Renault

Question: Missä sijaitsi Auto Unionin ensimmäinen pääkonttori?



Groupe Renault (lausutaan IPA:n mukaan ɡʁup ʁəno) on ranskalainen autonvalmistaja. Groupe Renault tuottaa henkilö- ja pakettiautoja mutta on aiemmin valmistanut myös kuorma-autoja, busseja, kiskobusseja ja traktoreita. Groupe Renault omistaa lähes puolet japanilaisesta Nissanista, lähes kokonaan venäläisen AvtoVAZin,[1] neljänneksen japanilaisesta Mitsubishi Motorsista[2] sekä kokonaan ranskalaisen Alpinen, romanialaisen Dacian ja korealaisen Renault Samsung Motorsin. Mitsubishi-kaupan myötä Groupe Renault kasvoi vuoden 2018 alkuun mennessä maailman suurimmaksi autovalmistajaksi, Volkswagenin ohitse.[3]
Groupe Renault’n pääkonttori sijaitsee Boulogne-Billancourtissa Pariisin länsiosissa. Kuorma-autotuotantonsa Renault myi vuonna 2001 Volvolle ja maatalouskonetuotantonsa saksalaiselle Claasille vuonna 2008.
Renault on ollut tunnettu merkki myös moottoriurheilun saralla.
Historia

Veljekset Louis, Marcel ja Fernand Renault perustivat yhtiön Société Renault Frères 25. helmikuuta 1899. Autojen valmistus oli aloitettu jo vuotta aiemmin. Voitettuaan erään autokilpailun 24. marraskuuta 1898 veljekset saivat ensimmäiset 12 tilausta. Yritys kasvoi heidän voittaessaan kaupunkienvälisiä kilpa-ajoja, kuten Pariisi–Berliini ja Pariisi–Wien. Renault'n eräs tekninen saavutus oli vaihdelaatikko, joka ei tarvinnut ketjuja eikä hihnoja toimiakseen.
Vuonna 1905 Renault sai ensimmäisen suuren tilauksensa: 250 taksia. Tällöin Renault aloitti massatuotantonsa.
Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Renault aloitti Renault FT-17 -panssarivaunujen valmistuksen. Myös Suomen maavoimat hankki Renault’n panssarivaunuja vuonna 1920. Osa vaunuista oli varustettu tykein ja osa konekiväärein. Renault-panssarivaunut olivat Suomen puolustusvoimien käytössä jatkosotaan saakka vuoteen 1942, jolloin suurin osa niistä asennettiin kiinteiksi tulipesäkkeiksi Karjalankannaksen puolustuslinjaan. Muutamat yksilöt palvelivat koulutuskäytössä vielä tämän jälkeen.[4]
Toisen maailmansodan aikana yhtiö toimi Saksan aseteollisuuden alihankkijana. Ranskan vapautuksen jälkeen vuonna 1944 Louis Renault pidätettiin syytettynä yhteistoiminnasta miehittäjien kanssa. Hän kuoli vankilassa epäselvissä olosuhteissa; hänet mahdollisesti murhattiin.
Toisen maailmansodan jälkeen Ranskan autovero perustui moottorin tehoon eli verohevosvoimiin (ransk. chevaux fiscaux, lyh. CV). Renault esitteli 4CV-mallinsa ja kilpailija Citroën kuuluisan ”Rättisitikan” eli 2CV-mallinsa. Myöhemmin 1960-luvun alussa esitellystä "Tipparellusta" eli Renault 4:stä (ei sama auto kuin 4CV) tuli kaikkien aikojen myydyin ranskalainen automalli. Renault esitteli uudenlaisen monikäyttökorin mallissaan 16, joka valittiin Vuoden autoksi Euroopassa vuonna 1966.[5]
Yhdysvaltalainen Chrysler Corporation myi kaikki Euroopan toimintonsa vuonna 1978 PSA-yhtymälle, jolta kuorma-autoliiketoiminta siirtyi Renault’lle vuonna 1981. Tämän jälkeen Lutonin kaupungissa Britanniassa valmistetut Dodge-hyötyajoneuvot tehtiin Renault-Dodge-nimisinä vuoteen 1989 saakka. Tämän jälkeen Britanniassa koottiin Renault Midliner -kuorma-autoja, kunnes Renault myi tehtaan Kiinaan vuonna 1993.[6]
Renault yritti vuonna 1993 fuusioitua Volvon kanssa, mutta yhdistyminen ei toteutunut.[7] Maaorganisaatiot oli jo muutettu, ja Autorex oli yhdistetty Volvon kanssa Bilia Oy:ksi. Volvon pienosakkaat kaatoivat fuusion. Volvon kuorma-autodivisioona kuitenkin meni Renault'lle. Bilia toimi Volvon ja Renault'n maahantuojana, kunnes Renault-emoyhtiö siirsi Skandinavian maahantuonnin itselleen; Suomen maahantuonnin hoiti Renault Suomi. EU-lainsäädännön muuttuessa automerkkien maahantuonnin yksinoikeudet poistuivat.
Volvo-yhtymä ei fuusion kaatumisen jälkeen kestänyt pitkään itsenäisenä ruotsalaisena yhtiönä, vaan henkilöautoryhmä myytiin vuonna 2000 Fordille 6,45 miljardilla dollarilla. Volvo sijoitettiin Fordin premier-divisioonaan Jaguarin ja Aston-Martinin seuraksi. Vuonna 2007 Ford möi Jaguar- ja Aston Martin -ryhmänsä, ja Volvo-henkilöautot olivat vuorossa vuonna 2008. Ostaja oli kiinalainen Geely 1,8 miljardilla dollarilla. Renault on edelleen Volvo-yhtymän suurin osakkeenomistaja 18,7 prosentin ääniosuudella.
Vuonna 2017 Libération-lehti julkaisi uutisen, että Renault on käyttänyt autoissaan samanlaista päästöjen mittaustuloksia vääristävää laitetta kuin Volkswagen. Lehden mukaan Renault’n johto tietää asiasta, samoin viranomaiset. Renault on kiistänyt syytökset.[8]
Renault Suomessa
Ensimmäinen Renault'n edustaja Suomessa vuosina 1924–1926 oli Autola Oy.[9] 1930-luvulla Renault'n maahantuojana oli Oy Ren-Auto Ab, joka osallistui Helsingissä pidettyihin autonäyttelyihin laajalla mallivalikoimalla useana vuonna. Tästä huolimatta Renault ei tullut Suomessa yleiseksi automerkiksi ennen toista maailmansotaa, ja tämän ajan Renault-autoja on säilynyt vain muutama. Yksi näistä on Ranskan Helsingin-suurlähettilään omaan käyttöönsä vuonna 1935 maahantuoma, nykyisin Vehoniemen automuseossa näytteillä oleva Renault'n huippumalli Nervasport. Siirtyessään vuonna 1938 toiseen asemapaikkaan suurlähettiläs myi auton Porvooseen kauppaneuvos Raul Hellbergille, jolta sen osti 1960-luvulla Vehoniemen automuseon perustaja Olavi Sallinen.[4]
Toimitusjohtaja Ragnar Paulsson perusti vuonna 1949 Oy Autorex Ab:n, joka sai samana vuonna Renault'n edustuksen. Ensimmäisen vuoden aikana maahan tuotiin 75 Renault-autoa. Aluksi yhtiön toimitilat olivat muutaman vuoden ajan Kaartin maneesissa ja sen jälkeen Eteläesplanadilla Helsingin keskustassa. Vuodesta 1968 yhtiön pääkonttori sijaitsi Etelä-Haagassa, jonne oli vuonna 1957 valmistunut yhtiön huoltokorjaamo. Autorex toimi koko historiansa ajan perheyhtiönä, ja vuonna 1960 tehdyn sukupolvenvaihdoksen myötä toimitusjohtajaksi tuli Ragnar Paulssonin poika, diplomi-insinööri Harry Paulsson. Vuonna 1981 Oy Autorex Ab:ssa työskenteli 102 henkilöä ja sen liikevaihto oli 101,3 miljoonaa markkaa. Oy Autorex Ab ylläpiti vuosina 1967–1973 suomalaista Renault-kilpatallia, jossa ajoivat muiden muassa Jorma Lusenius ja Pentti Airikkala.[10][11] Vuonna 1989 Autorexin koko osakekanta siirtyi Volvoa tuoneelle Oy Volvo-Auto Ab:lle (nykyisin Bilia Oy).[12]
Vuoden 1954 lopussa Renault oli Suomen seitsemänneksi yleisin henkilöautomerkki 2405 autolla.[13] Renault 4:n ja 8:n esittely sattui Suomessa sopivasti samaan aikaan henkilöautojen tuontisäännöstelyn purkamisen kanssa vuonna 1962. 1960-luvun aikana Suomessa myytiin vuosittain parituhatta Renault-henkilöautoa.[14] Vuonna 1969 esiteltyä Renault 12:ta tuotiin Suomeen myös Dacian tehtailta Romaniasta. 1970-luvun kuluessa Suomessa rekisteröitiin liki 25000 Renaultia.[11] Vuoden 1988 lopussa Suomessa oli rekisterissä 20863 Renault-henkilöautoa ja se oli merkkikohtaisessa tilastossa 18. sijalla.[15]
Yhteistyö Nissanin kanssa
27. maaliskuuta 1999 Renault osti 36,8 prosentin osuuden japanilaisesta autovalmistajasta Nissanista. Osuutta kasvatettiin 44 prosenttiin vuonna 2002, jolloin Nissan osti myös 15 prosentin osuuden Renault’sta.
Autot
Henkilöautot

Renault 12 (1968–1980)
Renault 14 (1976–1983)
Renault 15/17 (1971–1980)
Renault 16 (1965-1979)
Renault 18 (1978-1993)
Renault 19 (1988–1996)
Renault 20/30 (1975–1984)
Renault 21 (1986–1994)
Renault 25 (1983–1992)
Renault 3 (1961–1962)
Renault 4 (1961–1993)
Renault 4CV (1946-1961)
Renault 5 (1972–1996)
Renault 6 (1968–1980)
Renault 7 (1974-1982)
Renault 8/10 (1962–1976)
Renault 9/11 (1981–1989)
Renault Alliance (1982–1987)
Renault Avantime (2001–2003)
Renault Captur (2013–)
Renault Caravelle (1958–1968)
Renault Clio (1990–)
Renault Dauphine (1956–1967)

Renault Espace (1984–)
Renault Frégate (1951–1960)
Renault Fuego (1980–1992)
Renault Juvaquatre (1937–1955)
Renault Kadjar (2015–)
Renault Koleos (2006–)
Renault Laguna (1994–2015)
Renault Mégane (1995–)
Renault Modus (2004–2012)
Renault Primaquatre (1931–1941)
Renault Reinastella (1929–1933)
Renault Rodeo (1970-1987)
Renault Safrane (1992–2000)
Renault Scénic (1996–)
Renault Sport Spider (1994–1997)
Renault Talisman (2015–)
Renault Torino (1966–1981)
Renault Twingo (1993–)
Renault Zoe (2012–)

Pakettiautot
Renault Estafette (1959–1980)
Renault Kangoo (1997–)
Renault Mascott (1999–2010)
Renault Master (1980–)
Renault Messenger (1982–1999)
Renault Trafic (1981–)
Lava-autot
Renault Alaskan (2016–)
Renault-malleja eri vuosikymmeniltä

Marcel Renault autossaan vuonna 1903
Renault DM Tourer vuodelta 1914
Renault KJ-1 Touret vuodelta 1923
Renault Celtaquatre Berline vuodelta 1935
Vuoden 1956 Renault 4CV
Vuoden 1963 Renault 8
Vuoden 1975 Renault 30
Vuoden 1985 Renault 9
Vuoden 1986 Renault Traffic T1000
Vuoden 1998 Renault Laguna
Vuoden 2006 Renault Clio
Vuoden 2015 Renault Talisman

Katso myös
Renault F1 Team
Lähteet

Aiheesta muualla

Suomen Renault-tuonnin historiaa 1940-luvun lopulta valottaa Henrik Tikkasen romaani "Renault, rakkaani".



Luokka:CAC 40 -indeksi
Luokka:Euronext 100 -indeksi
*
Luokka:Ranskalaiset pörssiyhtiöt
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit