khalidalt/tydiqa-goldp huggingface dataset:
Luettelo valtioista pinta-alan mukaan

Question: Miten suuri on Venäjä pinta-alaltaan?


Tämä on luettelo maailman maista pinta-alan mukaisessa suuruusjärjestyksessä.[1] Pinta-alat on annettu neliökilometreinä.
Valtiot ja erillisalueet

Lähteet



pinta-alan mukaan
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Polynesia

Question: Kuinka suuri on Polynesian pinta-ala?


Polynesia (kreikan kielestä, "paljon saaria") on suuri saariryhmä keskisellä ja eteläisellä Tyynellämerellä.[1][2]
Maantieteellisesti Polynesia on kolmio, jonka kulmat ovat Havaiji, Uusi-Seelanti ja Pääsiäissaari. Muut merkittävät saaristot ovat Fidži, Samoa, Tonga, Cookinsaaret, Ranskan Polynesia ja Tuvalu.
Polynesian alkuperäiskansat puhuvat polynesialaisia kieliä. Kulttuurillisesti Polynesia jakautuu kahteen ryhmään, Itä- ja Länsi-Polynesiaan.
Länsi-Polynesian kulttuuriin ovat vaikuttaneet väenpaljous ja tarttuvat taudit. Siellä on voimakas avioliittoinstituutio ja voimakkaat perinteet oikeuden, kaupan ja rahatalouden suhteen. Länsi-Polynesia ulottuu lähes Japanista Indonesian kautta Marquesassaarille niitä lukuun ottamatta. Saarilla omaksuttiin kristinusko varsin helposti.
Marquesassaarten itäpuolella kulttuurit ovat mukautuneet eristykseen. Maanviljely, kalastus, sään ennustaminen, katamaraanien rakentaminen ja suunnistaminen merellä olivat erittäin kehittyneitä taitoja, sillä koko saaren väestö saattoi olla niistä riippuvainen. Monilla matalilla saarilla vallitsi nälänhädän uhka, jos hurrikaanien nostattama suolavesi myrkytti viljelykset. Silloin ei edes kalastus, joka oli pääasiallinen proteiinin lähde, auttanut kalorien menetyksessä. Varsinkin navigoijia kohdeltiin kuin päälliköitä.
Seuraavia saaria ja saariryhmiä on perinteisesti pidetty osana Polynesiaa[2]:
Itsenäiset valtiot

Epäitsenäiset alueet

Lähteet

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ranskan avoin tennisturnaus 2017

Question: Kuinka monta tennisturnausta Petra Kvitová on pelannut?


Vuoden 2017 Ranskan avoin tennisturnaus pelattiin 28. toukokuuta – 11. kesäkuuta 2017 Pariisissa. Se oli kaikkiaan 116. Ranskan avoin tennisturnaus ja vuoden toinen Grand Slam -turnaus.
Miesten kaksinpelimestaruuden voitti jo kymmenennen kerran Espanjan Rafael Nadal.[1] Naisten kaksinpelin voitti sijoittamattomana pelannut latvialainen Jeļena Ostapenko, joka saavutti samalla ensimmäisen WTA-tason turnausvoittonsa.[2]
Sijoitetut pelaajat

Miesten kaksinpeli
 Andy Murray (välierät)
 Novak Đoković (puolivälierät)
 Stanislas Wawrinka (loppuottelu)
 Rafael Nadal (mestari)
 Milos Raonic (4. kierros)
 Dominic Thiem (välierät)
 Marin Čilić (puolivälierät)
 Kei Nishikori (puolivälierät)
 Alexander Zverev (1. kierros)
 David Goffin (3. kierros)
 Grigor Dimitrov (3. kierros)
 Jo-Wilfried Tsonga (1. kierros)
 Tomáš Berdych (2. kierros)
 Jack Sock (1. kierros)
 Gaël Monfils (4. kierros)
 Lucas Pouille (3. kierros)
 Roberto Bautista Agut (4. kierros)
 Nick Kyrgios (2. kierros)
 Albert Ramos (4. kierros)
 Pablo Carreño Busta (puolivälierät)
 John Isner (3. kierros) 
 Pablo Cuevas (3. kierros)
 Ivo Karlović (2. kierros)
 Richard Gasquet (3. kierros)
 Steve Johnson (3. kierros)
 Gilles Müller (1. kierros)
 Sam Querrey (1. kierros)
 Fabio Fognini (3. kierros)
 Juan Martín del Potro (3. kierros)
 David Ferrer (2. kierros)
 Gilles Simon (1. kierros)
 Mischa Zverev (1. kierros)


Naisten kaksinpeli
 Angelique Kerber (1. kierros)
 Karolína Plíšková (välierät)
 Simona Halep (loppuottelu)
 Garbiñe Muguruza (4. kierros)
 Elina Svitolina (puolivälierät)
 Dominika Cibulková (2. kierros)
 Johanna Konta (1. kierros)
 Svetlana Kuznetsova (4. kierros)
 Agnieszka Radwańska (3. kierros)
 Venus Williams (4. kierros) 
 Caroline Wozniacki (puolivälierät) 
 Madison Keys (2. kierros)
 Kristina Mladenovic (puolivälierät)
 Jelena Vesnina (3. kierros)
 Petra Kvitová (2. kierros)
 Anastasija Pavljutšenkova (2. kierros)
 Anastasija Sevastova (3. kierros)
 Kiki Bertens (2. kierros)
 Coco Vandeweghe (1. kierros)
 Barbora Strýcová (2. kierros)
 Carla Suárez Navarro (4. kierros)
 Mirjana Lučić-Baroni (1. kierros)
 Samantha Stosur (4. kierros)
 Darja Gavrilova (1. kierros)
 Lauren Davis (1. kierros)
 Darja Kasatkina (3. kierros)
 Julija Putintseva (3. kierros)
 Caroline Garcia (puolivälierät)
 Ana Konjuh (2. kierros)
 Timea Bacsinszky (välierät)
 Roberta Vinci (1. kierros)
 Zhang Shuai (3. kierros)

Lähteet


*
Karbonaatti

Question: Mikä karbonaatti on?


Karbonaatti CO32- on anioni, jossa esiintyy hiili- ja happiatomeja. Karbonaateiksi sanotaan myös ioniyhdisteitä, hiilihapon suoloja, joissa karbonaatti-ioni on anionina ja hiilihapon orgaanisia estereitä.[1][2] Esimerkiksi kalsiumkarbonaattia CaCO3 syntyy, kun hiilidioksidia CO2 sitoutuu kalsiumoksidiin CaO.
Alkalimetallien karbonaatit sekä ammoniumkarbonaatti liukenevat runsaasti veteen, muut karbonaatit ovat hyvin niukkaliukoisia.
Lähteet

Karbonaatteja
Ammoniumvetykarbonaatti (CH5NO3 / NH4HCO3) CAS-numero 1066-33-7
Berylliumkarbonaatti (Be2CO3(OH)2 / Be2CO5H2) CAS-numero 66104-24-3
Dietyylikarbonaatti (C5H10O3 / (C2H5O)2CO) CAS-numero 105-58-8
Dimetyylikarbonaatti (C3H6O3 / H3COCOOCH3) CAS-numero 616-38-6
Kaliumkarbonaatti (vedetön) (K2CO3) CAS-numero 584-08-7
Kalsiumkarbonaatti (CaCO3) CAS-numero 471-34-1
Kobolttikarbonaatti (CoCO3) CAS-numero 513-79-1
Kuparikarbonaatti (CuCO3) CAS-numero 12069-69-1
Litiumkarbonaatti (Li2CO3) CAS-numero 554-13-2
Lyijykarbonaatti (PbCO3) CAS-numero 598-63-0
Magnesiumkarbonaatti (MgCO3) CAS-numero 546-93-0
Natriumbikarbonaatti (NaHCO3) CAS-numero 144-55-8
Natriumkarbonaatti (vedetön) (Na2CO3) CAS-numero 497-19-8
Natriumseskvikarbonaattidihydraatti (C2H5Na3O8 / Na2CO3• NaHCO3• 2H2O ) CAS-numero 6106-20-3
Nikkelikarbonaatti (NiCO3) CAS-numero 3333-67-3
Talliumkarbonaatti (Tl2CO3) CAS-numero 6533-73-9

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Heidelbergin yliopisto

Question: Mikä on Saksan vanhin yliopisto?


Heidelbergin Ruprecht-Karls-yliopisto () on Heidelbergin kaupungissa Saksassa sijaitseva julkinen yliopisto. Se on perustettu 1386 ja on siten Saksan vanhin yliopisto ja yksi Euroopan vanhimmista.
Heidelbergin yliopistossa on 12 tiedekuntaa: teologia, lakitiede, lääketiede (Heidelbergissa ja Mannheimissa), filosofia, modernit kielet, talous- ja yhteiskuntatieteet, käyttäytymistiede ja kulttuurintutkimus, matematiikka ja tietojenkäsittelytiede, kemia ja geotieteet, fysiikka ja tähtitiede, sekä biotieteet.[1] The Times-lehden mukaan Heidelbergin yliopisto oli vuonna 2007 maailman 60. paras yliopisto. Se oli paras saksalaisista yliopistoista ja 16. eurooppalaisista.[2]
Heidelbergin yliopistossa on työskennellyt monia Nobel-palkittuja tutkijoita. Muun muassa seuraavat Nobelin palkinnon saaneet tutkijat ovat jossain uransa vaiheessa toimineet Heidelbergissä (suluissa palkintovuosi ja ala):[3]
Philipp Lenard (1905, fysiikka)
Albrecht Kossel (1910, lääketiede)
Otto Meyerhof (1922, lääketiede)
Richard Kuhn (1938, kemia)
Walther Bothe (1954, fysiikka)
Hans Jensen (1963, fysiikka)
Georg Wittig (1979, kemia)
Bert Sakmann (1991, lääketiede)
Lähteet

Yliopisto
Luokka:Saksan yliopistot
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kreivisota

Question: Onko Tanskassa käyty sisällissotaa?


Kreivisota () oli Tanskassa vuosina 1533–1536 käyty sisällissota, jonka seurauksena Tanskassa tehtiin uskonpuhdistus. Sodassa olivat vastakkain hansakaupunki Lyypekin tukema luterilainen porvaristo ja aateliston tukema Tanskan kuningas Kristian III. Myös Ruotsi liittyi sotaan, kun Lyypekki ja hansaliitto julistivat sodan Tanskalle ja Ruotsille.
Taustaa
Uskonpuhdistuksen jälkeen Tanska jakautui uskonnollisesti kahtia: toisena puolena oli luterilaiset porvaristo ja talonpojat ja toisena katolinen aatelisto. Tämän seurauksena aatelisto päätti vuonna 1533 kuningas Fredrik I:n kuoleman jälkeen asettaa maahan väliaikaishallituksen. Vaihtoehtona oli Fredrikin pojan, luterilaisen Kristianin nousu valtaan. Kristian oli myös Holsteinin herttua. Aatelistoa vastaan alkoi kapina, jota tuki Lyypekin hansakaupunki. Kapinallisten ja Lyypekin tavoitteena tavoitteena oli nostaa Tanskan kuninkaaksi Kalmarin unionin sisällissodassa vuonna 1523 asemansa menettänyt entinen kuningas Kristian II ja tehdä Kööpenhaminasta ja Malmöstä hansakaupunkeja.
Sodan tapahtumat
Kapinallisten ja Lyypekin joukkoja johti Oldenburgin kreivi Kristofer, jonka mukaan sota on saanut nimensä. Kristofer hävitti ja ryösti Holsteinia. Hänen joukkonsa saartoivat ja valtasivat Kööpenhaminan, ja myöhemmin hän valtasi Själlannin sekä Malmön ja Skånen. Holsteinin herttua Kristian aloitti sotaretken Kristoferia vastaan. Jyllannin korkein aatelisto ja piispat tukivat Kristianin nousua uudeksi kuninkaaksi. Vuonna 1534 Tanskan rigsraad valitsi Kristianin Tanskan kuninkaaksi. Hän valtasi maata Kristoferilta ja työnsi tämän joukot Pohjois-Jyllannin Aalborgiin. Kristianin joukot valtasivat Ålborgin vuonna 1535 ja järjestivät kaupungissa verilöylyn. Ruotsi liittoutui Kristianin kanssa ja piiritti Malmön, Landskronan ja saartoi Själlannin. Kööpenhaminan saartaminen pakotti Kristoferin antautumaan heinäkuussa 1536 ja Kristian otti koko Tanskan näin haltuunsa.
Sodan seuraukset
Sodan päätti Hampurin rauhansopimus vuonna 1536. Sodan seurauksena Lyypekki ja hansaliitto menetti ylivaltansa Itämeren kaupankäynnissä, vaikka se säilytti joitakin etuoikeuksia. Lyypekki sai Bornholmin saaren 50 vuodeksi korvaukseksi sodan aiheuttamista kustannuksista. Kristofer palasi takaisin Oldenburgiin ja joutui lupaamaan, että ei enää koskaan tulisi Tanskaan. Kuningas Kristian III perusti Tanskaan luterilaisen kirkon ja määräsi sen myös Norjan uskonnoksi.
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Childs Kohn, George| title = Dictionary of Wars| publisher = Facts on File| year = 1999| id = ISBN 0-8160-4157-1| page = 129, 276}}
Check date values in: |accessdate=, |date= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Luokka:1500-luvun sodat
Luokka:1530-luku
Luokka:Euroopan valtioiden sisällissodat
Luokka:Tanskan historia
Luokka:Ruotsin sodat
Luokka:Suomen sodat
Metronomi

Question: Mikä on metronomi?


Metronomi (kreik. metronomos = tahdinmittaaja), lyh. M.M. tai M. eli tahtimittari on soitettaessa käytetty sähköinen tai mekaaninen apuväline, joka tikittää, naksahtaa tai tuottaa jonkin muun ääni- tai valomerkin määrättyyn tahtiin. Sen tarkoitus on helpottaa soittajan pysymistä oikeassa tahdissa.
Toiminta
Tavallisessa mekaanisessa metronomissa on tukipisteeseen kiinnitetty metallitanko. Tukipisteen alapuolella tankoon on kiinnitetty kiinteä paino ja yläpuolella toinen paino, joka voidaan asettaa tangon ympärille haluttuun kohtaan. Täten tanko ja siihen kiinnitetyt painot ovat tasapainossa tangon osoittaessa suoraan ylöspäin, muussa tapauksessa ne heilahtelevat heilurin tavoin edestakaisin tämän tasapainoaseman molemmin puolin siten, että heilahdusaika pysyy vakiona. Heilahdusaika on sitä pidempi eli tempo sitä hitaampi, mitä kauemmas tukipisteestä siirrettävä paino on asetettu. Metronomiin merkitty asteikko osoittaa, mihin kohtaan siirrettävä paino on asetettava, jotta se antaisi äänimerkin tietyn määrän kertoja minuutissa, sekä usein myös eri tempoista käytetyt termit. Äänimerkki, tikitys kuuluu heilahtelevan tangon saavuttaessa jommankumman ääriasentonsa.
Nykyään on käytössä myös erilaisia elektronisia metronomeja.
Historia
Diederich Nikolaus Winkel keksi metronomin Amsterdamissa vuonna 1812. Johann Mälzel kopioi useita Winkelin ideoista ja sai patentin kannettavaan metronomiin vuonna 1816. Ludwig van Beethoven oli ensimmäinen tunnettu säveltäjä, joka teki metronomimerkintöjä sävellyksiinsä.
Lähteet

Ravila, Paavo et al. 1963. Otavan iso tietosanakirja, Encyclopaedia Fennica. Keuruu: Otava.
Citation error, replace with{{cite book| author = Korhonen, Kimmo (toim.)| title = Andante. Klassisen musiikin tietosanakirja| location = Helsinki| publisher = WSOY| year = 2002| id = ISBN 951-0-27134-9}}
Hendell-Auterinen, Lauri, Jääskeläinen, Mauno. 1948. Sivistyssanakirja. Helsinki: Otava.


Luokka:Musiikkilaitteet
Luokka:Kellot
Windsor (suku)

Question: Mikä on nykyisen Brittiläisen kuningasperheen sukunimi?


Windsor on Yhdistyneen kuningaskunnan nykyinen hallitsijasuku. Se on osa Saksi-Coburg-Gotha-sukua, joka vuorostaan on osa vanhaa saksalaista Wettinin hallitsijasukua. Ensimmäisen maailmansodan ja silloisen saksalaisvastaisuuden myötä kuningashuoneen alkuperäinen saksalaistyylinen nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa, joka tulee kuninkaallisen perheen omistamasta Windsorin linnasta. Saksalaisperäinen nimi oli tullut suvulle kuningatar Viktorian avioliiton kautta. Hän oli naimisissa prinssi Albertin kanssa, joka oli Saksi-Coburg-Gothan herttuan poika. Nimi muutettiin Yrjö V:n aikana, joten hänet voidaan lukea kuuluvaksi kumpaankin hallitsijasukuun. Hänen kaukainen esi-isänsä, Englannin kuningas Edvard III, joka tunnetaan sukkanauharitarikunnan perustajana, tunnettiin nimellä Edvard III Windsorilainen. Hän eli keskiajalla ennen ruusujen sotia.
Myös nykyinen hallitsijasuku voisi halutessaan muuttaa sukunimeään. Esimerkiksi prinssi Charlesin noustessa valtaistuimelle hänellä olisi mahdollisuus muuttaa nimi vaikkapa Mountbatteniksi isänsä sukunimen mukaan. Nykyisin osa kuninkaallisista käyttää henkilökohtaisena sukunimenään Mountbatten-Windsoria.
Windsor-sukuiset hallitsijat
Yrjö V (1910–1936)
Edvard VIII (1936), edellisen poika (luopui kruunusta)
Yrjö VI (1936–1952), edellisen veli
Elisabet II (1952–), edellisen tytär


Luokka:Britannian hallitsijasuvut
Medusa

Question: Minkälainen olento Medusa on kreikkalaisen mytologian mukaan?


Medusa () oli kreikkalaisessa tarustossa hirviömäinen naispuolinen olento gorgo, joka pystyi katseellaan muuttamaan ihmisen kiveksi.[1] Hänen sisarensa olivat Euryale ja Stheino.
Roomalaisen Ovidiuksen Muodonmuutoksissa esiintyvän tarinaversion mukaan Medusa oli alun perin kaunis neito. Kun  merenjumala Poseidon raiskasi hänet Pallas Athenen temppelissä, Pallas Athene vihastui. Koska Poseidonin olivat vietelleet Medusan kultaiset hiukset, Pallas Athene muutti ne rangaistukseksi käärmeiksi. Medusa oli kuitenkin joidenkin lähteiden mukaan ainoa, jota katsoessaan ihminen muuttui kiveksi. Toisaalta hän oli myös kuolevainen toisin kuin hänen sisarensa.
Polydektes, Serifoksen kuningas, lähetti Perseuksen noutamaan Medusan päätä häälahjaksi Hippodameialle.[2] Perseus sai Pallas Athenelta kiiltävän kilven, jonka avulla tämä voisi katsoa Medusaa kivettymättä itse, Hermes antoi sirpin ja nymfit varustivat hänet siivekkäillä sandaaleilla, laukulla ja Haadeen näkymättömäksi tekevällä kypärällä. 
Perseus löysi gorgot unessa Tartessoksesta, ja kilpensä peilipinnasta katsoen hän leikkasi Medusalta pään irti. Syntyneestä haavasta nousivat jättiläinen Khrysaor ja siivekäs hevonen Pegasos, joka myöhemmin auttoi Perseuksen takaisin jumalten luo. Perseus otti Medusan pään mukaansa ja pakeni henkensä edestä kahta jäljelle jäänyttä sisarusta, joilta hän pääsi karkuun ainoastaan näkymättömäksi tekevän kypäränsä avulla. Joidenkin lähteiden mukaan Perseus vei Medusan verta lääketaidon jumalalle Asklepiokselle; osa siitä oli kuolettavaa myrkkyä ja osa puolestaan pystyi herättämään kuolleet eloon.
Myöhemmin Perseuksen kerrotaan pelastaneen Andromedan kivettämällä merihirviö Ketoksen Medusan päällä, kun Andromeda oli oraakkelin ennustuksen perusteella päätetty uhrata merihirviölle ja kahlehdittu kallioon kiinni.
Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Kreikkalaisen mytologian taruolennot
Luokka:Hirviöt
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo valtioiden maarajojen pituuksista

Question: Monenko valtion kanssa Kreikalla on maaraja?

Tämä on luettelo valtioiden maarajojen pituuksista. Lisäksi luettelossa on rajanaapureiden määrät. Joillakin valtioilla on eksklaaveja ja ne on huomioitu luettelossa. Luettelossa on huomioitu myös kiistanalaisia alueita kuten Kosovo, Länsi-Sahara ja Palestiina. Merentakaisia alueita kuten Ranskan Guayanaa ei ole laskettu mukaan emämaan lukuihin.
Tiedot on koottu CIA:n julkaisemasta World Factbookista, joka käyttää saatavilla olevien kansallisten tilastoviranomaisten lukuja, mutta koska mittausmenetelmät vaihtelevat valtioittain, eivät ne ole täysin tarkkoja tai vertailukelpoisia keskenään.[1] "Maaraja" voi olla kuivan maan sijasta joessa tai järvessä (esimerkiksi Suomen ja Ruotsin välillä). Suomen rajojen pituustiedot CIA Factbookissa poikkeavat suomalaisten rajankäyntiviranomaisten tiedoista (ks. Suomen ja Ruotsin raja ja Suomen ja Norjan raja).
Luettelo

Ennätyksiä
Pisin maaraja: : 22 147 km
Pisin maaraja kahden maan välillä:  – : 8 891 km
Pisin yksittäiset maarajojen segmentit:
 – :  6 846 km
 – : 6 414 km
 – :5 150 km
Kahden maan lyhyimmät maarajat:
 –  (Ranska):50 m
 – : 155 m Kazungula
 (Britannia) – : 1,2 km
 (Tanska) – :  1,2 km  Hansinsaari
Lyhin yksittäinen maarajan segmentti:
 –  (Ranska): 20 m  Île Verte
,  – : 50 m   Märket
 – : 75 m   Peñón de Vélez de la Gomera
 – : 80 m  Novaja Zemlja[2]
 – : 140 m  Dallasaari
 – :  140 m  Koiluoto
 – :  155 m
 – : 210 m  Baarle-Nassau / Baarle-Hertog
 – :  215 m  Baarle-Nassau / Baarle-Hertog
 – :  250 m  Baarle-Nassau / Baarle-Hertog
 – : 260 m  Baarle-Nassau / Baarle-Hertog
Useimmat erilliset maarajojen segmentit kahden maan tai alueiden välillä: 
 – : 31
 – : 6
 – : 6
 – : 6
 –  (Britannia): 6
 - : 4
 – United Arab Emirates: 4
Suurin   raja-alue:
: 14 (16 mikäli  ja   lasketaan mukaan)
: 14 (16 mikäli  ja  lasketaan mukaan)
Lähteet

Valtionrajoista pituuden mukaan
Luokka:Rajat
Konnivesi

Question: Mikä on Konniveden pinta-ala?


Konnivesi on järvi Kymijoen vesistössä Kymijoen alkuosan järvireitin varrella. Järvi sijaitsee Päijät-Hämeen ja Kymenlaakson maakuntien rajamailla Heinolan ja Iitin kuntien alueella.
Kymijoen vesistön pääjärven Päijänteen vedet laskevat Kalkkisten kanavan ja kosken sekä Ruotsalaisen kautta Konniveteen ja sieltä edelleen Jaalan Pyhäjärveen. Konniveden pohjoiseen haaraan laskee vedet Räävelistä Heinolan kirkonkylässä sijaitsevan Sulkavankosken kautta.
Konniveden pinta-ala on noin 50km² ja tilavuus 0,72 km³. Korkeus merenpinnasta on 77 metriä. Rantaviivaa järvellä on yli 300 km. Konnivesi on keskimäärin 14 metriä syvä. Suurimmillaan sen syvyys on 53,08 metriä. Konnivettä voi luonnehtia tyypilliseksi karuksi ja vähäravinteiseksi keskikokoiseksi järveksi, jossa on useita saaria, kapeita lahtia ja niemiä. Suurin pituus on noin 20km. Järven eteläosassa on kalliomaalauksia.
Konniveden läntisen eli Heinolasta lähtevän haaran vesi ei ole luonnollisen puhdasta johtuen Heinolan teollisuudesta ja muista päästöistä. Kuitenkin vesi on nykyisin huomattavasti puhtaampaa kuin vielä pari kolme vuosikymmentä sitten. Järven pohjoishaarasta tuleva vesi on laadultaan ensiluokkaista.
Veneily
Konniveden kaakkoiskulmalla on Iitin kuntaan kuuluva Vuolenkosken kylä. Vuolenkosken voimalaitos sulkee toistaiseksi Kymijoen käyttömahdollisuuden veneilyreittinä. Vuolenkoskelta pari kilometriä koilliseen on Kimolan kanavan läntinen suuaukko. Kanavasta ei vielä pääse veneillä läpi koska siinä on vain tukkinippujen nostoon soveltuva laitteisto joka on nyt purettu ja työt jatkuvat veneväylän auki saamiseksi[1] Matkailupiirit ovat toivoneet kanavan muuttamista veneilylle soveltuvaksi jolloin Konnivedeltä pääsisi Pyhäjärvelle ja edelleen Kuusankoskelle.
Konnivedellä on Heinolan, Vuolenkosken ja Sulkavankosken väleillä viralliset laivareitit reimareineen. Kesäisin järvellä kulkee kaupallistakin liikennettä. Järvi on luodattu merikarttaa varten tarkkaan vasta viime vuosina. Sen sijaan Heinolan länsipuolisesta Ruotsalaisesta merikartta on ollut saatavilla lähes 100 vuoden ajan.
Lähteet

Luokka:Konniveden alue
Luokka:Heinolan järvet
Luokka:Iitin järvet
Šota Rustaveli

Question: Kuka Šota Rustaveli oli?



Šota Rustaveli (, s. noin 1166[1]) oli 1100- ja 1200-lukujen vaihteessa elänyt georgialainen runoilija, jonka ainoa säilynyt työ on Georgian kansalliseepoksen asemaan kohotettu Pantterintaljainen (). 
Elämä
Rustavelin elämästä on säilynyt jälkipolville huomattavan vähän tietoa verrattuna hänen merkitykseensä kirjailijana. Kansanperinteen ja kirjallisten viitteiden mukaan hän oli kotoisin Meskhetissä sijaitsevasta Rustavin kaupungista, nykyään suuremman Tbilisin lähellä sijiatsevan Rustavin sijaan. Ainoa hänestä kertova kirjallinen lähde on Pantterintaljaisen esipuhe, jonka on kuitenkin arveltu tyylillisten seikkojen perusteella olevan eri tekijän käsialaa kuin itse kirja. Jerusalemin Pyhän ristin luostarista vuonna 1960 löytyneen freskon on uskottu esittävän häntä, ja hänet on myös kirjattu kyseisen luostarin hyväntekijäksi. Rustavelin on myös arveltu kuuluneen kuningatar Tamarin, jolle Pantterintaljainen on omistettu, lähipiiriin tai olleen hänen varainhoitajansa. Pantterintaljainen on tuskin ollut hänen ainoa teoksensa.[1]
Merkitys
Pantterintaljaisella on ollut suuri vaikutus georgiankieliseen kirjallisuuteen. Rustavelin käyttämät aforismit ja ilmaisut ovat juurtuneet georgian kieleen idiomeiksi: hän edustaa georgialle samaa kuin Shakespeare englannin kielelle tai Dante italialle. Hänen mukaansa on nimetty Šota Rustavelin valtionpalkinto, Tbilisin pääkatu Rustavelis gamziri, Tbilisin metron asema, Georgian tiedeakatemian kirjallisuuden instituutti ja asteroidi (1171 Rusthawelia). Hänen kuvansa on 100 larin setelissä.
Lähteet

Aiheesta muualla

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:Georgialaiset kirjailijat
Lentoyhtiöallianssi

Question: Mitä allianssi tarkoittaa?





Lentoyhtiöallianssi on kahden tai useamman lentoyhtiön tekemä sopimus yhteistyöstä. Yhteistyön laajuus vaihtelee eri allianssien välillä. Kolme suurinta allianssia ovat Star Alliance, SkyTeam ja Oneworld. Ensimmäinen suuri ja edelleen toimiva allianssi, SkyTeam, perustettiin 1989, kun Northwest Airlines ja KLM aloittivat code sharingin laajassa mittakaavassa.
Lentoyhtiöille allianssista on etuja, kun ne saavat laajemman ja optimoidun kohdeverkoston. Ne toteutetaan usein code sharing -sopimuksilla. Monet allianssit ovat aloittaneet pelkällä code sharing -verkostolla. Ne saavat myös kustannussäästöjä yhteistyöllä, joka koskee muun muassa lipputoimistojen, lippuvarausten, huoltojen, catering-palveluiden, maahenkilökunnan ja investointien jakamista.
Lentomatkustajan hyötyjä voivat olla halvemmat hinnat, enemmän vuoroja tietyllä reitillä, enemmän kohdemaita ja -kenttiä ja paremmat kanta-asiakasohjelman edut, mutta matkustajille siitä voi olla myös haittoja kuten korkeammat hinnat ja mahdollisesti vähemmän vuoroja sellaisilla reiteillä, joilla ei ole kilpailua eri allianssien kesken.
Kolme suurinta allianssia

Lähteet


*
HMS

Question: Mitä HMS lyhenne tarkoittaa?

HMS (, , ) alusten nimen etuliitteenä tarkoittaa aluksen kuuluvan hänen majesteettinsa laivastoon. Lyhennettä käyttävät pääasiassa Yhdistyneen kuningaskunnan laivasto Royal Navy sekä Ruotsin merivoimat.
Lyhenteen ja sen variaatioiden käyttö Yhdistyneessä kuningaskunnassa
Britannian kuninkaallisen laivaston sukellusveneet käyttävät nimensä edessä etuliitettä HM Submarine,[1], joka joskus lyhennetään HMSm tai HMS/M.[2] kuninkaallisen jahdin etuliitteenä käytetään lyhennettä HMY. 
Kuninkaallisen laivaston pinta-aluksista käytetään nykyisin vain määritettä HM Ship, kun aiemmin etuliitteissä ilmaistiin myös aluksien tyyppi, kuten HM Frigate tai HM Sloop. Ensimmäisen maailmansodan aikoihin käytössä oli myös lyhenne HMM, His Majesty's Monitor.
Etuliitettä HMHV on käytetty Amiraliteetin palvelukseensa vuokraamistaan aluksista ().
Lyhennettä HMS käytetään myös rannikkolinnakkeista, joista Kuninkaallinen laivasto käyttää nimitystä kivifregatti. Sellaisia ovat muun muassa koulutuskeskus HMS Excellent pienellä saarella Portsmouthin satamassa.
Etuliitettä HMHS on käytetty laivaston sairaalalaivojen etuliitteenä, eräs näistä oli HMHS Britannic.
Lyhenteen ja sen variaatioiden käyttö Kansainyhteisön maissa
Koska Yhdistyneen kuningaskunnan hallitsija on myös Kansainyhteisön hallitsija, käyttävät yhteisön 16 jäsenmaata HMS-etuliitteen eri variaatioita.
Australia: HMAS — Her Majesty's Australian Ship
Australian Victoria: HMVS — Her Majesty's Victorian Ship (ei enää käytössä)
Bahama: HMBS — Her Majesty's Bahamian Ship
Bermuda: HMBS — Her Majesty's Bermudian Ship
Etelä-Afrikka: HMSAS - Her Majesty's South African Ship (ei enää käytössä)
Intia: HMIS - Her Majesty's Indian Ship (ei enää käytössä)
Kanada: HMCS — Her Majesty's Canadian Ship
Uusi-Seelanti: HMNZS — Her Majesty's New Zealand Ship
Katso myös
luettelo laivatyyppien lyhenteistä
Lähteet

Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat
Luteoliini

Question: Miten kahvileipä määritellään?


Luteoliini (C15H10O6) on flavonoideihin ja tarkemmin flavoneihin kuuluva luonnossa esiintyvä kemiallinen yhdiste. Aineesta käytetään myös nimeä 3',4',5,7-tetrahydroksiflavoni. Luteoliini on tehokas antioksidantti. Monet kasvit sisältävät luteoliinia, esimerkiksi voikukan lehdet. Luteoliinia käytetään elintarvikkeissa antamaan tuotteelle keltaista-oranssia väriä. Luteoliinin elintarvikkeissa käytettävä E-koodi on E161b eli sama kuin luteiinilla (C40H56O2), vaikka ne sinänsä ovat eri aineita. Luteoliinia valmistetaan uuttamalla kasveista ja hedelmistä ja sitä voi käyttää juomien, jälkiruokien, jäätelöiden, hillojen, makeisten, kahvileipien, sinappien, keittojen ja kastikkeiden kanssa. Luteoliinille ei ole määritelty käytön päivittäistä enimmäismäärää eli ADI-arvoa.
Aiheesta muualla

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 (PDF)

Luokka:Flavonoidit
Etelän risti

Question: Missä Etelän risti sijaitsee?


Etelän risti (, genetiivi Crucis, lyh. Cru ja Crux) on eteläisen taivaan tähdistö, pinta-alaltaan tähdistöistä kaikkein pienin.[1] Siinä erottuu kirkas ja helposti tunnistettava ristin muotoinen tähtikuvio, joka on antanut tähdistölle nimensä.
Tähdistön sijainti on 55°–60° eteläistä leveyttä, ja se näkyy kokonaan vielä Maan pinnalta 20° pohjoista leveyttä. Tähdistön koko on 68 neliöastetta.
Tähdistön kolme kirkkainta tähteä ovat Acrux (α Crucis), Mimosa (β Crucis) ja Gacrux (γ Crucis).[1] Ristin neljäs tähti on Decrux. Kuvioon luetaan usein myös Acruxin ja Decruxin välissä oleva Epsilon Crucis.
Acruxin vieressä on tummana alueena erottuva tähtienvälisen pölyn muodostama pimeä sumu, Hiilisäkki.[1]
Historia
Antiikin kreikkalaiset tähtitieteilijät tunsivat Etelän ristin tähtikuviona ja liittivät sen osaksi Kentauria.[1] Vuonna 1000 eaa. tähdistö näkyi matalalla Ateenan leveysasteilla. Maan akselin prekession takia Etelän risti siirtyi vähitellen alemmas kohti horisonttia ja vuonna 400 jaa. tähdistöstä näkyi enää vain pieni osa.
Etelän ristin viralliseksi nimeäjäksi on usein sanottu 1600-luvulla elänyttä ranskalaista tähtitieteilijää Augustin Royeriä, mutta jo häntä ennen sitä kuvasivat erillisenä tähdistönä useat karttojen ja luetteloiden laatijat.[1]
Etelän risti esiintyy monissa Tyynenmeren ja Eteläisen pallonpuoliskon alueen valtiolipuissa, muun muassa Australian, Brasilian, Papua-Uuden-Guinean, Samoan ja Uuden-Seelannin lipuissa.
Navigoinnin apuna

Kaikki neljä Etelän ristin kirkasta tähteä ovat tärkeitä navigaatiotähtiä. Purjelaivojen aikakaudella sen sanottiin olleen suomalaisten merimiesten rakkain tähdistö Etelämerellä.
Koska eteläisellä taivaankannella ei ole Pohjantähteä vastaavaa napatähteä, Etelän ristin kahta tähteä (Alfa ja Gamma) on käytetty navigoinnissa eteläsuunnan osoittajina. Näiden kahden tähden välisen janan jatke noin neljä kertaa niiden välimatkan päässä osoittaa suunnilleen eteläisen taivaannavan paikan.
Tähtiä

Etelän ristin tähtiä nimineen:
(α1,2 Cru) – double 0,77, 1,73 Acrux
(β Cru) 1,25 Becrux tai Mimosa
(γ Cru) – kaksoistähti 1,59, 6,42 Gacrux
(δ Cru) 2,79; Decrux [Delcrux]
Tähtiä Bayerin nimillä:
ε Cru 3,59; ζ Cru 4,06; θ1 Cru 4,32; θ2 Cru 4,72; η Cru 4,14; ι Cru 4,69; κ Cru 5,89; λ Cru 4,62; μ1 Cru 4,03; μ2 Cru 5,08
Muita merkittäviä tähtiä:
HD 108147 7,00 – tällä tähdellä on eksoplaneetta
Väärä risti
Etelän risti sekoitetaan joskus Väärään ristiin eli Valeristiin. Se on Etelän ristin ja Canopuksen välialueella sijaitseva neljän tähden ryhmä, joka nousee ennen Etelän ristiä. Se koostuu Purjeen ja Kölin tähdistöissä olevista, noin magnitudin 2 tähdistä ja on hieman Etelän ristiä suurempi. Väärän ristin tähdet ovat Epsilon Carinae, Iota Carinae eli Tureis, Delta Velorum sekä Kappa Velorum. Iota Carinaen lähellä Väärän ristin sisässä on viides tähti, a Carinae.
Lähteet


Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
West Point

Question: Mikä West Point on?



West Point on Yhdysvaltojen asevoimien sotilasakatemiasta USMAnista (United States Military Academy) yleisesti käytetty nimi. Akatemia sijaitsee West Point -nimisessä pikkukaupungissa New Yorkin osavaltiossa 80 kilometriä New Yorkin kaupungista pohjoiseen, Hudsonjoen länsirannalla. Paikka on entinen armeijan tukikohta. Akatemiasta valmistuu kaikkien aselajien upseereita eri puolustushaaroihin. Peruskoulutus kestää neljä vuotta.
West Point perustettiin 1802. Tällä hetkellä vakinaista henkilökuntaa on 580 ja kadetteja 4624.
Tunnettuja valmistuneita
Jefferson Davis (1828) Konfederaation presidentti (1861-1865)
Ulysses S. Grant (1843) kenraali, Yhdysvaltain presidentti
Douglas MacArthur (1903) kenraali
George S. Patton (1909) kenraali
Dwight Eisenhower (1915) kenraali, Yhdysvaltain presidentti
Omar Bradley (1915) kenraali
Anastasio Somoza Debayle (1946) Nicaraguan presidentti (1967–72, 1974-79)
Fidel V. Ramos (1950) Filippiinien presidentti (1992-1998)
Buzz Aldrin, (1951), eversti, astronautti
Mike Krzyzewski (1969), koripallovalmentaja
Ensimmäinen West Pointista valmistunut ulkomainen naiskadetti ja toistaiseksi ainoa suomalainen on Hanna Parikka, joka valmistui 1996. Sittemmin hän on toiminut Puolustusvoimien siviilivirassa.[1]
Ensimmäinen suomalaissyntyinen oli vuonna 1963 valmistunut Vesa Alakulppi (23. huhtikuuta 1941 Rovaniemi – 14. toukokuuta 1968 Gia Dinh, Etelä-Vietnam). Alakulppi kaatui kapteenina Vietnamin sodassa. [2][3]
Lähteet

Aiheesta muualla
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:National Register of Historic Places -kohteet New Yorkin osavaltiossa
Luokka:New Yorkin yliopistot ja korkeakoulut
Luokka:Yhdysvaltain sotilasakatemiat
Vuoden henkilö

Question: Kuka oli vuoden 1991 time lehden vuoden henkilö?

Vuoden henkilö (ennen vuotta 2000 vuoden mies) on yhdysvaltalaisen Time-aikakauslehden vuosittain valitsema henkilö, jolla on ollut suurin vaikutus vuoden tapahtumiin. Palkinnon saaja ei kuitenkaan välttämättä ole yksi henkilö tai edes henkilö.
Lehti on ajoittain herättänyt hämmästystä valinnoillaan, kuten Adolf Hitler tai Josif Stalin. Valinta ei kuitenkaan ole arvonimi tai tunnustus vaan suurimman vaikutuksen vuoden aikana aikaan saanut henkilö. Time kuitenkin luopui periaatteestaan vuonna 2001, jolloin vuoden henkilöksi valittiin New Yorkin pormestari Rudolph Giuliani eikä Osama bin Ladenia. Myös sitä, että 2010 vuoden henkilöksi valittiin Facebookin perustaja Mark Zuckerberg, eikä WikiLeaksin Julian Assangea, joka sai nettiäänestyksessä 20 kertaa enemmän ääniä, arveltiin myönnytykseksi Yhdysvaltain hallinnolle ja yleisölle, koska yhdysvaltalaisista 2/3 kannattaa Assangen tuomitsemista.[1]
Albert Einstein valittiin vuoden 1999 viimeisessä numerossa vuosisadan henkilöksi.
Vuoden henkilöt

Lähteet

Luokka:Lehdistö
Luokka:Kunniamaininnat
Kotilaivasto

Question: Mitä Kotilaivasto -nimitys tarkoittaa?

Kotilaivasto () oli Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien kotivesiä suojaavan laivasto-osaston nimenä vuodesta 1902 aina vuoteen 1967 muutamaa katkoa lukuun ottamatta.
Ennen ensimmäistä maailmansotaa
Kanaalin laivasto () oli perinteinen nimitys Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien laivasto-osastolle, jonka tehtävänä oli 1600–1900 puolustaa Englannin kanaalia. Laivastonreservintarkastava amiraali ja myöhemmin vara-amiraali Gerard Noel sai 1. lokakuuta 1902 oman toimensa ohella Kotilaivaston komentajan tehtävät, jolloin hänen alaisuuteensa määrättiin kontra-amiraali johtamaan Kotilaivuetta. Laivaston ytimen muodostivat neljä satamienvartiointiin tarkoitettua alusta, jotka oli siirretty telakoilta Portlandiin sijoitetun Kotilaivueen alaisiksi. Laivueenkomentajan alaisuuteen sijoitettiin myös rannikkovartioston käytössä olleet alukset, jotka jatkoivat palvelustaan kuten aiemmin. Rannikkovartioston alusten tuli kuitenkin vähintään kolmesti vuodessa osallistua laivastoharjoituksiin. Kotilaivuetta ja rannikkovartiostoa kutsuttiin yhteisellä nimellä Kotilaivasto.
Kotilaivueen ensimmäisenä komentajana oli kontra-amiraali George Atkinson-Willes lippulaivanaan HMS Empress of India.
Kanaalin laivaston nimi vaihdettiin 14. joulukuuta 1904 Atlantin laivastoksi ja Kotilaivasto nimettiin Kanaalin laivastoksi. Kotilaivasto muodostettiin 1909 uudelleen komentajanaan amiraali Sir William May, joka seuraavana vuonna luovutti komentajuuden amiraali Sir George Callaghanille. Amiraali Sir John Jellicoen oli 1914 tarkoitus vastaanottaa laivaston komentajuus, mutta ensimmäinen maailmansota puhkesi 4. elokuuta.
Ensimmäinen maailmansota

Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Kotilaivasto yhdistettiin Atlantin laivastoon () muodostaen Suuren laivaston ().
Sotien välillä
Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena runsaasti raskaita aluksia poistettiin käytöstä, jolloin Suuri laivasto lakkasi olemasta. Suuri laivasto jaettiin kahteen osaan, Atlantin laivastoon ja Välimeren laivastoon (), joissa kummassakin oli kuusi taistelulaivaa ja/tai taisteluristeilijää.
Atlantin laivaston nimi muutettiin uudelleen Kotilaivastoksi 1932.
Toinen maailmansota
Toisessa maailmansodassa Kotilaivasto oli Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien tärkein yksikkö Euroopassa. Sen vastuulla oli saattueiden suojaaminen ja saksalaisten pinta-alusten toiminnan estäminen.

Sodan jälkeen
Toisen maailmansodan jälkeen Kotilaivasto palasi vanhoihin tehtäviinsä kotivesien suojaamiseen sekä palvelukseen Etelä- ja Pohjois-Atlantilla. Kylmän sodan aikana toiminta suuntautui voimakkaasti Pohjois-Atlantille estämään mahdollisia Neuvostoliiton laivaston toimia.
Kotilaivaston nimi muuttui Läntiseksi laivastoksi (), kun Välimeren laivasto lakkautettiin 1967. Samalla laivaston vastuualue kasvoi kattamaan kaikki Yhdistyneen kuningaskunnan edut maailman merillä.
Lähteet
Levy James P, The Royal Navy's Home Fleet in World War II 2003 New York Palgrave macmillan ISBN 1-4039-1773-6 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimat
Rockstar Leeds

Question: Milloin Rock Star pelistudio on perustettu?


Rockstar Leeds (ennen Mobius Entertainment) on englantilainen pelitalo, joka toimii Rockstar Gamesin alaisuudessa.
Videopelit
Mobius Entertainmentin nimellä
Alfred's Adventure (2000) (GBC)
Alfred Chicken (2002) (PS1)
Drome Racers (2002) (GBA)
High Heat Major League Baseball 2002 (2002) (GBA)
Army Men: Turf Wars (2002) (GBA)
High Heat Major League Baseball 2003 (2003) (GBA)
Bionicle: The Game (2003) (GBA)
Barbie Horse Adventure (2003) (GBA)
American Idol (2003) (GBA)
Max Payne (2003) (GBA)
A Sound of Thunder (2004) (GBA)
Rockstar Leedsin nimellä
Midnight Club 3  (2005) (PSP)
Grand Theft Auto: Liberty City Stories (2005) (PSP, PS2)
Grand Theft Auto: Vice City Stories (2006) (PSP, PS2)
The Warriors (2007) (PSP)
Manhunt 2 (2007) (PSP)
Rockstar Games presents Table Tennis (2007) (Wii)
Grand Theft Auto: Chinatown Wars (2009) (DS, PSP, iPhone, iPod Touch)
Beaterator (2009) (PSP, iPhone, iPod Touch)

Luokka:Brittiläiset videopeliyritykset
Nimiäiset

Question: Missä yhteydessä nimiäiset järjestetään?

Nimiäiset tai nimenantojuhla on uskonnottomassa tapakulttuurissa lapsen nimenannon yhteydessä järjestettävä juhla.[1] Tilaisuudessa lapsi esitellään suvulle ja perheystäville. Lapsen nimi julkistetaan mahdollisesti ensi kertaa[2].
Nimiäiset ovat Suomessa kehittyneet alati kasvavan uskonnollisiin yhdyskuntiin kuulumattomien joukon tarpeisiin. Lapsen vanhemmat päättävät hyvin vapaasti juhlan paikan ja tilanteen. Nimiäisiin saatetaan kutsua ulkopuolinen puhuja, tai puhuja voi olla sukulainen tai ystävä.[3] Vuonna 2015 arviolta joka neljäs vauva sai nimensä uskonnottomasti.[4]
Nimenantojuhla voi mennä esimerkiksi seuraavasti. Lapsi puetaan juhlamekkoon. Juhlapuhuja, vanhemmat tai kummi pitää puheen. Äiti julkistaa lapsen nimen, ja isä laskee vauvan päähän kukkaseppeleen. Vieraat allekirjoittavat onnentoivotuksen lapselle. Lapselle voidaan myös istuttaa oma puu. Kahvitarjoilu ja pienet lahjat ovat yleisiä.[5]
Lähteet

Kirjallisuutta
Citation error, replace with{{cite book| author = Aurejärvi-Karjalainen, Anneli| title = Perheen omat juhlat. Siviiliseremoniat häistä hautajaisiin| location = Porvoo Helsinki Juva| publisher = WSOY| year = 1999| isbn = 951-0-23761-2}}
Aiheesta muualla
Ilomäki, Anu: . Helsingin sanoma</i>t 15.7.2008.
. Bebesinfo.
Närhinen, Leila: . Vapaa ajattelija 4-5/2000.
Pajari, Katriina: . Helsingin sanomat 15.7.2008.
Uro, Jarkko: . Vau.fi 20.1.2010.

Luokka:Perhejuhlat
Luokka:Uskonnoton tapakulttuuri
Luettelo Knallin ja sateenvarjon jaksoista

Question: Kuka oli HMS Brighton -aluksen ensimmäinen päällikkö?

Tämä on luettelo Knallin ja sateenvarjon jaksoista. Luettelo on numeroitu Yleisradion äänitysjärjestyksen mukaan. Jakson 139 ja jaksot 146–170 Edward Taylor käsikirjoitti suoraan Ylelle eikä niitä käännetty alkuperäisjaksoista[1].
Alkuperäiset käsikirjoittajat: Edward Taylor sekä joissakin apuna John Graham
Ohjaus: Rauni Ranta/Lars Svedberg
Suomennos: Rauni Ranta (jaksot 1–14), Ilkka Kortesniemi (jaksot ”Ihmeellinen vesitankki”, ”Ministeriö merihädässä”, ”Pandapaniikkia” ja ”Taiteellinen hevosenleikki”), Kristiina Drews (jaksot ”Arvaamaton arvonlisävero”, ”Koneaivo koheltaa” ja ”Villaa ylle”), muut jaksot on suomentanut Kersti Juva.
RR= ohjannut Rauni Ranta
S= ohjannut Lars Svedberg

Kääntämättömät jaksot
Alla on lueteltu The Men of the Ministryn jaksot, joilta puuttuu suomalainen vastine. Osa jaksoista on samankaltaisia aiempien kanssa.[4]

Lähteet
, viitattu 9.10.2007.
Gary Schajer: , viitattu 17.9.2011.
, viitattu 20.8.2011.
, viitattu 20.8.2011.
, viitattu 25.12.2007.
Viitteet

Luokka:Yle Radio 1:n ohjelmat
Luokka:Suomalaiset radiokuunnelmat
Tonaalisuus

Question: Mitä tonaalisuus tarkoittaa?




Tonaalisuus on musiikissa käytetty järjestelmä, joka määrittelee eri sävelkorkeuksien hierarkkiset suhteet johonkin keskeiseen säveleen eli toonikaan nähden. Tonaalisuuden vastakohta on atonaalisuus, jossa tonaalisista keskuksista on luovuttu.
Yleensä tonaalisuudella viitataan länsimaisessa musiikissa yleisimpiin duuri- ja molliasteikkoihin, joissa sävelet ovat tarkasti määritellyissä suhteissa toonikaan. Laajemmin tonaalisuudella voidaan tarkoittaa diatoniseen asteikkoon perustuvaa musiikkia yleensä.
Tonaalisuus on kuitenkin käsitteenä hyvin monitulkintainen. Kolmisointurakenteet eivät välttämättä luo tunnetta tonaalisesta keskuksesta ja toisaalta kolmisointuihin pohjaamattomat harmoniset funktiot voivat toimia kiintopisteenä – jopa dodekafoninen musiikki voi sisältää keskussäveliä.[1]
Eräs tapa määritellä tonaalisuus on puhua sävelten vakaudesta suhteessa toonikaan.
Koetinsäveltesteillä on tutkittu sävelten vakautta: käyttämällä tonaalisen kontekstin määrittävää sävelkuviota, esimerkiksi epätäydellistä diatonista asteikkoa tai harmonista kadenssia, minkä jälkeen koehenkilöille esitetään jokin kromaattisen asteikon sävel, jonka vakautta heidän on arvosteltava, voidaan luoda vakaushierarkia, jossa suhteessa toonikaan eri sävelet saavat erilaisia arvosteluita. Kaikkein vakaimpia ovat toonikakolmisoinnun sävelet. Sitten diatoniset sävelet ja vähiten vakaita diatonisen asteikon ulkopuoliset sävelet.[2]
Tonaalisten tehojen havaitsemissa tapahtuu eriytymistä. Nuorimmat kuuntelijat eivät erota kuin diatoniset sävelet ei-diatonisista. Seuraavaksi toonikakolmisointuun kuuluvat sävelet, mihin liittyy vielä pidemmälle menevää eriytymistä: esitettäessä kaksi säveltä osaavat pidemmällä enkulturaatiossa olevat sanomaan kumpi niistä ei kuulu toonikakolmisointuun.[2] Seitsemänvuotiaat pystyvät tunnistamaan mikäli sävel poikkeaa sävellajista ja melodian implikoimasta harmoniasta, mutta viisivuotiaat tunnistavat vain sävellajista poikkeavat sävelet.[3]
Katso myös
Modaalisuus
Lähteet


Luokka:Musiikin teoria
Vesuvius

Question: Kuinka monta kertaa Vesuvius purkautui 1800-luvulla?


Vesuvius () on tulivuori Italiassa. Se on 1281 metriä korkea[1] ja sijaitsee Napolista yhdeksän kilometriä itään Napolinlahden lähistöllä. Tulivuoren rinteillä sijaitsee useita kaupunkeja ja useita miljoonia ihmisiä asuu mahdollisten purkausten vaikutusalueella.[1]
Vesuvius on purkautunut useita kertoja, joista tunnetuin tapahtui syksyllä 79 jaa. Silloin purkaus tuhosi Pompejin ja Herculaneumin kaupungit ja tappoi tuhansia ihmisiä. Purkauksen kuuluisin uhri oli Plinius vanhempi, roomalainen kirjailija ja luonnontieteilijä. Vesuviuksen viimeinen purkaus tapahtui maaliskuussa 1944.[1] Sitä pidetään kuitenkin vaarallisena, vaikka toisinaan tulivuoret pitävät jopa tuhansien vuosien taukoja purkausten välillä. Vesuvius on rakenteeltaan keilamainen kerrostulivuori, jollaisia on mannerlaattojen rajalla. Tulivuoresta purkautuu jähmeää andesiittista laavaa. Vesuvius on rakentunut muinaisen Monte Somman tulivuoren kalderaan, joka on alkanut kehittyä vähitellen 17000 vuotta sitten.[1]
Vesuviuksen purkaukset

Vesuviuksen purkaukset johtuvat Afrikan laatan työntymisestä Euraasian laatan alle. Afrikan laatta sulaa maan syvyyksissä ja nousee ylös andesiittisena, sitkeänä laavana. Vesuviuksen purkaushistoriaa on kirjoitettu muistiin erityisesti vuodesta 79 jaa. lähtien. Varhaisin havainto on eräiden lähteiden mukaan peräti vuodelta 2500 eaa. Vesuvius on purkautunut useita kertoja antiikin aikana ja keskiajalla sekä uudella ajalla. Isoja purkauksia on ollut viimeisen 17000 vuoden aikana kahdeksan kertaa.[1] Vuodesta 79 alkaen purkauksia oli vain ajoittain, kun taas vuodesta 1631 vuoteen 1944 niitä oli säännöllisemmin.[1] Näistä paljon tuhoja aiheuttanut vuoden 1631 purkaus on ollut suurin vuoden 79 purkauksen jälkeen.[1] Vuoden 1631 purkauksessa kuoli 4000 ihmistä.[2]
1700-luvulla oli kuusi purkausta ja 1800-luvulla kahdeksan, joista tunnetuin oli 1872. 1900-luvulla on Vesuvius purkautunut vuosina 1906, 1929 ja 1944. Vuoden 1944 purkaus tuhosi kylät San Sebastiano al Vesuvio, Massa di Somma ja osan San Giorgio a Cremanon kylästä. Vuoden 1944 jälkeen Vesuvius ei ole purkautunut.[2] Aktiivisina kausina purkausten välit ovat vaihdelleet 18 kuukaudesta 7,5 vuoteen, joten meneillään on pisin hiljainen kausi 500 vuoteen.
Vesuvius populaarikulttuurissa
Vesuvius on Aku Ankka -sarjakuvissa seikkailevan Milla Magian kotipaikka.
Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Italian tulivuoret
Luokka:Kerrostulivuoret
Luokka:Campanian maantiede
Luokka:Napolin metropolikaupunki
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:Italian vuoret
Pierre de Coubertin

Question: Missä Pierre de Coubertin kuoli?


Paroni Pierre de Coubertin (syntyjään Pierre de Frédy, 1. tammikuuta 1863 Pariisi – 2. syyskuuta 1937 Geneve) oli ranskalainen pedagogi ja historioitsija, mutta parhaiten hänet tunnetaan nykyaikaisten olympialaisten perustajana.
De Coubertin organisoi 23. kesäkuuta 1894 kansainvälisen konferenssin Sorbonnessa, Pariisissa. Hän ehdotti antiikin olympialaisten uudelleen järjestämistä. Tämä johti Kansainvälisen Olympiakomitean perustamiseen. De Coubertinista tuli sen pääsihteeri. Päätettiin myös, että ensimmäiset nykyaikaiset olympiakisat pidetään vuonna 1896 Ateenassa, Kreikassa ja että ne järjestetään joka neljäs vuosi. Näistä kisoista tuli menestys ja de Coubertinista tuli KOK:n puheenjohtaja kreikkalaisen Demetrius Vikelasin väistyttyä syrjään kotimaassaan järjestettyjen kisojen jälkeen. 
Vaikka ensimmäiset kisat menestyivät, seuraavat kisat vuonna 1900 Pariisissa (de Coubertinin kotikaupungissa) ja vuonna 1904 St. Louisissa järjestettiin maailmannäyttelyiden yhteydessä eivätkä ne muun ohjelman seassa herättäneet juurikaan kiinnostusta. Coubertin kommentoi ylipäätään maailmannäyttelyinstituutiota sangen kriittisesti: hän syytti sitä viihteellistymisestä ja katsoi, että olympialaisten tapainen urheilullinen kilvoittelu ajaisi rauhanaatetta paremmin kuin teollinen kilpailu ja vertailu näyttelyissä. Sen lisäksi hän piti näyttelyissä pidettyjen tiedekonferenssien arvoa keskinkertaisina, koska tiedemiehet olivat näyttelyissä liiaksi lomatunnelmissa keskittyäkseen tieteen tekemiseen. Coubertin kuitenkin myönsi konferenssien olevan hyviä kontaktienluomispaikkoja, ja lisäksi hän kiitteli vuoden 1893 Chicagon maailmannäyttelyä siitä, että vaikka sielläkin oli viihteellistyminen voimakasta, oli viihde erillisellä Midwayn alueella, kun taas vakavampi puoli oli White Cityssä.[1]
De Coubertin osallistui itse vuoden 1912 olympialaisiin taidelajeissa. Hänen runonsa Oodi urheilulle voitti kultamitalin. De Coubertin käytti kuitenkin salanimeä, ja teoksen kirjoittajiksi mainittiin saksalaiset Georges Hohrod ja Martin Eschbach.[2]
Pierre de Coubertin väistyi KOK:n johdosta ja olympiakomitean jäsenyydestä Pariisin 1924 kisojen jälkeen vuonna 1925[3] mutta toimi järjestön kunniapuheenjohtajana kuolemaansa asti. De Coubertin on haudattu Lausanneen, mutta hänen sydämensä on haudattu erilleen monumenttiin vanhan Olympian raunioiden lähelle.[4]
Lähteet




Luokka:Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajat
Luokka:Ranskalaiset aateliset
Luokka:Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet
Luokka:Ranskalaiset urheiluvaikuttajat
Luokka:Vuonna 1863 syntyneet
Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Pierre de Coubertin

Question: Milloin Pierre de Coubertin kuoli?


Paroni Pierre de Coubertin (syntyjään Pierre de Frédy, 1. tammikuuta 1863 Pariisi – 2. syyskuuta 1937 Geneve) oli ranskalainen pedagogi ja historioitsija, mutta parhaiten hänet tunnetaan nykyaikaisten olympialaisten perustajana.
De Coubertin organisoi 23. kesäkuuta 1894 kansainvälisen konferenssin Sorbonnessa, Pariisissa. Hän ehdotti antiikin olympialaisten uudelleen järjestämistä. Tämä johti Kansainvälisen Olympiakomitean perustamiseen. De Coubertinista tuli sen pääsihteeri. Päätettiin myös, että ensimmäiset nykyaikaiset olympiakisat pidetään vuonna 1896 Ateenassa, Kreikassa ja että ne järjestetään joka neljäs vuosi. Näistä kisoista tuli menestys ja de Coubertinista tuli KOK:n puheenjohtaja kreikkalaisen Demetrius Vikelasin väistyttyä syrjään kotimaassaan järjestettyjen kisojen jälkeen. 
Vaikka ensimmäiset kisat menestyivät, seuraavat kisat vuonna 1900 Pariisissa (de Coubertinin kotikaupungissa) ja vuonna 1904 St. Louisissa järjestettiin maailmannäyttelyiden yhteydessä eivätkä ne muun ohjelman seassa herättäneet juurikaan kiinnostusta. Coubertin kommentoi ylipäätään maailmannäyttelyinstituutiota sangen kriittisesti: hän syytti sitä viihteellistymisestä ja katsoi, että olympialaisten tapainen urheilullinen kilvoittelu ajaisi rauhanaatetta paremmin kuin teollinen kilpailu ja vertailu näyttelyissä. Sen lisäksi hän piti näyttelyissä pidettyjen tiedekonferenssien arvoa keskinkertaisina, koska tiedemiehet olivat näyttelyissä liiaksi lomatunnelmissa keskittyäkseen tieteen tekemiseen. Coubertin kuitenkin myönsi konferenssien olevan hyviä kontaktienluomispaikkoja, ja lisäksi hän kiitteli vuoden 1893 Chicagon maailmannäyttelyä siitä, että vaikka sielläkin oli viihteellistyminen voimakasta, oli viihde erillisellä Midwayn alueella, kun taas vakavampi puoli oli White Cityssä.[1]
De Coubertin osallistui itse vuoden 1912 olympialaisiin taidelajeissa. Hänen runonsa Oodi urheilulle voitti kultamitalin. De Coubertin käytti kuitenkin salanimeä, ja teoksen kirjoittajiksi mainittiin saksalaiset Georges Hohrod ja Martin Eschbach.[2]
Pierre de Coubertin väistyi KOK:n johdosta ja olympiakomitean jäsenyydestä Pariisin 1924 kisojen jälkeen vuonna 1925[3] mutta toimi järjestön kunniapuheenjohtajana kuolemaansa asti. De Coubertin on haudattu Lausanneen, mutta hänen sydämensä on haudattu erilleen monumenttiin vanhan Olympian raunioiden lähelle.[4]
Lähteet




Luokka:Kansainvälisen olympiakomitean puheenjohtajat
Luokka:Ranskalaiset aateliset
Luokka:Kansainvälisen olympiakomitean jäsenet
Luokka:Ranskalaiset urheiluvaikuttajat
Luokka:Vuonna 1863 syntyneet
Luokka:Vuonna 1937 kuolleet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit