Pöytätietokone

Question: Minkä kokoisia näyttöjä kannettavissa tietokoneissa käytetään?



Pöytätietokone on kirjoituspöydällä pidettäväksi tarkoitettu, salkun tai pienen matkalaukun kokoinen tietokone, jota käytetään yleensä toimistotöissä tai kotitalouksissa. Se oli mikrotietokoneen ensimmäinen kokotyyppi. Pöytätietokone on englanniksi desktop computer, tai yleisemmin ottaen PC, vaikka kirjaimellisesti PC tarkoittaa vain henkilökohtaista tietokonetta.
Tietokoneiden kokokehitys eteni 1960-luvulla tilanteeseen, jossa huoneen tai kaapin kokoisen tilan vievien tietokoneiden lisäksi markkinoille tuotiin pienempiä, pöydälle mahtuvia laitteita. Olivettin kehittämä Programma 101 vuodelta 1965 ja Hewlett-Packardin 9100A vuodelta 1968 olivat varhaisia esimerkkejä pöytätietokoneista. Niitä markkinoitiin Bill Hewlettin mukaan uskottavuussyistä pöytälaskimina.[1]

1970-luvulla pöytälaskinten ohjelmointiominaisuudet kehittyivät ja rajat niiden ja tietokoneiden välillä alkoivat hämärtyä. Vuonna 1972 lanseerattu HP 9830A oli BASIC-ominaisuuksiensa puolesta jo täysiverinen tietokone.[2] Pian sen jälkeen kuvaputkinäytöllä varustellut Wang 2200 ja IBM 5100 ohjasivat laitteiden muotoilua nykyisten pöytätietokoneiden suuntaan.
1981 IBM lähti markkinoimaan voimakkaasti Personal Computeria, mistä nykyiset PC:t ovat saaneet alkunsa alun perin kloonikoneina. Niissä oli mikrotietokoneissa yleisen CP/M-käyttöjärjestelmä korvaava MS-DOS-käyttöjärjestelmä.
Koska IBM:n käyttämä arkkitehtuuri oli avoin, myös muut alkoivat valmistaa pöydällä pidettäviä henkilökohtaiseen käyttöön tarkoitettuja mikrotietokoneita, joista aluksi käytettiin nimitystä PC-klooni, tarkoittaen sitä, että ne olivat samankaltaisia kuin alkuperäinen IBM PC ja niissä voitiin ajaa samoja ohjelmia kuin IBM PC:ssä. MS-DOS-ympäristöstä poikkeavia henkilökohtaiseen toimistokäyttöön tarkoitettuja tietokoneita valmisti ja valmistaa myös Apple, jonka arkkitehtuuri ei ollut yhtä avoin kuin IBM PC:n. Siksi Applen käyttöjärjestelmää käyttäviä klooneja ei juuri tullut markkinoille ja Apple jäi pääasiassa siitä kiinnostuneiden harrastajien ja mainostoimistojen koneeksi PC:n muodostaessa teollisuusstandardin.
Pöytätietokonetta pienempi ja kevyempi tietokonetyyppi oli kannettava tietokone, portable computer, joka oli matkalaukun kokoinen ja jossa oli integroitu näyttö. Näitä ryhtyi voimakkaasti markkinoimaan erityisesti Compaq.
Myöhemmin asiakirjasalkun kokoiset sylitietokoneet (laptop computer) syrjäyttivät kannettavat tietokoneet.
Pöytätietokone on vakio-osista koottuna halvempi kuin vastaavan suorituskyvyn sylitietokone. Sitä voidaan myös monipuolisesti uudistaa vakio-osista, minkä vuoksi se on myös ollut suosittu kotitietokonetyyppi. Kotitietokoneissa lähinnä tietokonepelit vaativat suurta suorituskykyä, jonka saa pöytätietokoneesta halvammalla kuin sylitietokoneesta.  Moniin vanhoihin pöytätietokoneisiin taas on asennettu Linux käyttöjärjestelmä, jos laitteen suorituskyky ei riitä uusien Windows versioiden suorittamiseen.
Pöytätietokoneen osat
Henkilökohtaisen tietokoneen laitteet jaetaan keskusyksikköön ja sen komponentteihin sekä erilaisiin oheislaitteisiin. 
Tyypillinen pöytätietokone koostuu seuraavista pääelementeistä:
Keskusyksikkö (), jonka osia ovat esimerkiksi suoritin ja muistipiirit
Sulautettu ohjelma (), esimerkiksi BIOS, Ethernet-verkkokortille sisäänrakennettu ohjelma
Ohjelmisto (), esimerkiksi käyttöjärjestelmä (ja sen laiteohjaimet) ja sovellukset
Oheislaitteet (), esimerkiksi PC, WLAN-tukiasema, Ethernet-verkkokortti
Aikojen kuluessa monet asiat, jotka on tehty ohjelmistojen avulla, ovat siirtyneet laitteiston hoidettavaksi (esimerkiksi tietoliikenneprotokollat) ja toisaalta monet asiat, jotka on ennen tehty laitteiston tuella, ovat nykyään tehtävissä ohjelmistojen avulla (videonpakkaus, ohjelmalliset modeemit).
Nykyaikaisen pöytämallisen työasema- tai kotitietokoneen laitteisto koostuu erillisistä osista, joita ovat tyypillisesti
suoritin eli prosessori
emolevy, jonka välityksellä laitteiston muut osat ovat yhteydessä suorittimeen
keskusmuisti (käyttömuisti, työmuisti, engl. Random-access memory (RAM)), johon ohjelmat ja niiden käsittelemä data tallentuvat siksi aikaa, kun tietokone on päällä
massamuistilaitteet, joiden avulla dataa voi varastoida pidemmäksi aikaa
yksi tai useampi kiintolevy
yksi tai useampi (tallentava) DVD-, CD-, tai Blu-ray-asema.
levykeasema (jota nykyään on tosin pidettävä jo vanhentuneena tallennustekniikkana)
näytönohjain (emolevyyn sulautettuna tai erillisenä laajennuskorttina), johon kytketään yksi tai useampi näyttö
äänenohjain eli äänikortti (emolevyyn sulautettuna tai erillisenä laajennuskorttina), johon voidaan kytkeä äänilaitteita, kuten kaiuttimet ja mikrofoni
ohjauslaitteet
näppäimistö
hiiri
tietoliikenneyhteyden (esimerkiksi Internet) mahdollistava laite (yleensä verkkokortti (emolevyyn sulautettuna tai erillisenä laajennuskorttina) tai modeemi)
tulostin
kuvanlukija eli skanneri.
Lisäksi tarvitaan osia, joita ei käytetä tiedonkäsittelyyn, kuten
kotelo
virtalähde
jäähdytyssiilejä, tuulettimia tai nestejäähdytysjärjestelmä, joilla estetään laitteiston ylikuumeneminen
Osien luokittelu

Keskusyksikkö (käsittelee sähköisessä muodossa olevaa tietoa), johon kuuluu:
suoritin
emolevy
keskusmuisti
näytönohjain
Syöttölaitteet (muuttavat tietoa sähköiseen muotoon):
näppäimistö
hiiri
mikrofoni
kuvanlukija
Tulostuslaitteet ( muuttavat tiedon pois sähköisestä muodosta):
tietokonenäyttö
projektori
Tulostin
kaiutin
Massamuistilaitteet (tallentavat tietoa pysyvästi):
reikäkortti
nauha-asema
levykeasema
kuplamuisti
optinen asema
kiintolevy
siirrettävä kiintolevy
USB-muisti
Tietoliikennelaitteet (huolehtivat tiedon siirrosta toisiin tietokoneisiin):
verkkokortti
modeemi
pakettiradio
GPRS
langaton lähiverkko
infrapunaliitäntä
Luokittelemattomat
oheislaiteliitännät
virtalähde
tietokoneen kotelo
Katso myös
Oheislaiteliitännät
Lähteet

luokka:Henkilökohtaiset tietokoneet