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Konseptualismi

Question: Mitä on konseptualismi?


Konseptualismi eli käsitenominalismi on ontologinen universaalien ongelmaan liittyvä kanta. Konseptualismin mukaan universaalit ovat olemassa mutta vain mielessä, eikä niillä ole ulkoista tai substantiaalista olemassaoloa.[1]
Konseptualismi on usein luettu kolmanneksi ratkaisuvaihtoehdoksi universaalien ongelmaan nominalismin ja käsiterealismin väliin sijoittuvaksi kannaksi. Nykyisin se luetaan kuitenkin useimmiten osaksi nominalismia.[2]
Konseptualismi skolastiikassa

Keskiajan skolastiikassa nykyisin konseptualistisiksi kutsuttuja ajatuksia kutsuttiin joko maltilliseksi nominalismiksi tai seminominalismiksi. Myöhäisskolastisella terminologialla esitettynä konseptualismi voidaan määritellä kannaksi, joka myöntää universaalien formaalien käsitteiden olemassaolon ja hylkää objektiiviset käsitteet. Konseptualismi ja maltillinen realismi myöntävät näin kummatkin universaalit mentaaliset aktit, formaalit käsitteet, mutta eroavat siinä, että maltillisen realismin mukaan tällaiset aktit vastaavat universaaleja intentionaalisia olioita, kun taas konseptualismi kieltää tällaiset oliot.
Toisen vuosituhannen alun konseptualistien mukaan mukaan aito käsite on läsnä yksittäisiin olioihin sisältyvässä substanssissa. Universaalit eivät siis konseptualismissa ole idealismin tapaan ennen olioita tai nominalismin tapaan olioiden jälkeen annettuina niminä, vaan olioissa itsessään.[3]
Konseptualismin kehittäjänä pidetään Pierre Abélardia (1079–1142), vaikkakin joskus hänen kantaansa kutsutaan myös maltilliseksi realismiksi.[4] Abélardille käsite konseptualismi merkitsi yksittäisestä oliosta tehdyn abstrahoinnin tulosta. Hänen voidaan sanoa olleen kiinnostunut käsitteiden muodostumisen psykologiasta.[5]
Suuri joukko nominalisteiksi yleensä luettuja keskiajan ajattelijoita, kuten Vilhelm Occamilainen ja Jean Buridan, oli itse asiassa konseptualisteja. 1600-luvulla konseptualismi sai suosiota uusskolastikkojen parissa, erityisesti jesuiittojen keskuudessa: keskeisiä hahmoja olivat Hurtado de Mendoza, Rodrigo de Arriaga ja Francisco Oviedo. Vaikka Francisco Suárezin myötä palattiin takaisin realismiin, mainittujen jesuiittojen ajattelulla oli paljon vaikutusta moniin samaan aikaan eläneisiin varhaisen uuden ajan filosofian edustajiin.
Uuden ja nykyajan konseptualismi
Konseptualismi oli joko eksplisiittisesti tai implisiittisesti osana monien uuden ajan filosofien ajattelua, mukaan lukien René Descartes, John Locke ja Gottfried Leibniz. Konseptualismi esiintyi kuitenkin usein melko yksinkertaistetussa muodossa verrattuna keskiajan yksityiskohtaisiin teorioihin. 
Joskus termiä sovelletaan myös Immanuel Kantin hyvin erilaiseen ajatteluun. Kant katsoi, ettei universaaleilla ole yhteyttä ulkoisiin asioihin, koska ne ovat mielemme aprioristen rakenteiden ja toimintojen tuottamia.
Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Ontologia