Kolloidinen hopea

Question: Onko hopea kiinteässä muodossa sallittu väriaine EU:ssa?

Kolloidinen hopea on hopeaa liuenneessa eli kolloidisessa muodossa. Hopeahiukkaset voivat liuoksessa olla hyvin pieniä, tuhat nanometriä. Sen kokoiset hiukkaset voivat vapauttaa suuria määriä hopeaioneja,[1] jotka ovat hopean myrkyllisin muoto ja raskasmetalleista myrkyllisimpiä.[2] Kiinteässä muodossa, metallisena, hopea on sallittu väriaine (E174) EU:ssa.[3]
Hopeavesi
Hopeavesi on pieniä hopeahiukkasia, ns. nanopartikkeleja sisältävää vettä, kolloidista hopeaa, jolla jotkut väittävät olevan terveysvaikutuksia. Ho­pean lääkin­näl­li­sestä tai sai­rauksia ehkäi­se­västä vaiku­tuk­sesta ei kuitenkaan ole tieteel­listä näyt­töä. Hai­toista on sen si­jaan run­saasti näyt­töä koe-eläin­tut­ki­muk­sista ja ihmi­sillä. Sen markkinointi sisäisesti nautittavaksi on EU:ssa kielletty.[4]
Asiantuntijoiden mukaan hopeavesi aiheuttaa sisäisesti nautittuna terveysvaaroja, sillä sen on havaittu aiheuttavan eläinkokeissa muun muassa sisäelinvaurioita[4] valmistusmenetelmästä riippumatta.[5] Hopean vaikutus tässä muodossa johtuu todennäköisesti nimenomaan hopea­na­no­par­tik­ke­leista vapau­tu­vista hopeaio­neista. Nano­par­tik­kelit voi­vat va­pauttaa huomat­ta­vasti enemmän ho­peaa kuin vas­taavan pai­noinen mää­rä suu­rempia partik­ke­leita, ja nano­par­tik­kelit ovat ylei­sesti toksi­sempia kuin isommat partik­kelit.[6] Hopea­ve­dessä oleva ho­pea voi lä­päistä biolo­gisia kal­voja ja imeytyä eli­mistöön se­kä nano­par­tik­ke­leina et­tä hopeaio­neina (Ag+). Yleisin imey­ty­mis­reitti on ruuansu­la­tus­ka­nava. Suun kaut­ta saa­dusta ho­peasta imeytyy ihmi­sellä al­le 10–18 %. Elimistössä hopea kertyy lihak­siin (myös sydän­lihakseen), pikkuai­voihin, per­naan ja suo­leen. Lisäksi sitä on löydetty mak­sasta, mu­nuaisiesta, ki­veksistä ja ihosta. Ho­pea pää­see veri-ai­voesteen lä­pi ai­voihin, veri-ki­ve­sesteen lä­pi ki­veksiin ja is­tukan lä­pi si­kiöön. Si­kiössä ho­pea ker­tyy mm. mu­nuaisiin, keuh­koihin, mak­saan, per­naan ja ai­voihin.[6] Evira on ohjeistanut jo vuonna 2013 lopettamaan sen käytön.[7] Hopeavettä saa myydä ainoastaan käyttäväksi vedenpuhdistukseen vesisäiliössä.[5]
Hopea ei professori Kirsi Vähäkankaan mukaan ole hivenaine. Ihminen ei tarvitse sitä, vaan se on myrkyllistä. Runsaasti nautittuna hopeavesi aiheuttaa hopeamyrkytyksen, argyrian.[5] Siinä hopea kertyy hopea­se­le­ni­dinä ja hopea­sul­fi­dina eri­tyi­sesti verinahan side­ku­dokseen ja varas­toituu soluihin pysyvästi. Argy­rialle on tyypil­listä ihon ja jos­kus myös sisäe­linten värjäy­ty­minen pysy­västi sini­har­maaksi. Muu­tos nä­kyy yleensä sel­vimmin aurin­gon­va­lolle altis­tu­villa ihoa­lueilla.[6]
Ruotsalainen toksikologi Hanna Karlsson on tutkinut hopeaveden vaikutusta keuhkokudoksiin ja todennut, että se tuhoaa solujen DNA:n. Inhaloituna hopeahiukkaset aiheuttavat keuhkoissa tulehduksen. Pitkäaikaisvaikutuksista ei ole tutkimuksia, eikä tiedetä, aiheuttaako hopeavesi esimerkiksi syöpää. Tutkimuksissa on kuitenkin osoitettu, että hopeavesi heikentää immuunipuolustusta.[5] Tutkimusten perusteella tiedetään, että hopea vaikuttaa toksisesti mm. so­lukalvo­ihin, mito­kond­rioihin ja perimäainekseen.[6]
Eläinkokeissa suun kaut­ta an­nettu ho­pea ai­heuttaa annok­sesta riip­puen tok­sisia vaiku­tuksia: pai­non las­kua, aktii­vi­suuden vähe­ne­mistä, muu­toksia her­moston välit­tä­jäai­neiden pitoi­suuk­sissa ja maksaent­syymien aktii­vi­suuk­sissa, maksa­kudoksen kuoliota, anemiaa ja mui­ta veriar­vojen muu­toksia, sy­dämen laajen­tu­mista, immu­no­lo­gisia vaiku­tuksia, sikiö­tok­si­suutta ja pahim­millaan sikiö­kuo­lemia. Ho­pean on osoi­tettu urosten kivek­sissä häirit­sevän sukusolujen muodostumista ja suurem­milla annok­silla myös testos­te­ronin tuo­tantoa se­kä aiheut­tavan rakenteellisia muu­toksia. Naarailla hopea aiheuttaa muna­sar­joissa tuleh­dusta, munarakkuloiden rappeu­tu­mista, solu­kuo­lemaa ja vähen­täneen sukuhormonien tuotantoon osal­lis­tuvien gee­nien aktii­vi­suutta.[6]
Ihmisellä kuo­lemaan johta­neita akuut­teja hopeamyrky­tys­ta­pauksia on ku­vattu vii­me vuosi­sadan alku­puo­lella hopea­val­misteen laski­mon­si­säisen lääke­käytön yhtey­dessä, kun an­nos oli 50 mg tai suu­rempi. Hopea­veden tois­tuvaan käyt­töön suun kaut­ta itse­lää­kin­näl­li­sissä usko­mus­hoi­doissa on raportoitu liittyvän argy­ria­a 1–30 gramman kokonaisannoksilla. Ihmi­sillä on ku­vattu myös mui­ta myrky­ty­soi­reita ja elin­vau­rioita. Hopea­veden tois­tuvaa käyt­töä seu­ranneet myrky­tys­ta­paukset ovat joh­taneet jois­sakin tapauk­sissa myös kuo­lemaan.[6]
Maail­man terveys­jär­jestö (WHO) ja Yhdys­valtain ympä­ris­tö­vi­rasto (EPA) ovat ehdottaneet argyrian estämisen raja-arvoksi hopean saannin päivittäiseksi maksimiksi 5 µg/kg/vrk. Inter­ne­tissä markki­noi­tavien hopea­ve­si­tuot­teiden hopea­pi­toi­suu­deksi ilmoi­tetaan 10–30 mg lit­rassa (= 10–30 µg/ml). EPA:n turval­li­sena pi­tämä ra­ja ylittyy, jos hopea­vettä, jon­ka hopea­pi­toisuus on 30 µg/ml, juo­daan 10 ml/vrk tai hopea­vettä, jon­ka hopea­pi­toisuus on 10 µg/ml, juo­daan 30 ml/vrk. Si­ten jo muu­taman ruoka­lu­si­kal­lisen an­nos (n. 15 ml) hopea­vettä vuoro­kau­dessa ylittää sel­västi  turval­li­sena pi­detyn saan­nin ra­jan 5 µg/kg/vrk. EU:n biosi­di­di­rek­tiivin mu­kaiseen, vie­lä me­neillään olevaan arvioin­ti­työhön liit­tyen EU har­kitsee turval­lisen saan­nin raja-ar­voksi 0,3 µg:aa/kg/vrk.[6]
On huomioitava, että hopeavetenä myytävien vesipullojen hopeamäärät eivät välttämättä vastaa pullon kyljessä ilmoitettuja määriä. Ylen Spotlight-ohjelman tutkimista viidestä pullosta yhdessä (Carno Impex) ei ollut hopeaa ollenkaan, yhdessä oli ilmoitettua enemmän, muissa vähemmän.[5]
Ho­peaa inter­ne­tissä markki­noivat yri­tykset ei­vät saa mai­nostaa hopea­vettä käytet­tä­väksi suun kaut­ta lääkin­näl­lisiin tai pre­ven­tii­visiin tarkoi­tuksiin. Näin ne ovat kui­tenkin teh­neet mainok­sissaan, jois­sa on myös lue­teltu eri­laisia ti­loja ja sai­rauksia, joi­hin hopea­vesi on ole­tet­ta­vasti vaikut­tanut. Lääke­tie­teel­listä näyt­töä tällai­sista hoi­doista ei ole. Ole­tukset perus­tuvat yksit­täisten ih­misten kerto­muksiin, ku­ten usko­mus­hoi­doissa muu­tenkin. Hopea­vettä markki­noivat yri­tykset ovat sanou­tuneet ir­ti kai­kesta vas­tuusta.[6] Suomessa Fimea on puuttunut markkinointiväitteisiin kieltämällä ne. Osa yrityksistä on muuttanut verkkosivujaan. Fimea voi tarvittaessa luokitella hopeaveden lääkkeeksi, jolloin sen myynti voidaan kieltää. Ruotsissa hopeavesi on luokiteltu lääkkeeksi, ja Ruotsin Läkemedelverket on määrännyt Ion Silver -nimiselle yritykselle 800000 kruunun uhkasakon, koska yritys on väittänyt hopeaveden parantavan sairauksia.[5] Suomessa poliisi alkoi vuoden 2018 alussa tutkia, oliko äiti syyllistynyt pahoinpitelyyn, kun hän oli antanut vauvalleen hopeavettä. Selvityksen taustalla on Ylen ohjelma, jossa nainen kertoi asiasta,[8] mutta tutkintapyynnön teki Mikko Kärnä[9]
Käyttö historiallisesti
Hopeasalvoja käytettiin ensimmäisen maailmansodan aikana haavojen hoidossa, mutta käyttö päättyi tehokkaiden menetelmien keksimisen myötä.[10] Hopeavalmisteita käytettiin 1900-luvun alussa toisinaan myös injektioina kupan hoidossa, suppoina peräpukamiin sekä suihkeena nuhaan. Muita käyttökohteita olivat ainakin vyöruusu, erilaiset korviin liittyvät vaivat, kuten Menieren tauti sekä hinkuyskä. Vaikuttavuutta ei ollut tutkittu mutta argyriariski oli havaittu.[11]
Hopeaa voi olla nykyisinkin haavojen hoidossa käytettävissä sidetaitoksissa.[12]
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Tjus, Staffan E.| title = Biociders spridning i miljön och deras hälso- och miljörisker: Screening år 2000-2013| publisher = Naturvårdsverket| year = 2014| isbn = 978-91-620-6634-5| id = ISSN| language = (in Swedish)| format = [ online version]}}
Viitteet

Luokka:Uskomuslääkintä