Kalium

Question: Mikä on kaliumin kemiallinen merkki?


Kalium on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on K (), järjestysluku 19 ja CAS-numero 7440-09-7. Kalium on pehmeä hopeanvalkoinen alkalimetalli. Kalium tarkoittaa keskiajan latinassa potaskaa, mutta lähtökohtana on arabian sana "qali" joka tarkoittaa varsinaisesti tuhkaa, mutta kemiallisena terminä emästä, 'alkalia'. (Etuliite al- on arabiassa määräinen artikkeli.)
Muutamissa kielissä, muun muassa englannissa kaliumista käytetään nimitystä potassium. Nimi johtuu sanasta potaska (), joka sekin viittaa tuhkaan. Alkuaineen kemiallisena merkkinä käytetään kuitenkin kaikkialla K:ta.
Maatalous- ja lannoitealalla kaliumista ja sen yhdisteistä käytetään yleisesti myös lyhempää nimeä kali.
Ominaisuudet

Kalium on toiseksi kevyin metalli litiumin jälkeen. Se on jopa vettä kevyempää ja niin pehmeää, että sitä voi leikata veitsellä. Se hapettuu nopeasti, joten sitä säilytetään mineraaliöljyssä.
Kaliumia valmistetaan elektrolysoimalla kaliumkloridia tai kaliumhydroksidia. Kalium reagoi muiden alkalimetallien tavoin kiivaasti veden kanssa muodostaen kaliumhydroksidia ja vetyä: K + H2O → KOH + H2. Tällöin syntyy niin paljon lämpöä, että vapautuva vety voi ilmaan päästyään syttyä palamaan tai jopa räjähtää. Samoin kuin natrium, kalium reagoi kiivaasti myös fluorin ja kloorin kanssa, sekä kuumennettaessa rikin, vedyn ja muiden epämetallien kanssa. Kalium muodostaa yhdisteitä, seoksia ja kiinteitä liuoksia.
Radioaktiivisuus
Kaliumilla on kolme luonnossakin esiintyviä isotooppia, K-39, K-40 ja K-41. Niistä kalium-40 on radioaktiivinen ja yksi luonnon yleisimmistä radioaktiivisista aineista. Sitä on kaikissa luonnon kaliumpitoisissa aineissa noin 0,0118 % niissä olevan kaliumin määrästä, ja näin ollen sitä on kaikissa elävissä olennoissakin. Muun muassa elintarvikkeena käytettävän ns. mineraalisuolan sisältämän kaliumkloridin radioaktiivisuus on n. 16 000 Becquerellia/kg. Kalium-40:n puoliintumisaika on 1,25 miljardia vuotta, ja se voi hajota kahdella tavalla. Noin 11,2 % siitä hajoaa elektronikaappauksella tai positroniemissiolla (beeta-plus-hajoamisella) argoniksi Ar-40, loput 88,8 % taas beetasäteilyä lähettäen kalsiumiksi Ca-40. Nämä molemmat hajoamistuotteet ovat stabiileja. Näiden isotooppien pitoisuusmittauksia voidaan hyödyntää kivien ja kallioiden iänmäärityksessä.
Historia
Kalium osoittautui alkuaineeksi vasta vuonna 1807, jolloin Sir Humphry Davy onnistui elektrolyyttisesti eristämään kaliumin.
Esiintyminen
Kaliumia esiintyy luonnossa merivedessä ja mineraaleissa, kuten maasälvässä, kiilteessä, gneississä ja graniitissa. Tärkeimmät kaliumsuolat ovat sylviitti, sylviniitti, karnaliitti ja kainiitti. Ennen mineraalien löytämistä tuhka oli ainoa kaliumyhdisteiden lähde.
Käyttö
Kalium on erityisen tärkeä kivennäisaine, jota elollinen luonto sekä kasvit ja eläimet tarvitsevat. Niinpä kasviaineita poltettaessa syntyvä tuhka sisältää kaliumkarbonaattia, mutta jonkin verran myös natriumkarbonaattia. Nämä yhdisteet määräävät tuhkan emäksisen luonteen, minkä takia tuhkaa on käytetty puhdistusaineena ja saippuaan raaka-aineena jo kauan.
Kasvilannoitteissa käytetään kaliumia. Kasvit ottavat kaliumin maasta juurillaan K+ioneina. Kalium säätelee solun osmoottista potentiaalia ja on useiden entsyymien aktivaattori. Kaliumin puute näkyy lehden kärjen ja reunojen solukon kuolemisena.
Kuumennettaessa tai valotettaessa alkalimetalleilla on taipumus irrottaa elektroneja ja tähän perustuu kaliumin käyttö valoherkissä kennoissa.
Kaliumnitraattia eli salpietaria käytetään mustan ruudin valmistukseen. Nykyisin mustaa ruutia käytetään lähinnä ilotulitteissa. Ampuma-aseissa sen ovat korvanneet erilaiset savuttomat ruudit.
Potaskaa eli kaliumkarbonaattia on käytetty lannoitteena ja saippuan ja lasin valmistuksessa. Nykyisin kaliummalmi menee lähes kokonaan lannoitteisiin.
Ravitsemus
Lähes kaikki eliöt tarvitsevat kaliumia. Ihmisessä sitä on yli sata grammaa. Se pitää yllä sähköistä jännitettä hermosolujen solukalvoilla. Kaliumia tarvitaan lihasten rakentumiseen ja munuaisissa. Puute on kuitenkin harvinainen, sillä kasvikset sisältävät sitä runsaasti. Liika kalium on haitallista, mutta ravinnosta sitä ei tule liikaa. Veren kohonnutta kaliumin määrää kutsutaan hyperkalemiaksi ja veren alhaista kaliumpitoisuutta hypokalemiaksi. Kalium on suurina määrinä myrkyllistä, esimerkiksi kaliumkloridi on suunnilleen yhtä myrkyllistä kuin natriumkloridi eli pöytäsuola. Sen sijaan suoraan suoneen injektoituna kaliumsuolat aiheuttavat sydänlihaksen pysähtymisen (kloridin LD50 on 100mg/kg) (ks. Myrkkyruiske).
Joillakin kaliumin on todettu vähentävän spastisuutta ja lihasten jäykkyyttä, tuoremehu ja banaanit sisältävät kaliumia ja täten saattavat auttaa.
Kaliumin tarve ja saanti
Valtion ravitsemusneuvottelukunnan suositusten mukaan kaliumia tulisi saada 350mg/vrk ravinnosta energiana saatua megajoulea kohti eli naisilla noin 3100mg/vrk ja miehillä 3500mg/vrk. Ravintoainevalmisteista tai täydennetyistä elintarvikkeista saatavaksi suurimmaksi hyväksyttäväksi päiväsaanniksi on määritelty aikuiselle 3700mg/vrk.[1] Suomalaisnaiset saavat kaliumia keskimäärin 3400mg/vrk ja miehet 4200mg/vrk eli suosituksiin verrattuna keskimääräinen suomalainen saa sitä riittävästi. Toisaalta Amerikkalainen Institute of Medicine suosittelee päiväsaanniksi 4700mg/vrk.[2][3] Meta-analyysi vuodelta 2011 yhdisti 1640mgn lisäyksen kaliumin päiväsaannissa 21% pienempään riskiin sairastua Aivoverenkiertohäiriöön.[4] Britannian julkinen terveydenhuolto suosittaa päiväsaanniksi 3500mg.[5] Suomalaisten kalium on pääosin peräisin kasviksista, hedelmistä ja marjoista sekä niistä valmistetuista ruoista, vilja- ja leivontatuotteista, maitovalmisteista ja kahvista.[6]
Kaliumin yhdisteitä
Kaliumarsenaatti (KH2AsO4) CAS-numero 7784-41-0
Kaliumarseniitti CAS-numero 10124-50-2
Kaliumasetaatti (C2H3KO2 / CH3COOK) CAS-numero 127-08-2
Kaliumbromaatti (KBrO3) CAS-numero 7758-01-2
Kaliumdikromaatti (K2Cr2O7) CAS-numero 7778-50-9
Kaliumferrisyanidi (C6FeK3N6 / K3[Fe(CN)6]) CAS-numero 13746-66-2
Kaliumheksafluorisilikaatti (K2SiF6) CAS-numero 16871-90-2
Kaliumhydroksidi (KOH) CAS-numero 1310-58-3
Kaliumkarbonaatti (vedetön) (K2CO3) CAS-numero 584-08-7
Kaliumkloraatti (ClKO3 / KClO3) CAS-numero 3811-04-9
Kaliumkloridi (KCl) CAS-numero 7447-40-7
Kaliummetabisulfiitti (K2S2O5) CAS-numero 16731-55-8
Kaliumnitraatti (KNO3) CAS-numero 7757-79-1
Kaliumnitriitti (KNO2) CAS-numero 7758-09-0
Kaliumoksidi (K2O) CAS-numero 12136-45-7
Kaliumperkloraatti (KClO4) CAS-numero 7778-74-7
Kaliumpermanganaatti (KMnO4) CAS-numero 7722-64-7
Kaliumpersulfaatti (K2S2O8) CAS-numero 7727-21-1
Kaliumsulfaatti (K2SO4) CAS-numero 7778-80-5
Kaliumsulfidi (K2S) CAS-numero 1312-73-8
Kaliumsyanidi (KCN) CAS-numero 151-50-8
Kaliumtiosyanaatti (KSCN) CAS-numero 333-20-0
Tetrakaliumpyrofosfaatti (K4O7P2) CAS-numero 7320-34-5
Lähteet

Aiheesta muualla




Fineli: 

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
)
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. (pdf)
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:Alkuaineet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit