Heavy metal

Question: Miten progressiivinen metalli musiikki määritellään?


Heavy metal (eli raskas metalli) on populaarimusiikkiin kuuluva musiikin tyylilaji, joka on sävyltään hyökkäävämpää ja raskassointisempaa kuin hard rock. Heavy metal voidaan käyttöyhteydestä riippuen määritellä  metallimusiikin alalajiksi, mutta termejä käytetään usein myös synonyymeinä. Nykyisin kun esitellään heavy metal varsinaisena puhtaana alalajinaan, puhutaan usein "perinteisestä" tai "klassisesta hevistä".
Heavy metal -tyylin kehittivät noin vuosina 1968–1970 nuoret yhtyeet, jotka olivat saaneet vaikutteita psykedeelisestä rockista ja blues rockista. Tunnetuimpia näistä yhtyeistä olivat brittiläiset Led Zeppelin, Deep Purple, Black Sabbath ja Uriah Heep. Heavy metal oli suosittua 1970-luvun alkupuolella, joskin silloin tyylilajista käytettiin kyseistä nimitystä vain satunnaisesti. Käytetympi ilmaisu oli heavy rock, mikä samalla kuvasi yhteistä lähtökohtaa rock 'n' roll - musiikin kanssa, mutta korosti eroa samaan aikaan suosituksi tulleen purukumipopin sekä viihteellisen soft-rockin tai ns. keskitien popin kanssa.
Tyyli tuli uudestaan muotiin 1980-luvulla. 1980-lukuun yhdistetään varsinkin NWOBHM-ilmiö (”New Wave of British Heavy Metal”), jonka myötä käsite ”heavy metal” yleistyi ja vakiintui lopullisesti. NWOBHM:n merkittävimpiin yhtyeisiin lukeutuvat muun muassa Iron Maiden, Judas Priest, Def Leppard, Diamond Head, Saxon ja Motörhead. 
Heavy metal -musiikille ominaisia piirteitä ovat muun muassa tekninen rumputyöskentely, sähkökitaroilla soitetut voimasoinnut sekä voimakkaat puhtaasti ja usein melko korkealta lauletut laulusuoritukset. Tyylisuunnassa korostetaan yleisesti soittotaidon sekä aidon esiintymisen merkitystä.
Heavy metal -termi on ilmeisesti saanut alkunsa Steppenwolfin klassikkokappaleen ”Born to Be Wild” sanoituksessa esiintyvästä ilmaisusta ”heavy metal thunder”. Erään toisen teorian mukaan termin käsite sekoittui Heavy Metal -sarjakuvalehteen ja näin termin nimike olisi mahdollisesti levinnyt yleiseen tietoisuuteen. Jos tämä otetaan huomioon on heavy metal näin ollen terminä vanhempi kuin "hard rock", vaikka 70-luvulla termi "heavy rock" oli yleisemmässä käytössä, kun kuvailtiin sen ajan hard rock -yhtyeitä.
Heavy metalin ja hard rockin suhde
Heavy metal ja hard rock ovat musiikillisesti niin lähellä toisiaan, että ne usein tarkoittavat samaa metallimusiikin tyylilajia, joten näiden erittely on vaikeaa. Ratkaisu siihen, kumpi tyylilaji on kyseessä, onkin usein määrittelykysymys. Ratkaisuun vaikuttavat lähinnä musiikin ulkopuoliset merkit, kuten laulun sanoitukset tai pukeutuminen. Termien erittely on peräisin jo 1970-luvulta, jolloin rockmusiikki alkoi kehittyä yhä raskaammaksi. Yksi perinteisen heavy metalin tunnuspiirteistä on sen bluesvetoisuudesta kehittynyt 
raskaus sekä riffipohjaisuus. Raskautta voidaan myös tehostaa hyvin hitaalla tempolla. Hyvä esimerkki tästä on Robin Trower Band -kokoonpanon "Bridge of Sighs".
Eräät yhtyeet, kuten esimerkiksi yhdysvaltalaiset Blue Cheer ja Sir Lord Baltimore, sekä brittiläiset Led Zeppelin, Deep Purple ja Black Sabbath, soittivat 1960-luvun lopussa ja 1970-luvun alussa perinteistä bluesvetoista raskasta rockia, josta käytettiin termiä heavy metal. Usein nämä yhtyeet mainitaan esimerkkeinä ensimmäisestä heavy metal -aallosta. Toisaalta nämä yhtyeet ottivat musiikkiinsa runsaasti muita vaikutteita, jotka osaltaan edesauttoivat myöhempien metallin tyylien syntymisessä.
Hard rock on hieman kevyempää ja soundiltaan "lennokkaampaa", sillä se oli ainakin aluksi enemmän kiinni rockin rhythm and blues -juurissa, ja bluesin rakenteita käytetäänkin usein sellaisenaan. Jotkut nykyisen ajan kitaraharrastajat luonnehtivat puhtaan hard rockin soundia siten että kitarassa ei käytetä liikaa säröä ainakaan komppiosuuksissa kun taas heavy metallissa säröä voi olla keskivertoa enemmänkin.
Hard rockin musiikin rakenne noudattaa usein selkeätä intro-säkeistö -kertosäe-väliosa-soolo-säkeistö-lopetus kaavaa ja kappaleet pidetään lyhyinä ja toteutukseltaan menevänä, jopa tanssittavana erityisesti jos kappaleissa on boogie-vaikutteita.
Yksilöiden teknistä osaamista ei korosteta, vaan tavoitteena on hyvä yhteensoitto ja tiukka, iskevä kokonaisuus.
1970-luvulla läpimurtonsa tehneisiin hard rockin esittäjiin lukeutuivat muun muassa Status Quo, Aerosmith, Kiss, Thin Lizzy ja AC/DC. Uudempia ovat esimerkiksi Airbourne, Wolfmother sekä Danko Jones.
Erityisesti sanoitukset heavy metalissa mielletään tummanpuhuvammaksi kuin hard rockissa. Heavy metal käsittelee synkempiä aiheita, kuten paranormaaleja ilmiöitä, sotaa ja kauhuelementtejä. Myös monenlaisia muita fantasiateemoja käytetään paljon teksteissä. Hard rockissa sanoituksien teemana saattavat korostua enemmänkin romantiikka, seksuaalinen elämä, alkoholi, huumeet ja sosiaaliset kannanotot ja ne voivat olla humoristisia sekä monimielisiä.
Katso myös
Proto-metal

Luokka:Metallimusiikin tyylilajit
Luokka:Englanninkieliset sanat ja sanonnat
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit