Kupari

Question: Löytyykö kuparia luonnosta?


Kupari, vanhalta suomalaiselta nimeltään vaski, on alkuaine, jonka kemiallinen merkki on Cu () ja se kuuluu metallien ryhmään. Kemiallisen määritelmän mukaan se on jalometalli, mutta tavanomaisessa kielenkäytössä sitä ei sellaisena pidetä. Kuparin CAS-numero on 7440-50-8.[1] Kupari on punaruskeaa, venyvää, pehmeää ja sitkeää metallia. Maankuoressa kuparia on keskimäärin noin 0,07 promillea eli 70 grammaa tonnissa. 
Kupari-nimitys
On epäselvää, onko kupari saanut nimensä sanoista Cyprium aes, Kyproksen metalli, tai päinvastoin, onko Kyproksen saari Kupros saanut nimensä tästä metallista, jota esiintyy saarella runsaasti.[2]

Elimistön kupari
Kupari on ravitsemuksellinen hivenaine. Kuparia tarvitaan elimistön entsyymituotantoon. Ilman kuparia ei muodostu ultraviolettisäteiltä elimistöä suojaavaa ihopigmenttiä eikä hapettumista ehkäiseviä antioksidanttientsyymejä.[3] Kuparin yhdisteitä käytetään sieni- ja bakteerimyrkkyinä.
Kupari on hivenaine, jota on esimerkiksi perunoissa noin 2mg/kg. Hyviä kuparin lähteitä ravinnossa ovat muun muassa maksa ja sisäelimet, täysjyväviljatuotteet, peruna, pähkinät, palkokasvit ja äyriäiset. Sitä saa usein vesijohtovedestä, jos putket ovat kuparia.[2] Hyvin harvinainen Wilsonin tauti aiheuttaa kuparin kertymistä kudoksiin. Kuparin puutostautia ei juuri esiinny, koska sitä on ravinnossa riittävästi.  
Kupari on kaikelle elämälle välttämätön aine, sillä toistakymmentä tärkeää entsyymiä on riippuvaisia kuparista.[2] Suurina pitoisuuksina kupari on myrkyllistä. 
Esiintyminen
Kuparia esiintyy monissa malmeissa, kuten kuparikiisussa. Tärkeimmät malmit ovat sulfideja, oksideja ja karbonaatteja. Joskus kuparia löytyy luonnossakin metallisena, siis vapaana alkuaineena.[4] Sen työstäminen vaikka langaksi on helppoa, ja siitä tehtyjä 10000 vuotta vanhoja koruja onkin löydetty Irakin pohjoisosista.[2] Vasta myöhemmin opittiin eristämään kuparia malmeista, ensin todennäköisesti malakiitista, joka on kuparikarbonaattia.[2]
Suuria kupariesiintymiä on Yhdysvalloissa, Kanadassa, Chilessa, Perussa, Sambiassa ja Kinshasan Kongossa.[5]
Käyttö
Jo 5000 vuotta sitten huomattiin, että kuparia voi vahvistaa lisäämällä siihen kolmannes tinaa. Tämä metalliseos, lejeerinki, on puhdasta kuparia paljon vahvempaa ja sitä kutsutaan myös pronssiksi.[2] Pronssista alettiin valmistaa erilaisia teräaseita, joiden terän sai hyvin teräväksi. Kuparista on valmistettu aseita, koruja ja työkaluja jo ainakin 8000 vuotta.[6]
Euroopassa siirryttiin pronssikaudelle noin vuonna 2300 eaa., mutta jo yli tuhat vuotta aikaisemmin pronssia tiedetään hyödynnetyn Egyptissä, Mesopotamiassa ja Indus-joella.[2] Muinaisaikoina tehtiin esimerkiksi sellaisia valtavia pronssiesineitä kuin Rodoksen kolossi, joka mainitaan yhdeksi antiikin aikaisen maailman seitsemästä ihmeestä. Se oli noin 35 metriä korkea auringonjumala Heliosta esittävä patsas vuodelta 280 eaa. Patsas tuhoutui maanjäristyksessä noin vuonna 170 eaa.[2]
Kupari on ainoa tekninen metalli, jota käytetään merkittävissä määrin seostamattomana.
Useimmiten motiivina kuparin käytölle on sen erinomainen sähkön- tai lämmönjohtavuus tai sen korroosionkestävyys. Puhtaat kuparit voidaan jakaa kolmeen eri ryhmään: 
Hapeton kupari
Deoksidoidut kuparit
Happikupari
Tärkein kuparin käyttäjä on nykyisin elektroniikkateollisuus[2], ja kuparin hinta on ollutkin viime vuosina nousussa.
Sinkkiä lisäämällä saadaan kuparista messinkiä.[2] Kupariin voidaan lisätä myös nikkeliä.
Kupari on kemiallisesti varsin passiivinen metalli. Se ei reagoi veden eikä useimpien happojenkaan kanssa. Ilman hapen kanssa se reagoi hitaasti niin, että sen pinnalle muodostuu hyvin ohut tumma kuparioksidikerros, joka hiilidioksidin vaikutuksesta muuttuu lopulta vihreäksi kuparikarbonaatiksi eli patinaksi (CuCO3). Toisin kuin rauta, joka saattaa ruostua kokonaan, kupari hapettuu ainoastaan pinnalta, ja sen pinnalle syntynyt oksidi- tai karbonaattikerros suojaa sitä hapettumasta syvemmältä.
Kuparin maailmanmarkkinahinta
Kuparin hinta määritetään päivittäin maailman metallipörsseissä, joista tärkeimmät ovat Lontoo (LME) ja New York (COMEX). Lisäksi esimerkiksi Shanghain (SHMEX) antaa noteerauksen, jota käytetään Kiinan sisäisillä markkinoilla. Kuparin hinnoittelussa käytetään yksikkönä USD/t. 
Kuparin hinta vaihteli suuresti varsinkin vuosien 1995 ja 2006 välillä. Joulukuussa 2001 sen hinta oli noin 1500USD/t. Huhtikuussa 2006 sen hinta lähestyi 7000 dollaria tonnilta.[7]
Futuurit
Päivittäisen käteisnoteerauksen lisäksi pörssit antavat kuparille ja muillekin hyödykkeille futuurihintoja. Kuparin tärkein futuuri on 3kk. Futuuri on kalliimpi tai halvempi kuin käteisnoteeraus - markkinatilanteen mukaan. 
Kolmen kuukauden kuparifutuurilla on vahva historiallinen tausta. Ennen järjestäytynyttä metallipörssiaikaa kuparilasteista käytiin kauppaa Lontoon kahviloissa. Lastin hinta oli eri riippuen siitä oliko se vielä lähtösatamassaan Etelä-Amerikassa vai perillä Lontoossa. Noihin aikoihin malmilaivan matka Atlantin poikki kesti 3kuukautta.
Puhtaat kuparilaadut
Hapeton kupari valetaan siten, että sulaan kupariin ei pääse happea. Hapen pääsy sulaan on estetty peitostamalla sula esimerkiksi puuhiilellä tai käyttämällä sulatuksessa vakuumiuunia. Hapeton kupari on sähkönjohtavuudeltaan paras kaikista kuparilaaduista. Sen johtavuus on vähintään 100 %I.A.C.S, mutta tyypillisesti johtavuus on luokkaa 101–101,8 %I.A.C.S. Hapettoman kuparin puhtauden on oltava luokkaa 99,99% sillä sen sähkön- ja lämmönjohtokyky on erittäin herkkä epäpuhtauksille. Esimerkiksi jo muutaman kymmenen ppm:n rautapitoisuus aiheuttaa noin prosentin laskun johtavuudessa. Mikäli halutaan kuparikappaleelle paremmat lujuusominaisuudet korotetuissa lämpötiloissa voidaan käyttää pientä (n. 500ppm) hopeaseostusta. Elektroniikka- ja kryogeniikkasovelluksiin on kehitetty omat erikoispuhtaat laadut. Tyypillisiä sovelluksia ovat virtakiskot ja kommutaattoriprofiilit.
Deoksidoiduissa kupareissa metalliliuoksessa oleva vapaa happi on sidottu deoksidointiaineilla, tyypillisimmin fosforilla. Näitä kuparilaatuja käytetään esimerkiksi vesijohtoputkissa ja päällystysteollisuuden sovelluksissa. Fosforiseostuksen määrä on 150–600ppm, riippuen siitä mitä ominaisuuksia halutaan korostaa.
Yleisin kuparilaatu on happikupari, jota käytetään esimerkiksi kuparijohdoissa ja kuparikatoissa. Sulaan liuennut happi muodostaa kiinteässä olomuodossa linssimäisiä rakenteita. Happikupari ei ole yhtä allerginen epäpuhtauksille kuin hapeton kupari, koska happilinssit sitovat tehokkaasti epäpuhtauksia. Toisaalta happikuparin johtokyky on alhaisempi kuin hapettoman kuparin, eikä sitä voida käyttää pelkistävissä olosuhteissa. Tyypillinen happikuparisovellus on kuparikatto.
Puhtaimpia kuparilaatuja valmistetaan elektrolyyttisellä puhdistuksella.
Seostetut kuparilaadut
Kuparia seostettaessa tehdään aina kompromissi eri ominaisuuksien välillä. Kuparin sähkön- ja lämmönjohtavuus laskevat aina seostettaessa.
Yleisesti tunnettuja ja käytettyjä seostettuja kuparilaatuja ovat:
Kromikupari
Zirkonikupari
Telluurikupari
Fosfori-rauta -kupari
Dispersiolujitettu GlidCop(R) Cu+Al2O3

Kuparinkappaleita koeputkessa
Luonnon kuparia
10 mm:n kupariputkea
El Chinon kuparin avokaivos Uudessa Meksikossa
Jatkuvavaletun kuparipötkyn poikkileikkaus. Kuvassa näkyy hyvin valurakenne (puhtaus 99,95 %, etsattu, halkaisija: 83 mm)

Messingit ja pronssit
Runsaasti seostettuja kupareita kutsutaan messingeiksi tai pronsseiksi. Messingissä kuparin seosaineena on käytetty sinkkiä (5–40%). Tyypillisin pronssin seosaine on tina, mutta myös muita runsaasti seostettuja kuparilaatuja kutsutaan pronsseiksi. 
Rahametallit
Historialliset rahametallit olivat kulta, hopea ja kupari. Esimerkiksi vuosina 1644–1776 kierrossa olleet ruotsalaiset plooturahat, taalerit, oli valmistettu puhtaasta kuparista. 
Suomessa lyötiin markka-aikana kuparista yleensä pieniarvoisimmat kolikot: 
1, 2 ja 5 penniä, sarjat 1881, 1894 ja 1917
5 penniä 1918, kansanvaltuuskunta.
1, 2 ja 5 penniä, sarja 1918
5, 10, 25, 50 penniä ja 1 markka, sarja 1943
1 ja 5 penniä, sarja 1963
Viime vuosina pinnoitetut teräskolikot ovat voittaneet markkinaosuutta kupariseoskolikoilta. Tähän on vaikuttaneet kehittyneet valmistusmenetelmät ja kuparin maailmanmarkkinahinnan huikea nousu. Esimerkiksi euromaissa 1, 2 ja 5 sentin kolikot ovat kuparipinnoitettua terästä, joissa kuparipinnoitteen paksuus on keskimäärin 25 mikrometriä.
Rahametalleina käytetään runsaasti myös kuparivaltaisia metalliseoksia, kuten: 
Nikkelikupari (75% Cu, 25% Ni), vaaleanharmaata, esimerkiksi kahden euron rengas, Suomessa aikaisemmin 1 markka vuosina 1969–1989 sekä 10 ja 50 penniä vuodesta 1990
Nordic Gold (89% Cu, 5% Al, 5% Zn, 1% Sn), keltaista, esimerkiksi 10, 20 ja 50 eurosenttiä
Alumiinipronssi (92% Cu, 6% Al, 2% Ni), keltaista, Suomessa esimerkiksi 10, 20 ja 50 penniä, sarja 1963
Nikkelimessinki (75% Cu, 20% Zn, 5% Ni), keltaista, esimerkiksi yhden euron rengas.
Nykyiset 1 ja 2 euron kolikot valmistetaan seuraavista metalliseoksista:
1 euro: rengas nikkelimessinkiä (75% Cu, 20% Zn, 5% Ni), keskusta nikkelikuparilla (75% Cu, 25% Ni) päällystettyä nikkeliä
2 euroa: rengas nikkelikuparia (75% Cu, 25% Ni), keskusta nikkelimessingillä (75% Cu, 20% Zn, 5% Ni) päällystettyä nikkeliä[22][8]
Merkittävimmät esiintymisalueet
Kaupallisesti hyödynnettyjä kuparikaivoksia on Etelä-Amerikassa, lähinnä Chilessä ja Perussa, Indonesiassa ja Kiinassa. Tärkein tuottajamaa on Chile.








Aasia
Georgia
Indonesia
Iran
Israel
Kazakstan
Korean demokraattinen kansantasavalta
Malesia
Mongolia
Myanmar
Oman
Pakistan
Saudi-Arabia
Uzbekistan
Afrikka
Angola
Botswana
Burkina Faso
Burundi
Eritrea
Etiopia
Kongon demokraattinen tasavalta
Kongon tasavalta
Mauritania
Namibia
Norsunluurannikko
Sambia
Somalia
Uganda
Zimbabwe
Amerikka
Argentiina
Chile
Honduras
Kanada
Kolumbia
Kuuba
Nicaragua
Panama
Peru
Puerto Rico
Yhdysvallat
Australia ja Oseania
Australia
Fidži
Papua-Uusi-Guinea
Uusi-Kaledonia
Eurooppa
Bosnia ja Hertsegovina
Bulgaria
Espanja
Irlanti
Itävalta
Puola
Serbia
Turkki
Venäjä
Lähteet
HS 16.1.2007 D2 (lisätietoja)
Tieteen Kuvalehti Nro 7/2008 s. 77
Viitteet

Aiheesta muualla




 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. (pdf)
 (pdf) Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit