Minnesota Wild

Question: Mikä NHL joukkue on Minnesotasta?


Minnesota Wild on NHL-joukkue, jonka kotikaupunki on Saint Paul Minnesotan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Wild pelaa NHL:n läntisen konferenssin keskisessä divisioonassa. Se liittyi NHL-liigaan kaudeksi .
Wild pelaa kotiottelunsa 18064 katsojan Xcel Energy Centerissä, joka valmistui Wildin ensimmäiseksi kaudeksi vuonna 2000. Hallin omistaa Saint Paulin kaupunki ja sen toimintoja pyörittää Minnesota Sports & Entertainment -yhtiö, joka omistaa myös Wildin sekä muun muassa samassa hallissa pelaavan haavipallojoukkue Minnesota Swarmin[1].
Historia
Jääkiekko Minnesotassa

Jääkiekolla on Minnesotassa, kuten muissakin Yhdysvaltain pohjoisissa ja koillisissa osavaltioissa, pitkät perinteet. Minnesota North Stars pelasi NHL:ssä kaudesta  kauteen  ennen kuin taloudelliset ongelmat saivat sen muuttamaan Dallasiin, Texasiin.
North Stars muutti pois, mutta jääkiekon kysyntä ei kadonnut Minnesotasta. Aukkoa täyttämään perustettiin IHL-liigaan Minnesota Moose, joka kuitenkin viihtyi St. Paulissa vain kaksi kautta, 1994–1996, ennen kuin siirtyi Kanadan Winnipegiin, missä se vuorostaan korvasi Yhdysvaltain puolelle Arizonan Phoenixiin muuttaneen Winnipeg Jetsin.
Minnesotan paluu NHL-kartalle
Lopulta NHL myönsi kesäkuussa 1997 sarjapaikan Minnesota Hockey Ventures Group -yhteenliittymälle. Ehdolla joukkueen nimeksi olivat Wildin lisäksi Blue Ox, Freeze, Northern Lights, Voyageurs ja White Bears, mutta lopulta päädyttiin nimeen Minnesota Wild[2].
Kului kuitenkin vielä lähes kolme vuotta ennen kuin Minnesota Wildista tuli virallisesti NHL:n jäsen toukokuussa 2000. Ensimmäisen pelaajasopimuksen Wildin kanssa allekirjoitti Steve Aronson ja päävalmentajaksi nimitettiin Jacques Lemaire. Lemaire valmensi joukkuetta kahdeksan kautta, vuoteen 2009 asti. Ensimmäisen NHL-ottelunsa Wild pelasi Anaheimissa 6. lokakuuta 2000. Kotijoukkue Mighty Ducks voitti kyseisen ottelun 3-1. Wildin historian ensimmäisen maalin teki seuran kaikkien aikojen ykkösvaraus Marián Gáborik.
2000-2002
Wildin ensimmäiset kaksi kautta eivät sujuneet kovinkaan kummoisesti. Pääosin muiden joukkueiden jämäpelaajista laajennusvarauksen kautta kasattu joukkue keräsi ensimmäisellä kaudellaan vain 25 voittoa. Kesällä Wild teki sopimuksen Andrew Brunetten kanssa. Brunettesta tulisi myöhemmin yksi Wildin vielä lyhyen seurahistorian tärkeimmistä pelaajista, mutta hänen 69 pistettään kaudella 2001-02 eivät vielä nostaneet Wildia sarjataulukon pohjilta. Joukkue pärjäsi tälläkin kaudella heikosti ja keräsi vain 26 voittoa. Wild sijoittui läntisessä konferenssissa vasta toiseksi viimeiseksi.
Menestyskausi 2002-2003

Kausi 2002-03 sujui Wildin aikaisempiin kausiin verrattuna erinomaisesti. Wild keräsi runkosarjassa 95 pistettä ja oli konferenssinsa kuudes. Pudotuspeleissä Wild eteni sensaatiomaisesti aina konferenssifinaaleihin asti. Playoffien kahdella ensimmäisellä kierroksella se voitti Colorado Avalanchen ja Vancouver Canucksin oltuaan molemmissa sarjoissa 3-1 tappioasemassa. Konferenssifinaaleissa Wild kuitenkin hävisi Mighty Ducks of Anaheimille suoraan 4-0. Lemaire voitti NHL:n parhaan valmentajan palkinnon, ja fanien suuressa suosiossa ollut Wes Walz oli kauden päätteeksi ehdolla Frank J. Selke Trophyn voittajaksi[3]. Nuori Marián Gáborík teki runkosarjassa 30 maalia ja oli joukkueen paras pistemies. Playoffeissa tehot 9+8 tehnyt Gáborík oli playoffien kokonaispistepörssissä peräti kolmas.
2003-2009
Kausi 2003-04 oli edellistä kautta heikompi. Wild sijoittui läntisen konferenssin kymmenenneksi eikä siis selviytynyt pudotuspeleihin. Kesällä 2004 Wild teki sopimuksen vapaana pelaajana olleen Brian Rolstonin kanssa[4]. Työsulun jälkeen kaudella 05-06 Wild jäi jälleen playoffien ulkopuolelle Rolstonin ja Gáboríkin hurjista pistemääristä huolimatta. Rolston voitti joukkueen sisäisen pistepörssin 79 pisteellä, kun loukkaantumisista kärsinyt Gáborík taas teki 65 pelaamassaan ottelussa peräti 38 maalia. Kausi oli myös Mikko Koivun ensimmäinen Minnesotan paidassa.
Kaudella 2006-07 Wild saavutti runkosarjassa 104 pistettä, mikä on seuran historian paras lukema. Wild jäi vain pisteen päähän luoteisen divisioonan voitosta ja oli konferenssin seitsemäs. Wild hävisi kuitenkin playoffien ensimmäisellä kierroksella tulevalle Stanley Cup -voittaja Anaheim Ducksille otteluvoitoin 4-1. Gáborík kärsi jälleen loukkaantumisista ja pelasi vain 48 ottelua, mutta teki niissä peräti 57 pistettä. Joukkueen sisäisen pistepörssin kärkisijan jakoivat kovasta laukauksestaan tunnettu Rolston ja kesällä pelaajavaihdossa Los Angelesista hankittu[5] Pavol Demitra. Kauden päätteeksi Niklas Bäckström ja Manny Fernandez pokkasivat vähiten maaleja päästäneen joukkueen maalivahdeille jaettavan William M. Jennings Trophyn. Lisäksi Bäckström nappasi Roger Crozier Saving Grace Awardin[6]. Lisäksi Bäckström oli ehdokkaana Vezina Trophyn voittajaksi[7]. 
Myös seuraavan kauden runkosarja sujui mainiosti. Wild voitti ensimmäistä kertaa historiassaan oman divisioonansa. Gáborík pelasi vihdoin ilman suurempia loukkaantumisia ja teki ensimmäisenä Wild-pelaajana yli 40 maalia yhdessä kaudessa. Gáboríkn 42 maalia on yhä voimassa oleva seuraennätys. Yksi Minnesotan kauden puhutuimmista aiheista oli Gáboríkin viiden maalin peli New York Rangersia vastaan joulukuussa 2007[8]. Myös Brian Rolston jatkoi hyviä otteitaan tehden kolmantena kautena peräkkäin yli 30 maalia. Hyvän runkosarjan jälkeen Wild joutui kuitenkin pettymään playoffeissa häviten Colorado Avalanchelle otteluvoitoin 4-2. Kausi oli myös seuraikoni Wes Walzin viimeinen. Walz jäi kesken kauden pois kokoonpanosta henkilökohtaisten syiden vuoksi ja ilmoitti uransa loppumisesta joulukuussa 2007[9]. Lopetettuaan uransa Walz oli eniten pelejä Minnesotan paidassa pelannut pelaaja.
Kesällä 2008 Wild teki kolmivuotisen sopimuksen kolme edellistä kautta Coloradossa pelanneen Andrew Brunetten kanssa[10]. Pavol Demitra ja Brian Rolston puolestaan eivät tehneet joukkueen kanssa uusia sopimuksia. Kaudella 08-09 Wild ei päässyt pudotuspeleihin jääden viimeisestä playoff-paikasta vain kahden pisteen päähän. Mikko Koivu oli 67 pisteellään joukkueen paras pistemies. Loukkaantumista kärsinyt Marián Gáborík pelasi vain 17 ottelua. Gáboríkin sopimus päättyi tähän kauteen, eikä Minnesota onnistunut tekemään miehen kanssa uutta sopimusta. Niinpä Gáborík oli kesällä vapaa pelaaja ja teki sopimuksen New York Rangersin kanssa[11]. Gáboríkin lähtemistä pidetään yhtenä Wildin historian suurimmista menetyksistä.
2009–2012
 
Toukokuussa 2009 Wildin manageri Doug Risebrough sai potkut, ja uudeksi manageriksi nimettiin entisen NHL-manageri Cliff Fletcherin poika Chuck Fletcher. Lemaire sai samalla luopua valmennustehtävistä ja uudeksi valmentajaksi valittiin Todd Richards[12]
Heinäkuussa 2009 Wild yritti paikata Gáboríkin jättämää aukkoa tekemällä kuusivuotisen sopimuksen Martin Havlatin kanssa. Wild joutui kuitenkin pettymään seuraavalla kaudella jääden jälleen playoffien ulkopuolelle. Joukkueen valopilkku oli Montrealista hankittu Guillaume Latendresse, joka teki Wildissa pelaamassaan 55 ottelussa 25 maalia ja voitti joukkueen sisäisen maalipörssin. Joukkueen paras pistemies taas oli Wildin historian ensimmäinen vakituinen kapteeni Mikko Koivu. Kesän varaustilaisuudessa Minnesota varasi ensimmäisellä kierroksella Mikael Granlundin.
Harjoitusottelussa syyskuussa 2010 päättyi Minnesotan peräti 409 ottelua kestänyt perättäisten loppuunmyytyjen kotiotteluiden putki[13]. Kyseessä on NHL:n ennätys. Kauden ensimmäiset ottelunsa Minnesota pelasi Helsingissä Carolina Hurricanesia vastaan[14]. Wild jäi kolmantena vuotena peräkkäin playoffien ulkopuolelle ollen konferenssinsa kahdestoista. Koivu ja Havlat jakoivat joukkueen pistekuninkuuden. Brent Burns teki Wildin puolustajien yhden kauden piste-ennätyksen iskemällä 46 pistettä, joista peräti 17 oli maaleja. 
Kesällä 2011 Wild vaihtoi taas valmentajaa, kun Todd Richardsin tilalle valittiin aiemmin Minneostan farmijoukkue Houston Aerosia valmentanut Mike Yeo[15]. Wild teki kesällä myös kaksi suurta pelaajakauppaa San Jose Sharksin kanssa. Joukkueesta lähtivät mm. Martin Havlat ja Brent Burns. Wildin riveihin puolestaan siirtyivät mm. Devin Setoguchi ja Dany Heatley.[16][17] Itse runkosarja alkoi Wildin osalta loistavasti. Joukkue oli vielä joulukuun alussa koko liigan kärkijoukkue[18], mutta loukkaantumisista kärsinyt joukkue putosi lopulta kauas pudotuspeleistä.
Suuret hankinnat ja paluu pudotuspeleihin (2012–)
4. heinäkuuta 2012 Wild teki eittämättä seurahistoriansa suurimmat hankintansa vapaiden pelaajaen markkinoilla, kun se teki peräti 13-vuotiset sopimukset Ryan Suterin ja Zach Parisen kanssa[19]. Lisäksi Wild teki kesäkaudella odotetun sopimuksen Mikael Granlundin kanssa.[20] Wildin hienoa kesäkautta varjosti NHL:n työsulku, ja fanit pääsivät näkemään uudistuneen Wildin tositoimissa vasta tammikuussa 2013. Siirtojen takarajalla 4. huhtikuuta 2013 Wild hankki pelaajavaihdon kautta Jason Pominvillen Buffalo Sabresista[21]. Kaudella 2012-2013 Wild selvisi pudotuspeleihin ensimmäistä kertaa sitten kevään 2008. Vasta runkosarjan viimeisessä ottelussaan pudotuspelipaikkansa varmistanut Wild hävisi kuitenkin ensimmäisen kierroksen ottelusarjan Chicago Blackhawksille otteluvoitoin 4-1. Kauden päätteeksi Ryan Suter oli ehdokkaana Norris Trophyn voittajaksi[22]

Ennen kautta 2013–2014 Wild siirrettiin NHL:n divisioonajaon uudistuksen myötä lakkautetusta luoteisesta divisioonasta keskiseen divisioonaan.[23] Kauden aikana Mikko Koivu nousi seuran kaikkien aikojen parhaaksi pistemieheksi ohittaen Marian Gaborikin[24]. Kausi oli myös Mikael Granlundin läpimurtokausi. Granlund löysi oivan tutkaparin Jason Pominvillesta, josta tuli vasta seurahistorian kolmas 30 maalia yhdellä kaudella tehnyt pelaaja.[25][26] Wildilla oli koko kauden ajan ongelmia maalivahtiensa kanssa. Josh Harding aloitti kauden erinomaisesti, mutta ei pystynyt enää vuodenvaihteen jälkeen pelaamaan MS-tautinsa vuoksi. Niklas Bäckström puolestaan kärsi vammoista pitkin kautta, ja maaliskuussa hänen kautensa ilmoitettiin olevan ohi. Päävastuu jäi näin nuorelle Darcy Kuemperille, jonka partneriksi hankittiin Edmonton Oilersista Ilja Bryzgalov [27]. Wild selviytyi lopulta pudotuspeleihin ensimmäisellä villi kortti-paikalla. Ensimmäisellä playoff-kierroksella vastaan asettui Colorado Avalanche, jonka Wild voitti otteluvoitoin 4-3. Seitsemännessä ottelussa Jared Spurgeon tasoitti pelin lukemiin 4-4 vain 2 minuutta 27 sekuntia ennen kolmannen erän päättymistä. Jatkoaikamaalin teki kesällä New York Islandersista hankittu Nino Niederreiter.[28] Toisella kierroksella vastaan tuli edelliskauden mestari, ja Minnesotan pudottanut Chicago. Maalilla vastuun otti Bryzgalov, sillä Kuemper loukkaantui Colorado-sarjan viimeisessä ottelussa. Edellisvuoden tapaan Minnesota hävisi Chicagoa vastaan kaksi ensimmäistä ottelua vieraskaukalossa. Wild oli kuitenkin nyt valmis haastamaan Chicagon, ja voitti kaksi seuraava ottelua kotikentällään lukemin 4-0 ja 4-2. Chicago eteni kuitenkin jatkoon voitettuaan seuraavat kaksi ottelua. Ottelusarja päättyi onnekkaan pompun jälkeen Patrick Kanen jatkoaikamaalin kuudennessa ottelussa Minnesotassa.[29]
Kesällä 2014 Wild teki kolmivuotisen sopimuksen vapaana pelaajana olleen Thomas Vanekin kanssa.[30] Kauden 2014-15 alkupuolisko sujui Wildin osalta heikosti, ja kauden puolivälissä pudotuspelipaikka näytti olevan kiven takana. Tammikuussa Wild kuitenkin hankki pelaajavaihdon kautta maalivahti Devan Dubnykin Arizonasta. Siirron jälkeen Dubnyk aloitti Wildin maalilla 38 perättäisessä ottelussa, joista Wild voitti 27. Dubnykin saapuessa joukkueeseen Wild oli kahdeksan pisteen päässä playoff-paikasta, mutta selvisi lopulta pudotuspeleihin kuroen ulos jääneeseen Los Angelesiin viiden pisteen eron. Dubnyk on myös kauden päätteeksi ehdolla Vezina Trophyn voittajaksi. [31][32][33] Pudotuspeleissä Wild kohtasi ensimmäisellä kierroksella St. Louis Bluesin ja meni jatkoon otteluvoitoin 4-2. Toisella kierroksella Wild hävisi kolmatta vuotta peräkkäin Chicagolle; tällä kertaa suoraan otteluvoitoin 4-0.
Wild ilmoitti helmikuussa 2016 erottavansa Mike Yeon päävalmentajan tehtävästä joukkueen hävittyä sitä ennen 14 ottelussa 13 kertaa.[34]
Minnesota Wild kausi kaudelta

Joukkue kaudella 2018–2019
(Tilanne 1.2.2019)[35][36][37]























MaalivahditNumeroPelaajaHanskakäsiSopimusSyntymäpaikka32Alex StalockL2022Saint Paul, Minnesota, Yhdysvallat40Devan DubnykL2021Regina, Saskatchewan, Kanada








































































PuolustajatNumeroPelaajaKätisyysSopimusSyntymäpaikka2Anthony BitettoL2019Island Park, New York, Yhdysvallat20Ryan Suter (A)L2025Madison, Wisconsin, Yhdysvallat24Matt DumbaR2023Regina, Saskatchewan, Kanada25Jonas BrodinL2021Karlstad, Ruotsi29Greg PaterynL2021Sterling Heights, Michigan, Yhdysvallat36Nick SeelerL2021Eden Prairie, Minnesota, Yhdysvallat39Nate ProsserR2019Elk River, Minnesota, Yhdysvallat46Jared SpurgeonR2020Edmonton, Alberta, Kanada77Brad HuntL2019Maple Ridge, Brittiläinen Kolumbia, Kanada


































































































































HyökkääjätNumeroPelaajaKätisyysPelipaikkaSopimusSyntymäpaikka3Charlie CoyleRKH / OLH2020East Weymouth, Massachusetts, Yhdysvallat9Mikko Koivu (C)LKH2020Turku, Suomi11Zach Parise (A)LLH2025Minneapolis, Minnesota, Yhdysvallat12Eric Staal (A)LKH2019Thunder Bay, Ontario, Kanada14Joel Eriksson EkLH2019Karlstad, Ruotsi15Matt HendricksLVLH / KH2019Blaine, Minnesota, Yhdysvallat16Jason ZuckerLLH2023Newport Beach, Kalifornia, Yhdysvallat17Marcus FolignoLVLH2021Buffalo, New York, Yhdysvallat18Jordan GreenwayLLH2020Canton, New York, Yhdysvallat19Luke KuninRKH / OLH2020Chesterfield, Missouri, Yhdysvallat21Eric FehrRKH / OLH2019Winkler, Manitoba, Kanada23J.T. BrownROLH2020Burnsville, Minnesota, Yhdysvallat26Pontus ÅbergRLH2019Tukholma, Ruotsi49Victor RaskLKH2022Leksand, Ruotsi64Mikael GranlundLKH / OLH2020Oulu, Suomi
Joukkueenjohto
Päävalmentaja: Bruce Boudreau 
Apuvalmentaja: Dean Evason 
Apuvalmentaja: Darby Hendrickson 
Apuvalmentaja: Bob Woods 
Maalivahtivalmentaja: Bob Mason 
Fysiikkavalmentaja: Sean Skahan 
Videovalmentaja: Jonas Plumb 
Kehitysvalmentaja (Maalivahdit): Frédéric Chabot 
Kehitysvalmentaja: Richard Park 
Maalivahtien kehitysvalmentaja: Frédéric Chabot 
Huoltopäällikkö: Tony DaCosta 
Toimitusjohtaja: Paul Fenton 
Apulaistoimitusjohtaja: Shep Harder 
Apulaistoimitusjohtaja: Tom Kurvers 
Henkilöstöjohtaja: Andrew Brunette 
Pelaajakehitysjohtaja: Brad Bombardir 
Amatöörien kykyjenetsinnän johtaja: Guy Lapointe 
Euroopan kykyjenetsinnän johtaja: Ricard Persson 
Omistaja: Matthew Hulsizer 
Omistaja: Craig Leipold 
Kapteenisto
Minnesota Wildissa käytettiin kauteen 2008-2009 asti kiertävän kapteeniuden järjestelyä. Kapteeni ja varakapteenit valittiin aina kuukaudeksi kerrallaan, joskin toimikausia saattoi olla useampi perätysten. C-kirjainta on seuran historian aikana kantanut 22 pelaajaa.
Käytäntö vaihtui kaudella 2009-2010 kun seuran ensimmäiseksi vakituiseksi kapteeniksi valittiin Mikko Koivu.
NHL-palkinnot
Jack Adams Award
 Jacques Lemaire: 2002–03
Roger Crozier Saving Grace Award
 Niklas Bäckström: 2006–07
 Dwayne Roloson: 2003–04
William M. Jennings Trophy
 Manny Fernandez ja  Niklas Bäckström: 2006-2007
Ennätykset
Eniten maaleja kaudessa:  Marián Gáborík, 42 (2007–2008)
Eniten syöttöjä kaudessa:  Pierre-Marc Bouchard, 50 (2007–2008)
Eniten pisteitä kaudessa:  Marián Gáborík, 83 (2007–2008)
Eniten kausia:  Nick Schultz, 10
Eniten nollapelejä kaudessa:  Niklas Bäckström, 8 (2008–2009)
Eniten voittoja kaudessa:  Niklas Bäckström, 37 (2008–2009)
Eniten pisteitä kaudessa tulokkaana:  Marián Gáborík, 36 (2000–2001)
Eniten pisteitä kaudessa puolustajana:  Brent Burns, 46 (2010–2011)
Varaushistoria
Minnesota Wildin ensimmäisellä kierroksella varaamat pelaajat

Jäädytetyt pelinumerot
1  Omistettu faneille
99  Wayne Gretzky
Nuorena NHL-organisaationa Wild ei ole ehtinyt jäädyttää yhdenkään entisen tähtipelaajansa numeroa. Kuitenkin numero 1 on omistettu minnesotalaisille kiekkofaneille, eikä sitä käytetä[38]. Wayne Gretzkyn numero 99 on jäädytetty koko NHL:ssä.

Katso myös
NHL:n laajennusvaraustilaisuus 2000
Minnesota Wildin NHL-kausi 2014–2015
Lähteet

Aiheesta muualla



*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit