khalidalt/tydiqa-goldp huggingface dataset:
Juankoski

Question: Missä kaupungissa Kaj Chydenius on syntynyt?




Juankoski () on entinen Suomen kaupunki Pohjois-Savon maakunnassa. Juankoski liittyi Kuopion kaupunkiin vuoden 2017 alussa.
Kaupungissa asui  ihmistä ja sen pinta-ala oli  neliökilometriä, josta  neliökilometriä oli vesistöjä.[1] Väestötiheys oli  asukasta/km2. Juankosken naapurikunnat olivat Juuka, Kaavi, Kuopio, Rautavaara ja Tuusniemi.
Juankosken suurimpia työnantajia on Valmet Oy märkäviiroja valmistava tehdas. Aiemmin merkittävä työllistäjä oli myös Stromsdal Oyj:n kartonkitehdas, mutta sen toiminta päättyi konkurssiin vuonna 2008. Juankoskella toimii Juankosken Yrittäjät, joka on Savon Yrittäjien aluejärjestö.
Juankoski oli väkiluvultaan Suomen toiseksi pienin kaupunki-nimitystä käyttävä kunta Kaskisten jälkeen. Nimityksestä huolimatta Juankoski oli tilastollisen kuntaluokituksen mukaan maaseutumainen kunta[2] vähäisen taajama-asteen ja alle 4000 asukkaan keskustaajaman johdosta.[3]
Elokuussa 2014 Juankosken kaupunginvaltuusto päätti liittymisestä Kuopioon vuoden 2017 alusta[4] ja valtioneuvosto hyväksyi kesäkuussa 2016 kaupunkien yhdistymisen.[5]
Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty kaupungin väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on tilanteen 1. tammikuuta 2013 mukainen.

Kylät
Akonvesi, Hipanlahti, Jouhteninen (Joutseninen), Muuruvesi (kirkonkylä), Säyneinen (kirkonkylä), Vehkalahti, Västinniemi
Taajamat
Katso Kuopio#Taajamat
Palo- ja pelastuspalvelut
Juankosken paloasemalla Kauppatiellä sijaitsevat yksiköt: JK11 sammutusauto, JK12 sammutusauto, JK13 säiliöauto, JK171 ensivaste- ja miehistöauto. Juankoskella Niskakosken rannalla on myös Juankosken palokunnan vene JK-V1. Juankoskella on puolivakinainen palokunta.
Ensihoitopalveluja Juankoskella tuottaa Pohjois-Savon Sairaanhoitopiiri, KYS Ensihoitokeskus, joka tuottaa myös Kaavin kunnan ensihoitopalvelun.
Kaupunginvaltuusto
Kaupunginvaltuustossa paikat jakautuivat kunnallisvaalien 2012 jälkeen seuraavasti:
Keskusta 12 paikkaa (−2)
Perussuomalaiset 5 paikkaa (ei muutosta)
SDP 5 paikkaa (ei muutosta)
Vasemmistoliitto 2 paikkaa (ei muutosta)
Kristillisdemokraatit 2 paikkaa (+2)
Kokoomus 1 paikka (ei muutosta)
Ystävyyskaupungit
Csepel, Unkari
Prääsä, Venäjä
Viiratsi, Viro[6]
Tunnettuja juankoskelaisia tai Juankoskella syntyneitä
Kaj Chydenius, muusikko
Hannakaisa Heikkinen, kansanedustaja
Rauno Kettunen, entinen kansanedustaja
Jaakko Kolmonen, tv-kokki (1941–2016)
Juice Leskinen, muusikko (1950–2006)
Anssi Neuvonen, muusikko
Sanna Matinniemi, oopperalaulaja
Timi Lexikon, rap/hip hop-artisti (Muuruvesi)
Jori Sivonen, iskelmäsäveltäjä
Eija Ahvo muusikko/näyttelijä
Immo Kuutsa hiihtovalmentaja
Veijo Pasanen, näyttelijä  (1930-1988) (Muuruvesi)
Nähtävyyksiä
Nilsiän reitti
Juicen tori
Ruukkialue
Pisan luonnonsuojelualue
Perinneruokia
1980-luvulla jokaiselle Savon silloiselle kunnalle äänestettiin omat nimikkoruoat. Juankosken perinneruoiksi valittiin paistettu kala, uunijuusto ja rokkatuuvinki, sakea hernemuhennos.[7]
Lähteet

Aiheesta muualla


 (pdf)

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Bardian taistelu

Question: Kuka voitti Operaatio Compassin?


Bardian taistelu oli kolmipäiväinen taistelu, joka oli osa operaatio Compassia, ensimmäistä liittoutuneiden suuroperaatiota Pohjois-Afrikassa toisessa maailmansodassa. Taistelu käytiin Bardiassa, Libyassa 3.–5. tammikuuta 1941. Taistelu oli sodan ensimmäinen, johon Australian maavoimat osallistuivat, ensimmäinen jota johti australialainen kenraali sekä ensimmäinen australialaisen esikunnan suunnittelema.
Taistelu
Kenraalimajuri Iven Mackayn komentama Australian 6. jalkaväkidivisioona hyökkäsi lujasti varustettuun Italian maavoimien tukikohtaan Bardiaan. Hyökkääjien tukena oli ilmavoimat sekä merivoimien ja maavoimien tykistöä. Australian 16. jalkaväkiprikaati hyökkäsi aamunkoitteessa lännestä, missä puolustus tiedettiin heikoimmaksi. Pioneerit räjäyttivät piikkilankaesteisiin reiän sekä täyttivät ja sortivat hyökkäysvaunujen torjuntaan tehdyt kaivannot, mikä mahdollisti jalkaväen ja niitä tukeneiden 23 brittiläisen 7. panssarivaunurykmentin Matilda Mk II -panssarivaunujen sisäänpääsyn linnoitukseen sekä lopulta vallata sen. Hyökkääjät ottivat kaikkiaan 8000 sotavankia.
Hyökkäyksen toisessa vaiheessa Australian 17. jalkaväkiprikaati laajensi läpimurtoa sekä eteni aina italialaisten toiselle puolustusvyöhykkeelle. Seuraavana päivänä 16. jalkaväkiprikaati valtasi Bardian kaupungin halkaisten linnoituksen kahtia ottaen tuhansia vankeja. Puolustajilla oli nyt hallussaan vain pohjoisosat ja eteläisin kärki linnoituksesta. Kolmantena päivänä Australian 19. jalkaväkiprikaati eteni Bardiasta etelään tykistön ja Matilda-panssarivaunujen tukemana. Prikaatin eteneminen mahdollisti myös 17. prikaatin etenemisen ja molempien prikaatien yhteistoiminta tuhosi eteläisen osan puolustuksen. Hieman myöhemmin pohjoisosan puolustajat antautuivat 16. prikaatille sekä brittiläiselle 7. panssaridivisioonalle. Liittoutuneet saivat kaikkiaan noin 36000 sotavankia.
Seuraukset
Bardian valloitus mahdollisti liittoutuneille etenemisen Libyaan sekä lopulta lähes koko Kyrenaikan valtauksen. Toisaalta Libyan valtaus pakotti Saksan lähettämään joukkoja liittolaisensa tueksi ja Pohjois-Afrikan rintaman jatkumisen.

Sotavangeiksi jääneitä italialaisia sotilaita.





Luokka:Läntisen aavikon taistelut
Luokka:Yhdistyneen kuningaskunnan taistelut
Luokka:Italian taistelut
Luokka:Libyan historia
Luokka:1941
Fiserv

Question: Missä sijaitsee Mattel-yrityksen pääkonttori?


Fiserv Inc. NASDAQ: on yhdysvaltalainen Fortune 500 -listan yritys, joka tuottaa ohjelmistoja ja palveluita rahoitus- ja vakuutusalan yrityksille. Yrityksen päätoimialoja ovat tilitapahtumien käsittely, palveluiden ulkoistaminen sekä ohjelmisto- ja rahoituspalvelut. Yrityksen liikevaihto 31. joulukuuta 2006 päättyneellä tilikaudella oli 4,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja liikevoitto 450 miljoonaa dollaria. Fiservin taseen loppusumma oli 6,2 miljardia dollaria ja sillä oli noin 23 000 työntekijää vuoden 2006 lopussa. [1]
Fiserv on perustettu vuonna 1984 ja listattu NASDAQ:issa vuodesta 1986 alkaen. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Brookfieldissä Wisconsinissa. Fiservin pääjohtajana on toiminut vuodesta 2005 Jeffery Yabuki ja hallituksen puheenjohtaja vuodesta 1995 Donald Dillon. [1]
Lähteet

Aiheesta muualla



Luokka:NASDAQ-100-indeksi
Luokka:Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Pellagra

Question: Mitä oireita pellagra aiheuttaa?

Pellagra on niasiinin liian vähäisestä saannista johtuva puutostauti.[1]
Niasiinia saadaan munasta, kalasta, lihasta, maksasta, täysjyväviljasta ja joistakin hedelmistä.[1]
Pellagra on aiemmin ollut hyvin yleinen puutossairaus, jonka syyksi vitamiininpuutos varmistui varsin myöhään. Vielä 1940-luvulla asiasta keskusteltiin, joskin silloin oli jo näyttöä, että kyse on puutostaudista. Sen näkyvänä iho-oireena on punoittava, karhea ja hilseilevä ihottuma valolle alttiissa ihon osissa. Muita oireita ovat suutulehdukset ja suoliston ärtymisestä johtuva ripuli. Ääreishermosto vaurioituu, ja keskushermosto-oireita ovat unettomuus, masennus ja tylsistyminen. Kuolleisuus oli aiemmin suurta.[1]
Kun maidossa todettiin B-vitamiinia, joka ei tuhoutunut lämmössä, se sai nimen B2-vitamiini. Sen huomattiin auttavan pellagrassa, ja kun sitä löydettiin hiivasta, se sai nimen Pellagra preventive factor, pellagraa ehkäisevä tekijä eli PP-tekijä. Hiivan huomattiin auttavan oireissa hyvin nopeasti, ja sitä alettiin käyttää pellagran ehkäisyyn. Myöhemmin niasiini ja PP-tekijä todettiin samaksi aineeksi, ja näin löydettiin puutostautiin tehoava hoito. Pian aloitettiin myös niasiinin synteettinen valmistus. Kun tutkimus vitamiinien parissa eteni, niasiini nimettiin B3-vitamiiniksi, jota nimitystä siitä tosin harvoin enää käytetään.[1]
Pellagra on nykyisin harvinainen ja liittyy lähinnä tilanteisiin, joissa ravinnonsaanti on vähäistä. Eräät lääkkeet, muun muassa syöpätautien hoidossa käytetyt, voivat haitata niasiinin aineenvaihduntaa elimistössä ja aiheuttaa siten sen puutetta. Eräät aineenvaihduntasairaudet voivat myös aiheuttaa pellagraa sitä kautta, että niihin liittyy niasiinin aineenvaihdunnassa tarpeellisen tryptofaanin aineenvaihduntahäiriöitä.[1]
Hoito
Hoitamattomana pellagra voi tappaa neljässä tai viidessä vuodessa. Hoitona käytetään nikotiinihappoa, jolla on sama toiminnallinen vaikutus ja kemiallinen rakenne kuin niasiinilla mutta alhaisempi myrkyllisyys. Hoitoon on voitu käyttää myös niketamidia, joka metabolisoituu nikotiinihapoksi elimistössä.[2]
Lähteet

Vartiainen, Ilmari: Lääkeaineoppi (Farmakologia): Wsoy/SHKS, Helsinki/Porvoo, 1960.

Luokka:Puutostaudit
Tim Henman

Question: Kuka oli enimmäinen brittiläinen Wimbledonin miesten kaksinpelin voittaja?


Timothy "Tim" Henry Henman, OBE (s. 6. syyskuuta 1974 Oxford) on englantilainen tennispelaaja.[1] Hän oli ensimmäinen brittipelaaja sitten Roger Taylorin 1970-luvulla, joka selvisi välieriin Wimbelonin tennisturnauksen miesten kaksinpelissä. Ennen Andy Murrayn nousua tennismaailman huipulle häntä pidettiin Ison-Britannian ainoana voittajaehdokkaana Wimbledonissa. Henmanin uran aikana maan viimeisin miesten kaksinpelin Wimbledon-voittaja oli Fred Perry vuodelta 1936[2].
Henman aloitti ammattilaisuransa vuonna 1993 ja pelasi Grand Slam -turnausten välierissä kuusi kertaa (Ranskan avoimet 2004, Wimbledon 1998, 1999, 2001 ja 2002, Yhdysvaltain avoimet 2004). Tenniksen ATP-listalla Henman oli parhaimmillaan neljäs (8. heinäkuuta 2002). Henman voitti urallaan 11 kaksinpeliturnausta ja neljä nelinpeliturnausta. Atlantan olympialaisissa 1996 Henman sai hopeaa miesten nelinpelissä yhdessä Neil Broadin kanssa.
Henman pelasi viimeisen Grand Slaminsa vuoden 2007 Yhdysvaltain avoimissa, jossa hän putosi toisella kierroksella Ranskan Jo-Wilfried Tsongalle. Hän pelasi vielä brittien Davis Cup -joukkueessa syyskuussa 2007, jonka jälkeen päätti uransa.[1]
Lähteet

Aiheesta muualla




Luokka:Brittiläiset olympiamitalistit
Luokka:Brittiläiset tennispelaajat
Luokka:Vuonna 1974 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luettelo valtioista maanosittain

Question: Kuinka kaukana Serbia on Suomesta?

Tämä on luettelo valtioista maanosittain jaoteltuna. Kiistanalaiset alueet on merkitty kursiivilla.
Aasia

Afrikka

Etelä-Amerikka

Eurooppa

Oseania

Pohjois-Amerikka

Kiistanalaiset valtiot

Eurooppa
Donetskin kansantasavalta
Katalonia
Kaukasian emiraatti
Kosovo
Transnistria
Luhanskin kansantasavalta
Afrikka
Azawad
Lounais-Somalia
Länsi-Sahara
Somalimaa
Jubamaa
Puntmaa
Maakhir
Aasia
Pohjois-Kypros
Tamil Eelam
Palestiinalaishallinto
Abhasia
Vuoristo-Karabahin tasavalta
Aceh
Etelä-Ossetia
Azad Kashmir
Tiibet
Waziristan
Shan

Maanosan mukaan
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sinfonia nro 1 (Beethoven)

Question: Mikä oli Ludwig van Beethovenin ensimmäinen sinfonia?


Ludwig van Beethovenin sinfonia nro 1 C-duuri (op. 21) valmistui vuosina 1799–1800.
Säveltäminen
Toisin kuin esimerkiksi Mozart, Beethoven kypsytteli teoksiensa teemoja ja rakenteita pitkään. Tästä syystä on vaikea sanoa, milloin hän aloitti 1. sinfoniansa säveltämisen. Varhaisimmat säilyneet nuottikäsikirjoitukset ovat vuodelta 1799, mutta on hyvinkin mahdollista, että hän hahmotteli jo huomattavasti aiemmin tämän sinfonian teemoja muistilehtiöihinsä.
Beethoven sävelsi 1. sinfoniansa hyvin perinteiseen 1700-luvun klassiseen tyyliin, suurten edeltäjiensä Haydnin ja Mozartin antamaa esikuvaa kunnioittaen. Tosin tarkkaavainen kuulija saattaa jo aavistella, että säveltäjä on ottamassa ensimmäisiä askeleita kohti sitä omaa vallankumouksellista tyyliä, jolla hän 3. sinfoniassaan (kantaesitys 1805) murtaa klassismin asettamat rajat ja siirtyy kohti romanttista ilmaisumuotoa.
Beethoven oli sinfonian valmistumisen aikoihin 29-vuotias. Kuurous ei vielä tuolloin synkistänyt hänen elämäänsä, ja niinpä 1. sinfonia on energistä, valoisaa ja optimistista musiikkia.
Sinfonia on omistettu paroni Gottfried van Swietenille (1733–1803), joka oli tärkeä Beethovenin rahoittaja ja tukija.
Kantaesitys
Sinfonia esitettiin ensimmäisen kerran Wienissä 2. huhtikuuta 1800. Beethoven oli noihin aikoihin vielä varsin tuntematon säveltäjä. Sinfonia sai yleisöltä kuitenkin melko hyvän vastaanoton, ja vähitellen se alkoi levittää Beethovenin mainetta muuallekin Eurooppaan. Pariisissa sinfonia kuultiin ensimmäisen kerran vuonna 1807, Lontoossa vuonna 1813.
Osat

Sinfonian neljä osaa kestävät noin 30 minuuttia:
Adagio molto – Allegro con brio
Andante cantabile con moto
Menuetto. Allegro molto e vivace
Adagio – Allegro molto e vivace.
Kokoonpano
kaksi huilua
kaksi oboeta
kaksi klarinettia
kaksi fagottia
kaksi käyrätorvea
kaksi trumpettia
patarummut
viulut
alttoviulut
sellot
kontrabassot
Aiheesta muualla
 IMSLP / Petrucci Music Library

Luokka:Ludwig van Beethovenin sinfoniat
Luokka:1800-vuosikymmenen musiikkiteokset
Konservatorio

Question: Milloin Suomen ensimmäinen konservatorio on perustettu?


Konservatoriot ovat musiikkioppilaitoksia, joissa voi Suomessa suorittaa ammatillisen toisen asteen tutkintoja musiikin alalta. Ne antavat myös ammattitutkintoon johtamatonta musiikin perusopetusta. 
Historia
Konservatorioiden historia alkaa Ranskan vallankumouksen ajoilta. Uusien sivistysihanteitten mukaan kaikilla tuli olla mahdollisuus opiskella musiikkia ilmaiseksi. Ensimmäiset konservatoriot perustettiin Pariisiin (1795), Prahaan (1811)[1], Wieniin (1817), Lontooseen (1822), Brysseliin (1832) ja Leipzigiin (1843). Konservatoriojärjestelmän synty poiki myös suuren määrän yleistajuisia metodeja musiikin opiskeluun.
Ennen kuin Suomessa oli mahdollista saada korkeatasoista musiikinopetusta, lähtivät suomalaiset opiskelijat ulkomaisiin konservatorioihin opintojen perään. Näistä tärkeimpinä mainittakoon Leipzigin, Pariisin ja Pietarin konservatoriot.
Suomalaiset konservatoriot
Suomessa on 15 konservatoriota: Helsingissä, Joensuussa, Jyväskylän ammattiopiston musiikkiala (entinen Suomalainen konservatorio) Jyväskylässä, Kainuun ammattiopisto Kajaanissa, Kymen konservatorio Kotkassa, Tampereella, Pietarsaaressa, Kuopiossa, Turussa, Oulussa, Helsingin Pop & Jazz Konservatorio, Palmgren-konservatorio Porissa, Lahden konservatorio (ent. Päijät-Hämeen konservatorio) Lahdessa, Keski-Pohjanmaan konservatorio Kokkolassa, Pop & Jazz konservatorio Lappia Torniossa. 
Suomen 15 konservatoriosta kaksi toimii Helsingissä, muut eri puolilla Suomea. Turun konservatorio on kaksikielinen. Pietarsaaressa opetus annetaan ruotsin kielellä. Muissa konservatorioissa koulutus annetaan suomen kielellä. Konservatioriot antavat opetusta klassisessa musiikissa, kansanmusiikissa, pop- ja jazzmusiikissa sekä musiikkiteknologiassa, mutta kaikista ei löydy jokaista vaihtoehtoa. Ammattikoulutuksen lisäksi konservatoriot ovat alueensa suuria musiikin perusopetuksen järjestäjiä. 
Tampereella ja Turussa voi suorittaa tanssialan perustutkinnon. Lisäksi tanssin perusopetusta annetaan Kuopion konservatoriossa, Tampereen konservatoriossa ja Jyväskylän ammattiopistossa.
Lähteet

Katso myös
Musiikinopetus Suomessa



Luokka:Koulutus
Luokka:Musiikkialan oppilaitokset
Emiraatti

Question: Mitä tarkoittaa emiraatti?

Emiraatti eli emiirikunta on alue, jota hallitsee emiiri. Useimmat emiraatit sijaitsevat arabien hallitsemilla Lähi-idän alueilla.
Nykyiset emiraatit
, vuodesta  1757
, vuodesta  1878
United Arab Emirates, vuodesta 1971


Luokka:Valtiomuodot
Luokka:Islamilaiset käsitteet
Camille Paglia

Question: Kuka on Camille Paglia?

Camille Anna Paglia (s. 2. huhtikuuta 1947 Endicott, New York) on yhdysvaltalainen kirjailija ja opettaja. Hän valmistui Binghamtonin ja Yalen yliopistoista. Paglia on yhteiskuntakriitikko ja tunnettu akateemisena kiistanalaisten väitteiden esittäjänä[1].
Ura
Camille Paglia syntyi Endicottissa, New Yorkin osavaltiossa amerikanitalialaisten vanhempien perheeseen.
Paglia on luonut pitkän tutkijanuran. Hän tuli tunnetuksi teoksellaan Sexual Personae (1990), jonka jälkeen myös Sex, Art, and American Culture (1992) ja Vamps and Tramps (1994) olivat menestyksiä. Hänen tuorein teoksensa Break, Blow, Burn (2005) sisältää tutkielmia 43 tunnetusta runosta.
Näkemyksiä
Paglia on modernin feminismin vastustaja, mutta samalla vanhan koulukunnan feministi. Paglia on tullut jo vuosikymmenten ajan tunnetuksi modernin feminismin kriitikkona. Teoksessaan Free Women, Free Men: Sex, Gender, Feminism Paglia osoittaa että moderni feminismi vahingoittaa naisia.[2]
Paglian mukaan siirtymää yhdys- tai suurperheestä ydinperheeseen ei ole tutkittu tarpeeksi. Paglia on verrannut ydinperhettä klaustrofobiseen selliin, vankiselliin ja epävakaaseen selliin ja sanonut että voi olla että lapsia ei ole tarkoitettu teljettäväksi taloon vanhempiensa kanssa. Paglian mukaan ydinperheessä ihminen pystyy määrittelemään identiteetin huonommin kuin yhdys- tai suurperheen edustamassa yhteisössä.[3]
Paglian mukaan kaikki naiset ovat kykeneväisiä biseksuaalisuuteen, mistä hän on saanut lesbojen vihaa osakseen[4]. Paglian mukaan myös kaikki miehet ovat kykeneväisiä biseksuaalisuuteen, ja uskoo että keskiluokkainen nykynainen on tylsä ja että hyvin koulutetulla keskiluokkaisella nykynaisella ei ole muuta tarjottavaa miehelle kuin valitusta, mikä ajaa miehiä poispäin heteroseksuaalisuudesta.[1] Paglia myös uskoo, että ihmisten epäselvä seksuaali-identiteetit ja sukupuoli-identiteetit liittyvät ihmisten vaikeuteen määritellä identiteettiään ydinperheessä.[3].
Yksityiselämä
Paglia on sanonut identifioituvansa muunsukupuoliseksi, sillä hän ei ole identifioitunut lainkaan naiseksi.[5][6][7][8] Paglia on lesbo[9]. Hän on ateisti[10].
Lähteet



Luokka:Yhdysvaltalaiset kirjailijat
Luokka:Yhdysvaltalaiset feministit
Luokka:Vuonna 1947 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Preussi (täsmennyssivu)

Question: Mitä Preussi tarkoitti?

Preussi () voi tarkoittaa seuraavia asioita:
Preussi, Preussin koko historiaa käsittelevä artikkeli
Preussin herttuakunta, herttuakunta Preussin alueen itäosassa vuosina 1525–1701
Preussin kuningaskunta, vuonna 1701 perustettu kuningaskunta, Saksan keisarikunnan ja Weimarin tasavallan merkittävin osavaltio
Preussin vapaavaltio, Preussin kuningaskunnan seuraaja vuosina 1918–1947
Itä-Preussi, yksi Preussin provinsseista
Länsi-Preussi, yksi Preussin provinsseista
Katso myös
muinaispreussilaiset, Itämeren kaakkoisrannikolla elänyt kansa
muinaispreussin kieli, muinaispreussilaisten puhuma kieli
preussinsininen, keinotekoinen väriaine
Kuninkaallinen preussilainen jääkäripataljoona 27, suurelta osin suomalaisista jääkäreistä koostunut Saksan armeijan yksikkö vuosina 1915–1918

Luokka:Täsmennyssivut
Kastraatio

Question: Mitä kuohitseminen tarkoittaa?



Kastraatio eli kuohinta tarkoittaa menetelmää, jossa sukupuolirauhaset (tavallisesti miehen tai koiraseläimen kivekset: emaskulaatio) poistetaan (menetelmänä spadones) tai tehdään muuten toimimattomiksi. Se voidaan tehdä joko kirurgisesti tai kemiallisesti. Joskus kastraatiossa poistetaan myös penis (menetelmänä castrati tai sandali). Kastraatio voidaan tehdä paitsi lisääntymiskyvyn poistamiseksi, myös luonteen muuttamiseksi. Kastraatiota ei tule sekoittaa sterilisaatioon, jossa poistetaan vain lisääntymiskyky.
Ihmisen kastraatio

Kuohittuja miehiä kutsutaan eunukeiksi.
Poikalapsen kastraatio aiheuttaa murrosiän poisjäännin myötä pysyviä naisellisia ja lapsimaisia ominaisuuksia, esimerkiksi naismaisen rasvakudoksen määrän ja sijoittumisen vartalossa, fyysisen voiman vähäisyyden, korkean äänen ja karvoituksen niukkuuden. Aikuisen miehen kastraatio aiheuttaa samoja ominaisuuksia lievempinä. Eunukit ovat olleet kysyttyjä orjamarkkinoilla, mutta he ovat hoitaneet myös hyvin arvostettuja virkoja. Joihinkin virkoihin, kuten haaremin vartijoiksi, on otettu jopa ainoastaan heitä. Pikkupoikina kuohitut eunukit ovat aseksuaaleja, mutta murrosiän jälkeen kuohitut eunukit eivät.
Myös nainen tai tyttö voidaan kastroida, vaikkakin se on vaikeampaa ja harvinaisempaa. Vastaavasti kun miehen tai pojan kastraatiossa poistetaan kivekset, miehen sukupuolirauhaset, naisen tai tytön kastraatiossa poistetaan munasarjat, naisen sukupuolirauhaset. Vastaavasti kuin alle murrosikäisen pojan kastraatio estää esimerkiksi siemensyöksyjen alkamisen, äänenmurroksen ja lihasten miehisen kasvun, alle murrosikäisen tytön kastraatio estää esimerkiksi kuukautisten alkamisen ja rintojen kasvun.
Kastroidut eläimet
Kuohittu sonni on härkä, kuohittu pässi on oinas ja kuohittu ori on ruuna[1]. Koska kuohilailla on huomattavasti vähemmän testosteronia kuin muilla uroksilla, ne ovat yleensä paljon säyseämpiä kuin muut urokset. Tästä syystä kuohilaita on perinteisesti käytetty tehtäviin, joissa vaaditaan itsehillintää. Ruunia ja härkiä on voitu pitää peltotöissä ja vetojuhtina.
Lähteet

Katso myös
Kemiallinen kastraatio
Kastraattilaulaja
Vasektomia
Skoptsit, venäläinen uskonlahko joka harjoitti kastraatiota

Luokka:Eläinkirurgia
Luokka:Poistoleikkaukset
Luokka:Lisääntyminen
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Marija Šerifović

Question: Kuka Marija Šerifović on?


Marija Šerifović (), s. 14. marraskuuta 1984) on serbialainen laulaja, joka voitti vuoden 2007 Eurovision laulukilpailun Helsingissä.
Tausta
Šerifović syntyi 14. marraskuuta 1984 Kragujevacissa, Serbian sosialistisessa tasavallassa, Jugoslavian sosialistisessa liittotasavallassa. 
Marijan äiti, Verica Šerifović, on tunnettu laulaja, ja Marijan isä Rajko on kotoisin Serbiasta, vaikka onkin osittain turkkilaista syntyperää. Šerifović on syvästi uskonnollinen.[1]
Musiikkiura
Albumit
Šerifovićin ensimmäinen albumi Naj, najbolja julkaistiin vuonna 2003. Kyseinen albumi menestyi varsin hyvin, ja sen suurin hitti oli "Znaj da znam", jonka ideoi Darko Dimitrov. Kesällä 2005 singlenä julkaistu "Agonija" on cover-versio kreikkalaisen laulajan Despina Vandin laulusta "Olo lipis". 
Vuonna 2006 ilmestyi Šerifovićin toinen albumi Bez ljubavi, joka myös menestyi hyvin. Alkuvuodesta 2007 hän julkaisi singlensä Bez tebe.
Festivaalit
Šerifović on osallistunut Budva-festivaaleihin vuonna 2003 laululla "Gorka čokolada" ja vuonna 2004 laululla "Bol do ludila". Viimeksi mainittu voitti juhlan pääpalkinnon.


Eurovision laulukilpailut
Šerifović osallistui vuonna 2005 Serbia ja Montenegron kansalliseen euroviisukarsinta Beovizijaan laululla "Ponuda" ilman menestystä. Osallistuessaan uudelleen vuonna 2007 hän voitti Eurovision laulukilpailun 2007 Serbian edustajana Helsingissä 12. toukokuuta kilpailukappaleella ”Molitva” ('rukous') (säv. Vladimir Graić, san. Saša Milošević Mare). Kappaleesta on myös tehty suomenkielinen versio ”Rukoilen”.[2]
Seksuaalisuus- ja romanivähemmistöihin kuuluva Šerifović kertoi Serbian television haastattelussa ”Molitvan” olevan omistettu kaikille vähemmistöille.[3]
Lähteet

Aiheesta muualla


 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.






Luokka:Serbian euroviisuedustajat
Luokka:Serbialaiset laulajat
Luokka:Euroviisuvoittajat
Luokka:Vuoden 2007 euroviisuedustajat
Luokka:Vuonna 1984 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Euroopan kulttuuripääkaupunki

Question: Miten Euroopan kulttuuripääkaupunki valitaan?


Euroopan kulttuuripääkaupunki on Euroopan parlamentin ja komission päättämä ohjelma, jossa kaupunkeja valitaan Euroopan kulttuuripääkaupungeiksi hakemuksista.
Euroopan unioni on valinnut yhden tai useamman kaupungin Euroopan kulttuuripääkaupungiksi vuodesta 1985 lähtien.[1] Kulttuuripääkaupunkiohjelman avulla EU on halunnut lisätä Euroopan kansalaisten vuorovaikutusta sekä esitellä Euroopan kulttuurien rikkautta ja moninaisuutta.[2] Valitussa kaupungissa kulttuuritoiminta kehittyy ja matkailijoiden määrä lisääntyy.[3] Kulttuuripääkaupunki voi olla myös EU:n ulkopuolelta: esimerkiksi Norjasta kulttuuripääkaupunkina oli Bergen vuonna 2000 ja Stavanger vuonna 2008.
Suomesta kulttuuripääkaupunkeina ovat olleet Helsinki vuonna 2000 ja Turku 2011.[4]
Euroopan kulttuuripääkaupungit
Kulttuuripääkaupungit

Lähteet

Aiheesta muualla

Kulttuuripääkaupunki
Luokka:Euroopan unioni
Hiekkakivi

Question: Mistä hiekkakivi koostuu?


Hiekkakivi on sedimentti- eli kerroskivilaji, joka koostuu pääasiassa maasälvästä ja kvartsista. Koostumus kuitenkin vaihtelee sen mukaan, mitä mineraaleja hiekkakiven muodostaneessa hiekassa on ollut.[1] Hiekkakiven väri voi olla harmaata, punertavaa, ruskeaa tai vihertävää.[1] Hiekkakivi muodostaa usein näkyviä kivimuodostelmia. Hiekkakivi on yleensä varsin pehmeää ja helposti muokattavaa. Siksi se on yleinen rakennus- ja kiveysmateriaali. Hiekkakivi on haurasta ja sen yksittäiset rakeet ovat kovia ja tasakokoisia. Näiden ominaisuuksien ansiosta se soveltuu miekkojen ja muiden terätyökalujen teroittamiseen. Pääosin hiekkakivestä koostuvat kivikerrokset suodattavat vettä ja ovat riittävän huokoisia varastoidakseen vettä suuria määriä.
Hiekkakivi on Satakunnan maakuntakivi. Maakuntakivet valittiin vuonna 1998 kansanäänestyksellä, jonka järjestivät GTK ja Suomen Matkailuliitto.
Muodostuminen
Hiekkakivi muodostuu sidosaineisista kivirakeista. Raekoko on 0,2–2mm, sidosaineena on yleensä kalsiittia tai kvartsia.[1] Tavallisin hiekkakiven muodostumismekanismi on kerrostuminen nesteestä kuten joesta, järvestä tai merestä. Kerrostumisen ympäristö määrittää syntyvän hiekkakiven ominaisuudet, raekoon, erottautumisen, koostumuksen ja kiven geometrian. Muodostumispaikat voidaan jakaa seuraavasti:
mantereiset ympäristöt
joet
järvet
merelliset ympäristöt
rannikot
suistot
vedenalaiset sakeat virtaukset
Hiekkakivityypit

Kun hiekkakiven maantieteelliset ominaispiirteet on selvitetty, ne voidaan jakaa kolmeen laajaan ryhmään:[2]
yli 25 % maasälpää sisältävät (arkoosiareniitti, arkosic)
yli 90 % kvartsia sisältävät (kvartsisareniitti, quartzose)
runsaasti savea tai lietettä sisältävät (argillaceous)
Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Sedimenttikivilajit
Etelän risti

Question: Näkyykö Beta Crucis -tähteä Suomesta?


Etelän risti (, genetiivi Crucis, lyh. Cru ja Crux) on eteläisen taivaan tähdistö, pinta-alaltaan tähdistöistä kaikkein pienin.[1] Siinä erottuu kirkas ja helposti tunnistettava ristin muotoinen tähtikuvio, joka on antanut tähdistölle nimensä.
Tähdistön sijainti on 55°–60° eteläistä leveyttä, ja se näkyy kokonaan vielä Maan pinnalta 20° pohjoista leveyttä. Tähdistön koko on 68 neliöastetta.
Tähdistön kolme kirkkainta tähteä ovat Acrux (α Crucis), Mimosa (β Crucis) ja Gacrux (γ Crucis).[1] Ristin neljäs tähti on Decrux. Kuvioon luetaan usein myös Acruxin ja Decruxin välissä oleva Epsilon Crucis.
Acruxin vieressä on tummana alueena erottuva tähtienvälisen pölyn muodostama pimeä sumu, Hiilisäkki.[1]
Historia
Antiikin kreikkalaiset tähtitieteilijät tunsivat Etelän ristin tähtikuviona ja liittivät sen osaksi Kentauria.[1] Vuonna 1000 eaa. tähdistö näkyi matalalla Ateenan leveysasteilla. Maan akselin prekession takia Etelän risti siirtyi vähitellen alemmas kohti horisonttia ja vuonna 400 jaa. tähdistöstä näkyi enää vain pieni osa.
Etelän ristin viralliseksi nimeäjäksi on usein sanottu 1600-luvulla elänyttä ranskalaista tähtitieteilijää Augustin Royeriä, mutta jo häntä ennen sitä kuvasivat erillisenä tähdistönä useat karttojen ja luetteloiden laatijat.[1]
Etelän risti esiintyy monissa Tyynenmeren ja Eteläisen pallonpuoliskon alueen valtiolipuissa, muun muassa Australian, Brasilian, Papua-Uuden-Guinean, Samoan ja Uuden-Seelannin lipuissa.
Navigoinnin apuna

Kaikki neljä Etelän ristin kirkasta tähteä ovat tärkeitä navigaatiotähtiä. Purjelaivojen aikakaudella sen sanottiin olleen suomalaisten merimiesten rakkain tähdistö Etelämerellä.
Koska eteläisellä taivaankannella ei ole Pohjantähteä vastaavaa napatähteä, Etelän ristin kahta tähteä (Alfa ja Gamma) on käytetty navigoinnissa eteläsuunnan osoittajina. Näiden kahden tähden välisen janan jatke noin neljä kertaa niiden välimatkan päässä osoittaa suunnilleen eteläisen taivaannavan paikan.
Tähtiä

Etelän ristin tähtiä nimineen:
(α1,2 Cru) – double 0,77, 1,73 Acrux
(β Cru) 1,25 Becrux tai Mimosa
(γ Cru) – kaksoistähti 1,59, 6,42 Gacrux
(δ Cru) 2,79; Decrux [Delcrux]
Tähtiä Bayerin nimillä:
ε Cru 3,59; ζ Cru 4,06; θ1 Cru 4,32; θ2 Cru 4,72; η Cru 4,14; ι Cru 4,69; κ Cru 5,89; λ Cru 4,62; μ1 Cru 4,03; μ2 Cru 5,08
Muita merkittäviä tähtiä:
HD 108147 7,00 – tällä tähdellä on eksoplaneetta
Väärä risti
Etelän risti sekoitetaan joskus Väärään ristiin eli Valeristiin. Se on Etelän ristin ja Canopuksen välialueella sijaitseva neljän tähden ryhmä, joka nousee ennen Etelän ristiä. Se koostuu Purjeen ja Kölin tähdistöissä olevista, noin magnitudin 2 tähdistä ja on hieman Etelän ristiä suurempi. Väärän ristin tähdet ovat Epsilon Carinae, Iota Carinae eli Tureis, Delta Velorum sekä Kappa Velorum. Iota Carinaen lähellä Väärän ristin sisässä on viides tähti, a Carinae.
Lähteet


Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Edmund Goulding

Question: Kuka Edmund Goulding oli?


Edmund Goulding (20. maaliskuuta 1891 Lontoo, Englanti, Iso-Britannia – 24. joulukuuta 1959 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläinen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän aloitti Metro-Goldwyn-Mayerilla vuonna 1925 ja ohjasi studiolle muun muassa elokuvan Grand Hotel (1932), joka palkittiin parhaan elokuvan Oscar-palkinnolla. Vuosina 1936–1946 Goulding työskenteli lähes yksinomaan Warner Brosille, jolle hän ohjasi muun muassa useita Bette Davisin elokuvia.[1]
Valikoitu filmografia
Hyvän ja pahantiedon puu (Sally, Irene and Mary, 1925) ohjaaja ja käsikirjoittaja
Broadwayn sävel (The Broadway Melody, 1929) käsikirjoittaja
Grand Hotel (1932) ohjaaja
Synkkä voitto (Dark Victory, 1939) ohjaaja
Painajaiskuja (Nightmare Alley, 1947) ohjaaja
Laittomasti naimisissa (We're Not Married!, 1952) ohjaaja
Lähteet



Luokka:Brittiläiset elokuvaohjaajat
Luokka:Brittiläiset elokuvakäsikirjoittajat
Luokka:Vuonna 1891 syntyneet
Luokka:Vuonna 1959 kuolleet
Jermaine O’Neal

Question: Kuka Jermaine O’Neal on?


Jermaine Lee O’Neal (s. 13. lokakuuta 1978 Columbia, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.
O’Neal valittiin vuonna 2002 NBA:n kehittyneimmäksi pelaajaksi. NBA:n tähdistöjoukkueessa hänet valittiin kakkosviisikkoon vuonna 2004 ja kolmosviisikkoon vuosina 2002 sekä 2003. NBA:n tähdistöottelussa hän pelasi kuudesti peräkkäin vuosina 2002–2007.[1]
Kesällä 2013 O’Neal siirtyi Golden State Warriorsiin.[2] Hän edusti ammattilaisurallaan myös Portland Trail Blazersia, Indiana Pacersia, Toronto Raptorsia, Miami Heatia, Boston Celticsiä ja Phoenix Sunsia.[1] O’Neal edusti myös Yhdysvaltain maajoukkuetta.
Lähteet

Aiheesta muualla

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.


Luokka:Yhdysvaltalaiset koripalloilijat
Luokka:Vuonna 1978 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Ostrava

Question: Mikä on Ostravan väkiluku?


Ostrava  () on Tšekin kolmanneksi suurin kaupunki ja Määrin-Sleesian läänin keskus. Vuonna 2009 Ostravassa oli 307767 asukasta.[1] Kaupunki kuului Itävaltaan vuoteen 1918 ja Saksaan vuosina 1939–1945, mihin asti kaupunki tunnettiin nimellä Mährisch Ostrau (Moravská Ostrava).
Kaupunki toimii maan raskaan metalliteollisuuden 
keskuksena, siellä on muun muassa öljynjalostusta ja kivihiiliesiintymiä. Ostravassa pidetään yleisurheilun GP-kilpailut vuosittain.
Historia
Ostrava perustettiin vuonna 1267. Se säilyi pienenä käsityöläiskaupunkina 1700-luvulle saakka.
Vuonna 1763 alueelta löytyi suuri kivihiiliesiintymä, joka johti kaupungin teollistumiseen ja nopeaan laajentumiseen. Toisen maailmansodan aikana kaupunki toimi sotateollisuuden keskuksena ja joutui jatkuvien pommitusten kohteeksi.
Vuonna 1958 kaupungissa avattiin suuri terästehdas, joka on nykyisin Arcelor Mittalin omistuksessa.
Lähteet

Aiheesta muualla

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Hull

Question: Mikä on erittäin yleinen kanadalainen sukunimi?

Hull on yleinen sukunimi ja monen kaupungin nimi:
Paikkoja
Kingston upon Hullia, Isossa-Britanniassa kutsutaan usein vain nimellä Hull
Hull (Québec), Kanadassa
Yhdysvalloissa
Hull (Georgia)
Hull (Illinois)
Hull (Iowa)
Hull (Massachusetts)
Hull (Texas)
Hull (Länsi-Virginia)
Hull, Marathon County (Wisconsin)
Hull, Portage County (Wisconsin)
Henkilöitä
Albert Hull (1880–1966), yhdysvaltalainen fyysikko, elektroniputkien kehittäjä
Blair Hull (s. 1942), yhdysvaltalainen poliitikko ja liikemies
Bobby Hull (s. 1939), entinen kanadalainen jääkiekkoilija
Brett Hull (s. 1964), entinen kanadalainen jääkiekkoilija, Bobby Hullin poika
Clark L. Hull (1884–1942), yhdysvaltalainen psykologi
Cordell Hull (1871–1955), Yhdysvaltain ulkoministeri 1933–1944, Nobelin rauhanpalkinnon saaja
Dennis Hull (s. 1944), kanadalainen jääkiekkoilija
Isaac Hull (1773–1843), yhdysvaltalainen laivaston kommodori
Jane Dee Hull (s. 1935), yhdysvaltalainen poliitikko, Arizonan ent. kuvernööri
Jody Hull (s. 1969), kanadalainen jääkiekkoilija ja valmentaja
John C. Hull, kanadalainen taloustieteen professori
Josephine Hull (1886–1957), yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä
Lynda Hull (1954–1994), yhdysvaltalainen runoilija
Merlin Hull (1870–1953), yhdysvaltalainen kongressin edustaja
Rae Hull, kanadalainen journalisti
Robin Hull (s. 1974), suomalainen snookerpelaaja
William Hull (1753–1825), yhdysvaltalainen kenraali

Luokka:Luettelot henkilöistä sukunimen mukaan
Erkki Huttunen

Question: Missä Erkki Huttunen syntyi?




Erkki Juhani Huttunen (18. toukokuuta 1901 Alavus – 17. marraskuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. Huttunen kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta vuonna 1921 ja aloitti saman vuoden syksyllä opinnot arkkitehtiosastolla Teknillisessä korkeakoulussa. Arkkitehdiksi Huttunen valmistui 17. joulukuuta 1927.
Valmistumisensa jälkeen tammikuussa 1928 Huttunen palkattiin SOK:n rakennusosastolle tuntipiirtäjäksi. Osaston johtajan toimi tuolloin arkkitehti Valde Aulanko. Huttusen ensimmäisiä töitä rakennusosastolla leimaa vielä klassistinen tyyli, josta esimerkkinä mainittakoon Oulun Toppilan mylly vuodelta 1928. Vuonna 1930 suunnitellut Rauman konttorirakennus ja Viipurin mylly ovat jo selvästi funktionalistista tyylisuuntausta edustavia. Huttunen nimitettiin rakennusosaston johtajaksi 1939 ja hän toimi tuossa virassa vuoteen 1941 asti.
Vuonna 1943 Huttunen nimitettiin Rakennushallituksen pääjohtajaksi. Pääjohtajan hallinnolliset tehtävät veivät suuren osan Huttusen työajasta ja suunnittelutehtävät jäivät vähemmälle, vaikka hänen oma arkkitehtitoimistonsa, jonka hän oli perustanut jo työskennellessään vielä SOK:n palveluksessa, jatkoi vielä toimintaansa. Hallinnollisten tehtävien lisäksi Huttunen osallistui valtion edustajana arkkitehtikilpailujen tuomaristoon. Pääjohtajakausi päättyi vuonna 1953, jolloin pääjohtajaksi valittiin arkkitehti Jussi Lappi-Seppälä.
Huttunen kuoli Helsingissä 1956.
Töitä
Haapajärven OK:n myymälä, 1928.
SOK:n Oulun mylly, Toppila, 1929.
SOK:n Rauman konttori, 1931.
Viipurin mylly, 1932.
Raumanlinna, Rauma, 1933.
Kotkan kaupungintalo, 1934.
Alkoholiliike Oy:n Rajamäen tehtaat, Nurmijärvi, 1939.
Lauritsalan kauppalantalo, Lauritsala, 1936.
Nakkilan kirkko, Nakkila, 1937.
SOK:n Oulun konttori, Kansankatu 47, 1938.
Maatalouden tutkimuskeskuksen laitosrakennus, Vantaa, Jokiniemi, 1938.
Liiviläisten kansallistalo, Mazirbe, Latvia (Visvaldis Paeglen kanssa), 1939.
Rajamäen kirkko, Nurmijärvi, 1938.
Oma huvila, Nuuksio, Espoo, 1938.
As.Oy Nuottala, Puistokatu 9, Oulu, 1946.
Ousaari Oy:n asuintalot, Nuottasaarenkatu, Oulu, 1949.
Torttilan koulu, Harjavalta, 1949.
Helsingin keskustan Sokos, Mannerheimintie 9, Helsinki, 1952.
Ainanlinna, Kauppakatu 12, Tampere, 1952.
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Jokinen, Teppo| title = Erkki Huttunen 1901–1956 – Arkkitehti| publisher = Suomen rakennustaiteen museo| year = 1993| id = ISBN 951-9229-82-5}}
Aiheesta muualla



Luokka:Suomalaiset arkkitehdit
Luokka:Vuonna 1901 syntyneet
Luokka:Vuonna 1956 kuolleet
Kansallisliberalismi

Question: Mihin puolueeseen Pim Fortuyn kuului?

Kansallisliberalismi on liberalismin muoto, jossa yhdistetään toisiinsa nationalismia ja liberalistista politiikkaa, erityisesti taloudellista liberalismia. Sen juuret ulottuvat 1800-luvulle, jolloin konservatiivinen liberalismi oli hallitseva aate Euroopan maissa. Tähän aikaan kansallisliberalismiin kuului olennaisesti ajatus kansallisvaltiosta.
Käsitettä kansallisliberalismi[1] on käytetty 1800-luvulla pääasiassa saksalaisalueilla, kuten Saksassa ja Itävallassa,[2][3][4] joissa kansallisliberaalit puolueet olivat pitkään vallassa. Kansallisliberaalit eivät muiden liberaalien tapaan tukeneet niin voimakkaasti vapaata kauppaa ja vapaita markkinoita, vaan kannattivat jossain määrin autarkiaa ja protektionismia, kuten Britannian konservatiivit. Historiallisia kansallisliberaalisia puolueita olivat Kansallisliberaalinen puolue, Saksalaiskansallinen kansanpuolue ja Saksan kansanpuolue, Landbund, Suursaksalainen kansanpuolue, Itsenäisten liitto Itävallassa, Schweizerische Volkspartei Sveitsissä, ja Fronte dell'Uomo Qualunque Italiassa.
Viimeisen kahdenkymmenen vuoden aikana puolueet, jotka yhdistelevät nationalismia ja liberalistisia ajatuksia, kuten alhaista verotusta ja markkinoiden vapauttamista, mutta suhtautuvat epäilevästi kansainväliseen kauppaan ja yksityistämiseen, luokitellaan nykyään kansallisliberaaleiksi. Tyypillinen nykyajan esimerkki kansallisliberaalista puolueesta on Itävallan vapauspuolue, erityisesti Jörg Haiderin, Susanne Riess-Passerin ja Karl-Heinz Grasserin johtajuuden aikana.
Tämän hetkisiä kansallisliberaaleja puolueita Vapauspuolueen ja Itävallan tulevaisuuden liiton lisäksi ovat Pim Fortuynin lista ja Vapauspuolue Hollannissa, Dedeckerin lista Belgiassa, Mouvement pour la France ja Debout la République Ranskassa.
Myös Ranskan Kansallinen rintama[5], Belgian Vlaams Belang sekä Israelin Likud voidaan luokitella kansallisliberalistisiksi.
Suomen poliittisista nuorisojärjestöistä Perussuomalaiset Nuoret on määritellyt talouspolitiikkansa kansallisliberalistiseksi.[6]
Lähteet
Verlag Beck, Germany from Napoléon to Bismarck, 1800–1866, Princeton University Press
Lucien Calvié, Unité nationale et liberté politique chez quelques libéraux allemands au début des années 30 and Naissance et évolution du libéralisme allemand, in Françoise Knopper ja Gilbert Merlio (toimittanut), Notices politiques et littéraires sur l'Allemagne, Presses Universitaires du Mirail, Paris, 1835
Eric Hobsbawm, Nations et nationalisme depuis 1780, Paris, Gallimard, 1992
Edmond Marc Lipiansky, L'âme française ou le national-libéralisme. Analyse d'une représentation sociale, Anthropos, 1979
Yael Tamir, Liberal Nationalism, Princeton University Press, 1995
Alfred Wahl, Les forces politiques en Allemagne, Armand Colin
Viitteet

Luokka:Kansallisliberalismi
Eila Kivikk’aho

Question: Milloin Eila Kivikk’aho syntyi?


Eila Sylvia Kivikk’aho (oik. Sammalkorpi, o.s. Lamberg; 2. helmikuuta 1921 Sortavala – 21. kesäkuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen runoilija ja suomentaja.[1]
Henkilöhistoria
Kivikk’ahon vanhemmat olivat Juho Lamberg ja Ida Maria Laukkanen. Hän kävi Sortavalan tyttökoulun ja tuli sen jatkoluokilta ylioppilaaksi 1940. Kivikk’aho työskenteli erilaisissa toimistotehtävissä Sortavalassa, Porissa, Lahdessa, Helsingissä sekä Porin kaupunginkirjastoissa ja Sirkka-lehdessä.[1]
Hänen puolisonsa oli arkkitehti Risto Sammalkorpi (1919—2001[2]) vuodesta 1948 ja hänen tyttärensä oli Yleisradion kulttuuritoimittaja Tarleena Sammalkorpi (1949—2016).
Kirjallinen tuotanto
Kivikk’aho ansioitui runoilijana ja lastenkirjallisuuden ja runouden suomentajana. Esikoiskokoelman Sinikallio (1942) runo Nocturno nousi suosituksi kaipausta ilmaisevaksi runoksi.
Runoteokset
Sinikallio, 1942
Viuhkalaulu, 1945
Niityltä pois, 1951
Venelaulu, 1952
Parvi, 1961
Ruusukvartsi, 1995
Kootut runot, 2001, sisältää Eila Pennasen artikkelin
Palkinnot
Valtion kirjallisuuspalkinto 1951, 1961, 1971 ja 1976
Valtion kääntäjäpalkinto 1970 ja 1979
Eino Leinon palkinto 1976
WSOY:n kirjallisuussäätiön tunnustuspalkinto 1976
Suuren suomalaisen kirjakerhon palkinto 1979
Aleksis Kiven palkinto 1981
Suomen kulttuurirahaston tunnustuspalkinto 1987
Eeva-Liisa Manner -runopalkinto 1997
Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Suomalaiset runoilijat
Luokka:Suomalaiset sanoittajat
Luokka:Suomentajat
Luokka:Pro Finlandia -palkitut
Luokka:Aleksis Kiven palkinnon saajat
Luokka:Kalevi Jäntin palkinnon saajat
Luokka:Eino Leinon palkinnon saajat
Luokka:Vuonna 1921 syntyneet
Luokka:Vuonna 2004 kuolleet
Herrnhutilaisuus

Question: Mitä Sleesia tarkoittaa?



Herrnhutilaisuus on kristillinen herätysliike, jonka katsotaan olevan lähtöisin pietismistä. Herrnhutilaisuus syntyi kreivi Nikolaus Ludwig von Zinzendorfin maatilalla Böömissä 1700-luvulla. Herrnhut tarkoittaa suomeksi ”Herran katseen alla” (tai ”Herran suoja”). Zinzendorf otti vastaan vainottuja kristittyjä eri liikkeistä. Hänen maatilalleen tuli bööminveljiä, hussilaisia, metodisteja ja schwenckfeldiläisiä.
Synty
Veljeskunta syntyi noin vuonna 1722. Liike alkoi vuonna 1731 julkaista Päivän Tunnussanaa, jossa oli arvottuja Raamatun jakeita. Herrnhutilaisuus erkani opillisesti ortodoksiluterilaisista ja pietismistä ja se alkoi saada omia painotuksiaan. Se erkaantui myös läheisestä toiminnasta metodistien kanssa.
Opetukset
Herrnhutilaiset toimivat luterilaisessa kirkossa ja kävivät niissä ehtoollisella. Heillä oli kuitenkin myös omaa veljeskunnan sisäistä 
hengellistä toimintaa. He halusivat erottua maailmasta omalla toiminnallaan ja noudattivat lähetyskäskyä. He pitivät omia hartauksia, lauluhetkiä ja jalkojenpesuseremonioita. Koska maatilalle oli tullut väkeä monista suuntauksista, se oli myös ekumeeninen. Seurakunnalla oli omia virkoja, esimerkiksi seurakuntavanhimmat, opettajat, diakonit ja myöhemmin myös oma piispa, joka oli vastuussa seurakuntavanhimmistolle. Toiminta oli pitkälti maallikkojohtoista, ja sakramentit nautittiin luterilaisen kirkon papeilta. 
Leviäminen
Herrnhutilaisuus teki voimakasta lähetystyötä seuraavissa paikoissa: Alankomaat, Algeria, Arkangeli, Australia, Baltia, Bengali, Ceylon, Egypti, Englanti, Etelä-Afrikka, Guinea, Grönlanti, Jamaika, Labrador, Länsi-Intia (Saint Thomas), Persia, Sleesia, Suriname, Sveitsi, Tansania ja Yhdysvallat (Pennsylvania ja Pohjois-Carolina). Herrnhutilaisuus on kansankirkko Surinamessa.
Nykytila
Päivän Tunnussanaa julkaistaan edelleen. Se käännetään noin 50 kielelle. Nykyään herrnhutilaiseen veljesseurakuntaan arvioidaan kuuluvan noin 300000 jäsentä. Sillä ei ole tarkkaa opillista näkökantaa uskontoon, ja se on ekumeeninen liike. Se hyväksyy esimerkiksi naispappeuden. Herrnhutilaisnuoret tuntevat Taizé-liikkeen omakseen.
Katso myös
Luterilainen ortodoksia
Aiheesta muualla
 Kirkkohistorian kurssi, Opintoverkko.
Olavi Peltola: 
Luokka:Luterilaiset kirkot
Luokka:Lähetystyö
Luokka:Herätysliikkeet
Salon International de l’Auto et accessoires

Question: Missä Geneven autonäyttelyt pidetään?


Salon International de l’Auto et accessoires eli Geneven autonäyttely on Sveitsissä, Geneven naapurikaupungissa Le Grand-Saconnex’ssa vuosittain maaliskuun alussa järjestettävä tapahtuma. Näyttely on erittäin suosittu, ja se on yksi automaailman tärkeimmistä tapahtumista. Ensimmäisen kerran näyttely järjestettiin vuonna 1905. Näyttely pidetään Palexpo-messukeskuksessa, joka sijaitsee Geneven lentoaseman vieressä. Näyttelytilojen yhteydessä on myös automuseo, Musée International de l’Automobile.
Genevessä on vuosien mittaan esitelty lähes kaikki merkittävät automallit, bensiinikoneista höyrykäyttöisiin saakka. Monet eksoottiset ja niin sanotut superautot ovat vuosi toisensa perään varastaneet show’n. Prototyypit, konseptiautot, uudet teknologiat ja tekniset läpimurrot, kansainväliset yhteistyösopimukset sekä poliittiset ja yhteiskunnalliset kysymykset ovat kaikki tämän kansainvälisen tapahtuman tuntomerkkejä.
Aiheesta muualla


Luokka:Autonäyttelyt
Luokka:Sveitsin tapahtumat
Luokka:Geneve
Luokka:Le Grand-Saconnex
Luettelo Aku Ankan taskukirjoista

Question: Minkä niminen on ensimmäinen Aku Ankan taskukirja?


Tämä on luettelo Aku Ankan taskukirjoista, erikois- ja teemanumeroista sekä mini-taskareista. Vuosiluku ilmoittaa kunkin vuoden ensimmäisen taskukirjan. Aluksi taskukirjoissa joka toinen aukeama oli mustavalkoinen, kokonaan värillisiä taskukirjat olivat vuodesta 1993 ja taskukirjasta 154 alkaen.
Vuonna 2010 ilmestyi Aku Ankan taskukirjan 40-vuotissynttäreiden kunniaksi neliosainen sarja Taskarin parhaat. Seuraavana vuonna "Taskarin sankarit" ja vuonna 2012 "Taskarin tähtihetket"
Aku Ankan taskukirjat

Liitteet
100: 32 lisäsivua
165: Dekkarisetti
169: Tarra-arkki
177: Kalenteri 1995
181: Vitsikirja
186: Kalenteri syyskuu 1995 - elokuu 1996
201: Juliste
212: Juliste
255: Hulvaton Taskari-trivia
363: 40 lisäsivua
Aku Ankan taskukirjan erikoisnumerot
Onneksi olkoon Aku Ankka (1984)
Vanha kunnon Mikki-Hiiri (1988)
Jose Carioca (1989)
Karhukopla vaarallisilla vesillä (1990)
Tupu, Hupu, Lupu – Hiljaa mäessä! (1991)
Olympiakuume (1992)
Kesäleski (1993)
Vanhassa vara parempi (1994)
Kalin kynsi (1998)
Viitan varjo (1999)
Ruotsalaiset tulitikut (2000)
Liitteet
5: Tarra-arkki
7: 3D-sarjakuva Hyppypapujen hyökyaalto ja 3D-lasit
8: Aku-tarra
9: Kalin kynsi-juliste ja postikortteja
10: Taikaviitta-postikortteja
11: Postikortteja
Aku Ankan taskukirjan teemanumerot


Liitteet
1: Konnasanomat
3: Taskukino
4: Kauhutatuointeja
5: Jätinlinnan ryöstö -lautapeli
Mini-taskarit
Mini-taskarit ovat tavallisia taskukirjoja pienempiä kooltaan, mutta niissä on enemmän sivuja. Ensimmäinen Mini-taskari ilmestyi vuonna 2007. Mini-taskareiden loppusivuilla on Ankkalinnan henkilöistä tietoja. Viimeinen Mini-taskari ilmestyi vuonna 2011.

In English
In English -taskukirjat ovat elokuusta 2011 alkaen ilmestyneitä taskukirjoja. Jokaisessa kirjassa on mukana sanasto, jonka avulla puhekuplien tekstit on helpompi ymmärtää. 
Aku Ankan taskukirja In English 1 (2011)
Aku Ankan taskukirja In English 2 (2012)
Aku Ankan taskukirja In English 3 (2012)
Aku Ankan taskukirja In English 4 (2013)
Aku Ankan taskukirja In English 5 (2013)
Muut Aku Ankan taskukirjat
Taskarin parhaat (2010)
Taskarin parhaat 1970-1979
Taskarin parhaat 1980-1989
Taskarin parhaat 1990-1999
Taskarin parhaat 2000-2009
Liitteet
Taskarin parhaat -sarjan säilytyskotelo
Taskarin sankarit (2011)
Taskarin sankarit: Agentit asialla
Taskarin sankarit: Oikeuden puolustajat (+ säilytyskotelo)
Taskarin sankarit: Etsivä löytää
Taskarin sankarit: Kaukana kotoa
Liitteet
Taskarin sankarit -sarjan säilytyskotelo
Taskarin tähtihetket (2012)
Taskarin tähtihetket: Viihteen mestari
Taskarin tähtihetket: Pörssihai (+säilytyskotelo)
Taskarin tähtihetket: Kilpakenttien kuningas
Taskarin tähtihetket: Arjen sankari
Liitteet
Taskarin tähtihetket -sarjan säilytyskotelo
Aiheesta muualla

 (vanhentunut linkki)

Aku Ankan taskukirjat
*
Ro-ro-alus

Question: Mitä ro-ro-alus tarkoittaa?


Ro-ro-alus tarkoittaa laivaa, johon kuormaus tapahtuu aluksen sivusta, perästä tai keulasta rullaten, eikä sen lastaamisessa tarvita nosturia. Lyhennys ro-ro tulee englannin kielen sanoista roll on roll off.[1] Nosturilla lastattava alus on vastaavasti lo-lo – eli lift on lift off.[2]
Ro-ro-aluksen turvallisuudesta on esitetty kritiikkiä sillä perusteella, että se voi olla herkempi saamaan vuotoja, jos aluksessa on keulaportti, esimerkkinä M/S Estonian keulavisiiri. Vain pieni osa maailman ro-ro-aluksista on niin sanottuja läpiajettavia (keula- ja peräportti), ja suurin osa onkin varustettu vain peräportilla. Läpiajettavuus on yleinen ominaisuus matkustaja-autolautoissa, mutta suurimmassa osassa lastilautoista on vain peräportti. Alustyyppi on nopea purkaa ja lastata, joten se soveltuu hyvin lyhyehköille matkoille sisämerien liikenteeseen. Koska ro-ro-alusten rahtitilassa on pakostakin paljon käyttämätöntä tilaa, se soveltuu huonosti valtamerirahtialukseksi, suuria autonkuljetuslaivoja lukuun ottamatta.[2]
Storo-alus
Storo-aluksen nimi tulee englannin kielen sanoista stowable ro-ro. Storo-lasti lastataan kuten ro-ro-lasti, mutta lasti siirretään aluksessa kuljetuskalustosta kannelle ja kiinnitetään kuten irtolasti. Storo-alusten lastaaminen kestää kauemmin kuin ro-ro-aluksen. Aluksen kapasiteetti on storo-aluksissa tehokkaammassa käytössä kuin ro-ro-aluksissa.[2]
Lähteet


Luokka:Laivatyypit
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit