khalidalt/tydiqa-goldp huggingface dataset:
Mittabosoni

Question: Mitä mittabosonit ovat?

Mittabosonit ovat hiukkasia, jotka välittävät perusvuorovaikutusta, joka liittyy johonkin jatkuvaan sisäiseen symmetriaan. Gravitaatiota lukuun ottamatta kaikki perusvuorovaikutukset osataan nykyään johtaa tällaisista symmetrioista. Hiukkasfysiikan standardimallin mittabosoneihin kuuluvat sähkömagneettista vuorovaikutusta välittävä fotoni, heikkoa vuorovaikutusta välittävät W- ja Z-bosonit sekä vahvaa vuorovaikutusta välittävä gluoni.












Standardimallin mittabosonitHiukkanenVuorovaikutusfotonisähkömagneettinen vuorovaikutusW- ja Z-bosonitheikko vuorovaikutusgluonivahva vuorovaikutus
Jos vuorovaikutuksen taustalla oleva symmetria on tarkka, on vastaava mittabosoni massaton. Mikäli symmetria on rikkoutunut, voivat mittabosonit saada massan (ns. Higgsin mekanismi). [1] Fotoni ja gluonit ovat massattomia, kun taas W- ja Z-bosonit ovat massallisia.
Mittabosonien spin on aina kokonaisluku, kuten muillakin bosoneilla. Kaikkien edellä mainittujen bosonien spin on 1. Usein oletetaan, että myös gravitaatiota välittäisi mittabosoni, gravitoni, jonka spin olisi 2. Gravitonit käsittävää kvanttigravitaation teoriaa ei toistaiseksi ole onnistuttu muotoilemaan matemaattisesti mielekkäällä tavalla.
Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Mittabosonit
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Lempäälän kirkko

Question: Milloin Suomen ensimmäinen kirkko rakkennettiin?



Lempäälän kirkko eli Pyhän Birgitan kirkko on Lempäälän keskustassa sijaitseva keskiaikainen harmaakivikirkko. Kirkko on omistettu Pyhän Birgitan muistolle. Lempäälän kirkko on rakennettu noin 1502–1505, ja se on edelleen Lempäälän seurakunnan käytössä oleva luterilainen kirkko. Kirkko on sijainnut maakuntien rajalla ja on siten saanut rakennustaiteellisia vaikutteita sekä Satakunnasta että Hämeestä. Kirkkoon mahtuu noin 650 henkilöä. Lempäälän kirkko toimii kesäisin tiekirkkona.
Hautausmaalla on sankarihautojen yhteydessä Sankarivainajien muistokivi.
Historiaa

Kun Lempäälän ja Vesilahden yhteisen kirkkopitäjän kirkko paloi Aimalassa 1400-luvun alussa, rakennettiin Lempäälään Lempäälän seurakunnan ensimmäinen oma kirkko vuosina 1418–1419. Tämän kirkon on täytynyt olla puusta tehty, ja se on todennäköisesti sijainnut samalla paikalla kuin nykyinen kirkko.
Kirkkoon on tehty monia muutoksia, joista merkittävin tehtiin 1835–1838, jolloin kirkko laajennettiin yksilaivaisesta ristikirkoksi seurakunnan väkiluvun kasvun takia. Samalla purettiin vanha asehuone sekä Sotavallan kartanon hautakappeli ja jokaiseen ristisakaraan tehtiin neliapilaikkunat. Kirkkoa on myöhemmin korjattu sisätiloista suuremmin vuonna 1895 sekä 1920-luvulla, jolloin arkkitehtina oli Ilmari Launis. Viimeisin suuri peruskorjaus valmistui vuonna 1984.
Esineistö
Lempäälän kirkon ainoa keskiajalta säilynyt esine on alttarin yläpuolinen krusifiksi, joka lienee hankittu kirkon vihkiäistilaisuuteen. Kirkon neliosaisen alttaritaulun on maalannut 1759 turkulainen taidemaalari Johan Georg Geitel. Alttaritaulun aiheina ovat Herran ehtoollinen, Kristus Getsemanessa, Ristiinnaulitseminen ja Kristuksen ylösnousemus. Kirkossa on myös uudemmat 1902 lahjoitetut lempääläläisen Kaarlo Enqvist-Atran maalaamat alttaritaulut. Mitään alttaritauluista ei ole sijoitettu itse alttarille.
Kirkon vuodelta 1839 oleva uusgoottilainen saarnastuoli on samalta ajalta kuin kirkon laajentaminen ristikirkoksi.
Kirkon urut ovat 31-äänikertaiset, ja ne on valmistanut Urkurakentamo Veikko Virtanen vuonna 1987.
Kellotapuli
Lempäälän kirkon kellotapuli sijaitsee kirkkotorin etelälaidalla. Alun perin kellotapulin rakensi vuonna 1787 tyrvääläinen rakennusmestarin Mikko Lajander. Myös kellotapulia on korjattu ja muutettu useasti, viimeksi se on peruskorjattu 1967. Tapulin alakerrassa toimii myös tapulimuseo.
Katso myös
Luettelo Suomen keskiaikaisista kivikirkoista
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Kirsti Arajärvi| title = Lempäälän historia| publisher = Lempäälän seurakunta ja kunta| year = 1959}}
 – Kirkon tilat ja alueet
 – Lempäälän historiaa
Aiheesta muualla


Luokka:Suomen keskiaikaiset kivikirkot
Kirkko
Luokka:Pirkanmaan kirkkorakennukset
Luokka:Suomen pitäjänkirkot
Vesuvius

Question: Kuinka monta kertaa Vesuvius purkautui 1700-luvulla?


Vesuvius () on tulivuori Italiassa. Se on 1281 metriä korkea[1] ja sijaitsee Napolista yhdeksän kilometriä itään Napolinlahden lähistöllä. Tulivuoren rinteillä sijaitsee useita kaupunkeja ja useita miljoonia ihmisiä asuu mahdollisten purkausten vaikutusalueella.[1]
Vesuvius on purkautunut useita kertoja, joista tunnetuin tapahtui syksyllä 79 jaa. Silloin purkaus tuhosi Pompejin ja Herculaneumin kaupungit ja tappoi tuhansia ihmisiä. Purkauksen kuuluisin uhri oli Plinius vanhempi, roomalainen kirjailija ja luonnontieteilijä. Vesuviuksen viimeinen purkaus tapahtui maaliskuussa 1944.[1] Sitä pidetään kuitenkin vaarallisena, vaikka toisinaan tulivuoret pitävät jopa tuhansien vuosien taukoja purkausten välillä. Vesuvius on rakenteeltaan keilamainen kerrostulivuori, jollaisia on mannerlaattojen rajalla. Tulivuoresta purkautuu jähmeää andesiittista laavaa. Vesuvius on rakentunut muinaisen Monte Somman tulivuoren kalderaan, joka on alkanut kehittyä vähitellen 17000 vuotta sitten.[1]
Vesuviuksen purkaukset

Vesuviuksen purkaukset johtuvat Afrikan laatan työntymisestä Euraasian laatan alle. Afrikan laatta sulaa maan syvyyksissä ja nousee ylös andesiittisena, sitkeänä laavana. Vesuviuksen purkaushistoriaa on kirjoitettu muistiin erityisesti vuodesta 79 jaa. lähtien. Varhaisin havainto on eräiden lähteiden mukaan peräti vuodelta 2500 eaa. Vesuvius on purkautunut useita kertoja antiikin aikana ja keskiajalla sekä uudella ajalla. Isoja purkauksia on ollut viimeisen 17000 vuoden aikana kahdeksan kertaa.[1] Vuodesta 79 alkaen purkauksia oli vain ajoittain, kun taas vuodesta 1631 vuoteen 1944 niitä oli säännöllisemmin.[1] Näistä paljon tuhoja aiheuttanut vuoden 1631 purkaus on ollut suurin vuoden 79 purkauksen jälkeen.[1] Vuoden 1631 purkauksessa kuoli 4000 ihmistä.[2]
1700-luvulla oli kuusi purkausta ja 1800-luvulla kahdeksan, joista tunnetuin oli 1872. 1900-luvulla on Vesuvius purkautunut vuosina 1906, 1929 ja 1944. Vuoden 1944 purkaus tuhosi kylät San Sebastiano al Vesuvio, Massa di Somma ja osan San Giorgio a Cremanon kylästä. Vuoden 1944 jälkeen Vesuvius ei ole purkautunut.[2] Aktiivisina kausina purkausten välit ovat vaihdelleet 18 kuukaudesta 7,5 vuoteen, joten meneillään on pisin hiljainen kausi 500 vuoteen.
Vesuvius populaarikulttuurissa
Vesuvius on Aku Ankka -sarjakuvissa seikkailevan Milla Magian kotipaikka.
Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Italian tulivuoret
Luokka:Kerrostulivuoret
Luokka:Campanian maantiede
Luokka:Napolin metropolikaupunki
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:Italian vuoret
Stupa

Question: Mitä stupa tarkoittaa?


Stupa on buddhalainen kypärän- tai kellonmuotoinen rakennus, joita tapaa Intiassa, Himalajalla ja muualla Aasiassa, nykyisin myös länsimaissa. Kaakkois-Aasiassa rakennustyyppiä kutsutaan nimellä chedi ja Sri Lankassa nimellä dagoba tai topa.
Stupa on saanut alkunsa Buddhan maallisten jäännösten, reliikkien, päälle kasatusta hautakummusta.[1]  Kerrotaan että Buddhan kuoltua hänen ruumiinsa tuhkattiin, tuhka jaettiin kahdeksaan uurnaan, jotka haudattiin kahdeksaan stupaan eri puolille. Yhdeksäs stupa rakennettiin pyhäinjäännökset sisältäneen astian päälle.[2] Yhtäkään alkuperäistä stupaa ei ole varmuudella löydetty. Bangkokissa paikalliset väittävät Wat Saket -temppelin olevan niistä yksi.[3]
Stupa koostuu viidestä rakenneosasta:
nelikulmainen jalusta
puolipallonmuotoinen kupoli
kartionmuotoinen torni
kuunsirppi
ympyränmuotoinen levy
Stupa symboloi viittä elementtiä: maata, vettä, tulta, ilmaa ja eetteriä. Termit on käsitettävä symbolisina. Stupan rakentajilla on mielessä energia ja sen liike eri elementeissä. Esimerkiksi maassa energia ei liikahtele, vaan on estynyttä, paikallaan pysyvää.
Katso myös
Phra Pathom Chedi
Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Buddhalainen taide
Luokka:Buddhalaisuus
Luokka:Uskonnolliset rakennukset
Ranuan eläinpuisto

Question: Montako eläinlajia Ranuan eläinpuistossa on?



Ranuan eläinpuisto on Suomen pohjoisin eläintarha, joka avattiin vuonna 1983. Alueella on noin 50 eläinlajia ja 200 eläinyksilöä. Alueella on myös makeismyymälä, viinimyymälä ja matkamuistomyymälä. Kesäisin alueella on kotieläinpuisto, satupuisto, autorata ja ratsastusmahdollisuus.
Eläinpuistossa asustavat Suomen ainoat jääkarhut. Vanhempi niistä, Manasse, tuotiin Kolmårdenin eläinpuistosta vuonna 1991, nuorempi Venus Saksasta Rostockin eläinpuistosta keväällä 2006. Venus sai pennut 18. marraskuuta 2011, joista toinen jäi eloon ja voi hyvin. Jääkarhut ovat hyvin stressiherkkiä, ja siksi sen syntymää valmisteltiin huolellisesti häiriöiden estämiseksi.[1] Jääkarhunpennun nimeksi valittiin "Ranzo".[2] Ranzo muutti Itävaltaan Wienin eläintarhaan toukokuussa 2014. 4. joulukuuta 2014 Venus synnytti kaksi pentua.[3] 20. joulukuuta 2014 Ranuan eläinpuisto tiedotti, että pennut olivat kuolleet ja Venus oli syönyt ne.[4]
Eläinpuistossa on jääkarhujen lisäksi myös ruskeakarhuja, susia, ilveksiä, saukkoja, ahmoja ja muita näätäeläimiä, majavia, useita hirvieläimiä kuten hirviä, poroja, ja peuroja, villisikoja, useita vesi- ja petolintulajeja, kuten sorsia, pöllöjä ja haukkalintuja sekä kyykäärmeitä.
Raimo O. Niemen ohjaamassa ja vuonna 1998 valmistuneessa elokuvassa Poika ja ilves oli pääosassa Ranuan eläinpuiston ilveksiä. Tärkein rooli oli Väinö-ilveksellä.
Lähteet

Aiheesta muualla



Coordinates: 
Luokka:Ranuan nähtävyydet
Luokka:Suomen eläintarhat
Luokka:Suomen kotieläinpuistot
Malesian kuningas

Question: Kuka oli Malesian ensimmäinen hallitsija?


Yang di-Pertuan Agong (jawiksi  يڠ دڤرتوان اݢوڠ) eli Malesian kuningas, on Malesian valtionpäämies. Malesian valtiomuoto on perustuslaillinen monarkia, mutta useimmista muista monarkioista poiketen maan kuninkaan arvonimi ei ole perinnöllinen, vaan kuninkaat valitaan maan osavaltioiden sulttaanien joukosta. Sulttaanit valitsevat keskuudestaan kuninkaan viideksi vuodeksi kerrallaan.[1][2]
Valinta
Malesia on maailman ainoa maa, jossa kuninkuus on kiertävä. Kuninkuus ei periydy sukupolvelta toiselle, vaan Malesian yhdeksän sulttaanikunnan hallitsijat valitsevat sulttaanien keskuudesta maan kuninkaan viideksi vuodeksi kerrallaan. Kuninkuus kiertää vuorotellen yhdeksän sulttaanikunnan sulttaanien keskuudessa. Kiertävällä kuninkuudella on ollut tarkoitus luoda maahan vakautta, ilman että annetaan ylivaltaa yhdellekään maan hallitsijasuvuista.[3][4][5]
Malesian 13 osavaltiosta sulttaanikuntia ovat Johor, Kedah, Kelantan, Negeri Sembilan, Perak, Pahang, Perlis, Selangor ja Terengganu. Sulttaanin valta periytyy yleensä sulttaanin vanhimmalle pojalle. Malesian osavaltioista Malakka, Penang, Sarawak ja Sabah, ovat kuvernöörin johtamia osavaltioita. Maan kuningas nimittää kuvernöörit virkoihinsa nelivuotiskaudeksi. Kuvernöörit eivät ole sulttaanien tavoin uskonnollisia johtajia, eivätkä he kuulu sulttaanineuvostoon, joka valitsee maan kuninkaan.[4]
Kuninkaan rooli on Malesiassa vain edustuksellinen ja pääministeri on maan ylin vallankäyttäjä. Maan sulttaanijärjestelmä edustaa perinteistä malaijilaista ylhäisökulttuuria. Kuningas on myös maan muslimien uskonnollinen johtaja. Malesiassa sulttaani-instituutio on tabu, ja sulttaanit ovat nauttineet lain edessä koskemattomuutta.[3][2]
Malesian kuninkaat

Lähteet




*
Luokka:Hallitsijat
Curt Lincoln

Question: Milloin Curt Lincoln syntyi?


Curt Richard[1] ”Curre” Lincoln (8. lokakuuta 1918 Tukholma, Ruotsi – 28. elokuuta 2005 Espoo) oli suomalainen rata-autoilija. Hän ajoi 400 kilpailussa noin 200 voittoa. Hän voitti Eläintarhan ajot kaikkiaan 14 kertaa[2] vuosina 1951–1962 formula juniorin ja F3-luokassa. Muista saavutuksista mainittakoon Angolan GP:n voitto 1959 ja kaksi luokkavoittoa Kristianstadin 1 000 kilometrillä Ruotsissa 1957. Lincoln oli puuhamiehenä Keimolan moottoriradan rakentamisessa,[2] ja hän ajoi siellä viimeisen kilpailunsa 50-vuotiaana 1968.
Lincoln kilpaili myös tennispelaajana. Hän edusti Suomea kerran Davis Cupissa[3] ja voitti nelinpelissä kolme Suomen mestaruutta. Hänen poikansa Lars Lincoln voitti tenniksen nelinpelissä kaksi Suomen mestaruutta.
Curt Lincolnin tytär Nina oli naimisissa muun muassa edesmenneen Formula 1 -maailmanmestarin Jochen Rindtin kanssa.[4]
Irwin Goodman mainitsi Lincolnin kappaleessaan Kuin Ferrari: ”Viivoille saa tulla vaikka Curt Lincolnkin”.[5]
Lähteet

Aiheesta muualla



Luokka:Suomalaiset autourheilijat
Luokka:Suomalaiset tennispelaajat
Luokka:Vuonna 1918 syntyneet
Luokka:Vuonna 2005 kuolleet
Mikrobivaurio

Question: Mitä mikrobikasvusto tarkoittaa?


Mikrobivauriolla tarkoitetaan rakennuksen sisäpinnan aluetta tai rakenteen osaa, jossa voidaan havaita tavanomaisesta poikkeavaa mikrobikasvustoa. Mikrobivaurion esiintyminen todennetaan aistihavainnoinnin tai mikrobiologisten analyysien avulla. Mikrobivaurio voi sisältää home-, hiiva- ja lahosieniä sekä leviä, bakteereita ja ameeboja[1]. Mikrobikasvuston saattaa havaita toisinaan värimuutoksina materiaalin pinnalla, mutta osa kasvustosta on näkymätöntä ihmissilmälle. 
Mikrobivaurioita arvioidaan olevan noin joka neljännessä pientalossa[2].
Mikrobivaurion tunnistaminen
Mikrobivaurio voidaan tunnistaa useilla menetelmillä. Eräs nopeimmista menetelmistä on aistinvarainen havainnointi, mutta se ei paljasta kaikkia mikrobivaurioita. Aistinvaraisesti voidaan havaita esimerkiksi silminnähtävä mikrobikasvusto ja huonolaatuinen sisäilma. Kasvuston seurauksena pintamateriaalin väri saattaa muuttua tai pinnalle voi kasvaa puuterimaista, pölymäistä tai pistemäistä kasvustoa. Varma merkki pitkälle edenneestä kosteusvauriosta on tunkkainen, maakellarin hajua muistuttava haju. Haju johtuu mikrobien kasvusta ja aineenvaihdunnasta, jota esimerkiksi sisätilojen kosteusolosuhteet säätelevät. On tavallista, että hajua aistitaan rakennuksessa vain ajoittain, koska haisevia aineenvaihduntatuotteita ei välttämättä muodostu jatkuvasti. Lisäksi rakennuksen ilmanvaihdon toiminnasta aiheutuvat paineenvaihtelut ja ulkoiset tekijät, kuten säätila, voivat vaikuttaa hajun esiintymiseen. 
Pitkälle edenneen mikrobivaurion tunnistaa usein sen aiheuttamista terveysongelmista, jotka aiheutuvat hengitysilmassa leijuvista mikrobien aineenvaihduntatuotteista ja itiöistä[3]. 
Mikrobivaurioituneessa rakennuksessa oleskelevilla henkilöillä esiintyy usein silmien, ihon ja hengitysteiden limakalvojen ärsytysoireita. Rakennuksen käyttäjillä voi esiintyä myös yleisoireita, kuten kuumeilua, väsymystä ja pahoinvointia. Mikrobivaurioille altistuminen voi aiheuttaa myös hengitystie- ja allergiasairauksia sekä keskittymiskyvyn ja muistin heikentymistä[4]. Osan kosteusvauriomikrobeista on todettu olevan myrkyntuottokykyisiä eli toksisia. Ihmisten
vastustuskyvyssä mikrobien aiheuttamia terveyshaittoja vastaan vaikuttaa kuitenkin olevan paljon
eroja[5].
Lähteet
Asumisterveysopas 2009, 3. korjattu painos, Sosiaali- ja Terveysministeriö
Viitteet




Luokka:Rakentaminen
Luokka:Sisäympäristön toksikologia
Barentsinmeri

Question: Onko Vienanmeri osa Pohjoista jäämerta?


Barentsinmeri (, ) on Pohjoiseen  jäämereen kuuluva reunameri Euroopassa, Norjan ja Venäjän rannikoista pohjoiseen. Se on suhteellisen syvä mannerjalustalla sijaitseva meri (keskisyvyys 230m, suurin syvyys 450m). Barentsinmerta rajaavat idässä Frans Joosefin maa ja Novaja Zemlja, pohjoisessa Huippuvuoret. Lännessä sen raja Norjanmerta vastaan seuraa mannerjalustan reunaa; toisen, käytännöllisemmän IHO:n määritelmän mukaan länsiraja kulkee Norjanmeren koillisrajassa eli kulkee Huippuvuorten eteläkärjestä Karhusaareen ja siitä edelleen Nordkappiin.[1]
Barentsinmeri on nimetty hollantilaisen, aluetta 1500-luvun lopulla kartoittaneen Willem Barentsin mukaan.[2]
Barentsinmeren kaakkoinen osa Venäjän Nenetsian rannikon ja Novaja Zemljan eteläosan välillä on nimeltään Petšoranmeri. Etelässä Barentsinmereen aukeaa Vienanmeri, joka on Pohjoisen jäämeren lahti (ajattelutavassa maailmanmeri jaetaan viiteen osaan), mutta jota ei lueta osaksi Barentsinmerta. Barentsinmeren ja Vienanmeren raja kulkee Kaninin niemimaan kärjestä Kuolan niemimaan Svjatyi Nos -niemeen.[1]
Barentsinmeren etelärannikon satamat kuten Murmansk, Kirkkoniemi ja Vuoreija pysyvät jäättöminä ympäri vuoden Golfvirran vuoksi.
Sekä Venäjän että Norjan puolella on runsaasti maaöljy- ja -kaasuvaroja. Öljyä alettiin alueelta etsiä 1970-luvulla.  Ensimmäinen tuotantoon päässyt kenttä oli norjalainen Snøhvit. Vuonna 1988 Venäjän puolelta löytynyt Štokmanin kaasukenttä on yksi maailman suurimpia. Sen hyödyntämistä on kuitenkin lykätty liuskekiveen varastoituneeseen maakaasuun pohjautuvan tuotannon muutettua maailmanmarkkinoita. Toukokuussa 2012 Statoil- ja Rosneft-yhtiöt sopivat yhteisestä toiminnasta öljyn poraamiseksi Barentsinmerellä ja Ohotanmerellä, niin että tuotanto olisi käynnissä vuodesta 2016 alkaen.[3] Samaan aikaan Norja tarjosi kolmea suurta Barentsinmeren tuotantoaluetta öljy-yhtiöiden väliseen tarjouskilpailuun, jonka tulos on määrä julkistaa alkuvuonna 2015.[4]
Lähteet

Aiheesta muualla



*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Zas (vuori)

Question: Kuinka korkea vuori Zas on?


Zas () eli Zévs/Zeus (Ζεύς) on vuori Náxoksen saarella Kreikassa. Se on saaren ja koko Kykladien saariston korkein vuori ja sen korkeus on 1004 metriä.[1]

Zasvuori sijaitsee Náxoksen keskiosissa Tragaíana tunnetulla alueella, noin 18 kilometriä itäkaakkoon Náxoksen kaupungista. Filótin kylä sijaitsee vuoren pohjoisrinteellä.[1][2][3]
Vuori on saanut nimensä ylijumala Zeuksesta. Erään version mukaan Zeus olisi syntynyt saarella vuorella olevassa niin kutsutussa Zeuksen luolassa (myös Zasin luola).[1] (Samaa tarinaa kerrotaan myös mm. Kreetalla sijaitsevista Díktin luolasta ja Ídan luolasta.)
Zasvuori on Náxoksella suosittu vaelluskohde. Vuorelle kulkee kaksi yleisimmin käytettyä vaellusreittiä, ja sieltä on hyvä näköala saarelle ja sitä ympäröiville muille Kykladien saarille.[1][2][3]
Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Kreikan vuoret
Luokka:Náxos
Jalmari Niinikoski

Question: Kuka Jalmari Niinikoski oli?

Kustaa Jalmari Niinikoski (ent. Koivisto, 18. kesäkuuta 1900 Harjavalta – 28. syyskuuta 1978 Espoo)[1] oli suomalainen vuorineuvos, Satakunnan Liikenteen perustajia ja vuosina 1936–1978 sen toimitusjohtaja.[2]
Jalmari Niinikosken isä Johannes Koivisto oli torppari Harjavallan Torttilan kylässä ja Jalmari oli yhdeksänlapsisen perheen kuopus. Perheen jouduttua häädetyksi torpasta vuonna 1914 seurasi muutto Oripäähän Juvankosken kylästä ostetulle Niinikosken tilalle. Muuton myötä myös perheen sukunimi vaihtui. Vuonna 1919 Jalmari Niinikoski osti tilan vanhemmiltaan ja vähän myöhemmin hän osti ensimmäisen autonsa, Chevrolet-henkilöauton, jolla hän alkoi ajaa tilausajoja.[3]
Niinikoski oli Suomen linja-autoliikenteen uranuurtajia. Hän aloitti liikennöinnin linja-autolla Porin ja Säkylän välillä vuonna 1926. Vuonna 1936 hän perusti Satakunnan Liikenne Oy:n ja oli sen toimitusjohtajana kuolemaansa asti. Siitä kasvoi yksi Suomen suurimmista yksityisistä linja-autoyhtiöistä. Niinikoski oli sota-aikana vuonna 1942 perustamassa Tampereelle autokoritehdas Ajokki Oy:tä, joka myytiin myöhemmin valtiolle. Sodan jälkeen hän perusti Porin Auto-osa Oy:n ja Porin Autohuollon. Niinikoskelle myönnettiin vuonna 1953 teollisuusneuvoksen ja vuonna 1977 vuorineuvoksen arvo. Hän oli vuodesta 1975 Espanjan kunniakonsuli Porissa.[1]
Niinikoski kuoli liikenneonnettomuudessa.[1]
Lähteet

Aiheesta muualla
Aarne Seppälä: Matkalta ja matkan varrelta. Katkelmia vuorineuvos Jalmari Niinikosken elämästä ja elämäntyöstä. Satakunnan Liikenne Oy 1936–1996: taustoja ja historiikki. Pori 1996. ISBN 952-90-8248-7



Luokka:Suomalaiset yritysjohtajat
Luokka:Vuorineuvokset
Luokka:Liikenneonnettomuudessa kuolleet
Luokka:Vuonna 1900 syntyneet
Luokka:Vuonna 1978 kuolleet
Norsk Rikskringkasting

Question: Mitä lyhenne NRK tarkoittaa?



Norsk Rikskringkasting (NRK) on Norjan julkisen palvelun yleisradioyhtiö. Se on Euroopan yleisradiounionin perustajajäsen. NRK ylläpitää kuuden televisiokanavan lisäksi kuusitoista radiokanavaa. NRK:n rahoitus koostuu valtion tuista sekä TV-maksutuotoista.
Historia
Sana "kringkasting" on käännös englannin kielen sanasta "broadcasting", ja sitä käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 1924, jolloin yksityinen Kringkastingselskapet A/S perustettiin. Vuonna 1933 Kringkastingselskapet A/S:n korvasi valtiollinen NRK. Sillä oli monopoli radiolähetyksissä aina 1980-luvulle asti, jolloin yksityiset paikallisradioasemat sallittiin. NRK oli myös ainoa kilpailija televisiolähetyksien osalta vuoteen 1992 asti, jolloin yksityinen TV 2 perustettiin.
Ensimmäiset, kokeelliset televisiolähetyket Norjassa tehtiin vuonna 1954, ja säännölliset lähetykset alkoivat vuonna 1960. Koelähetykset väreissä aloitettiin vuonna 1972, ja 1975 alkoivat säännölliset väritelevisiolähetykset. Teksti-tv otettiin käyttöön vuonna 1983.
Televisiokanavat
NRK1 (1960-)
NRK2 (1995-)
NRK3 (2007-)
NRK Super (2007-)
NRK1 Tegnspråk (2001-)
NRK Rogaland 24
Radiokanavat
NRK P1 (vastaavanlainen kuin Yle Radio Suomi)
NRK P1+
NRK P2 (vastaavanlainen kuin Yle Radio 1)
NRK P3 (nuorille suunnattu popkanava)
NRK P13 (Rock)
NRK mP3
NRK Alltid nyheter (uutiskanava)
NRK Super (lapsille)
NRK Klassisk (klassisen musiikin kanava)
NRK Sápmi Radio (saamenkielinen)
NRK Jazz
NRK Folkemusikk
NRK Sport
NRK P3 Urørt (soittaa uutta norjalaista musiikkia artisteilta, joilla ei ole levytyssopimusta)
NRK P13 Radioresepsjonen (radioteatteri)
NRK P3 National Rap Show (räppiä)
Linkkejä



Luokka:Norjalaiset yritykset
Luokka:Televisioyhtiöt
Luokka:Julkisen palvelun mediayhtiöt
Zugspitze

Question: Mikä on Baijerin korkein vuorenhuippu?


Zugspitze on Saksan korkein vuori, joka kohoaa 2962 metrin korkeuteen. Se kuuluu Wettersteinin vuoristoon.[1] Zugspitze  sijaitsee Saksan (Garmisch-Partenkirchenin piirikunta, Baijerin osavaltio) ja Itävallan (Reutten piirikunta, Tirolin osavaltio) raja-alueella. 
G. Deutschl, Maier ja J. Naus tekivät ensimmäisen rekisteröidyn nousun vuoren huipulle 27. lokakuuta vuonna 1820.
Jäätiköt
Kesäkuussa 2008 erään jäätikön ylle levitettiin erityinen suojapressu, jonka tuli peittää osa jäätiköstä auringonpaisteelta ja ehkäistä näin sen ylenpalttista sulamista. Peite tuli kattamaan 6000m² kokoisen alueen, mikä oli kuitenkin vain osa jäätikön peittämästä pinta-alasta. Paikallinen lomakeskus arvioi lasermittausten avulla, että jäätikkö oli menettänyt 40metriä paksuudestaan viimeisten 40vuoden aikana. Sijainniltaan jäätikkö on eräs Euroopan Alppien pohjoisimmista. Samanlainen toimenpide jäätikön sulamisen ehkäisemiseksi Zugspitzellä tehtiin myös sitä edeltävänä vuonna, jolloin onnistuttiin säilyttämään noin 30000m³ lunta, mikä vastaa noin jalkapallokentän kokoista aluetta, jonka paksuus on yhden asuinkerroksen luokkaa. Hiihtoalueen johtaja Manfred Haas sanoi:[2]

Juna ja köysiradat
Zugspitzelle pääsee Garmisch-Partenkirchenin kaupungista hammasratajunalla. Lähtöpaikka on 1000 metrin korkeudella olevalta Eibsee-järveltä. Vajaassa tunnissa se nousee 4,5 kilometrin  matkan 2600 metrin korkeuteen Schneeferner-jäätikölle. Lähes koko matkan juna kulkee kallioon hakatussa tunnelissa, jonka nousukulma on 26 prosenttia.[3] Schneeferner-jäätikkö on suosittu laskettelupaikka. Loivat rinteet suosivat erityisesti lumilautailijoita. Laskettelemaan siellä voi päästä jo lokakuun alussa.[3] Jäätiköllä olevalta junan yläasemalta pääsee huipulle gondolihissillä. 
Huipulle kulkee myös kaksi muuta gondolihissiä, toinen Saksan ja toinen Itävallan puolelta. 
Kiipeily ja patikointi

Huipulle tulee useita kiipeilyreittejä, joita saavat käyttää vain kokeneet kiipeilijät tai mukana on oltava alppikiipeilyn taitava opas. Reiteillä ylitetään muun muassa jäätikköjä rautaisista askelmista kiinni pitäen.[3]
2600 metrin korkeudelle asti pääsee myös helppoja ja turvallisia reittejä pitkin. Matka Garmisch-Partenkirchenistä kestää 6-8 tuntia kunnosta riippuen. Reitin varrella voi myös yöpyä.[3]
Muuta
Zugspitzellä sijaitsee pieni kappeli Mariä Heimsuchung, joka on rakennettu Zugspitzellä 15. toukokuuta 1965 tapahtuneen lumivyöryn uhrien muistoksi.
Katso myös
Luettelo maiden korkeimmista kohdista
Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla


Luokka:Saksan vuoret
Luokka:Alppien vuoret
Luokka:Itävallan ja Saksan raja
Luokka:Tiroli
Luokka:Baijeri
Luokka:Itävallan vuoret
Monty Pythonin paremmat pilat

Question: Mikä oli ensimmäinen Monty Python -elokuva?


Monty Pythonin paremmat pilat (And Now for Something Completely Different; tunnettu suomeksi myös nimellä Elämä on Pythonia) on brittiläisen komediaryhmä Monty Pythonin ensimmäinen pitkä elokuva vuodelta 1971. Toisin kuin ryhmän myöhemmät elokuvat, se sisältää pelkästään televisiosarjasta Monty Pythonin lentävä sirkus poimittuja irrallisia sketsejä uudelleennäyteltyinä. Sketsien välissä nähdään tv-sarjan tavoin Terry Gilliamin toteuttamia lyhyitä surrealistisia animaatiopätkiä.
Elokuvassa esiintyvät Monty Python -ryhmän jäsenet John Cleese, Graham Chapman, Michael Palin, Eric Idle, Terry Jones ja Terry Gilliam, jotka myös käsikirjoittivat elokuvan, sekä pieniä sivurooleja tv-sarjassakin esittäneet Carol Cleveland ja Connie Booth. Monty Pythonin paremmat pilat oli alun perin suunnattu pääasiassa yhdysvaltalaiselle yleisölle, joka ei ollut vielä nähnyt Monty Pythonin lentävää sirkusta. Elokuvan tuotti Playboy-lehden Britannian toimitusjohtaja Victor Lownes ja ohjaajana toimi televisiosarjaakin ohjannut Ian MacNaughton. Elokuva tuotettiin alhaisella 80000 punnan budjetilla. Se menestyi lopulta paremmin kotimaassaan kuin Yhdysvalloissa.
Elokuvassa nähdään joitain Monty Pythonin lentävän sirkuksen kahden ensimmäisen tuotantokauden tunnetuimpia sketsejä, kuten ”Kuollut papukaija”, ”Maailman hauskin vitsi” ja ”Vuoden yläluokkainen hölmö -kisa”. Mukana on myös tv-sarjasta tuttu ”Lumberjack Song” -laulu. Sketsejä on jonkin verran lyhennetty ja muutettu alkuperäisestä, eikä niissä ole mukana sarjassa käytettyä taustanaurua. Elokuvan englanninkielinen nimi viittaa tv-sarjassa ja itse elokuvassakin toistuvaan vitsiin, jossa John Cleesen esittämä kuuluttaja istuu pöytineen omituisissa paikoissa ja ilmoittaa sketsin vaihtumisesta katsojille sanoilla ”Ja nyt jotain aivan muuta” (”And Now for Something Completely Different”).
Lähteet
David Morgan:  Montypython.com Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Aiheesta muualla
 Yle 3.6.2016.
Luokka:Monty Python -elokuvat
Luokka:Vuoden 1971 elokuvat
Luokka:Televisiosarjoihin perustuvat elokuvat
Luokka:Episodielokuvat
Laillinen suojelu

Question: Mitä laillinen suojelu tarkoittaa?

Laillinen suojelu tarkoittaa Suomessa ja Ruotsissa sääty-yhteiskunnan aikana, ja vielä 1800-luvulla voimassa ollutta lainsäädännöllistä määritelmää, jossa jokaisen kansalaisen, jolla ei ollut omaa maata tai omaa erillistä elinkeinoa, tuli pestautua tällaisen henkilön palvelukseen. Muutoin häntä kohdeltiin irtolaisena. 1850-luvulla alkoivat kuitenkin muutokset.
Janakkalalaisen talonpoika Kustaa Paturi ja Suomalaisen puolueen kärkihahmo, professori, senaattori ja vapaaherra Yrjö-Sakari Yrjö-Koskinen kävivät lehdistön palstoilla melkoisen väännön laillisesta suojelusta, kun asia oli kuumimmillaan ja lainmuutokset valmisteluvaiheessa. 
Talonpoika Paturi kannatti laillisen suojelun jatkamista ja hänen perustelunsa olivat, että kansa ei lähtisi turhaan liikkeelle ja että ihmisillä olisi jonkinlainen perusturva, kun heillä olisi varma toimeentulo, vaikka niukempikin. Poliitikko Yrjö Koskinen on kuitenkin vakaasti päätynyt laillisen suojelun poistamiseen lainsäädännöstä. Hän perusteli varsin modernisti suojelun poistoa sillä, että työvoiman pitäisi liikkua sinne, missä sitä eniten tarvitaan, ja siten ihmisten toimeentulo paranisi ja elintaso, vaikka käsitettä ei vielä tuolloin tunnettu, kohoaisi.
Taustalla Yrjö Koskisella olivat tietenkin syntyvän teollisuuden työvoimatarve ja yleisesti elinkeinoelämän vaatimukset. Paturin perustelut kohosivat myös samoista tarpeista, mutta maatalouden ja maaseudun kannalta katsottuna. Pienipalkkainen maaseutu hänen mukaansa häviäisi aina kilpailun teollisuuden palkoille. Tosin Paturi verhosi selvästi nämä vaatimuksensa yleiseen huolenpitoon vähäosaisista. Toisaalta samaan aikaan yhteiskunnassa käytiin keskustelua, jopa edellä mainitut kaksi miestä samoissa kirjoituksissaan, köyhäinhoidosta ja siitä keillä tai millä instituutiolla on velvollisuus hoitaa köyhät.
Kustaa Paturi voitti kiistelun köyhäinhoidosta, jossa hän kannatti kunnallista toimintaa köyhien hyväksi ja Yrjö Koskinen perinteistä almujen antamista. Kuitenkin kysymys laillisesta suojelusta päättyi Yrjö Koskisen näkemysten voittoon ja asetukseen elinkeinovapaudesta ja vapaasta muutto-oikeudesta, jotka lopullisesti voimaan tullessaan muuttivat tilanteen 1880-luvulla.
Katso myös
Palvelupakko
Maaorjuus
Loinen (yhteiskunta)
Lähteet
Nenonen ja Teerijoki; Historian suursanakirja,1998.
Lehtiö; Kustaa Paturi, maamies. 2002.
Luokka:Suomen asutus- ja yhteiskuntahistoria
Tribuuni

Question: Mitä tribuuni tarkoittaa?


Tribuuni () oli antiikin Roomassa useiden virkamiesten ja upseerien virkanimi:
tribunus plebis eli kansantribuuni.[1]
tribunus aerarii – virkamiehet, joiden tehtävä oli koota tributum, eli varallisuusvero. Kukin tribunus aerarii maksoi oman tribuksensa sotilaiden palkat tällä verolla.[1]
tribunus militum eli sotatribuuni – komensi aluksi tribuksen asettamia sotajoukkoja. 300-luvulta eaa. alkaen sotatribuunit toimivat legioonien esiupseereina. Heitä oli kuusi legioonaa kohden.[1]
tribunus militum consulari potestate – varhaisen tasavallan aikana 3-8 virkamiestä, jotka toimivat konsulien sijaan, silloin kun oli tarvetta useammasta imperiumilla varustetusta virkamiehestä. Preettorin viran myötä tämä virka jäi tarpeettomaksi.[1]
Tribuuni oli virkanimi myös Bysantin valtakunnassa – katso bysanttilaiset arvonimet.
Kansantribuuni
Kansantribuuni (lat. tribunus plebis) oli Rooman valtakunnan aikainen virkamies, jonka ensisijainen tehtävä oli edustaa plebeijiä. Tribuunit valittiin vaaleilla vuodeksi kerrallaan plebeijien kansankokouksessa (Concilium plebis tai Comitia tributa). Vain kansantribuunit saivat kutsua kokouksen koolle, he myös johtivat kansankokouksia ja plebeijien ediilivaaleja. Kansantribuuneja valittiin kaksi kerrallaan, eivätkä nämä olleet riippuvaisia toisiinsa nähden. Kansantribuuneilla oli veto-oikeus senaatin päätöksiin, mikä tekikin virasta poliittisen aseen, sillä lahjomalla tribuunin puolelleen saattoi estää itselleen haitallisten lakien voimaantulon. Virka oli tarkoitettu vain plebeijeille, mutta vuonna 59 eaa. Publius Clodius Pulcher onnistui juonittelemaan itsensä virkaan, vaikka olikin patriisi. Tämän hän mahdollisti adoptoimalla itsensä varakkaaseen plebeiji-sukuun.
Kansantribuunin oikeuksista (tribunicia potestas) tuli Augustuksen myötä osa Rooman keisarin valtaoikeuksista. Kansantribuunien valta väheni keisarikaudella, vaikka heidän virkansa ei kokonaan hävinnytkään.[2]
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Matthew Bunson| title = Encyclopedia of the Roman empire| publisher = Infobase Publishing| year = 2002| id = ISBN 9780816045624| accessdate = 14.4.2011}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Paavo Castrén & Leena Pietilä-Castrén| title = Antiikin käsikirja| publisher = Helsinki: Otava| year = 2000| id = ISBN 951-1-12387-4}}
Viitteet


Luokka:Roomalaiset virat ja arvonimet
CMYK

Question: Mikä on CMYK-malli?


CMYK on yksi kuvatiedostoissa ja painotuotteissa käytettävistä väritiloista. Lyhenne CMYK tulee englannin sanoista C</b>yan (syaani), M</b>agenta (magenta), Y</b>ellow (keltainen) ja K</b>ey (avainväri eli musta). Väriavaruus tarkoittaa niitä värejä, joita käytetään sekä valokuvia että piirustuksia tallennettaessa, esitettäessä, tulostettaessa ja painettaessa.
Kun kuva tallennetaan kuvankäsittelyohjelmassa CMYK-väritilassa, jokaiseen kuvatiedoston pikseliin tallentuu neljän värin voimakkuustiedot - syaanin (kirkas vihertävänsininen), magentan (sinertävä punainen), keltaisen ja mustan värin voimakkuus. 
CMYK on subtraktiivinen väriavaruus: esimerkiksi paperipinnalle painetut CMYKin osavärit estävät osaa valosta heijastumasta silmään, ja silmä havaitsee valoon jäljelle jääneen värin. Silmä näkee väripinnan sitä tummempana mitä enemmän väriä on käytetty. 
Kuvia tallennetaan CMYK-muodossa yleensä vain tulosteissa ja painotuotteissa käyttämistä varten, koska CMYK-väriavaruus ei sovellu esimerkiksi kuvien näyttämiseen tietokoneen näytöllä. Tietokoneiden näytöt käyttävät yleensä kolmiväristä RGB-värimallia. CMYK on yleisistä väriavaruuksista suppein, eli sillä voidaan muodostaa vähiten erilaisia värejä. Laajin on puolestaan LAB, jota käytetään laajuutensa vuoksi usein välitilana muunnoksissa eri väriavaruuksien välillä.
CMYK-avaruuden perusvärit on valittu kuvien paperille painamiseen soveltuviksi. Tätä väriavaruutta käytetäänkin pääasiassa painotuotteissa, jolloin puhutaan neliväripainosta.
Kukin neljästä osaväristä painetaan paperille erikseen. Värien voimakkuutta säädetään muodostamalla väreistä tiheässä olevia rasteripisteitä, jotka peittävät vain osan painettavasta paperipinnasta. Rasteroinnin avulla neljällä perusvärillä saadaan aikaan periaatteessa miljoonia erilaisia värisävyjä. Käytännössä paperille painettuina ihmissilmälle erottuvien erilaisten sävyjen määrä on enintään joitakin tuhansia.
Yleensä neliväripainossa valokuvat painetaan rasteroituina ja tekstit kompaktilla eli sadan prosentin väripinnalla. Teoriassa musta voidaan muodostaa käyttämällä sata prosenttia syaania, magentaa ja keltaista. Jotta väriaineet toimisivat käytännössä, joudutaan niiden puhtaudesta tinkimään. Kun yksi tai useampi väriaineista ei ole sataprosenttisen puhdas, osa valosta heijastuu imeytymisen sijasta. Tämän takia kolmivärinen musta on yleensä samean ruskea. Musta painetaan kuitenkin erillisellä mustalla osavärillä, jolloin painotulos on parempi.  
Tyypillisin neliväripainon laatuongelma on kohdistusvirhe. Tällöin neljä osaväriä eivät painoprosessissa osu täsmälleen samaan kohtaan paperia, ja painotuloksesta tulee suttuinen ja "liikahtaneen" näköinen.
Katso myös
RGB-värimalli
sRGB
Adobe RGB
ICC-profiili
Pääväri
Pantone Matching System
Aiheesta muualla
 (pdf)
, Graafinen.com

Luokka:Väriavaruudet
Luokka:Kirjapainotaito
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Dōjō

Question: Mitä tarkoittaa dojo?


 Dōjō  () on harjoitussali tai rakennus, jossa harjoitellaan bujutsua tai budolajeja. Dōjō tarkoittaa suomeksi tien paikkaa, mikä viittaa tapaan nähdä budōharjoittelu itsensäkehittämisen loputtomana tienä. Toisin kuin länsimaissa, joissa dōjō liitetään budōon, Japanissa mikä tahansa paikka, jossa harjoitellaan fyysisesti, on dōjō.
Dōjōn määritelmä
Budōn peruskirjan neljäs artikla[1] määrittelee dōjōn suraavasti:

Kuuluisia japanilaisia dōjōja
Hieno esimerkki perinteisestä dōjōsta oli Tokiossa sijainnut Noma kendō dōjō (), jossa pidettiin aamuharjoitukset (asa-geiko) 365 päivänä vuodessa. Noma dōjōn omistanut Japanin suurin kustantamo Kodansha purki rakennuksen vuonna 2007.
Muita kuuluisia japanilaisia dōjōja ovat
Kodokan (judo)
Kōdōkan () on judon kansainvälinen päämaja, josta hallinnoidaan kansainvälistä judo-toimintaa. Sen on perustanut judon kehittäjä Jigorō Kanō vuonna 1882. Nykyisin Kōdōkan sijaitsee 8-kerroksisessa rakennuksessa Tokiossa, Japanissa.
Aikikai hombu dōjō (aikikai-aikido)
Fukuoka dōjō (Shintō Musō-ryū)
Hanjiro Shiraishi (1842–1927) oli japanilainen taistelulajien opettaja. Häntä pidetään Shintō Musō-ryūn 24. päämiehenä (shihan). Shiraishi oli ainut läpi koko Meiji-kauden opettanut yhdistyneen Shintō Musō-ryūn opettaja. Hänen dojonsa Hakatassa oli pystytetty majatalon seinän varaan. Shiraishi opetti oman talonsa verannalta, joka oli sopivasti dojon avonaista sivua kohti. Shiraishin dōjōlla oli lukuisia oppilaita. Heistä kolme ovat historian valossa tärkeitä: Takayama Kiroku, Takaji Shimizu ja Ichizō Otofuji. Shiraishin kuoltua tämän oppilas Takayama Kiroku, perusti  uuden dojon 1929 nimeten sen Fukuoka dojoksi.
Nippon Budokan (Japanin kansalliset budokilpailut pidetään yleensa Budokanissa)
Iwama dōjō (aikikai-aikido)
Yoseikan
Renbukan
Butokuden
Shudogakuin dōjō (Takano Sasaburo, Ono-ha itto ryū).[2]
Yushinkan dōjō (Nakayama Hakudō, Shinto Munen ryū).[2]
Dōjō Zen Buddhismissa
Myös Zen-buddhalaisesta meditaatiohalli () mielletään dōjō kaltaiseksi opiskelupaikaksi.
Lähteet

Aiheesta muualla



Luokka:Japanilaiset budōkäsitteet
Kumisaappaat

Question: Onko Charles Goodyear perustanut Goodyear -autonrengas yrityksen?



Kumisaappaat ovat vedenpitäviä jalkineita, jotka yleisimmin valmistetaan kumiseoksesta. Niiden käyttöä muodikkaana jalkineena Britannian aristokraattien piireissä lisäsi Arthur Wellesley, Wellingtonin ensimmäinen herttua 1800-luvun alkupuolella. Nykyisin halvimpia kumisaappaita valmistetaan myös muun muassa PVC-muovista ja polyuretaanista. Yleensä niitä käytetään märissä, sateisissa tai likaisissa oloissa suojaamaan käyttäjää. Niiden pituus vaihtelee, mutta puolisääreen tai lähes polvenkorkeudelle yltävä on yleisin malli.
Wellingtons eli brittiläiset kumisaappaat
Arthur Wellesley, Wellingtonin ensimmäinen herttua, ohjasi lontoolaista kenkävalmistajaansa (Hoby of St. James' Street) muokkaamaan 1700-luvun "Hessian boot" -kenkää. Lopputuloksena oli uusi pehmeänahkainen malli, jossa saumaus oli lähempänä jalkaa. Saappaat ulottuivat puoleen sääreen, ja niiden korot olivat matalat, noin tuuman korkuiset. Malli oli tarpeeksi vahva taistelukäyttöön, mutta samalla mukavuudeltaan myös illalliskutsuihin sopiva. "Rautaherttua" ei tiennyt, että tulisi lopulta mallillaan saamaan saappaan nimiinsä englannin kielessä (Wellington boot).[1]
Saappaat saivat nopeasti huomiota ja kiinnostusta isänmaallisten brittiläisten herrasmiesten keskuudessa, jotka halusivat jäljitellä kuuluisaa sotasankaria. Keikareiden ja muotitietoisten suosimat (mm. Beau Brummellin käyttämät) saappaat pysyivät muodissa aina 1840-luvulle asti. Seuraavalla vuosikymmenellä niistä käytettiin pidempivartista mallia. 1860-luvulle tultaessa ne syrjäytyivät nilkkureiden suosion kasvun takia, ratsastusta lukuun ottamatta.
Ensimmäiset Wellington-saappaat valmistettiin nahasta. Kuitenkin vuonna 1852 Hiram Hutchinson tapasi Charles Goodyearin, joka oli juuri keksinyt vulkanointiprosessin luonnonkumille. Goodyear päätti valmistaa autonrenkaita, mutta Hutchinson osti patentin jalkineiden valmistusta varten ja muutti Ranskaan, jossa perusti vuonna vuonna 1853 "A l'Aigle"-yrityksen ("Kotkalle", joka oli hänen kunnianosoituksensa kotimaataan kohtaan). Hutchinsonin perustama yhtiö on nykyään nimeltään yksinkertaisempi "AIGLE", "Kotka". Koska Ranskassa oli perustusaikaan 95% väestöstä maatöissä, pelloilla työskentelyyn sopivista saappaista tuli sukupolvien ajan käytössä olleita puukenkiä suositummat. Kumisaappaiden ansiosta maatilalliset ja työläiset saattoivat viimein selvitä työpäivästä kuivin ja puhtain jaloin.
Nokia-saappaat
Kumisaappaita on valmistettu Suomessa jo pitkään. Ennen siirtymistään muilta toimialoilta matkapuhelinalalle Nokia oli tunnettu erityisesti kumisaappaista.[2][3][4]. Nykyään saappaita valmistuttaa Nokiasta erkautunut Nokian Jalkineet -yhtiö.

Brittiläiset wellingtons eli kumisaappaat.
Sievin kärkivahvistetut saappaat.

Katso myös
Kalossi
Saappaanheitto
Lähteet

Aiheesta muualla

YLEn Elävä arkisto:  (video, 7 min 50 s)




Luokka:Jalkineet
Tigrinja

Question: Missä puhutaan tigrinjaa?


Tigrinja (omakielinen nimi ትግሪኛ, , ) on pääasiassa Kaakkois-Eritreassa ja Pohjois-Etiopiassa, Tigrayn osavaltiossa, puhuttu seemiläinen kieli. Kieltä puhutaan myös Tigrayn naapuriosavaltioissa Amharassa ja Afarissa sekä Israelissa.  Puhujia on yli 5 miljoonaa. Tigrinjan kirjoittamisessa käytetään tigren ja amharan kielten tapaan etiopialaista kirjaimistoa.
Lähteet
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: multiple names: authors list (link) CS1 maint: unrecognized language (link)
Aiheesta muualla


luokka:Eritrean kielet
luokka:Etiopian kielet
Luokka:Seemiläiset kielet
Heureka (sana)

Question: Kuka on tunnettu lausahduksesta 'heureka'?

Heurēka ([1] tai ,[2] ”olen löytänyt [sen]”) on huudahdus, joka kuvastaa iloa uudesta keksinnöstä tai löydöstä.
Sana
Heurēka on yksikön ensimmäisen persoonan aktiivin indikatiivin perfektimuoto muinaiskreikan sanasta heuriskō (), joka tarkoittaa ”löytää”.[1][2] Näin se voidaan suomentaa ”olen löytänyt” tai täsmällisemmin ”olen siinä tilassa että olen löytänyt”.
Monissa kielissä huudahduksen alussa oleva vahva henkäys (spiritus asper) jätetään pois ja se esitetään muodossa eureka. Suomi on niitä kieliä, joka säilyttää henkäyksen, jota suomessa vastaa h-äänne.
Arkhimedes
Huudahduksen esittäjänä kuvataan tunnetuimmin kreikkalainen oppinut Arkhimedes. Hänen kerrotaan huutaneen ”heureka!” astuttuaan kylpyyn ja huomattuaan, että veden pinta nousi. Tällöin hän ymmärsi yht'äkkiä, että syrjäytetyn veden tilavuus on sama kuin vedenpinnan alla olevan ruumiinosan tilavuus. Tämä tarkoitti esimerkiksi sitä, että epäsäännöllisten kappaleiden tilavuus voitiin laskea tarkasti, mikä oli aiemmin ollut vaikea ongelma. Kertomuksen mukaan Arkhimedes oli löydöstään niin innostunut, että hyppäsi kylpyammeestaan ja juoksi Syrakusan katujen halki alasti.
Arkhimedeen ratkaisua voitiin käyttää Syrakusan kuninkaan Hieron II:n esittämän ongelman ratkaisuun. Kysymys kuului, saattoiko kuningas luottaa siihen, että hänellä ollut epäsäännöllisen muotoinen kultainen kruunu todella oli puhdasta kultaa, ja miten se voitaisiin varmistaa. Painon mittaaminen oli helppoa, ja Arkhimedeen keksinnön jälkeen myös kruunun tilavuus voitaisiin laskea. Tällöin painon ja tilavuuden suhteesta voitaisiin laskea kappaleen tiheys, mikä oli merkittävä tekijä kullan puhtauden määrittelemisessä.
Kertomus esiintyy ensimmäisen kerran kirjallisessa muodossa Vitruviuksen teoksessa De architectura kaksisataa vuotta sen jälkeen kun lausuma olisi lausuttu.[3] Jotkut tutkijat ovat epäilleet kertomuksen aitoutta esimerkiksi siksi, että ongelman toteaminen ratkaistuksi olisi vaatinut tarkkoja mittauksia, jotka olivat vaikeita toteuttaa Arkhimedeen aikana.[4][5]
Muu käyttö
Myöhemmin ”heureka” on huudahduksena kuvannut sekä erilaisten tieteellisten keksintöjen että muiden löydösten aikaansaamaa innostusta.
Toinen kuuluisa matemaatikko Carl Friedrich Gauss käytti Arkhimedeen ilmaisua vuonna 1796 kirjoittaessaan muistikirjaansa ”ΕΥΡΗΚΑ! num= Δ + Δ + Δ”. Hän viittasi tällä havaintoonsa, että jokainen positiivinen kokonaisluku voidaan esittää korkeintaan kolmen kolmioluvun avulla.[6]
Yhdysvalloissa ”heureka” on osana Kalifornian osavaltion mottoa vuodesta 1849, virallisesti vuodesta 1963.[7] Se viittaa Kalifornian kultaryntäykseen vuonna 1848. Samaan viittaa kalifornialaisen Eurekan kaupungin nimi. ”Heureka” liittyy myös Australian kultaryntäykseen. Eureka Stockade oli australialaisten kullankaivajien kapina vuonna 1854.
Suomessa Tiedekeskus Heureka on nimetty huudahduksen mukaan.
Katso myös
Ahaa-elämys
Arkhimedeen laki
Lähteet

Luokka:Kreikankieliset sanat ja sanonnat
Luokka:Lentävät lauseet
Atomiorbitaali

Question: Mikä on d-orbitaali?


Atomiorbitaali on kvanttimekaanisessa atomimallissa ratkaisu elektronin aaltoyhtälölle. Se selittää atomin ydintä kiertävien elektronien todennäköiset radat, vaikka tarkkaa tietoa niiden sijainnista ei Heisenbergin epätarkkuusperiaatteen johdosta pystytä saamaan. Yhdelle orbitaalille sopii 2 elektronia, joilla on kvanttimekaanisen mallin Paulin kieltosäännön mukaisesti vastakkaiset spinit.
Elektronikuoret

Elektronikuoria kvanttimekaanisen atomimallin atomissa on useita ja ne jaetaan edelleen atomiorbitaaleihin. Elektronikuoren atomiorbitaalit jaetaan energiatasoiltaan 4 pääluokkaan, s- p- d- ja f- luokkaan. s-orbitaalille mahtuu 2, p-orbitaaleille (3 kpl) 6, d-orbitaaleille 10, ja f-orbitaaleille 14 elektronia. Alin elektronikuori (jaksollisen järjestelmän 1 jakso) koostuu vain s-orbitaaleista. 2 ja 3 jaksoon kuuluvat myös p-orbitaalit, 4 ja 5 jaksoon myös d-orbitaalit, 6 ja 7 jaksoon myös f-orbitaalit.
Alla olevassa kaaviossa numero kertoo elektronikuoren (vastaa pääkvanttilukua (n) kvanttimekaanisessa atomimallissa) ja kirjain (fysiikassa sivukvanttiluku (l))
atomiorbitaalin tyypin, jolle atomin järjestysluvun kasvaessa jaksollisessa järjestelmässä elektroni pääasiallisesti asettuu. Alkuaineita, joiden kohdalla poikkeuksia tästä säännöstä esiintyy, ovat muun muassa kupari, palladium, hopea, kulta, iridium ja platina. Tämä on Paulin kieltosääntöä noudattava Madelungin sääntö.
- 1s
- 2s 2p
- 3s 3p
- 4s 3d 4p
- 5s 4d 5p
- 6s 4f 5d 6p
- 7s 5f 6d 7p
Poikkeukset tässä orbitaalien täyttymisjärjestyksessä sijoittuvat siirtymämetalleihin, lantanideihin ja aktinideihin, tällöin s- tai d-orbitaalille sijoittuu elektroni tai kaksi. Poikkeukset johtuvat siitä, että puolitäysi (5 d-elektronia tai 7 f-elektronia (spinin vaikutus (spinkvanttiluku (s))) tai täysi alakuori (ns-, (n-1)d- tai *(n-2)f-orbitaalit) ovat symmetrisempiä atomin keskuksen suhteen, ja siten energeettisesti matalammalla tasolla kuin säännönmukaisella täyttymisjärjestyksellä.
Sidosten muodostuminen
Kemialliset yhdisteet, joita alkuaine pystyy muodostamaan toisten alkuaineiden kanssa, saavat ominaisuutensa pitkälti s- ja p- orbitaalien elektronien määrästä. Yhdisteessä orbitaalit asettuvat uudelleen ja muodostavat kemiallisen sidoksen. Tällöin puhutaan molekyyli- tai sidosorbitaalista ja näitä saatetaan joskus merkitä yhdistämällä sidoksen muodostaneiden orbitaalien nimet, esimerkiksi sp-orbitaali. Usein näitä merkitään myös erillisillä nimillä, kuten σ- tai π-orbitaali. Hybridisaatio on eräs selitysmalli sidosten syntymiselle. d- ja f- orbitaalit osallistuvat myös toisinaan sidosten muodostumiseen, vaikka ne ovat yleensä inaktiivisempia sidosten muodostamisessa kuin s- ja p-orbitaalit.
Katso myös
hybridisaatio (kemia)
kvanttiluku
molekyyliorbitaali
Aiheesta muualla

, laskennalliset atomiorbitaalit kuvina, 1s-orbitaalista teoreettiseen 7g-orbitaaliin
Luokka:Kvanttikemia
Luokka:Molekyylifysiikka
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
John Dalton

Question: Milloin John Dalton syntyi?


John Dalton (6. syyskuuta 1766 – 17. heinäkuuta 1844) oli englantilainen kemisti, meteorologi ja fyysikko. Hänen tutkimuksensa osoittivat eräiden aineiden, jotka nyttemmin tiedetään alkuaineiksi, muodostavan yhdisteitä täsmällisissä kokonaisluvuin ilmaistavissa suhteissa. Tämä viittasi vahvasti aineen atomiluonteeseen. Tämän Dalton selitti johtuvan siitä, että kaikki aine koostuu atomeista ja että jokaisen alkuaineen atomilla on tietyn suuruinen massa.[1]
Dalton oli värisokea. Hän julkaisi ensimmäisen tieteellisen tutkimuksen värisokeudesta.[2]
Daltonin mukaan on nimetty molekyylimassan yksikkö dalton (Da).
Lähteet
Bernet, Claus: John Dalton (1766–1844), in: Biographisches-bibliographisches Kirchenlexikon, 31, 2010, 309-332.
Citation error, replace with{{cite book| author = Hudson, John| title = Suurin tiede – kemian historia| others = Translated by Kimmo Pietiläinen| publisher = Art House| year = 2002| id = ISBN 951-884-346-5}}
Viitteet




Luokka:Brittiläiset kemistit
Luokka:Vuonna 1766 syntyneet
Luokka:Vuonna 1844 kuolleet
KGB (Valko-Venäjä)

Question: Milloin Valko-Venäjän KGB on perustettu?


Komitet Gosudarstvennoi Bezopasnosti, KGB eli Valko-Venäjän valtion turvallisuuskomitea (, , (latinalainen), Камітэ́т дзяржа́ўнай бя́сьпекі, Kamitet dziaržaŭnaj biaśpieki) on Valko-Venäjän valtion turvallisuuspalvelu. Se perustettiin maahan Neuvostoliiton romahtamisen jälkeen jatkamaan Tšekasta välivaiheiden kautta kehittyneen KGB:n toimialoihin kuuluvaa toimintaa.[1]
Valko-Venäjän KGB:n päämaja sijaitsee Minskin keskustan kahdessa vaiheessa rakennetussa suuressa hallintorakennuksessa. Sen vanhempi osa on  arkkitehti H. Gayn suunnittelema ja edustaa vuonna 1915 valmistunutta uusklassista tyyliä. Tämän jatkeeksi rakennettiin 2. maailmansodan jälkeen arkkitehtien M. Parusnikov ja G. Badanov suunnittelema monumentaalinen osa. Suuressa voimankäyttöviranomaisten hallintorakennuksessa toimii myös sisäministeriön keskushallintoa.[2][3] KGB:llä on toimitiloja ja henkilökuntaa muuallakin Minskissä ja esimerkiksi Valko-Venäjän jokaisen maakunnan pääkaupungissa. 
Valko-Venäjän KGB:n päällikkönä on joulukuun 2012 puolivälistä lähtien toiminut kenraalimajuri Valeri Vakultšik ().[4][5]
Lähteet

Aiheesta muualla
 {{Country data {{{1}}}| flaglink/core
| variant =
| size =
| name =
| altlink =national rugby union team
| altvar =rugby union}}, Template:Be, Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. (kgb.by)
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. (rian.ru)
Luokka:Valko-Venäjä
Luokka:Minskin rakennukset ja rakennelmat
Luokka:Tiedustelupalvelut