khalidalt/tydiqa-goldp huggingface dataset:
Pienoiskivääri

Question: Kuinka nopeasti ase voi ampua luodin?





Pienoiskiväärillä ("piekkari") tarkoitetaan luodin ja piipun sisähalkaisijamitaltaan .22-kaliiperista (n. 5,6 mm) asetta, joka ampuu nk. reunasytytteistä patruunaa. Pienoispistooli on vastaavia, pienoiskivääriinkin sopivia patruunoita käyttävä pistoolityypin ase.
Pienoiskiväärin tarkkuus on muita kivääriaseita vastaava n. 100 metriin saakka, sen jälkeen tarkkuus ja teho laskevat nopeasti. Pienoiskiväärin luodin lähtönopeus on tavallisesti 300-450 m/s. Tällöin luodin lentoradan lakipiste sadalta metriltä voi olla jopa 90 cm:n korkeudella. Tehokkaalla kiväärillä lakipiste voi tuolloin olla vain muutamia senttejä. Vrt: yleisen metsästyskaliiperi 243 win:n luodin lentorata kaareutuu 28-32 cm 300 metrin matkalta.
Pienoiskivääri on metsästyslain muutoksen jälkeen jälleen yleistymässä Suomessa pienriistan metsästyksessä.
Pienoiskiväärin patruunatyypit

Pienoiskiväärit ja -patruunat luokitellaan patruunan pituuden mukaan: .22 Short, .22 Long, yleisin patruunatyyppi .22 LR (Long Rifle) ja .22 WMR (Winchester Magnum Rimfire) nk. Magnumpienoiskiväärin patruuna. .22 LR kaliiperisella aseella voi ampua myös kahta lyhyempää patruunatyyppiä. .22 WMR-aseella ei kuitenkaan voi ampua muita patruunatyyppejä. Muita reunasytytteisiä patruunoita ovat muun muassa 6 mm Flobert, eli "penniläinen", jonka hylsyssä ei yleensä ole ruutia, vaan luoti saa liike-energiansa nallimassan palamisesta. Hyvin matalatehoista penniläistä voi yleensä turvallisesti ampua muissa paitsi .22 WMR-pienoiskiväärikaliiperin aseissa.
Reunasytytteisessä patruunassa ei ole erillistä nallia vaan nallimassa on sijoitettu messinki- tai teräshylsyn sisälle kantaan, sen takaosan levennyksen uraan. Näin iskusytytteistä nallimassaa on koko kannan alueella. Koska nallimassa täytyy voida sytyttää hylsyn kantaa äkillisesti iskien, ei hylsyn ainevahvuus voi olla suuri. Se puolestaan estää suuren ruutimäärän ja siitä syntyvän paineen. Näin pienoiskivääri ei voi olla koskaan niin tehokas kuin tavallinen nk. keskussytytteistä patruunaa käyttävä ase.
Metsästys pienoiskiväärillä

Pienoiskiväärillä saa metsästää, kun osumaenergia on piipun suusta mitattuna vähintään 100 joulea (E0 > 100 J).[1]
Pienoiskiväärillä metsästettäviä lajeja ovat villikani, orava, piisami, näätä, minkki, kärppä, hilleri, heinäsorsa, tavi, haapana, jouhisorsa, heinätavi, lapasorsa, punasotka, tukkasotka, haahka, alli, telkkä, tukkakoskelo, isokoskelo, riekko, kiiruna, pyy, peltopyy, fasaani, nokikana, lehtokurppa ja sepelkyyhky. Lisäksi saa ampua rauhoittamattomia lintuja.
Pienoiskivääriammunta
Olympialajit
Miesten 50m:n pienoiskivääriammunta, makuu, 60 laukausta ja 20 laukauksen loppukilpailu
Miesten 50m:n pienoiskivääriammunta, asentokilpailu, 3 x 40 laukausta (polvi, makuu ja pysty) ja 3 x 15 laukauksen loppukilpailu
Naisten 50m:n pienoiskivääriammunta, 3 x 20 laukausta ja 3x15 laukauksen loppukilpailu
Katso myös
Valmet Orava, suomalainen pienoiskivääri, jota vietiin yli 30 maahan
Lähteet


Luokka:Kiväärit
Luokka:Ampumaurheilu
Pembrokeshire

Question: Missä sijaitsee Pembrokeshire?


Pembrokeshire () on kreivikunta ja yksi Walesin hallintoalueista. Se sijaitsee maan lounaisosassa Irlanninmeren ja Bristolin kanaalin rannalla ja sen pääkaupunkina toimii Haverfordwest. Hallintoalueella on arviolta 123464 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 1618,74 neliökilometriä.[1]
Valtaosa Pembrokeshiren eteläosan asukkaista puhuu englantia, kun taas kreivikunnan pohjoisosissa on edelleen kymrin puhujia. Kahden kielialueen välistä itä–länsisuuntaista rajaa kutsutaan nimellä Landsker Line. Se ulottuu myös naapurikreivikunta Carmarthenshireen. Linjan eteläpuolinen alue tunnetaan ”Pikku-Englantina”.
Kreivikunnalla on oma lippunsa. Sinitaustaisen lipun keskellä on keltainen risti ja Tudor-suvun valko-punainen ruusu vihreässä viisikulmiossa.
Kuvia

Green Bridge of Wales Pembrokeshiren rannikon kansallispuistossa
St Davidin tuomiokirkko
Preseli Hills -kukkuloita

Lähteet

Aiheesta muualla


Coordinates: 

*
Nevi’im

Question: Mitä Nevi’im tarkoittaa?


Nevi'im (), Profeetat, on toinen Tanakhin, heprealaisen Raamatun, kolmesta pääosiosta.
Sisältö
Nevi'im jaetaan perinteisesti kahteen osaan:
Ensimmäiset profeetat tai Nevi'im Rišonim [נביאים ראשונים], joka sisältää historialliset kirjat Joosuan kirjasta Kuninkaiden kirjoihin.
Myöhemmät profeetat tai Nevi'im Aḥaronim [נביאים אחרונים] sisältää profeettakirjoja lähinnä heprealaisessa runomuodossa.
Juutalaisessa käytännössä Samuelin kirjat ja Kuningasten kirjat lasketaan molemmat yhdeksi kirjaksi (suomalaisissa laitoksissa nämä molemmat on jaettu kahdeksi kirjaksi). Lisäksi kaksitoista suhteellisen lyhyttä profeettakirjaa lasketaan yhdeksi kirjaksi; tätä lyhyiden kirjojen kokoelmaa kutsutaan nimellä Trei Asar tai Kaksitoista pientä profeettaa. (Nimi viittaa kirjojen lyhyyteen, ei niiden tärkeyteen.) Juutalaisessa perinteessä Nevi'im sisältää siis kahdeksan kirjaa (TaNaKHin 24:stä kirjasta).
Ensimmäiset profeetat
I Joosuan kirja tai Jehošua [יהושע]
II Tuomarien kirja tai Šoftim [שופטים]
III Samuelin kirjat (Ensimmäinen, Toinen) tai Šmu'el [שמואל]
IV Kuninkaiden kirjat (Ensimmäinen, Toinen) tai Melaḥim [מלכים]
Myöhemmät profeetat
V Jesaja tai Ješajahu [ישעיהו]
VI Jeremia tai Jirmijahu [ירמיהו]
VII Hesekiel tai Jeḥezq'el [יחזקאל]
VIII Kaksitoista profeettaa (Trei Asar, myös Pienet profeetat) תרי עשר
1. Hoosea tai Hošea [הושע]
2. Joel tai Jo'el [יואל]
3. Amos [עמוס]
4. Obadja tai Ovadjah [עבדיה]
5. Joona tai Jonah [יונה]
6. Miika tai Miḥah [מיכה]
7. Naahum tai Naḥum [נחום]
8. Habakuk tai Habaquq [חבקוק]
9. Sefanja tai Tsefania [צפניה]
10. Haggai [חגי]
11. Sakarja tai Zeḥaria [זכריה]
12. Malakia tai Malaḥi [מלאכי]
*
Kodak

Question: Milloin Kodak on perustettu?



Eastman Kodak Company on monikansallinen yritys, joka tuottaa valokuvausmateriaalia ja -tarvikkeita. Sen pääkonttori on Rochesterissa, New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Yhtiön perusti George Eastman vuonna 1888.
Kodakin historiasta
Kodak aloitti valmistamalla amatöörien käyttöön helppokäyttöisiä kameroita, filmiä, valokuvapaperia ja valokuvien valmistukseen tarvittavia kemikaaleja. Alkujaan Kodak tunnettiinkin kemikaalialan yrityksenä. Kodak on luonut monia valokuvausalaa mullistavia tuotteita historiassaan. Ensimmäinen oli vuonna 1888 Kodak No.1 -kamera, jossa käytettiin lasilevyjen sijasta rullafilmiä. Tämä avasi tietä kinematografin ja elokuvan kehitykseen. Toinen markkinoita mullistava tuote oli ensimmäinen laatikkokamera Kodak Brownie, joka teki valokuvauksesta lastenkin harrastuksen vuonna 1900.[1]
Digitaaliajan tullessa Eastman Kodak laajeni tekemällä joukon yritysostoja. Vuonna 2005 se oli Yhdysvaltojen suurin digitaalikameroiden valmistaja.
Tammikuussa 2012 Kodak hakeutui velkasaneeraukseen.[2][3] Helmikuussa Kodak ilmoitti, että sen kameratuotanto lopetetaan kesäkuun loppuun mennessä. Samalla Kodak etsi jatkajaa kamerabrändilleen, ja tarkoituksena oli keskittyä seuraavaksi tekemään ainoastaan kuvien tulostamiseen tarvittavaa teknologiaa.
Kodachrome
Vuonna 1935 esitelty[4] Kodachrome oli ensimmäinen suurelle yleisölle markkinoitu väridiafilmi. Sen kehitysprosessi (C-14) poikkesi muista värifilmeistä, vaati kalliita laitteita ja kuormitti ympäristöä. Prosessin monimutkaisuuden vuoksi Kodachromen menekki romahti 1980-luvun lopulla[5]. Kasvaneen digitaalikuvauksen suosion vuoksi Kodak lopetti Kodachromen valmistuksen kesäkuussa 2009[6].
Valokuvaaja Steve McCurry sai käyttöönsä viimeisen Kodakin valmistaman Kodachrome 64 -filmirullan. Hän teki kesällä 2010 kuusiviikkoisen matkan, jolla hän otti kuvia, joissa tiivistyy hänen uransa. Rullan 36 kuvasta pari valottui. National Geographic -televisiokanava on tehnyt matkasta vuonna 2011 esitetyn dokumentin.[7]
Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla



Luokka:Valokuvausalan yhtiöt
Luokka:Optiikanvalmistajat
Luokka:Yhdysvaltalaiset teollisuusyritykset
Luokka:Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Luokka:Valokuvausalan tuotemerkit
Recording Industry Association of America

Question: Milloin RIAA perustettiin?



Recording Industry Association of America (tai RIAA) on levy-yhtiöiden ja ääniteteollisuuden etua ajava järjestö Yhdysvalloissa. Järjestön jäseninä on suuri määrä yrityksiä, kuten levy-yhtiöitä ja jakelijoita, joiden osuus Yhdysvalloissa tuotetusta ja jaetusta musiikista on noin 90 %. RIAA perustettiin vuonna 1952. Vuodesta 2011 lähtien järjestön toimitusjohtajana on ollut Cary Sherman.
RIAA:n jäseniä ovat muun muassa kolme maailman suurinta levy-yhtiötä Universal Music Group, Sony Music Entertainment ja Warner Music Group. 
Historiaa
Alkuvaiheessaan RIAAn päätehtävänä oli ylläpitää äänentoistoon liittyviä standardeja. Näistä tunnetuin on ns. RIAA-taajuuskorjaus.
RIAA taajuuskorjaus

RIAA-taajuuskorjaus on analogisisissa äänilevyissä ja levysoittimissa käytetty taajuuskorjaustapa.[1] Se määrittelee ääntä levylle tallennettaessa ja levyltä toistettaessa käytettävät taajuuskorjaukset. Tallennuksen aikana matalia ääniä vaimennetaan ja toiston aikana vastaavasti vahvistetaan. Tämän avulla uran amplitudi levyllä pienenee ja urat voidaan kaivertaa levyn pintaan tiheään ilman että ne koskettavat toisiaan. RIAA osallistuu edelleen myös monien muiden äänentoistolaitteiden standardien tuottamiseen.
RIAA:n sertifikaatit
Recording Industry Association of America jakaa Yhdysvalloissa myytäville musiikkialbumeille, -singleille ja -videoille myyntimäärään pohjautuvaa sertifikaattia, joka voidaan rinnastaa kulta- ja platinalevymyynteihin. Näitä ovat [2]:
Gold: Kun myynti on ylittänyt 500000 kappaleen rajan
Platinum: Kun myynti on ylittänyt 1000000 kappaleen rajan
Multi-Platinum: Kun myynti on ylittänyt 2000000 kappaleen rajan, tai aina kun tulee täyteen uusi miljoona myyntimäärässä
Diamond: Kun myynti on ylittänyt 10000000 kappaleen rajan
Oikeudenkäynnit
RIAA on haastanut yksityisiä ihmisiä oikeuteen piratismista. RIAA on haastanut laittomasta musiikin jakamisesta vertaisverkossa oikeuteen sellaisia ihmisiä, joilla ei ole tietokonetta tai internet-yhteyttä.[3]
RIAA:n ensimmäinen oikeuteen haastama henkilö Jammie Thomas oli syytteen mukaan jakanut verkosta 24:ää kappaletta, ja hänet tuomittiin maksamaan siitä 222000 dollaria.[4] Hän pyysi uutta oikeudenkäyntiä valamiehistön ohjeistamisvirheen vuoksi ja siihen suostuttiin; uusi tuomio oli 1920000 dollaria.[5] Hän valitti tästä tuomiosta "perustuslain vastaisena", ja tuomari muutti summan 54 000dollariksi.[6] Tämän jälkeen RIAA ehdotti, että Thomas maksaisi sille 25000 dollaria, mutta Jammie kieltäytyi tästä sopimuksesta.[7] Oikeudenkäynnissä sakkojen suuruuden maksamiseksi 4. lokakuuta 2010 korvaussummaksi määrättiin 1,5 miljoonaa dollaria[8]. Heinäkuussa 2011 oikeus alensi korvausta 54000 dollariin,[9] mutta levy-yhtiöt ilmoittivat valittavansa päätöksestä.[10] 11. syyskuuta 2012 Yhdysvaltain kahdeksannen tuomiopiirin valitustuomioistuin kumosi 54000 dollarin korvauksen ja palautti voimaan alkuperäisen 220000 dollarin tuomion.
Katso myös
Motion Picture Association of America
Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Yhdysvaltalaiset järjestöt
Sarvikuonot

Question: Onko sarvikuono uhanalainen laji?


Sarvikuonot (Rhinocerotidae) ovat kavioeläimiin kuuluvia suurikokoisia nisäkkäitä, joita elää luonnonvaraisina Afrikassa ja Aasiassa. Sarvikuonojen heimoon kuuluu viisi elossa olevaa lajia: isosarvikuono, pensassarvikuono, sumatransarvikuono, intiansarvikuono ja jaavansarvikuono. Näistä neljä on uhanalaisia.
Sarvikuonojen hartiakorkeus on 150–185 senttimetriä, ruumiinpituus voi olla 420 senttimetriä, häntä 50–70 senttiä. Painoa sarvikuonolla voi olla jopa 1800–3600kilogrammaa. Urokset ovat suurempia kuin naaraat. Sarvikuonot ovat norsujen jälkeen suurimpia maanisäkkäitä.
Sarvikuonoille ominainen piirre on niiden kuonossa oleva sarvi. Heimon tieteellinen nimi Rhinocerotidae tuleekin kreikan kielen sanoista rhino (kuono) ja keras (sarvi). Nykyisin suurin uhka sarvikuonoille on niiden salametsästys sarvien vuoksi.
Sarvikuonojen näkö on heikko: ne eivät pysty näkemään ihmistä yli 30 metrin päästä. Sen sijaan niiden kuulo- ja hajuaisti ovat hyvin tarkat.[1]
Sarvikuonojen kaltaiset eläimet ilmestyivät maapallolle ensimmäistä kertaa eoseenikaudella. Niistä kehittyi muun muassa mioseenikaudella elänyt Indricotherium, joka painoi 15 tonnia ja on suurin koskaan maan päällä elänyt nisäkäs. Plioseenikaudella sarvikuonot kuolivat sukupuuttoon Pohjois-Amerikasta ja pleistoseenikaudella Euroopasta sekä Pohjois-Aasiasta. Muinaisista sarvikuonoista tunnetuin lienee viimeisimmän jääkauden aikana elänyt villasarvikuono, josta on löydetty ikiroudassa säilyneitä jäänteitä.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 (valokuvia ja videoita sarvikuonoista) Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
{{EOL}} template missing ID and not present in Wikidata.
*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Fluktuaatio

Question: Mitä kvanttifluktuaatio tarkoittaa?

Fluktuaatio tai fluktuointi tarkoittaa seuraavia asioita:
tilastollinen fluktuaatio eli satunnaismuuttujan vaihtelu, muun muassa tilastotieteen käsite
fluktuaatio eli kannanvaihtelu, populaatiobiologian käsite
kvanttifluktuaatio eli tyhjiöenergia, fysiikan käsite
fluktuaatio tai fluktuointi eli oireiden voimakkuuden tai terveydentilan vaihtelu tai aaltoilu, lääketieteellinen käsite
fluktuointi, osakkeiden arvon heilahtelu, taloustieteen käsite
fluktuaatio, tuotannon (jyrkkä) vaihtelu, teollisuudessa käytetty käsite.
Euraasia

Question: Kuuluuko Suomi Euraasiaan?


Euraasia on manner (tai osa Vanhaa mannerta), jota ympäröivät Pohjoinen jäämeri, Atlantin valtameri, Välimeri, Punainenmeri, Intian valtameri ja Tyynimeri. Sen pinta-ala on 54,8 milj. km²[1] ja on maapallon mantereista suurin. Mantereella sijaitsee kaksi maanosaa, joiden mukaan se on nimetty: Eurooppa ja Aasia. Jako Eurooppaan ja Aasiaan on kuitenkin pikemmin historiallinen kuin maantieteellinen. Rajaksi on katsottu yleensä Uralvuoret ja Kaukasus sekä Musta- ja Kaspianmeri. Eurooppaa voidaan pitää Euraasian niemimaana.
Laattatektonisesti suurin osa Euraasiaa muodostaa Euraasian laatan. Intia ja Lähi-itä muodostavat kuitenkin omat mannerlaattansa.
Euraasian ihmistyyppien jakautuminen
Euraasiassa esiintyy euripidisiä ja mongolidisia ihmistyyppejä, joiden jakautuminen ei kuitenkaan vastaa Euroopan ja Aasian maantieteellistä jakoa, kun Lähi-idän ja Intian (samoin kuin Pohjois-Afrikan) väestöistä valtaosa on euripidisia, ja euripidistä väestöä on historiallisena aikana levinnyt myös Siperiaan.
Euraasian kulttuuripiirit
Useat kulttuurihistorioitsijat, esimerkiksi Arnold J. Toynbee ja myöhemmin Samuel P. Huntington, jakavat Euraasian viiteen tai kuuteen kulttuuripiiriin, jotka ovat länsimaisen kulttuurin kanta-alue Länsi-Euroopassa, ortodoksinen kulttuuri Itä-Euroopassa, islamilainen kulttuuri Lähi-idässä, intialainen kulttuuri ja Itä-Aasian kulttuuri, joista viimeksi mainittu saatetaan jakaa edelleen kiinalaiseen ja japanilaiseen kulttuuripiiriin.
Katso myös
Euraasian unioni
Afrikka
Etelä-Amerikka
Etelämanner
Oseania
Pohjois-Amerikka
Amerikka
Afro-Euraasia
Lähteet

Luokka:Euroopan maantiede
Luokka:Aasian maantiede
Luokka:Vanha manner
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Alain de Benoist

Question: Kuka on Alain de Benoist?

Alain de Benoist (s. 11. joulukuuta 1943 Saint-Symphorienissä Toursin lähellä) on ranskalainen filosofi. Hän on Ranskan niin sanotun uuden oikeiston (Nouvelle droite) keskeisiä ajattelijoita ja etnonationalistisen GRECE-ajatushautomon johtaja. Benoist on tuotannossaan arvostellut liberalismia, vapaita markkinoita ja egalitarismia.
Elämäkerta
Alain de Benoist syntyi Toursin lähellä Saint-Symphorienissa Indre-et-Loiren departementissa Ranskassa. Hän opiskeli Sorbonnen yliopistossa oikeustiedettä, filosofiaa, sosiologiaa ja uskontojen historiaa. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.
Benoist oli vuonna 1968 perustamassa GRECE-ajatushautumoa. GRECE (Groupement de recherche et d'études pour la civilisation européenne, suomeksi Eurooppalaisen sivilisaation tutkimus- ja opintoryhmä) keräsi yhteen oikeistolaisia aktivisteja, jotka pyrkivät vaikuttamaan ranskalaiseen konservatiiviseen politiikkaan.
Benoist on toimittanut Nouvelle Ecole- ja Krisis-nimisiä lehtiä. Hänen kirjoituksiaan on julkaistu muun muassa Le Figarossa, Telos-lehdessä ja Junge Freiheit -lehdessä. Yhteensä hän on julkaissut yli 50 kirjaa ja noin 3000 artikkelia. Hänen kirjoituksiaan on käännetty noin 15 kielelle. 
Näkemykset
Benoist on kirjoituksissaan arvostellut liberalismia, globalisaatiota, kapitalismia, joukkomuotoista maahanmuuttoa ja amerikkalaisen kulttuurin suurta vaikutusvaltaa. Hän kannattaa etnopluralismiksi kutsumaansa näkemystä, jonka mukaan etnisten ryhmien ja kansojen tulisi erottautua toisistaan. Benoist on myös arvostellut voimakkaasti kristinuskoa ja kannattanut esikristillisten, pakanallisten perinteiden henkiinherättämistä Euroopassa. Hän on ehdottanut kansallisvaltioiden heikentämistä ja paikallisyhteisöjen vahvistamista. 
Benoist katsoo näkemyksiinsä vaikuttaneen muun muassa sellaisten ajattelijoiden kuin Friedrich Nietzsche, Martin Heidegger, Antonio Gramsci, Ernst Jünger, Jean Baudrillard, Helmut Schelsky ja Konrad Lorenz.
Kriitikot ovat nähneet Benoistin ajatuksissa rasistisia ja fasistisia elementtejä. 
Aiheesta muualla
, kokoelma Alain de Benoist'in englanniksi käännettyjä tekstejä.
. Näköpiiri, nro 1 (1999).


Luokka:Ranskalaiset filosofit
Luokka:Vuonna 1943 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Vesikauris

Question: Mikä on ainoa hirvieläinlaji, jonka uroksilla ei ole sarvia aseinaan?


Vesikauris eli kiinanvesikauris (Hydropotes inermis)[1] on pienikokoinen hirvieläin, joka esiintyy alkuperäisenä itäisessä Aasiassa - Kiinassa ja Korean niemimaalla.[2] Se on vesikauriiden alaheimon (Hydropotinae) ainoa laji,[1][3] ja jaetaan kahteen alalajiin.[4]
Ulkonäkö

Vesikauriilla ei ole sarvia ja se on siten ainoa hirvieläinlaji, jonka uroksilla ei ole sarvia aseinaan.[1] Niiden sijasta uroksen yläkulmahampaat ovat kehittyneet noin seitsemän senttimetrin pituisiksi torahampaiksi, joita se käyttää tappeluissa muita uroksia vastaan.[1] Hirvieläimistä vesikauriin lisäksi vain muntjakeilla ja tupsuhirvellä on vastaavanlaiset torahampaat.[1] Vesikauriin turkki on väriltään kesällä punaruskea ja talvella himmeän ruskea.[1] Vasoilla on kyljissään vaaleita täpliä.[1] Vahvat takaraajat ovat eturaajoja pidemmät. Korvat ovat lyhyet ja pyöreähköt.
Vesikauriin säkäkorkeus on täysikasvuisella uroksella 52 cm ja naaraalla 48 cm.[1] Uros voi painaa 14 kg, naaras on sitä pari kiloa kevyempi.[1]
Elintavat
Vesikauriin elinympäristöä ovat suot, ruovikot ja matalaa ruohoa kasvavat alueet.[1] Vesikauris elää pääosan elämästään yksin. Jokaisella uroksella on oma reviirinsä. Lajin tiineysaika kestää keskimäärin 176 vuorokautta, ja vasoja syntyy usein kolme kerrallaan[1].
Erityistä
Vesikauriin ternimaitoa käytetään kiinalaisessa lääketieteessä ja sen vuoksi lajia metsästetään Kiinassa. Vesikauriita on istutettu Isoon-Britanniaan ja Ranskaan.[2]
Vesikauris ei nimestään huolimatta ole sukua kääpiövesikauriille (Hyemoschus aquaticus), joka kuuluu kääpiökauriiden (Tragulidae) heimoon.
Lähteet

Aiheesta muualla


{{EOL}} template missing ID and not present in Wikidata.
 (tietoa vesikauriista Britanniassa)
Luokka:Hirvieläimet
Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Retro Studios

Question: Missä sijaitsee Retro Studios?


Retro Studios on videopelejä tuottava yritys, jonka perusti Jeff Spangenberg vuonna 1998. Yritys on nykyään kokonaan Nintendon omistuksessa[1]. Retro Studios on tullut tunnetuksi Metroid Prime -peleistään.  
Retrolla oli alkuaikoinaan paljon vaikeuksia. Kaikki kuitenkin muuttui, kun Nintendon tarjosi yritykselle mahdollisuutta jatkaa Metroid-pelisarjaa Nintendo GameCubella. Metroid Prime menestyi sekä arvosteluissa että myynnissä. Vuonna 2001 perustaja Jeff Spangenberg myi osuutensa yrityksestä Nintendolle ja poistui näyttämöltä. Uudeksi toimitusjohtajaksi valittiin Michael Kelbaugh.
Pelit
Metroid Prime (Nintendo GameCube, 2001)
Metroid Prime 2: Echoes (Nintendo GameCube, 2004)
Metroid Prime 3: Corruption (Wii, 2007)
Metroid Prime Trilogy (Wii, 2009)
Donkey Kong Country Returns (Wii, 2010)
Mario Kart 7 (3DS, 2011)
Donkey Kong Country: Tropical Freeze (Wii U, 2014)
Lähteet

Aiheesta muualla
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:Yhdysvaltalaiset videopeliyritykset
Nimitz-luokka

Question: Milloin USS Nimitz valmistui?


Nimitz-luokka on Yhdysvaltain laivaston ydinkäyttöisten lentotukialusten luokka.
Valmistus
Luokan ensimmäinen alus, USS Nimitz, luovutettiin Yhdysvaltain laivastolle vuonna 1975. Aluksen sisaraluksineen on rakentanut Newport News Shipbuilding Co. Vuonna 2008 valmistui Nimitz-luokan kymmenes ja viimeinen alus, USS George H. W. Bush. Alus oli samalla ensimmäinen muutos kohti uutta lentotukialusluokkaa (Gerald R. Ford -luokka (suunnitteluvaiheessa CVN-21)), jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 2007. Bush on varustettu uusilla teknologioilla, kuten uudella monikäyttöisellä tutkajärjestelmällä ja avoimen arkkitehtuurin tietoverkolla. Aluksen miehistövaatimus on myös vähentynyt merkittävästi aiemmasta. Kustannusten alentamiseksi joitain uusista teknologioista on jo käytetty Ronald Reaganissa, joskin Bush on merkittävästi kehittyneempi. 
Koska Nimitz-luokan kolme ensimmäistä alusta (Nimitz, Eisenhower ja Vinson) eroavat merkittävästi sarjan myöhemmistä seitsemästä aluksesta alkaen (Theodore Rooseveltista), on näitä seitsemää alusta kutsuttu myös Theodore Roosevelt -luokan lentotukialuksiksi, vaikka Yhdysvaltain laivasto ei virallisesti tätä nimitystä käytäkään.[1] Tosiasiallisesti yksikään alusluokan laivoista ei ole identtinen keskenään. Vanhemmat laivat on vuorollaan tuotu huoltoon ja tankattavaksi Refueling And Complex Overhaul (RCOH) -ohjelman mukaisesti, jolloin niiden ominaisuudet on saatettu vastaamaan uudempien laivojen standardeja. Ensimmäinen RCOH-päivityksen saanut alus oli Nimitz vuonna 1998.
Ominaisuuksia
Hinta: noin 4,5 miljardia US$
Vuosittaiset käyttökustannukset: 160 miljoonaa US$
Käyttöikä: 50+ vuotta
Alukset
USS Nimitz (CVN-68)
USS Dwight D. Eisenhower (CVN-69)
USS Carl Vinson (CVN-70)
USS Theodore Roosevelt (CVN-71)
USS Abraham Lincoln (CVN-72)
USS George Washington (CVN-73)
USS John C. Stennis (CVN-74)
USS Harry S. Truman (CVN-75)
USS Ronald Reagan (CVN-76)
USS George H. W. Bush (CVN-77)
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Gardiner, Robert (ed.)| title = Conway's All the World's Fighting Ships 1947-1995| location = Lontoo, Englanti| publisher = Conway Maritime Press| year = 1995| id = ISBN 0-85177-605-1| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.}}
Viitteet


*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Alkaliteetti

Question: Mitä asiditeetti ilmaisee?

Alkaliteetti (AT) (myös Alkaliniteetti) eli veden puskurikyky [1] tai hapon sitomiskyky tarkoittaa vesiliuoksen emästen kykyä neutraloida siihen lisätyt hapot. Alkaliteetti ilmaistaan yksikkönä mmol/l (millimoolia/litra). Asiditeetti ilmaisee liuoksen happojen kykyä neutraloida siihen liuenneet emäkset.[2]
Mittaaminen
Liuoksen puskurointikyky happamoitumista vastaan voidaan mitata titraamalla liuosta vahvalla yksiarvoisella hapolla. Siihen valitaan aina suolahappo, joka on helposti saatavilla. Liuoksen sisältämät emäkset määrittävät sen happamuustason rajat, joiden välissä puskurointia on olemassa. Tuntemattomalle erilaisia emäksiä sisältävälle liuokselle nuo rajat voidaan määrittää titrausmenetelmällä. Liuoksen happamuustaso mitataan pH-mittarilla eli potentiometrillä. Näyte titrataan suolahapolla samalla seuraten pH-arvoja. Liuosta tulee sekoittaa jatkuvasti, sillä ekvivalenssipisteessä kaksikin pisaraa ylittää se arvon helposti ja liuos muuttuu nopeasti happamaksi. Kun puskurointikyvyn alarajan pH-arvo ylittyy, määritetään suolahapon menekki ja sovitetaan se litran suuruiseen liuosmäärään. Tulos ilmoitetaan yksikössä mmol/l.[3][4]
Sovelluksia
Kemialliset puskuriliuokset
Kemialliset puskuriliuokset muodostetaan sellaisista vesiliukoisista joko heikon hapon ja sen suolan tai heikon emäksen ja sen suolan seoksesta. Heikot hapot ja emäkset liukenevat ioneina liuokseen ja reaktion tasapaino pyrkii ylläpitämään saman happamuustason vaikka siihen lisättäisin happoa tai emästä.
Lääketiede

Ihmisen kehon nesteet kuten esimerkiksi veri tulee säilyttää tietyn happamuustason eli sen pH tulee olla 7,4. Veri onkin eräänlainen puskuriliuos, jossa sen kemialliset muutokset eivät aiheuta useinkaan happamustasoon muutoksia. Veren alkaliteettia seurataankin tarvittaessa verikokein muutoksien havaitsemiseksi. Liian suuri happamuustaso (yli pH 7,45) aiheuttaa alkaloosin ja liian pieni taso (alle pH 7,35) asidoosin.
Biokemialliset prosessit
Yhteiskunnalliset toiminnot huolehtivat jätevesistä, jätteistä ja talousveden saannista. Toimintojen hallinnassa tulee ymmärtää biologisten prosessien kemialliset reunaehdot tuottaa talosvettä raakavedestä ja puhdistaa jätevettä päästökriteerit täyttäväksi. Myös maatalouden ja elintarviketeolisuuden tuotantomenetelmät vaativat nykyaikana korkeatasoista prosessointia, missä hävikit jäävät pieniksi ja laatu pysyy aiempaa korkeammalla. Tuotteiden pitkät myynti- ja käyttöajan ovat seurausta tuotekehityksesta, missä esimerkiksi happamuudensäätöaineet tasaavat ympäristön rasitusvaikutuksia tuotteen säilytyksessä, kuljetuksessa ja nauttimisessa.[5][6]
Luonnonsuojelu

Luonnonvesien happamoituminen on noussut varteenotettavaksi ympäristöongelmaksi. Vesistöjen tilaa seurataan mittauksin, joilla seurataan esimerkiksi sen ravintotilannetta, happamuutta, ja biodiversiteettiä. Vesistöjen happamuutta seurataan tiiviisti, mutta sen antama informaatio tulee liian myöhään. Tärkeämpää on seurata vesistön alkaliteettia, koska se ilmaisee liukumista kohti happamoitumista aikaisemmin.[5]
Katso myös
Puskuriliuos
Lähteet

Luokka:Geokemia
Luokka:Suureet
Fonologia

Question: Mitä fonetiikan tieteenala käsittelee?


Fonologia,[1] eli äänneoppi (kreikan sanoista φωνή /phōnḗ/ 'ääni' ja λόγος /lógos/ 'puhe; järki') on luonnollisen kielen rakennetutkimuksen osa-alue (katso myös kielitiede). Kun fonetiikassa tutkitaan ihmisen kykyä tuottaa kaikenlaisia äänteitä puhe-elimillään ja puhetta konkreettisella tasolla, fonologia käsittelee sitä, miten äänne-eroja hyödynnetään eri kielijärjestelmissä merkitysten erottamiseen. Fonetiikka ja fonologia ovat kuitenkin kiinteässä yhteydessä toisiinsa, mutta niiden näkökulmat ovat erilaiset: fonetiikan näkökulma on universaali eli kaikkia kieliä koskeva, kun taas fonologia on kieli(systeemi)kohtaista. 
Käsitteistöä
Foneemianalyysin avulla saadaan selville kielen foneemiparadigma, foneemit jotka kuuluvat kielen foneemistoon eli funktionaalisten äänteiden varastoon. Foneemi on abstraktinen yksikkö, joka voi toteutua äänteellisesti ja jolla on kielessä distinktiivinen eli merkitystä erottava funktio. Äänne eli fooni on kielikohtaisen foneemin universaalifoneettinen vastine, joka toteutuu konkreettisessa ja ainutlaatuisessa äännöksessä. Foneemin distinktiivinen funktio selviää minimiparitestin avulla, jossa pyritään selvittämään, ovatko vertailtavat äänteet allofoneja vai itsenäisiä foneemeja: [apu]: [asu], [puu]: [kuu], [pussi]: [bussi] ja niin edelleen. Joskus foneemi realistuu useana eri äänteenä, joilla ei kuitenkaan ole toisiinsa nähden merkitystä erottavaa tehtävää kuvattavassa kielisysteemissä. Tällöin puhutaan foneemin allofoneista. Esimerkiksi saksan kielessä foneemi /r/ voidaan lausua joko apikaalisena kielenkärjellä kuten suomessa [r] tai uvulaarisena "kurkkuärränä"[R] ilman että merkitys muuttuu. 
Muita termejä:
vapaa vs kombinatorinen allofoni
oppositio ja kontrasti
junktuuri
fonotaksi
Merkitseminen
Foneemit on tapana kirjoittaa vinoviivojen väliin, kun taas äänteet kirjoitetaan hakasulkeiden väliin. Siinä, missä äänteille on olemassa yhteisesti sovittuja merkkijärjestelmiä, voi kielen foneemeja periaatteessa merkitä millä tahansa merkeillä.
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Wiik, Kalevi| title = Fonetiikan perusteet| location = Juva| publisher = WSOY kurssikirjat| year = 1981| version = Suomenkielinen oppikirja| id = ISBN 951-0-10324-1}}
Viitteet


Luokka:Fonologia
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Tšekin talous

Question: Mikä on Tsekin BKT?


Tšekin talous on pitkälle kehittynyt sosiaalinen markkinatalous, jossa on korkea elintaso. Vuonna 2017 Tšekin ostovoimakorjattu bruttokansantuote asukasta kohden oli 35 223 dollaria. [1]
Tšekki on ollut Euroopan unionin jäsen vuodesta 2004, mutta se käyttää omaa valuuttaansa, Tšekin korunaa. Maaliskuussa 2018 Tšekin työttömyysaste oli koko EU:n alhaisin, 2,2 %.[2] Maan suhteellinen köyhyysaste on OECD-maiden toiseksi pienin heti Tanskan jälkeen. [3]
Historia
Tšekin teollisuudella on pitkät perinteet. 1800-luvulla nykyisen Tšekin alueella sijaitsevat Böömi ja Määri olivat keskeisiä alueita Itävalta-Unkarin taloudelle. Tšekin alueella tuotettiin jopa 70 % Itävalta-Unkarin teollisuustuotteista. Vuonna 1919 käyttöönotettu Tšekkoslovakian koruna oli eräs Euroopan vakaimmista valuutoista.
Toisen maailmansodan jälkeen sosialistimaat olivat tiiviisti riippuvaisia Neuvostoliitosta. Tšekkoslovakia oli itäblokin vaurain maa, mutta se jäi jälkeen muusta maailmasta. Kommunistimaiden talousyhteistyön purkautuessa vuonna 1991 Tšekin teollisuus menetti perinteiset markkinansa kommunistimaissa.
Samettivallankumous sai aikaan suuria muutoksia myös taloudessa. Talouselämää vapautettiin ja hintasääntelystä luovuttiin. Kauppasuhteissa Tšekki on suuntautunut entistä enemmän Länsi-Eurooppaan. Valtionyhtiöiden yksityistäminen teki tšekkiläisistä erään eniten osakkeita omistavista kansoista. Vuoteen 1998 mennessä yli 80 % yritystoiminnasta oli yksityisomistuksessa.
1990-luvun loppupuolella Tšekki ajautui poliittiseen ja taloudelliseen kriisiin. Valtio aloitti talousuudistukset, ja 2000-luvun alussa vienti Saksaan ja muualle EU:hun sai Tšekin talouden takaisin kasvu-uralle. 2000-luvun lopun talouskriisi ei vaikuttanut suuresti Tšekkiin, sillä sen pankkisektori noudatti varovaista politiikkaa 1990-luvun lopun kriisien takia. Lisäksi Tšekin valtionvelka on bruttokansantuotteeseen nähden eräs Keski- ja Itä-Euroopan pienimmistä, ja valtaosa kotitalouksien velasta on paikallista valuuttaa. Kuitenkin vientivetoisena taloutena Tšekki kärsi vientikysynnän pienentymisestä Saksaan ja muihin maihin. 
Talouskriisin seurauksena Tšekin talouskasvu oli hidasta, mutta maan talous palautui kasvu-uralle ja elokuussa 2015 Tšekin BKT:n kasvu oli 4,4 %, mikä oli Euroopan suurin luku. [4]
Energia
Tšekki on riippuvainen saastuttavasta ruskohiilestä (osuus sähköntuotannosta vuonna 2012 76 %), mutta pyrkii pienentämään riippuvuuttaan. Maakaasusta kolme neljäsosaa on peräisin Venäjältä ja loput Norjasta. 
Lähteet



Luokka:Tšekin talous
Chris Martin

Question: Milloin Chris Martin on syntynyt?


Christopher Anthony John ”Chris” Martin (s. 2. maaliskuuta 1977 Exeter, Englanti) on brittiläisen Coldplay-yhtyeen laulaja. Hän soittaa yhtyeessä myös kitaraa ja pianoa. Laulajana Martin tunnetaan Coldplayn kappaleissa esiintyvästä, hänelle ominaisesta falsettiäänestään.
Lapsuus ja nuoruus
Martin syntyi Essexissä, Devonin kreivikunnassa, Englannissa. Hän opiskeli Ancient World Studiesia University College Londonissa (UCL), josta valmistui huippuarvosanoin. Hänen äitinsä oli opettaja ja isänsä kirjanpitäjä.
Musiikkiura
Coldplayn lisäksi Martin on tehnyt kappaleita useille muille artisteille kuten Jamelialle (See It in a Boy's Eyes) ja Embracelle (Gravity). Lisäksi hän on tehnyt yhteistyötä Ron Sexsmithin, Faultlinen, The Streetsin, Nelly Furtadon ja Ian McCullochin kanssa. Hän oli myös mukana levyttämässä Band Aid 20 -hyväntekeväisyyssingleä Do They Know It's Christmas? vuonna 2004.
Chris Martin teki kappaleen Moses vaimolleen Gwyneth Paltrow'lle. Martinin kappale ’Til Kingdom Come on omistettu Johnny Cashille.
Elokuvat
Martin on esiintynyt cameorooleissa vuonna 2009 mokumentaarielokuvassa Brüno sekä yhdessä Coldplayn kitaristi Jon Bucklandin kanssa vuoden 2004 zombielokuvassa Shaun of the Dead.
Martin esiintyi myös Modern Family -sarjan yhdeksännen tuotantokauden jaksossa nimeltä ”Brushes with Celebrity” (jakso 8).
Yhteiskunnallinen toiminta
Martin tunnetaan näkyvästä työstään Reilun kaupan hyväksi. Hän on matkustanut kehitysmaissa ja tehnyt paljon kampanjatyötä reilun kaupankäynnin edistämiseksi. Martinin vasemmassa kädessä usein näkyvä kuva symboloi juuri reilua kauppaa. Hän on myös ottanut kantaa politiikassa ja kritisoi muun muassa George W. Bushia ja Irakin sotaa.
Eläinoikeusjärjestö PETA valitsi Martinin vuonna 2005 maailman seksikkäimmäksi kasvissyöjäksi.
Yksityiselämä
Martin oli naimisissa näyttelijä Gwyneth Paltrown kanssa vuosina 2003–2014.[1][2] Heidän esikoistyttärensä Apple Blythe Alison syntyi 14.toukokuuta 2004 ja toinen lapsi Moses Bruce Anthony 8. huhtikuuta 2006.
Martin alkoi seurustella vuonna 2017 Fifty Shades of Grey -sarjan näyttelijä Dakota Johnsonin kanssa.
William Willett, joka keksi kesäajan (daylight saving time), oli Chris Martinin isoisoisoisä.
Lähteet



Luokka:Brittiläiset rocklaulajat
Luokka:Brittiläiset kitaristit
Luokka:Brittiläiset pianistit
Luokka:Rockmuusikot
Luokka:Coldplay
Luokka:Grammy-palkinnon saajat
Luokka:Vuonna 1977 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Jehovan todistajat Suomessa

Question: Milloin jehovan todistajien toiminta alkoi Suomessa?


Jehovan todistajat on Suomen kolmanneksi suurin rekisteröitynyt uskonnollinen yhdyskunta kansankirkkojen eli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ja ortodoksisen kirkon jälkeen. Siinä on noin 18286 jäsentä (2015).[1]
Historia
Vuonna 1906 entisen Pelastusarmeijan kapteenin August Lundborgin vaimo, Ebba Lundborg matkusti Ruotsista Suomeen levittämään Charles Taze Russellin oppeja. Suunnilleen samoihin aikoihin Suomeen saapui yhdysvaltalaisia miehiä jotka toivat mukanaan Vartiotorni-seuran julkaisuja.


Ensimmäisiä suomalaisia Raamatuntutkijoihin liittyneistä oli Kaarlo Harteva. Hän sai ystävältään Emil Östermanilta Russelin "Jumalallinen aikakausien suunnitelma" -kirjan, jonka Harteva käänsi suomeksi Östermanin taloudellisen tuen turvin. He alkoivat yhdessä levittää kirjaa, pitää luentoja ja kulkea talosta taloon kertomassa sanomaansa. Luennot vetivät väkeä usein salin täydeltä.[2] Kansainvälisten raamatuntutkijain työ Suomessa alkoi virallisesti vuonna 1910 ja vakiintui hiljalleen.
Liikkeen leviäminen

Sota-aikana Jehovan todistajat kiellettiin, koska nämä kieltäytyivät asepalvelusta.
Jehovan todistajien toiminta sallittiin Suomessa sodan jälkeen vuonna 1946 uudestaan. Tällöin liikkeen jäsenmäärä alkoi nopeasti kasvaa. Vuonna 1960 oli 6732 todistajaa, vuonna 1970 9506 todistajaa. Vuoden 1975 pettymys aiheutti sen, että liikkeen kasvu oli hidasta 80-luvulla. 70- ja 80-luvuilla pidettiin Suomessa suuria konvetteja.
Vuonna 1990 oli 12157 todistajaa, vuonna 2000 18492 todistajaa.
Toiminta Suomessa
Tilastokeskuksen vuonna 2015 tehdyn tutkimuksen mukaan Suomessa oli 18286  Jehovan todistajaa.[1] Jehovan todistajat eivät itse tilastoi "hyvän uutisen julistajiksi" hyväksymiään henkilöitä sen mukaan ovatko he kastettuja vai kastamattomia. Tilastoa pidetään vain tehdystä työstä.
Vuonna 2013 Jehovan todistajat (kastamattomat ja kastetut) käyttivät yhteensä 3 072 671 tuntia saarnaamistoimintaan. Vuoden aikana kastettiin yhteensä 299 uutta Jehovan todistajaa. Tämä tarkoittaa sitä, että yhtä kastettua kohtaan tehtiin noin 10276 tuntia saarnaamistyötä. Vuonna 2016 Jehovan todistajilla oli yhteensä 300 seurakuntaa Suomessa.[3][4].
Lähteet

Aiheesta muualla
 Kirkon tutkimuskeskus ja Usva ry.

Liikkeen virallista tiedotusta

Kriittistä tarkastelua

Luokka:Jehovan todistajat
Luokka:Uskonto Suomessa
Studio Ghibli

Question: Mikä oli Studio Ghiblin ensimmäinen elokuva?


Studio Ghibli () on japanilainen animaatiostudio. Sen anime-elokuvat ovat mielikuvituksellisia, tunteellisia ja laajasti kehuttuja ympäri maailmaa.
Vuonna 1985 perustettua studiota johtaa arvostettu ohjaaja Hayao Miyazaki kollegansa ja opastajansa Isao Takahatan kanssa. Miyazakin Ghibli-ajan elokuvien ääniraidat ovat säveltäjä Joe Hisaishin käsialaa. Ghiblin pääkonttori, jossa animaatiot valmistetaan, sijaitsee Tokiossa.
Historiaa
Studio Ghiblin historia juontaa vuoteen 1983, jolloin julkaistiin Tuulen laakson Nausicaä mangana Tokuma shotenin Animage-lehdessä. Tokuma on Ghiblin emoyhtiö, joka on muun muassa välittänyt Disneylle video-oikeudet kahdeksaan Ghiblin elokuvaan sekä oikeudet Prinsessa Mononoken ja Henkien kätkemän maailmanlaajuiseen levittämiseen. 
Ghibli toimintaperiaate oli pitkään se, että filmejä tehtiin yksi kerrallaan, katsottiin, menestyykö se teattereissa, ja jos menestyi, niin tehtiin toinenkin elokuva. Aluksi Ghibli oli vaakalaudalla, koska elokuvien tuotto kattoi juuri ja juuri niiden kustannukset. Nykyisin Ghibli on menestyvä yritys, joka on tuottanut monia huippusuosittuja elokuvia, kuten Miyazakin Prinsessa Mononoken, Naapurini Totoron (tunnetaan myös nimellä Näkymätön ystävä), Henkien kätkemän ja Liikkuvan linnan, Takahatan Tulikärpästen haudan sekä Yoshifumi Kondōn Sydämen kuiskauksen. Eräs Ghiblin perussäännöistä on se, että menestyneillekään elokuville ei tehdä jatko-osia.
Fanisivustolla kerrotaan studion nimen juontavan juurensa Miyazakin innostukseen Italiasta ja italialaisista lentokoneista.[1] "Ghibli" on alun perin arabiankielinen, Libyassa käytetty sana, jolla tarkoitetaan Pohjois-Afrikan aavikolta puhaltavaa kuumaa ja pölyistä ilmavirtausta. Italialaiset nimesivät toisen maailmansodan aikana erään Saharalla tiedustelulentoja lentäneen lentokoneensa (Caproni Ca.309) ”Ghibli”-lisänimellä.
Ghiblin elokuvat

Lähteet

Aiheesta muualla
 (in Japanese)

, Ghibli-aiheinen fanisivusto Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Luokka:Animeyhtiöt
Luokka:Animaatiostudiot
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Jinmu

Question: Kuka oli Meiji-kauden ensimmäinen hallitsija?


Jinmu (, Jimmu[1], legendan mukaan 1. tammikuuta 711 eaa. – 11. maaliskuuta 585 eaa.[2]) on perimätiedon mukaan Japanin ensimmäinen keisari. Tarujen mukaan hän oli auringonjumalatar Amaterasun jälkeläinen,[1] tämän pojanpojan, Ninigi-no-Mikoton pojanpoika . Hän nousi valtaistuimelle 660 eaa, ja valtaannousun vuosipäivää 11. helmikuuta vietetään Japanin perustamisen juhlapäivänä, japaniksi Kigensetsu.[1]
Japanin syntyhistorian (Kojiki 712 ja Nihonshoki 720) mukaan auringonjumalatar Amaterasu antoi Jinmulle kolme esinettä: pronssipeilin, miekan ja jalokiviketjun.
Pronssipeiliä säilytetään kertoman mukaan Isen kaupungissa olevassa Isen pyhätössä, joka on tämän vuoksi suosittu matkailukohde. Itse peili ei kuitenkaan ole yleisön nähtävillä. Nagoyassa Atsutan pyhätössä taas säilytetään Kusanagi-miekkaa, kun taas jalokiviketju on Tokion keisarillisessa palatsissa.
Jinmun olemassaoloa ei ole historiallisesti todistettu, ja pelkästään häneen liittyvä mytologia ajoittaa hänet seitsemännelle vuosisadalle eaa. Yleisesti oletetaan, että Jinmun legendan lähtökohtana on todennäköisesti ollut sama heimopäällikkö, jonka elämän perusteella on syntynyt toinenkin legendahahmo, yhdeksäntenä keisarina hallitsijaluettelossa näkyvä monarkki nimeltä Sujin. Molempia kutsutaan noissa muinaisissa mytologiannäköisissä lähteissä Japanin perustajiksi.
Yamato-kausi (250–710 jaa.)

Japanin valtion syntyhistoriaa on vaikea selvittää, sillä Yamato-kaudella kirjoitettiin useita eri historiankirjoituksia, joita uudet hallitsijat uudelleenkirjoituttivat myöhemmin. Nykytuntemuksen mukaan Yamato muuttui Japaniksi 500- tai 600-luvulla jaa. Hallitsijat väittivät polveutuvansa suoraan auringonjumalatar Amaterasusta, joka on šintolaisuuden tärkeimpiä jumaluuksia.
Tältä ajalta on kirjoituksia Jinmusta ensimmäisenä keisarina. Japanin keisarillinen sukuluettelo syntyi myös näihin aikoihin.
Lähteet



Luokka:Japanin keisarit
Matthew Hopkins

Question: Millä nimellä Oliver Cromwellin armeija tunnettiin?


Matthew Hopkins (k. 12. elokuuta 1647) oli englantilainen noitavainojen johtaja. Hän oli vastuussa suurimmasta osasta Englannin ja eritoten East Anglian alueen noitavainoista 1640-luvulla, saman aikaan kun Oliver Cromwellin armeija taisteli sisällissodassa lojalisteja vastaan. Lait eivät enää estäneet yksityishenkilöitä tekemästä kylien magistraattien luvalla mitä hyvänsä Hopkins ja hänen apurinsa John Stearne käyttivät tätä häikäilemättä hyväkseen etsiessään kylistä noitia, jotka kylänväen avulla teloitettiin. Hopkins levitti kauhua erityisesti Suffolkin, Essexin ja Manningtreen kaupungeissa, joissa hänet maineen kasvettua tunnettiin nimellä ”Witch-Finder General” ().[1]
Hopkinsin kuoleman todennäköisemmän version mukaan hän kuoli kotonaan tuberkuloosiin. Hänen kuolemaansa kietoutuu myös tarina, että hän olisi joutunut vesitestiin ja hänet olisi teloitettu noitana. 
Hopkinsin tarinasta tehtiin vuonna 1968 brittiläinen kauhuelokuva Noidantappajat (Witchfinder General 1968). Nimiroolia esittää Vincent Price. Tarinan historiallisuus on enintään viitteellinen: Hopkinsin roolihahmon surmaa hänen uhrinsa. Samoin hänen tapojaan repostellaan ankarasti: annetaan ymmärtää, että hän vapauttaa noidaksi syyttämiään nuoria viehättäviä naisia, jos nämä suostuvat makaamaan hänen kanssaan.[2]
Lähteet

Kirjallisuutta
Citation error, replace with{{cite book| author = Cabell, Craig| title = Witchfinder General – The Biography of Matthew Hopkins| publisher = Sutton Publishing| year = 2006| isbn = 978-0-7509-4269-0| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Deacon, Richard| title = Matthew Hopkins – Witch Finder General| publisher = Frederick Muller| year = 1976| isbn = 978-0-584-10164-5| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Gaskill, Malcolm| title = Witchfinders – A Seventeenth Century English Tragedy| publisher = John Murray| year = 2005| isbn = 0-7195-6120-5| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Hopkins, Matthew| title = Noitain paljastaminen| others = Translated by Eero Korpinen| location = Helsinki| publisher = Salakirjat| year = 2014| version = (A Discovery of Witches, 1647.)| isbn = 978-952-5774-73-3}}


Luokka:Brittiläiset henkilöt
Luokka:Syntymävuosi tuntematon
Luokka:Vuonna 1647 kuolleet
Antti Rantakokko

Question: Kuka Antti Rantakokko on?


Antti Rantakokko (s. 1952 Muonio) on hallintotieteiden maisteri ja toiminut Salon kaupunginjohtajana vuosina 2009–2017.[1] Hän on aikaisemmin toiminut kunnanjohtajana Kauhajoella, Jalasjärvellä, Sallassa ja sitä ennen Suomusjärvellä 1982–1984. Hän on naimisissa viitasaarelaislähtöisen Anna-Liisa Rantakokon (o.s. Leppänen, s. 1953) kanssa. Anna-Liisa Rantakokko työskentelee Jalasjärven seurakunnan talouspäällikkönä. Pariskunnalla on neljä lasta.
Rantakokko valittiin Salon kaupunginjohtajaksi ja hän toimi tehtävässä helmikuusta 2009 alkaen kunnes jäi eläkkeelle elokuussa 2017.[2][3]
Rantakokko on Kittilän kriisiä selvittämään asetetun selvitystyöryhmän puheenjohtaja.[4]
Lähteet

Aiheesta muualla




Luokka:Vuonna 1952 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Kauhajoen kaupunginjohtajat
Luokka:Salon kaupunginjohtajat
Luettelo Tanskan hallitsijoista

Question: Kuka oli Tanskan ensimmäinen kuningatar?


Tämä on luettelo Tanskan hallitsijoista. Tanska on ollut kuningaskunta 900-luvulta asti, ja se on yksi Euroopan vanhimpia kuningaskuntia. Luettelo alkaa Gorm Vanhasta ja loppuu nykyiseen kuningattareen Margareeta II:seen. 
Hardeknud on ensimmäinen historiallinen henkilö, jota voidaan pitää kuninkaana, mutta virallisesti ensimmäiseksi kuninkaaksi tanskalaiset katsovat Gorm Vanhan.
Tanskan kuninkaat hallitsivat Tanskaa vuoteen 1396.
Vuosina 1380–1396 Tanska ja Norja olivat personaaliunionissa.
Vuosina 1397–1536 Tanska kuului Kalmarin unioniin.
Tanska-Norjan kuningaskunta vuosina 1536–1814
Tanskan kuningaskunta 1814 – nykypäivä
Personaaliunionissa Islannin kanssa vuosina 1918–1944
Luettelo Tanskan hallitsijoista
Viikinki- ja keskiaikaiset kuninkaat
948?–958 tai 959 Gorm Vanha
958 tai 959 – 986 Harald Sinihammas
aik. 987–1014 Sven Haaraparta
1014–1018 Harald II
1018–1035 Knuut II Suuri
1035–1042 Knuut III Hardeknut
1042–1047 Maunu Hyvä (Magnus den Gode)
1047–1076 Sven Estridinpoika
1076–1080 Harald Hein
1080–1086 Knuut Pyhä
1086–1095 Olavi Hunger
1095–1103 Eerik I Ejegod
1104–1134 Niilo Sveninpoika
1134–1137 Eerik II Emune
1137–1146 Eerik III Lam
1146–1157 Sven Grathe Knuut Maununpoika ja Valdemar I Suuri
1157–1182 Valdemar I Suuri
1182–1202 Knuut VI
1202–1241 Valdemar II Sejr
1241–1250 Eerik IV Plovpenning
1250–1252 Abel
1252–1259 Kristoffer I
1259–1286 Eerik V Klipping
1286–1319 Eerik VI Menved
1320–1326 Kristofer II
1326–1329 Valdemar III
1329–1332 Kristofer II
1332–1340 interregnum – ei hallitsijaa
1340–1375 Valdemar IV Atterdag
1376–1387 Oluf II
1387–1412 Margareeta I
1412–1439 Eerik VII Pommerilainen
1440–1448 Kristofer Baijerilainen
Oldenburgin suku


Glücksburgin suku


*
Tanskan hallitsijoista
Kuulakärkikynä

Question: Missä kuulakärki kynä keksittiin?


Kuulakärkikynä eli kuivamustekynä on kynätyyppi, jonka toiminta perustuu mustepatruunan kärjessä olevaan pieneen kuulaan. Painettaessa kuulaa alustaa vasten vapautuu säiliöstä puolikiinteää mustetta. László Bíró keksi kynän vuonna 1938.
Kuulakärkikynän jälkeä ei saa pyyhittyä tavallisella pyyhekumilla, mutta erikoispyyhekumeilla jäljen saa pois. Kuulakärkikynissä on erivärisiä musteita. Yleisin musteen väri on tummansininen. Joihinkin uusiin kuulakärkikyniin on lisätty hajustetta, ja ne ovat niin sanottuja ”tuoksukyniä”. On olemassa myös kuulakärkikyniä, jonka jälki ei muutu paperilla suttuiseksi esimerkiksi käden huitaistessa kirjoitusjäljen yli.
Aiheesta muualla

 Tiedetuubi.fi.

Luokka:Kirjoitusvälineet
Luokka:Opiskeluvälineet
Luokka:Toimistovälineet
Luokka:Piirustustarvikkeet
Suomen evankelis-luterilaiset hiippakunnat

Question: Kuinka monta evankelis-luterilaista hiippakuntaa Suomessa on?


Suomen evankelis-luterilaisen kirkon hiippakuntaa johtaa piispa. Hiippakunnissa on kaksi toimielintä,  tuomiokapituli ja hiippakuntavaltuusto. Tuomiokapituli johtaa hiippakunnan toimintaa ja sisältää sen hallintoviraston. Tuomiokapitulia johtaa hiippakunnan piispa. Tuomiokapitulin muodostavat piispa, tuomiokirkkoseurakunnan kirkkoherra eli tuomiorovasti, kaksi pappia, hiippakuntadekaani, lakimiesasessori ja yksi maallikkojäsen.  Hiippakuntavaltuuston puheenjohtajalla on läsnäolo- ja puheoikeus. Tuomiokapitulin istunnon sihteerinä toimii yleensä notaari.
Hiippakunnan muodostavat rovastikuntiin jaetut seurakunnat, joilla on melko itsenäinen asema ja hallinto. Hiippakuntaa ja sen hallintoa johtaa piispa, joka myös valvoo seurakuntien ja pappien toimintaa. Piispat myös vihkivät pappeja tuomiokirkossa sekä tekevät käyntejä seurakuntiin. Piispan työhön kuuluu hengellistä ja sosiaalista työtä sekä hiippakunnan edustamista.
Suomen evankelis-luterilaisella kirkolla on nykyään yhdeksän hiippakuntaa.



Lakkautetut hiippakunnat
Haminan hiippakunta, Vanhan-Suomen alueella 1743–1812
Katso myös
Hiippakunta
Lähteet

Aiheesta muualla
Suomen evankelis-luterilaiset hiippakunnat:

*