Otaniemi

Question: Missä sijaitsee Innopoli?


Otaniemi () on kaupunginosa ja yliopisto- eli kampusalue Espoossa.
Otaniemi sijaitsee Laajalahden etelärannalla,[1] Tapiolan naapurina lähellä Helsingin rajaa. Se kuuluu Suur-Tapiolan suuralueeseen. Otaniemen ja Tapiolan rajana on Kehä I. Otaniemen metroasema Aalto-yliopiston metroasema otettiin käyttöön vuonna 2017.
Kampus

Otaniemessä sijaitsee Aalto-yliopiston pääkampus, johon kuuluvat insinööritieteiden, kemian tekniikan, perustieteiden ja sähkötekniikan korkeakoulut (ent. Teknillinen korkeakoulu), taiteiden ja suunnittelun korkeakoulu ja kauppakorkeakoulu (2019). Otaniemen kampusalueen asemakaava, Harald Herlin -oppimiskeskus ja TKK:n päärakennus, Otaniemen ostoskeskus sekä liikuntakeskus Otahalli ovat arkkitehti Alvar Aallon suunnittelemia. Aalto-yliopiston päärakennuksen Dipolin ovat suunnitelleet Reima Pietilä ja Raili Pietilä. Otaniemen teekkarikylässä opiskelija-asuntoja tarjoavat AYY, Otaniemen asuntosäätiö OAS sekä Helsingin seudun opiskelija-asuntosäätiö.[2] Alueella on erilaisia asuntoja: isompia huoneistoja avio- ja avopareille ja kaveruksille perhekylässä ja pienempiä (yksiöitä ja soluja) niin sanotussa poikamieskylässä.
Historia

Varhaisimmat merkit ihmistoiminnasta Otaniemen alueella löytyvät nykyisen Jämeräntaival 3:n (niin sanotun kesähotellin) sisäpihan edustalta: pronssikautinen hiidenkiuas (myös ”alkuteekkarin haudaksi” kutsuttu), ikää arviolta 3000 vuotta. Tuollaisia hautoja rakennettiin ilmeisesti myös kadonneille muistomerkiksi, koska tästä hiidenkiukaasta ei vainajan luita ole löydetty. Haudat rakennettiin tyypillisesti luodoille, jollainen tämä Jämeräntaipaleen kukkulakin aikoinaan oli. Muinaiset kalastajat liikkuivat alueella muun muassa siksi, että Vantaanjoen pääuoma laski tuolloin vielä Laajalahden pohjukkaan, Isoon Huopalahteen.[3]
Paikannimen ”Otaniemi” kantasanasta ei ole varmaa tietoa. On arveltu sen olevan ”oka” (keihään kärki, niemen terävähkön muodon takia) tai ”ohto” (otso l. karhu, mihin viittaavat muut lähistön paikannimet, kuten esimerkiksi Otsolahti ja Karhusaari) tai saamelaisten ”outa” (metsäinen, alava maa). Tämä viimeksi mainittu voisi hyvinkin olla oikea vaihtoehto, koska myöhäiskeskiajan kirjallisissa lähteissä Otaniemi esiintyy muodoissa Outnäs/Owttenes/Outenesby (myöhemmin Otnäs). Ruotsin kielelle vieraan diftongin ”ou” perusteella voidaan päätellä, että alueella on liikkunut jo varhain (etelä)saamelaisia tai hämäläisiä.[3] Espoossa on muitakin saamelaisperäisiä nimiä, huomattavimpana varmaankin Nuuksio.
Otaniemen kylä (jossa verokirjojen mukaan oli 1540-luvulla kolme taloa) kuului aikoinaan Helsingin pitäjään, jonka käräjillä kylän isännät useammankin kerran toimivat lautamiehinä. Pitkän vihan aikaan, kovana jäätalvena 1577 tataarit hyökkäsivät suomenlahden yli Espoon rannikolle ja polttivat muun muassa koko Otaniemen kylän. Vuonna 1602 maat siirtyivät sodissa kunnostautuneelle vänrikki Daniel Golovatshev'ille. Turun linnan päällikkö Anders Nilsson (Hyttner) sai 1630-luvulle tultaessa Otaniemen talot haltuunsa ja niistä muodostui tuolloin ensimmäistä kertaa yksi kokonainen tila, ratsumiesvarustelusta vapautettu säteri.[3]
Helsingin pormestari Gabriel Tavast osti Otaniemen vuonna 1653 ja vajaa kymmenen vuotta myöhemmin (1662) se siirtyi valtiolle kruunun säteriksi. Rustholliksi Otaniemi hyväksyttiin vuonna 1695. Sitä ennen alue oli jo siirretty kuulumaan Espooseen. Isovihan jälkeen Otaniemen maat osti Kaarle XII:n armeijassa palvellut eversti Henrik Wright. Tämä tapahtui vuonna 1734, ja samalla syntyi kaksi uutta torppaa, Otsolahden itärannan Björnholm (Karhusaari) ja Otaniemen kärjen Lakör. Viaporin (Suomenlinnan) valtaisan rakentamisurakan käynnistyessä Otaniemen tila siirtyi vuonna 1746 Karl von Numersin omistukseen.[3]
Viaporin rakentajat ja varusväki tarvitsivat runsaasti majoitustilaa ja myös Otaniemen alueelle pystytettiin uusia asumuksia. Eräästä tällaisesta niin sanotusta sotilastorpasta kehittyi myöhemmin Hagalundin kartano, joka edelleen on paikallaan, Otaniemen vesitornin lähellä. Vuonna 1810 tila jaettiin kahtia Karl von Numersin pojanpoikien kesken. Toinen heistä sai Hagalundin kartanon alueen ja toinen itse kantatilan päärakennuksineen. Otaniemen kartano myytiin vuonna 1832 pankinjohtaja Johan Norrmanille, joka puolestaan 25 vuotta myöhemmin myi kaiken oluttehtailija Pavel Sinebrychoffille. Tämä laajensi omistuksiaan ja osti vuonna 1859 myös Hagalundin kartanon.[3]
Kun tehtailija kuoli 1883, siirtyi koko alue vanhemmalle pojalle, Nikolaille, joka kuitenkin lähti jo kolme vuotta myöhemmin ulkomaille terveyttään hoitamaan. Ohjat otti tällöin Nikolain pikkuveli, isänsä mukaan Paul nimeltään, joka oli mennyt naimisiin näyttelijätär Fanny Grahnin kanssa. Pariskunta muutti Otaniemen kartanoon vuonna 1904. Avioliitto oli lapseton. Paul kuoli 1917 ja Fanny neljä vuotta myöhemmin. Testamentin myötä alue jaettiin 1922. Pienemmän osan (nykyisen kampusalueen ja Teekkarikylän) sai Fannyn veljentyttären aviomies, johtaja Carl af Forselles ja suuremman osan, muun muassa Hagalundin kartanon, peri Fannyn veljenpoika, lääkärinä ja tenniksenpelaajana - ja myös Westendin ”isänä” - myöhemmin tunnettu Arne Grahn.[3]
Af Forsellesit myivät Otaniemen 1927 kolmelle yksityishenkilölle, jotka perustivat alueelle osakeyhtiön Ab Otnäs Gård. 1930-luvulla yhtiön omistus siirtyi Kansallispankille ja sen nimeksi tuli Otaniemi Oy. 
Vuonna 1949 valtio osti edellä mainitulta yhtiöltä, Teknillisen korkeakoulun aloitteesta, ”Vanhan tykkitien” eli Lehtisaarentien pohjoispuolisen noin 107 hehtaarin alueen. Samanaikaisesti hankki korkeakoulun ylioppilaskunta noin kaksi hehtaaria maata Otaniemestä tulevaa Teekkarikylää varten.[3]
Otaniemen kartano ja sen lähiympäristö esiintyvät Nyrki Tapiovaaran elokuvassa Varastettu kuolema (1938), jossa eräässä kohtauksessa kasakat ajavat aktivisteja takaa ja karauttavat hevosillaan suoraan kartanon pihaan.[4]
Teknillisen korkeakoulun muuttoa Helsingin Hietalahdentorilta ryhdyttiin valmistelemaan 1940- ja 1950-lukujen vaihteessa. Jo vuonna 1950 alkoi niemellä sijaitsevan Teekkarikylän rakentaminen. Sen ensimmäiset talot valmistuivat Heikki ja Kaija Sirenin suunnittelemina toukokuussa 1952. Rakennusmateriaalina oli käytetty muun muassa tiiliä, joita saatiin Helsingin pommituksissa tuhoutuneen Neuvostoliiton lähetystön raunioista. Samojen arkkitehtien suunnittelema kappeli valmistui vuonna 1957. Teekkarikylän talot toimivat heti tuoreeltaan Helsingin olympialaisten urheilijoiden majoitustiloina.[2] Teekkarikylän rakentaminen sekä teekkarien näyttävä tempaus vuonna 1956 vauhdittivat korkeakoulun muuttoa Otaniemeen Helsingin kantakaupungin ahtaista tiloista. Korkeakoulun päärakennuksen pystyttäminen aloitettiin vuonna 1961, jolloin myös purettiin sen paikalla sijainnut, 1700-luvun lopulla tai 1800-luvun alussa rakennettu vanha kartano.[3] Päärakennus valmistui vuonna 1964 ja vihittiin virallisesti käyttöön 1966. Samaan aikaan korkeakoulun kanssa Helsingistä siirrettiin Otaniemeen myös Valtion teknillinen tutkimuskeskus (VTT). 
Otaniemen Teekkarikylä toimi vuosina 1983 ja 2005 Helsingissä järjestettyjen yleisurheilun MM-kilpailujen kisakylänä. Vuoden 2005 kisojen ansiosta uusien opiskelija-asuntojen rakentaminen vauhdittui ja kisojen alla Teekkarikylään valmistui kuusi uutta rakennusta Jämeränaukiolle ja Otarantaan.
Yritys- ja tutkimuskeskukset
 
Otaniemessä sijaitsee kongressikeskus Dipoli, Technopolis Innopoli, useita VTT:n yksiköitä, CSC – Tieteen tietotekniikan keskus, Geologian tutkimuskeskus GTK sekä kemiallisen metsäteollisuuden tutkimuskeskus KCL, jonka tutkimus- ja laboratoriotominta on liitetty VTT:hen vuonna 2009.[5][6] VTT:llä on Otaniemessä maanalaista laboratoriotilaa lähes 6000 kuutiota ja 15000 neliömetriä louhittuna yli 20 metrin syvyydessä.[7]
Otaniemen kaupunginosaan kuuluu myös Keilaniemi, jossa sijaitsevat muun muassa Fortumin, Nesteen ja Koneen pääkonttorit. Keilaniemeen valmistui joulukuussa 2007 Swing Life Science Centerin viides talo, joka saattaa keskuksen rakennustyöt valmiiksi. Swing Life Science Centerissä on tällä hetkellä kolmisenkymmentä yritystä yhteensä neljässä, toisiinsa yhteydessä olevissa taloissa.
Muuta
Otaniemessä sijaitsee Raja- ja merivartiokoulu. Vuoteen 2008 asti Poliisiammattikorkeakoulun päällystökoulu sijaitsi myös Otaniemessä.
Tilastokeskuksen tekemän selvityksen mukaan Otaniemi on Suomen köyhin postinumeroalue. Otaniemen asukkaiden mediaanitulo vuonna 2012 oli vain 11 062 euroa vuodessa. [8]
Liikenneyhteydet

Otaniemen ohi kulkee Kehä I, ja alue sijaitsee lähellä sen Länsiväylän puoleista päätä. Siitä erkanee Otaniemeen johtava lyhyt yhdystie 1142 (Karhusaarentie, Otaniementie). Otaniemestä Helsingin puolelle Munkkiniemeen johtaa saariketjun kautta kulkeva tie, joka suurimmalta osaltaan on nimeltään Kuusisaarentie.
Otaniemen Teekkarikylässä on useiden Espoon bussien päätepysäkki, lisäksi alueen ohi kulkee useita seutulinjoja.
Vuonna 2017 valmistuneen Länsimetron Aalto-yliopiston metroasema sijaitsee Otaniemessä yliopiston päärakennuksen lounaispuolella.
Lähteet

Aiheesta muualla


*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit