khalidalt/tydiqa-goldp huggingface dataset:
Volgan–Donin kanava

Question: Missä Astrakhanin kaupunki sijaitsee?




Volgan–Donin kanava () on 101 kilometrin pituinen keinotekoinen vesiyhteys Kaspianmereen laskevan Volgan ja Asovan- ja Mustaanmereen laskevan Donin vesistöjen välillä Etelä-Venäjällä. Yhdessä Volgan–Itämeren vesitien kanssa kanava muodostaa myös Itämeren ja Välimeren välisen sisävesiyhteyden.
Kanava
Kanava alkaa Volgan alajuoksulla Volgogradin alapuolelta ja kulkee länteen vedenjakajan poikki päätyäkseen Doniin padottuun Tsimljanskin tekojärveen viimeisen sulun nro 13 läpi Pjatimorskin (ven. Пятиморск) kylässä Kalatšin alueella (ven. Калачёвский район), jonka lähin kaupunki Kalatš-na-Donu sijaitsee 7km:n päässä.
Kanavassa on kolmetoista sulkua. Viimeisellä sululla nro 13 ennen Don -jokea on 16 metriä korkea kahden rintaman yhdistymisen muistomerkki (ven. Соединение фронтов). Vedenkorkeus Volgan päässä on meren pintaa alempana ja nousee tästä yhdeksässä sulussa 88 metriä korkeammalle, ja laskee jälleen 44 metriä Donin puoleisella kanavaosuudella. 101 kilometrin pituisesta kanavayhteydestä 45km on tekojärviä. Kolme pumppuasemaa huolehtii veden saatavuudesta kanavan yläosaan.
Kanavan mitoitus on pienempi kuin Volgalla liikennöivien alusten nykyinen standardimitoitus. Kanavassa voivat liikennöidä korkeintaan 140 m pitkät, 16,6 m leveät ja syväykseltään 3,5 metrin alukset. Alusten  maksimikantavuus on noin 5000 t. Vuosittainen rahtikapasiteetti on noin 16,5 miljoonaa tonnia. Kapasiteetin suurentamiseksi on mm. kaavailtu toisen, rinnakkaisen kanavan rakentamista.
Kanavan rakentaminen aloitettiin ennen toista maailmansotaa, mutta keskeytyi sodan ajaksi ja jatkui vuodesta 1948 alkaen, pääosin vankileirityövoimalla. Kanava vihittiin käyttöön heinäkuussa 1952.
Historia
Kerrotaan, että Persian kuninkaaksi noussut Aleksanteri Suuren upseeri Seleukos I Nikator hautoi aikanaan suunnitelmaa kanavan kaivauttamisesta Donin ja Volgan välille.[1]
Ajatuksen herätti uudelleen Osmanien valtakunnan suurvisiiri Mehmed pašša Sokolović 1560-luvun alussa, mutta hän ei saanut siihen lupaa sulttaaniltaan Suleiman Suurelta. Mehmed pašša suunnitteli kanavan rakentamista, koska se olisi mahdollistanut Moskovan Venäjän hallussa olleen entisen Astrahanin kaanikunnan alueen valtaamisen Venäjältä, sekä mahdollistanut tulevat sotatoimet osmanien perinteistä vastustajaa Persiaa vastaan. Veisireitti Mustanmeren ja Kaspianmeren välillä olisi merkinnyt myös rauhanomaisen kaupankäynnin laajentumista ja nopeutumista. Mehmed sai luvan toteuttaa suunnitelmansa uudelta sulttaanilta Selim II:lta 1566. Vuonna 1569 yhdessä Krimin kaanikunnan joukkojen avulla toteutettu Astrahanin sotaretki kuitenkin epäonnistui yrityksessään ja kärsi suuria tappioita puutteellisen huollon ja alueen kuivan aromaaston vuoksi.[2]
Myös Venäjän keisari Pietari Suuri yritti rakennuttaa kanavan 1700-luvulla.[3]
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Creasy, Edward Shepherd| title = History of the Ottoman Turks vol. I| publisher = Henry Holt & Company, New York| year = 1878}} (1. painos 1856)

Viitteet

Aiheesta muualla

Coordinates: 
Luokka:Venäjän kanavat
Luokka:Volgan vesistö
Luokka:Donin vesistö
Luokka:Volgogradin alue
FA Cup

Question: Mikä FA Cup on?


Football Association Challenge Cup eli FA Cup on englantilainen jalkapalloturnaus, joka tunnetaan suomeksi myös nimellä Englannin cup.
FA Cup on maailman vanhin jalkapalloturnaus. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1872, jolloin voittaja oli Wanderers. Sittemmin myös muissa maissa on alettu järjestää vastaavanlaisia cup-muotoisia kilpailuja.
Pelisysteemi

Cup pelataan kokonaisuudessaan pudotuspeleinä ja otteluparit arvotaan, tosin karsintakierros pelataan alueellisesti, jotta pienten seurojen matkakustannukset eivät kasvaisi liiaksi. Ensimmäinen ja toinen kierros pelattiin aiemmin jaettuna pohjoisiin ja eteläisiin ottelupareihin, mutta tästä luovuttiin kauden 1997–1998 jälkeen. Kotijoukkue ratkaistaan arvalla. Ottelun päättyessä tasan uusintaottelu pelataan vierasjoukkueen kentällä. Seurat voivat myös sopia keskenään ottelun jatkoajan järjestämisestä, sekä mahdollisesta rangaistuspotkukilpailusta. Uusintaotteluissa näin toimitaan aina, aikaisemmin oli tavallista pelata jopa lukuisia uusintaotteluita. 
Cup alkaa elokuussa, jolloin järjestetään ylimääräinen karsintakierros matalilla sarjatasoilla pelaaville joukkueille. Tälle kierrokselle voi osallistua lähes mikä tahansa Englannin jalkapalloliiton eli FA:n jäsenseura, jolla perusasiat ovat kunnossa. Tämän jälkeen pelataan esikierros, neljä karsintakierrosta ja kuusi varsinaisen cupin kierrosta sekä välierät ja loppuottelu. Kaikki Englannin Valioliigassa ja The Football Leaguen sarjoissa pelaavat joukkueet saavat osallistua, samoin kuin liigan ulkopuoliset seurat, mikäli ne ovat osallistuneet edelliskaudella FA Trophyyn tai FA Vaseen ja pelaavat seuraavalla kaudella jossakin sarjassa. Seuralla pitää olla myös mitat täyttävä stadioni. 
Välierät pelataan puolueettomilla kentillä. Loppuottelu on pelattu tavallisesti Lontoon Wembley Stadiumilla, mutta remontin takia vuosina 2001–2006 ottelu pelattiin Millennium Stadiumilla Walesin Cardiffissa, mikä oli ensimmäinen kerta kun loppuottelu pelattiin muualla kuin Englannissa. Ennen Wembleytä käytössä oli myös muita stadioneita. 
Cupin voittaja pääsee Eurooppa-liigan ensimmäiselle kierrokselle. Mikäli voittaja kuitenkin pääsee Valioliigan sijoituksensa kautta Mestarien liigaan, menee Eurooppa-liigan paikka loppuottelun hävinneelle joukkueelle. Mikäli molemmat loppuottelijat pääsevät Mestarien liigaan, saa Valioliigassa seuraavana oleva joukkue Eurooppa-liiga paikan.
Tilastoja
FA Cupin loppuottelut

10 menestyneintä joukkuetta

Aiheesta muualla


*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Valko-Venäjän presidentti

Question: Kuka on Valko-Venäjän presidentti?


Valko-Venäjän presidentti on Valko-Venäjän valtionpäämies, joka valitaan viiden vuoden välein. Presidentillä on maan perustuslain mukaan laajat valtaoikeudet. Hän muun muassa nimittää pääministerin ja muun hallituksen.[1]
Nykyinen presidentti Aljaksandr Lukašenka on ollut ainoa presidentti viran perustamisesta eli vuodesta 1994 lähtien.
Presidentinhallinto ja valtionpäämiehen virallinen virka-asunto on Minskissä osoitteessa Ulitsa Karla Marksa 38 sijaitsevassa presidentinpalatsissa.[2] Presidentin toinen, ympäristöltään rauhallisempi virka-asunto sijaitsee hieman pääkaupungin luoteispuolella, Minskin piirin Zaslaujessa.[3]
Katso myös
Itsenäisyyden palatsi
Lähteet

Aiheesta muualla
| flaglink/core
| variant =
| size =
| name =
| altlink =national rugby union team
| altvar =rugby union}} (president.gov.by)
 (ts.fi)
Luokka:Valko-Venäjän politiikka
Luokka:Presidentit
Brasília

Question: Mikä on Brasilijan pääkaupunki?


Brasília on Brasilian valtion pääkaupunki. Sen asukasluku vuoden 2010 väestönlaskennassa oli noin 2,5 miljoonaa asukasta.[1] 21. huhtikuuta 1960 silloinen presidentti Juscelino Kubitschek siirsi Brasilian pääkaupungin Rio de Janeirosta Brasílian kaupunkiin.
Maantiede ja ilmasto
Brasília sijaitsee Keski-Brasiliassa muodostaen oman liittopiirin (Distrito Federal). Sen korkeus merenpinnasta on noin 1100 metriä. Alue on Brasilian keskiylänköä, ja sen ympärillä ovat the Tocantins-, Paraná- ja São Francisco-jokien yläjuoksut.[2]
Kuukauden keskimääräiset ylimmät lämpötilat ovat tasaisesti 25 ja 28 asteen välillä, lämpimin on syyskuu 28,3 astetta. Alimmat lämpötilat ovat 12 ja 18 asteen välillä. Sadetta saadaan eniten marraskuusta helmikuuhun, yli 200 mm kuukaudessa. Vastaavasti kesä- heinä- ja elokuussa sadepäiviä on vain muutamia ja sademäärät jäävät alle 15 millimetrin.[3]
Historia
Jo vuonna 1823 brasilialainen valtiomies José Bonifácio ehdotti pääkaupungin siirtämistä sisämaahan, pois rannikon Rio de Janeirosta.[4]
Kaupunki rakennettiin 41 kuukaudessa vuodesta 1956 avajaisiin 1960. Kaupunkisuunnitelma perustui Le Corbusierin ideoihin ja arkkitehteina toimivat Lucio Costa (kaupunkisuunnittelu), Oscar Niemeyer (suurin osa julkisista rakennuksista) ja Roberto Burle Marx (maisemasuunnittelu).[5] Brasília lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1987.

Liikenne
Brasílian alkuperäinen asemakaava suunniteltiin sellaiseksi, ettei liikenne ruuhkautuisi ilman liikennevaloja. Läpikulkuteihin rakennettiin eritasoliittymät ja pitkät kaarevat rampit. Kaupunki kasvoi suunniteltua isommaksi, mutta silti liikenne sujuu paremmin kuin muissa Brasilian suurkaupungeissa.[6]
Brasílian raideliikennejärjestelmää kutsutaan ”metroksi” vaikka vain Plano Pilaton rataosuus kulkee maan alla.[7]
Brasíliaa palvelee kansainvälinen, presidentti Juscelino Kubitschekille omistettu lentoasema.[8] Lennot Rioon kestävät noin puolitoista tuntia, São Paoloon 1h 20 min.[9]
Urheilu
Brasílian jalkapallojoukkueet eivät ole päässeet maansa kovatasoiseen pääsarjaan.
Brasíliaan on valmistunut uusi jalkapallostadion Estádio Nacional Mané Garrincha vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuita varten.[10] Siellä pelattiin myös vuoden 2016 olympialaisten jalkapalloturnaus.
Lähteet

Aiheesta muualla

. Helsingin sanomat 24.4.2014.
Milla Kontkanen: . Mondo 7/2008.
Luokka:Brasilian kunnat
Luokka:Distrito Federal
Luokka:Etelä-Amerikan pääkaupungit
Luokka:Unescon maailmanperintökohteet Brasiliassa
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Gauri

Question: Millainen eläin gauri on?


Gauri eli viidakkohärkä (Bos gaurus) on suurikokoinen onttosarvisten heimoon kuuluva nisäkäslaji. Ne elävät villinä ja kesytettynä Intiassa ja muualla Etelä-Aasiassa. Aiemmin kesytettyä gauria pidettiin omana lajinaan (gajaali, Bibos frontalis tai Bos frontalis). Ennen geneettistä analyysiä gauria ja gajaalia pidettiin biisonin lähisukulaisina, ja niitä kutsuttiin myös "Intian biisoniksi". Geneettinen analyysi on osoittanut pikemminkin sukulaisuutta kesyn naudan kanssa. 
Gaurit muistuttavat etuosaltaan vesipuhvelia ja takaosaltaan kesytettyä nautaa. Ne ovat 1,7–2,2 metriä pitkiä ja painavat 700–1000 kiloa. Luonnossa ne elävät pienissä alle 40 yksilön laumoissa.
Lähteet


Luokka:Naudat
Luokka:Uhanalaiset nisäkkäät
Luokka:Kotieläimet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kansainvälinen televiestintäliitto

Question: Missä ITU:n päämaja on?


Kansainvälinen televiestintäliitto (, lyhenne ITU[1], , UIT, alkuperäinen nimi International Telegraph Union) on YK:n alainen televiestintäverkkoja ja -palveluja kansainvälisesti koordinoiva järjestö. ITU:n päätehtäviä ovat standardointi, radiotaajuuksien jakaminen ja puhelinverkkojen yhteyskäytäntöjen organisointi maiden välillä siten, että ulkomaanpuhelut ovat mahdollisia.
Organisaatio ja toiminta
ITU:n päämaja on Genevessä Sveitsissä. ITU:n pääsihteeri 1. tammikuuta 2007 alkaen on malilainen Hamadoun Touré. ITU:lla on myös ollut suomalainen pääsihteeri  Pekka Tarjanne toimi tässä tehtävässä 1. marraskuuta 1989 – 31. tammikuuta 1999 välisenä aikana.
ITU:n organisaatio jakautuu kolmeen sektoriin:
ITU-T televiestintäsektori (entinen CCITT)
ITU-R radioviestintäsektori (entinen CCIR)
ITU-D kehityssektori
ITU:n päätökset valmistellaan ja tehdään lukuisissa työ- ja tutkimusryhmissä sekä alueellisissa ja maailmanlaajuisissa kokouksissa, kuten radiokonferensseissa
World Radiocommunications Conference (WRC)
World Administrative Radio Conference (WARC)
ITU toimii myös YK:n tietoyhteiskuntahuippukokouksen (World Summit on the Information Society, WSIS) sihteeristönä.
Lähes kaikki maailman maat ovat ITU:n jäseniä. Myös alan yritykset ja organisaatiot voivat liittyä ITU:n jäseniksi. Näitä yksityisjäseniä ITU:lla on yli 500.
Historia
Lennättimen historian alkuvuosina eri maissa käytettiin eri lennätinjärjestelmiä. Raja-asemilla sähkösanomat jouduttiin ottamaan vastaan paperille ja lähettämään uudelleen toisessa verkossa. Näiden hankaluuksien välttämiseksi tehtiin vähitellen sopimuksia yhteysjärjestelyistä, aluksi kahdenvälisinä ja sitten alueellisesti. Keväällä 1865 20 eurooppalaisen valtion kesken laadittiin ensimmäinen kansainvälinen lennätinsopimus ja perustettiin Kansainvälinen lennätinliitto (International Telegraph Union, ITU).
ITU alkoi laatia kansainvälistä säännöstöä puhelimelle 1885. Ensimmäinen radiokonferenssi pidettiin Berliinissä 1906. 1920-luvulla perustettiin koordinaatio- ja standardointikomiteat puhelin- (CCIF), lennätin- (CCIT) ja radioviestinnän (CCIR) aloille. Vuoden 1927 radiokonferenssissa sovittiin radiotaajuuksien jaosta eri käyttäjäryhmien kesken.
ITU:n nimi vaihtui Kansainväliseksi televiestintäliitoksi vuoden 1934 alussa järjestön vastuualueen laajentumista kuvaten. Vuonna 1947 ITU:sta tuli YK:n erityisjärjestö.
Vuonna 1956 CCIF ja CCIT yhdistettiin CCITT:ksi. ITU:n nykyinen sektoriorganisaatio muotoiltiin 1992.
Pääjohtajat ja pääsihteerit

Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Puhelintekniikka
Luokka:Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestöt
Oulun kaupunginjohtaja

Question: Kuka on Oulun kaupunginjohtaja?


Oulun kaupunginjohtajan tehtävä on johtaa Oulun kaupunginhallituksen alaisena kaupungin strategista toimintaa, taloudenhoitoa ja muuta hallintoa. Kaupunginjohtaja vastaa myös seutuyhteistyöstä ja viestinnästä. Kaupunginjohtajan on lisäksi huolehdittava asioista, jotka eivät kuulu kahden apulaiskaupunginjohtajan toimialaan, jotka vastaavat palveluiden järjestämisestä sekä niiden tuottamisesta ja omistajapolitiikasta.[1]
Kaupunginjohtajan toimialaan kuuluvat kaupungin toiminnan ja talouden yleissuunnittelu, elinkeinoasiat, valmiussuunnittelu, talousarvion valmistelu ja sen noudattamisen valvonta, sisäinen valvonta sekä taloushallintoon liittyvät asiat yleensä ja riippumatta siitä mitä lautakuntaa, virastoa tai laitosta asia koskee.
Lisäksi kaupunginjohtajan toimialaan kuuluvat kaupungin Ouluseutu Yrityspalvelut -palveluyksikön ja hankintalautakunnan johtaminen.
Oulun pormestarit ja kaupunginjohtajat
[2]



Apulaiskaupunginjohtajat
[3]
Matti Matinheikki
Sinikka Salo (hyvinvointipalvelut)
Piia Rantala-Korhonen (sivistys- ja kulttuuripalvelut)
Lähteet

*
Välikysymys

Question: Kuka johti Suomen ensimmäistä hallitusta?

Välikysymyksellä tarkoitetaan parlamentaarisessa hallitusjärjestelmässä käytettyä menettelyä, jonka avulla selvitetään nauttiiko hallitus parlamentin luottamusta.
Välikysymys on parlamentaarisessa järjestelmässä eräs tapa harjoittaa oppositiopolitiikkaa: kansanedustajilla on oikeus tehdä kysymyksiä hallituksen jäsenille. Kysymyksen on käsiteltävä niitä asioita, joista hallitus on vastuussa. Väli­kysymykseen saattaa yhtyä myös hallitus­puolueiden kansan­edustajia ja ministereitä.
Suomessa
Suomessa välikysymyksestä on säädetty perustuslaissa (43 §). Välikysymyksen voi tehdä vähintään 20 kansanedustajaa, tyypillisesti oppositiopuolueiden edustajat. Valtioneuvoston on vastattava kysymykseen eduskunnan täysistunnossa 15 päivän kuluessa kysymyksen tiedoksisaamisesta.[1] Jos hallitus ei pysty vastaamaan riittävän hyvin, välikysymys voi johtaa epäluottamuslauseeseen, jolloin hallitus kaatuu. 
Suomen tasavallan historiassa neljä hallitusta on joutunut eroamaan saatuaan välikysymyksestä aiheutuneen epäluottamuslauseen: Kallion II hallitus (1926), Sunilan I hallitus (1928), Sukselaisen I hallitus (1957) ja von Fieandtin hallitus (1958).[2]
Tätä ennen Suomen suuriruhtinaskunnan aikana eduskunnan 1907 perustamisen jälkeen ensimmäinen hallitus, joka on jounut eroamaan parlamentaarisen epäluottamuksen vuoksi oli nuorsuomalaisen Leo Mechelinin senaatti 1. elokuuta 1908.
Välikysymyksen johdosta käydään tavallisesti laaja ja perusteellinen keskustelu valtioneuvoston ministereiden, heitä tavallisesti tukevien hallituspuolueiden kansanedustajien ja oppositiopuolueiden kansanedustajien välillä. Jos keskustelun aikana on ehdotettu epä­luottamus­lauseen antamista hallitukselle tai ministerille, toimitetaan edus­kunnassa äänestys siitä, nauttiiko hallitus tai ministeri edus­kunnan luottamusta.[1] Jos äänestyksen tulos osoittaa, että eduskunta ei luota hallitukseen, hallituksen on erottava. Välikysymys voi johtaa myös siihen, että joku ministereistä joutuu eroamaan.
Käytäntöjä
Välikysymyksen ensimmäinen allekirjoittaja esittelee kysymyksen eduskunnan täysistunnossa valtioneuvostolle.
Välikysymyksestä keskustellaan täysistunnossa, jossa valtioneuvoston jäsen vastaa kysymykseen. Välikysymyksen ensimmäinen allekirjoittaja pitää seuraavan puheenvuoron, jota seuraavat ryhmäpuheenvuorot eduskuntaryhmien suuruusjärjestyksessä.
Mikäli keskustelun aikana on tehty epäluottamuslause-ehdotus, välikysymystä seuraa luottamusäänestys. Hallituksen luottamusäänestyksessä tavallisesti puheenjohtaja (puhemies) esittää äänestystavaksi; opposition ehdotus ”ei”, hallituksen esitys ”jaa”.
Enemmistöhallitusten vuoksi välikysymykset eivät käytännössä juuri koskaan johda hallituksen tai ministerien eroihin.
Välikysymykset ovat keskeinen osa maan parlamentarismia ja poliittisia käytänteitä.
Välikysymyksiä tehdään yleensä useita kertoja vuodessa.
Lähteet

Luokka:Hallitukset
Luokka:Politiikan käsitteet
Rationaalisuus

Question: Mitä tarkoittaa rationaalinen?

Rationaalisuus tarkoittaa järjen (latinaksi ratio) käyttöä päätöksentekoon tunteiden, vaistojen ja tradition lisäksi tai niiden sijaan. Jaottelun on esittänyt Max Weber teoksessaan Wirtschaft und Gesellschaft (1912).[1] Rationaalisuuteen kuuluu vaihtoehtojen tietoinen ajatuksellinen arviointi ja usein myös jonkin formaalin järjestelmän kuten logiikan tai matematiikan käyttö avuksi. Rationaalisuuteen kuuluu tavoitteen määrittäminen ja sen saavuttamiseksi käytettävissä olevien toimenpiteiden arviointi, toteutettavan toimenpiteen valinta ja toteutus sekä edelleen toteutuksen arviointi, jne. Rationaaliselta ajattelulta edellytetään väitteiden johdonmukaista ja ristiriidatonta perustelua.[2]
Formaali rationaalisuus eli keinorationaalisuus tarkoittaa tietynlaista laskelmoivaa toimintaa. Toimija yrittää saavuttaa tietynlaisen asioiden tilan (päämäärän) valitsemalla sopivimmat välineet huomioon ottaen tilanteen tosiseikat. Toiminnan rationaalisuus on sen tehokkuus saavuttaa haluttu päämäärä. 
Substantiaalisesta rationaalisuudesta eli päämäärärationaalisuudesta on kyse kun toimintaa arvioidaan lopullisten päämäärien, arvojen ja periaatteiden kannalta.
Rationaalisuudelle vastakkainen ajattelutapa on irrationaalisuus.
Katso myös
Rationalismi
Rationaalisen valinnan teoria, taloustieteellinen politiikan teoria
Rajoitettu rationaalisuus
Lähteet

Kirjallisuutta
Citation error, replace with{{cite book| author = Niiniluoto, Ilkka| title = Järki, arvot ja välineet: Kulttuurifilosofisia esseitä| publisher = Helsinki: Otava| year = 1994| id = ISBN 951-1-13060-9}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Sajama, Seppo| title = Arkipäivän filosofiaa: Kertomus ihmisestä tiedon hankkijana ja arvoratkaisujen tekijänä| publisher = Helsinki: Kirjayhtymä| year = 1993| id = ISBN 951-26-3800-2}}

Luokka:Filosofian termit
Luokka:Rationalismi
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Happo-emästitraus

Question: Mitä neutralointititraus tarkoittaa?


Happo-emästitraus eli neutralointititraus on eräs useista titrausmenetelmistä. Happo-emästitraus on kvantitatiivinen analyysimenetelmä, jonka avulla voidaan määrittää tuntemattoman happo- tai emäsliuoksen konsentraatio. Titraus perustuu hapon ja emäksen väliseen neutraloitumisreaktioon.[1]
Välineet ja menettelytapa

Happo-emästitrauksessa konsentraatioltaan tuntematon happo- tai emäsnäyte analysoidaan titrantin avulla lisäämällä sitä näyteliuokseen vähitellen ja tarkkailemalla liuoksen pH-muutosta[2]. Titranttina käytetään tunnetun väkevyistä happo- tai emäsliuosta, jota kutsutaan standardiliuokseksi[2].
Titrauksessa tutkittava näyte mitataan pipetin avulla erlenmeyerpulloon tai keitinlasiin. Standardiliuos lisätään useimmiten byrettiin, jonka mitta-asteikolta luetaan titrausliuoksen kulutus.[3] Byretin sijaan voidaan käyttää myös standardiliuoksen kulutuksen automaattisesti mittaavaa titraattoria. Näytettä sekoitetaan magneettisekoittimen avulla. Titrauksen ekvivalenttikohta määritetään pH-indikaattorin tai pH-mittarin avulla.[1] Standardiliuoksina käytetään happoja titrattaessa yleensä natriumhydroksidiliuosta, jonka konsentraatio on 0,1 mol/l ja emäksiä titrattaessa 0,1-molaarista suolahappo- tai rikkihappoliuosta.[4]
Ennen titrauksen alkua on valittava pH-indikaattori, jonka värinmuutosalue osuu ekvivalenttikohdan pH:n läheisyyteen. Ekvivalenttikohta on kohta, jossa kaikki happo tai emäs on neutraloitu. Titrattaessa vahva happoa vahvalla emäksellä ekvivalenttikohdan happamuus on 7. Kun heikkoa happoa titrataan vahvalla emäksellä ekvivalenttikohdan pH on yli 7. Vastaavasti heikon emäksen titrauksessa ekvivalenttikohta on happaman puolella. Useimmin käytettyjä indikaattoreita ovat fenoliftaleiini ja bromitymolisininen.[1] Byretistä tai titraattorista päästetään näytteen joukkoon standardiliuosta tipoittain. Ekvivalentti kohta huomataan, kun indikaattorin väri on muuttunut. Värinmuutoskohdassa standardliuosta on lisätty näytteeseen yhtäsuuri ainemäärä kuin näytteessä on tutkittavaa happoa tai emästä.[5]. Jos pH:n mittaukseen on käytetty pH-mittaria, voidaan piirtää myös titrauskäyrä.[1]
Titrauskäyrä

Titrauskäyrässä vaaka-akselina on titrausliuoksen titraukseen käytetty tilavuus ja pystyakselina on liuoksen happamuus. Titrattaessa happoja käyrä lähtee matalammasta pH:sta päättyen korkeaan pH:hon ja emästä titrattaessa käyrän alkupisteen pH on korkea ja loppupisteen matalampi. Ekvivalenttikohta näkyy käyrässä happamuuden voimakkaana nousuna tai laskuna.[1]

Titrattaessa heikkoa happoa tai emästä muodostuu titrauksen puolivälissä puskuriliuosalue. Tällöin heikon hapon tai emäksen ja niitä vastaavien suolojen konsentraatiot ovat samat. Kun pH puskurialueella tiedetään, voidaan määrittää tutkittavan aineen happo- tai emäsvakio.[1]
Jos happo kykenee luovuttamaan useamman kuin yhden protonin, on se moniarvoinen eli polyproottinen. Titrauskäyrällä voidaan silloin erottaa useampi ekvivalenttikohtaa mikäli protonit eivät irtoa yhtä helposti.[3]
Lähteet

Aiheesta muualla
 Opetushallitus Etälukion kemia
Luokka:Analyyttinen kemia
Luokka:Hapot
Luokka:Emäkset
Verkkovirta

Question: Montako kerrostalo tyypiä on?

Verkkovirta on vaihtosähköä, jota saadaan esimerkiksi pistorasiasta. Verkkovirtaa on koti- ja liiketalouksiin jaettava sähkö, jonka voimalla toimivat pistorasiaan yhdistetyt televisiot, lamput ja keittiölaitteet.  Pistotulpan eli pistokkeen standardi vaihtelee maittain, samoin jännite vaihtelee välillä 100–240 volttia. 
Verkkovirtaa tuotetaan erilaisissa sähkövoimaloissa. Suomessa verkkojännite on 230 volttia ja taajuus 50 hertsiä.
Sähkön laatu
Sähkönlaatu vaihtelee alueellisesti ja ajallisesti, ja sitä seurataan erilaisilla mittareilla. Seurattavia arvoja ovat mm. jännitteen taso ja verkkojännitteen taajuus. Seuranta on hyödyllistä sekä tuotannon vaihtelujen että mahdollisten sähkökatkojen kannalta.[1]
Verkkovirran jännite ja taajuus eri maissa, verkkopistoke eri maissa




Lähteet

Aiheesta muualla

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:Rakennuksen sähköjärjestelmät
Luokka:Sähkövoima
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Hasbro

Question: Minkä maalainen yhtiö Hasbro on?


Hasbro on yhdysvaltalainen yritys, joka valmistaa leluja ja pelejä. Se on maailman toiseksi suurin lelujen  tuottaja. Hasbro on myös maailman eniten myydyn lautapelin, Monopolyn, julkaisija. Yrityksen perustivat vuonna 1923 veljekset Henry ja Helal Hassenfeld. Yhtiön nimi oli aluksi Hassenfeld Brothers. Alkuvaiheessa se valmisti enimmäkseen tekstiilejä, ensimmäiset lelunsa yritys valmisti 1940-luvulla.
Yhtiöllä oli videopelien julkaisuun keskittynyt tytäryhtiö Hasbro Interactive, joka vuonna 2001 myytiin Infogramesille. Vuonna 2005 Hasbro osti takaisin oikeudet eräisiin peleihin.[1]
Hasbron osake noteerataan New Yorkin pörssissä.
Tunnettuja tuotemerkkejä
Transformers
Action Force
My Little Pony
Trollz
Littlest Pet Shop
FurReal
Beyblade
Action Man
Wizards of the Coast
Lähteet


Luokka:Lautapelien valmistajat
Luokka:Yhdysvaltalaiset leikkikaluvalmistajat
Luokka:Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Neuvostoliiton johtaja

Question: Milloin Josif Stalin oli Neuvostoliiton johtaja?

Neuvostoliiton johtajat luotsasivat Neuvostoliittoa sen historian ajan 1922–1991. Heistä ensimmäinen oli Vladimir Lenin, joka oli johtanut bolševikkeja vuodesta 1903. Omalla valtakaudellaan Josif Stalin esitti itsensä Leninin seuraajana ja työn jatkajana pyyhkien historian lehdiltä Leninin kuoleman jälkeiset johtajat, esimerkiksi vuosien 1924–1930 pääministeri Aleksei Rykovin, joka korvattiin Stalinin suosikki Vjatšeslav Molotovilla. Stalin ajoi liittolaisineen Lev Trotskin maanpakoon 1929, ja suositun bolševikkijohtaja Sergei Kirovin murhasta vuonna 1934 alkaneissa Stalinin vainoissa tuomittiin ja teloitettiin monet aiemmin korkeissa asemissa olleen kommunistit kuten Grigori Zinovjev, Lev Kamenev ja Nikolai Buharin.
Stalinin valtakauden jälkeen kommunistipuolueen ensimmäiseksi sihteeriksi tuli Nikita Hruštšov. Koska kommunistipuolue oli Neuvostoliiton ainoa sallittu puolue, oli sen ylin viranhaltija käytännössä myös valtion korkein johtaja.
Luettelo Neuvosto-Venäjän ja Neuvostoliiton johtajista

Katso myös
Venäjän hallitsijat (882–1917)
Neuvostoliiton toimeenpaneva keskuskomitea
Venäjän presidentti (1991–)
Lähteet

*
Johtajat
Neuvostoliiton johtajista
Luokka:Neuvostoliiton politiikka
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Harmaakaihi

Question: Mikä on harmaakaihi?


Harmaakaihi eli katarakta[1] (myös cataracta tai catarrhacta) on silmäsairaus, joka tarkoittaa silmän normaalisti kirkkaan linssin (mykiön) samenemista.[1] Hoitamattomana harmaakaihi heikentää näköä pysyvästi ja voi aiheuttaa sokeuden tai lievemmän näkövamman.
Harmaakaihi on maailman yleisin sokeuden syy.[2]
Harmaakaihin riskiä lisää korkea ikä. 16 prosenttia 65–69-vuotiaista kärsii siitä ja yli 85-vuotiaista peräti yli 70 prosenttia.[3] Perintötekijöillä on jotain vaikutusta sairauden syntyyn, ja sairastumisen riski on suurempi naisilla ja mm. diabeetikoilla. Riskitekijöitä tunnetaan lukuisia.
Altistus UV-säteilylle sekä ionisoivalle säteilylle kasvattavat harmaakaihin riskiä. Icelandairin lentäjien keskuudessa tehty tutkimus osoitti, että harmaakaihin riski oli lentäjillä kolminkertainen muuhun väestöön nähden, koska säteily on lentokorkeudessa voimakkaampaa kuin maan pinnalla.[4]
Aurinkolasit voivat auttaa osaltaan ennalta ehkäisemään harmaakaihia vähentämällä silmään tulevaa UV-säteilyä. Myös osassa piilolinssejä on UV-suojaus. Aurinkolaseja käytettäessäkin jopa 50% ympäröivästä UV-säteilystä saattaa silti päästä silmään linssien ohitse. On esitetty, että riittävä säännöllinen antioksidanttien (kuten A-, C- ja E-vitamiinit) auttaisi estämään harmaakaihia, mutta lisäravinteina otettuna niistä ei ole todettu olevan hyötyä.[5]
Harmaakaihi etenee yksilöllisesti ja esiintyy joko jommassakummassa tai molemmissa silmissä.
Harmaakaihin oire on heikkenevä näöntarkkuus. Sairauteen ei tyypillisesti liity kipua. Harmaakaihipotilas joutuu yleensä aluksi hankkimaan silmälasit, ja lopuksi näöntarkkuus voidaan palauttaa leikkauksen avulla. Sokeus voi ilmetä potilailla, joilla sairaus pahenee eikä sitä leikata.
Nykyaikaisessa kaihileikkauksessa samentunut silmän mykiö (linssi) korvataan keinotekoisella; aiemmin mykiö poistettiin kokonaan ja näön keskittyminen palautettiin voimakkailla erikoissilmälaseilla; eräs kuuluisimpia näin leikattuja potilaita oli puolalainen fyysikko, kaksinkertainen Nobel-palkinnon saaja Marie Curie.[6]
Suomessa keskimääräinen kaihileikkauspotilas on 72–74-vuotias. Sairautta esiintyy harvinaisempana myös nuoremmilla henkilöillä, joilla sen monesti aiheuttaa jokin muu sairaus tai ikään liittymättömät riskitekijät. Lääkehoitoa ei ole, mutta sairauden näkökyvylle aiheuttama haitta on korjattavissa leikkauksella varsin tehokkaasti. Lisävaikutuksena on joskus ollut se, että potilas on onnistuneen leikkauksen jälkeen voinut jättää siihen asti käyttämänsä lukulasit pois.
Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.



Luokka:Silmätaudit
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kullervo Sippola

Question: Ketkä olivat Taavetti Laatikaisen vanhemmat?

Ahto Kullervo Kaj Sippola (31. lokakuuta 1914 – 13. kesäkuuta 1944 Siiranmäki, Kivennapa) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 86. Hänelle myönnettiin Mannerheim-risti 31. elokuuta 1942. Sotilasarvoltaan hän oli vänrikki.
Sippola oli Jalkaväkirykmentti 28:n 14. komppanian eli rykmentin tykkikomppanian (panssarintorjuntakomppanian) I joukkueen johtaja. Komppanialla oli aseistuksena mm. 37 mm panssarintorjuntatykkejä ja 20 mm pst-kiväärejä eli norsupyssyjä, sekä myöhemmin sotasaaliina saatuja venäläisiä 45 mm pst-tykkejä ("piiskatykki").
Sotahistoriallisen aikakauskirjan (n:o 24) mukaan Sippola oli myös yksi neljästä "Molotovin cocktailin" kehittäjästä.[1]
Mannerheim-risti


Loppukesästä 1941 Sippola kunnostautui Akkaharjun–Mikrilän taisteluissa Tyrjän kylän (Parikkala) kohdalla tuhoten henkilökohtaisesti mm. neljä vihollisen panssarivaunua, useita kuorma-autoja ja hirsirakenteisia konekivääripesäkkeitä.[2]
JR 28:n komentaja teki esityksen Mannerheim-ristin myöntämiseksi, mutta kun mitään ei kuulunut, rykmentti teki uuden palkitsemisesityksen Tyrjän taistelujen jälkeen armeijakunnan komentaja kenraali Taavetti Laatikaisen puoltamana. 9. syyskuuta 1941 JR 28:n komentaja esitti Sippolalle Mannerheim-ristiä hänen tuhottuaan Akkaharjun–Mikrilän taisteluissa kuusi panssarivaunua ja kuusi katettua konekivääripesäkettä 2.–7. elokuuta 1941. Esitys meni päämajaan, mutta se jäädytettiin lähes vuodeksi.[3] Sippola vastaanotti Mannerheim-ristin 15. syyskuuta 1942 Mikkelissä, päämajan pihalla, marsalkka Mannerheimin kädestä. Hänet ylennettiin seuraavana päivänä luutnantiksi.
Sippola kaatui 13. kesäkuuta 1944 Siiranmäen taistelussa. Hänet haudattiin aluksi Luumäelle ja lopullisesti 19. elokuuta Helsinkiin Hietaniemen hautausmaan sankarihautaan.
Muuta
Kullervo Sippolan isoisä oli Suomen nuorisoseuraliikkeen perustaja Matti Sippola. Hänen kolme setäänsä Aarne, Urho ja Vilkas Sippola olivat jääkäreitä.
Kirjallisuutta
Jermo, Aake: ”Siiranmäen miehet”, Otava, Keuruu 1977, 2. painos
Virkkunen, Veli: "Vuoksen voittajat", WSOY Juva 1985, ISBN 951-0-13283-7
Iisalo, Pentti: "Ritarivänrikit",  Lahden sotaveteraanipiirin veljestuki 2002, ISBN 978-9-52914717-5
Palmunen, Rainer (toim.): Läpi tulen ja veden, Valitut palat 1999
Bergroth, Tom C et al.: Vapaudenristin ritarikunta: isänmaan puolesta, WSOY, 1997, ISBN 951-0-22037-X (sid.)
Lähteet

Aiheesta muualla
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:Mannerheim-ristin ritarit
Luokka:Suomalaiset toisessa maailmansodassa kaatuneet
Luokka:Vuonna 1914 syntyneet
Luokka:Vuonna 1944 kuolleet
Opetusalan Ammattijärjestö OAJ

Question: Milloin Opetusalan Ammattijärjestö OAJ on perustettu?


Opetusalan Ammattijärjestö OAJ on Akavaan kuuluva opetusalan ammattiliitto. OAJ perustettiin vuonna 1973[1] nimellä Opettajien ammattijärjestö, kun Suomen Opettajain Liitto, Oppikoulunopettajain Keskusjärjestö ja Svenska Finlands Lärarförbund yhdistyivät. Muut opettajajärjestöt liittyivät OAJ:hin yksitellen perustamisen jälkeen.[2]
OAJ:n jäsenet ovat muun muassa lastentarhan, peruskoulun, lukion, ammatillisten oppilaitosten ja ammattikorkeakoulujen opettajia, koulujen ja oppilaitosten johtajia ja rehtoreita, yliopistojen opetus- ja tutkimushenkilöstöä sekä erilaisissa tehtävissä toimivia opetus- ja sivistystoimen asiantuntijoita. Liittoon kuuluu myös opettajaksi opiskelevia ja eläkeläisiä. Liitolla on noin 120 000 jäsentä.[3]
OAJ:n tehtäviin kuuluvat muun muassa opettajien edunvalvonta ja koulutuspolitiikkaan vaikuttaminen.[3] Liiton jäsenlehti on Opettaja.
OAJ on yksi Opettajien Työttömyyskassan jäsenjärjestöistä.[4] Useimmat OAJ:n jäsenet kuuluvat tähän työttömyyskassaan. Työttömyyskassaan voi liittyä myös yksilöjäsenenä ilman ammattiliitti OAJ:n jäsenyyttä.[5]
Puheenjohtajat
1973–1975 Aimo Tammivuori (I puheenjohtaja)
1973–1976 Samuli Apajalahti (II puheenjohtaja)
1975–1991 Voitto Ranne
1991–2010 Erkki Kangasniemi
2010– Olli Luukkainen
Lähteet

Aiheesta muualla


 on Facebook


Luokka:Akava
Luokka:Suomalaiset opettajajärjestöt
Stoke-on-Trent

Question: Mikä Englantilainen jalkapallojoukkue tunnetaan lempinimellä The Potters?


Stoke-on-Trent on kaupunki Keski-Englannissa, Staffordshiren kreivikunnassa, Manchesterin ja Birminghamin välillä. Vuonna 2005 kaupungissa arvioitiin olevan noin 238300 asukasta. Yhdessä viereisen Newcastle-under-Lymen kanssa ne muodostavat yhtenäisen taajama-alueen, jossa asuu yhteensä yli 360 000 henkeä (2004).[1] Nimensä mukaisesti kaupunki sijaitsee Trentjoen varressa.
Kaupunki on syntynyt kuuden pikkukaupungin yhteenliittymänä 1910. Kuudesta yhteen liitetystä kaupungista Stoken nimi valittiin koko yhteenliittymälle, koska rautatieasema oli siellä. Kaupungin hallintorakennukset ovat myös Stokessa, mutta liiketoiminta keskittyy entiseen Hanleyn keskustaan.
1600-luvulta alkaen alue on ollut tunnettua ennen kaikkea posliinitehtaistaan.[2] Trent ja Mersey -kanavaa pitkin voitiin alueelle tuoda hienoa savea Cornwallista. Kaupungin jalkapallojoukkueen Stoke City FC:n lempinimi on luonnollisesti The Potters, ”ruukuntekijät”.
Stoke-on-Trentin lähellä on suuri huvipuisto Alton Towers.[3] Brittiläisen Motörhead-rock-yhtyeen laulaja-basisti Lemmy Kilmister ja poplaulaja Robbie Williams ovat syntynyeet Stoke-on-Trentissä.
Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Englannin kaupungit
Luokka:Englannin unitary authorityt
Luokka:Staffordshire
Lohkoketju

Question: Mitä lohkoketju tarkoittaa?




Lohkoketju on tekniikka, jolla toisilleen vieraat toimijat voivat yhdessä tuottaa ja ylläpitää tietokantoja hajautetusti. Lohkoketju toteutetaan listana tai lokina transaktioista, joka jaetaan osallistujien kesken, jolloin sen voi todentaa monesta lähteestä ja koostaa sen perusteella tietokannan. Tekniikan ansiosta ketjun jäsenet voivat luottaa toisiinsa, vaikka he eivät tuntisi toisiaan.
Jokainen uusi lohko sisältää edeltävän lohkon tiivisteen. Jos lohkoketju on jostain kohdasta haarautunut kahdeksi niin voimaan jää se haara, jonka lohkojen yhteenlaskettu vaikeustaso on suurempi. Sen haaran lohkoja, joka ei jää voimaan, kutsutaan orpolohkoiksi. Jotta lohkoketjun historiaa voisi muuttaa, pitäisi ensin luoda uudelleen sekä se lohko, johon muutos tulee, että kaikki sen jälkeiset lohkot. 
Lohkoketjuteknologia mahdollistaa hajautetusti tuotetut digitaaliset valuutat, älykkäät sopimukset, mikromaksut, sähköiset omaisuusrekisterit, identiteetti- ja maineenhallintarekisterit, äänestysjärjestelmät, laitteiden väliset keskinäiset maksut ja autonomiset organisaatiot. Lohkoketjuja voidaan käyttää myös uusiutuvassa energiassa[1].
Ensimmäinen merkittävä toteutus lohkoketjuteknologiasta tehtiin kryptovaluutta Bitcoinia varten. Satoshi Nakamoto julkaisi kuvauksen tästä artikkelissa Bitcoin: A Peer-to-Peer Electronic Cash System lokakuussa 2008.
IBM tarjoaa teknologiaa, jossa lohkoketjuteknologia on yhdistetty esineiden internetiin.[2]
Katso myös
Hajautettu tiiviste
Lähteet

Aiheesta muualla




Juho Rantala: . niin & näin 1/2018, 45–58.
Juho Rantala: . niin & näin 1/2018, verkkoteksti.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
*
Luokka:Tiedostojärjestelmät
Kreikan saaret

Question: Mikä on Kreikan suurin saari pinta-alaltaan?






VÄLIMERI
Joonianmeri
JOONIAN-
SAARET
Korfu
Lefkas
Kefaloniá
Zákynthos
Kythera
Egean-
meri
EGEANMEREN SAARET
Euboia
Skýros
Pohjoisen Egean
saaret
Thásos
Límnos
Lesbos
Chíos
Sámos
Ikaría
Sporadit
Argo-
Saroniset
saaret
Kykladit
Ándros
Páros
Náxos
Dodekanesia
Kos
Ródos
Kárpathos
Kreeta
Libyanmeri




Kreikan saaria on eri arvioiden mukaan yhteensä noin 1400–6000, riippuen saaren koolle asetetusta kriteeristä.[1][2] Saaret voidaan jakaa kahteen pääryhmään: Egeanmeren saariin, jotka sijaitsevat Egeanmeressä Manner-Kreikan itäpuolella sen ja Vähän-Aasian rannikon välissä, sekä Jooniansaariin, jotka sijaitsevat Joonianmeressä Manner-Kreikan länsirannikolla.[2]
Egeanmeren saaret jaetaan edelleen seitsemään alisaariryhmään, jotka ovat Pohjoisen Egean saaret, (Pohjoiset) Sporadit, Euboia ja sen ympäristön saaret, Argo-Saroniset saaret, Kykladit, Dodekanesia, sekä Kreeta ja sen ympäristön saaret.[2] Kreikan suurin saari Kreeta sijaitsee Egeanmeren etelälaidalla ja osa Kreetan alueen saarista tarkemmin ottaen Egeanmeren sijasta Libyanmeressä saaren eteläpuolella. Lisäksi osa Dodekanesian itäisimmistä saarista Ródoksen itäpuolella sijaitsee Egeanmeren ulkopuolisella itäisellä Välimerellä.
Kreikan saarista noin 230 on asuttuja, ja saariston väkiluku on yhteensä noin 1655000 (vuonna 2011). Saariston rantaviivan pituus on noin 7500 kilometriä.[2][3]
Suurimmat saaret
Kreikan 20 pinta-alaltaan suurinta saarta ovat:

Katso myös
Luettelo Argo-Saronisten saarten saariryhmän saarista
Luettelo Dodekanesian saariryhmän saarista
Luettelo Jooniansaarten saariryhmän saarista
Luettelo Kreetan saarista
Luettelo Kykladien saariryhmän saarista
Luettelo Pohjoisen Egean saarten saariryhmän saarista
Luettelo Pohjoisten Sporadien saariryhmän saarista
Lähteet

*
6. jääkärirykmentti

Question: Mikä oli Nikke Pärmin viimeinen komentajuus?


6. jääkärirykmentti oli valkoisten Itäarmeijan 3. jääkäriprikaatiin kuuluva joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin komentaja oli jääkärimajuri Maximilian Savonius (15. huhtikuuta alkaen).
Historia
Rykmentti perustettiin maaliskuussa 1918 Savon asevelvollisista ja se osallistui huhtikuussa Karjalan kannaksen taisteluihin osana 3. jääkäriprikaatia. Viipurin valtauksen jälkeen rykmentti siirrettiin koottavaksi Säiniölle. Toukokuun puoleen väliin mennessä pääosa asevelvollisista oli kotiutettu ja supistetuneesta rykmentistä muodostettiin 8. kesäkuuta 1918 Jääkäripataljoona N:o 6. Pataljoona siirrettiin Lahteen, jossa joukko-osasto 30. heinäkuuta 1918 uudelleen nimettiin Jääkäripataljoona N:o 3:ksi.
Pataljoona lähetettiin elokuussa Lappiin, mutta sen matka keskeytyi Oulussa. Sen pääosa oli Oulussa lukuun ottamatta Kajaaniin sijoitettua komppaniaa. Pataljoona nimettiin 23. elokuuta Kajaanin Sissipataljoonaksi ja edelleen 15. maaliskuuta 1919 Pohjanmaan Jääkäripataljoonaksi.
Pataljoona joutui itsenäisyyden alkuaikoina useaan otteeseen auttamaan rajavartioinnissa. Muun muassa helmikuussa 1922 torjumaan rajan ylittäneita venäläisiä Sallassa ja Savukoskella. Pataljoonan ehkä tunnetuin hahmo Nikke Pärmi johti 1930-luvulla Nivalan konikapinaa tukahduttamaan lähetettyä osastoa.
Armeijan uudelleen järjestelyt 1933 johtivat Jääkäriprikaatin lakkauttamiseen, mikä johti lopulta myös pataljoonan lakkauttamiseen. Heinäkuussa komentajan siirtyessä uusiin tehtäviin ei uutta enää tehtävään määrätty. Divisioonan komentaja piti viimeisen koulutustarkastuksen tammikuussa 1934 ja pataljoonan lippu luovutettiin Sotamuseolle huhtikuussa. Miehistö lähti 3. toukokuuta junalla Kuopioon liityen Pohjan rykmenttiin.
Joukko-osastot
16. jääkäripataljoona
Komentaja: jääkärikapteeni Arno Jaatinen.
17. jääkäripataljoona
Komentaja: jääkärikapteeni Per Ekholm.
18. jääkäripataljoona
Komentaja: jääkärikapteeni Oscar Nordenswan.
Täydennyspataljoona
Komentaja: jääkäriluutnantti Konkola siirrettiin Lappeenrantaan jolloin päällikkyyden otti vastaan eversti Georg Fredrik Palmroth, pataljoonan kutsuntapiiri oli Kuopio ja sijoituspaikka Kuopio.[1]
Täydennyspataljoonassa palvelleet Saksan jääkärit: jääkäriluutnantti Lauri Korhonen (toimi myös pataljoonan varakomentajana), koulutusaliupseerina 1. komppaniassa jääkärialiupseeri Kalle Lammi (siirrettiin 16. jääkäripataljoonaan).
Rykmentissä palvelleet Saksan jääkärit
Lähettiupseerina jääkärivänrikki Reino Ericsson, adjutanttina jääkäriluutnantti Hjalmar Skog, rykmentin esikunnassa kuormastopäällikkönä jääkärivaravääpeli Ville Timonen.
Lähteet
Toim. Ignatius, Theslöf, Palmén, Grotenfelt, Nordenstreng ja Soikkeli, Suomen vapaussota 1918 osat V ja VI, Otava Helsinki 1924–1925.
Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 ISBN 951-99046-8-9.
Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
Kai Donner, Th. Svedlin ja Heikki Nurmio (toim), Suomen vapaussota I–VIII, Gummerus Jyväskylä 1927.

Viitteet

Luokka:Itäarmeija
Luokka:Rykmentit
Simpsonit (1. tuotantokausi)

Question: Milloin sarjan ensimmäinen tuotantokausi käynnistyi Yhdysvalloissa?



Simpsoneiden 1. tuotantokausi käynnistyi Yhdysvalloissa 17. joulukuuta 1989 jouluaiheisella jaksolla Simpsons Roasting on an Open Fire, jonka suomennos on Joulurauha. 1. kausi käsittää kolmetoista jaksoa. Yhdysvalloissa ensimmäisen kauden esitys päättyi 13. toukokuuta 1990.
Suomessa kausi käynnistyi 26. elokuuta 1991. Tämä kausi nähtiin ensimmäisen kerran tuotantokoodin loppuosan numeroiden mukaisessa järjestyksessä, vaikka Yhdysvalloissa jaksojen järjestystä verrattuna tuotantokoodiin oli sekoitettu, eli Suomessa jaksot nähtiin eri järjestyksessä.
Ensimmäinen kausi julkaistiin DVD:llä Euroopassa ja Australiassa 24. syyskuuta 2001 ja Yhdysvalloissa päivää myöhemmin.
Kauden jaksoissa vierailivat Marcia Wallace, Ron Taylor, Albert Brooks, Sam McMurray, Kelsey Grammer ja Penny Marshall.
Jaksoluettelo

Joulurauha (Simpsons Roasting on an Open Fire)

Nuori nero (Bart the Genius)

Ydinvoimala (Homer's Odyssey)

Perheterapiaa (There's No Disgrace Like Home)

Sodanjulistus (Bart the General)

Lisan blues (Moaning Lisa)

Ruostunut romukasa (The Call of the Simpsons)

Sankarin pää (The Telltale Head)

Täyskaato (Life on the Fast Lane)

Harha-askel (Homer's Night Out)

Vaihto-oppilas (The Crepes of Wrath)

Komedian kuningas (Krusty Gets Busted)

Lapsenvahti (Some Enchanted Evening)

Lähteet
 Jukkaeronen.com

Luokka:Simpsonit
Simpsonit (01. tuotantokausi)
Sakke Aalto

Question: Onko Sakke Aalto tuottanut  Snoop Doggin You’re Gonna Luv Me -kappaleen?


Sakari ”Sakke” Aalto[1] on helsinkiläinen musiikkituottaja, säveltäjä ja sanoittaja. Hän on tuottanut kappaleita lukuisille suomalaisille artisteille. Hänen tuotantoaan ovat muun muassa Cheekin "Sokka irti", Fintelligensin "Mikä boogie" sekä JVG:n "Häissä" ja "Kran Turismo". Aalto on tuottanut myös yhdysvaltalaisen rap-artisti Snoop Doggin More Malice -albumin kappaleen ”You’re Gonna Luv Me”.[2]
Sakke toimii myös laulajana taiteilijanimellä Keko Salata[3], joka on anagrammi nimestä Sakke Aalto[4]. Keko Salata on oman soolotuotantonsa lisäksi vieraillut muutaman artistin (kuten Auroran) kappaleilla.[5] Keko Salatan debyyttialbumi Neuroottinen, dramaattinen, charmikas julkaistiin SAHH-levymerkillä. [6]
Diskografia
Keko Salata

Tuotanto
Luettelo Sakke Aallon tuottamista kappaleista
Lähteet


Luokka:Suomalaiset hip hop -tuottajat
Luokka:Suomalaiset musiikkituottajat
Luokka:Suomalaiset säveltäjät
Luokka:Suomalaiset sanoittajat
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Syntymävuosi puuttuu
Anarchy in the U.K.

Question: Milloin julkaistiin kappale Anarchy in the UK?


"Anarchy in the U.K." on englantilaisen punk rock-yhtyeen Sex Pistolsin ensimmäinen singlejulkaisu ja hittikappale. Se julkaistiin marraskuussa 1976, ja se herätti heti suurta kohua nostaen yhtyeen suurmaineeseen ja samalla punk rockin suuren yleisön tietoisuuteen. Kappale julkaistiin myös yhtyeen ainoalla studioalbumilla Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols vuonna 1977, ja se on albumin ainut raita, jossa Glen Matlock on mukana. Siitä julkaistiin uusi versio videopeliin Guitar Hero III: Legends of Rock vuonna 2007. Rolling Stone -lehden The 500 Greatest Songs of All Time -listalla kappale on sijalla 56.[1]
Monet yhtyeet, muun muassa Megadeth ja Mötley Crue, ovat tehneet kappaleesta cover-versioita.
Kappaleet

Kokoonpano
Johnny Rotten – laulu
Steve Jones – kitara, taustalaulu
Glen Matlock – basso
Paul Cook – rummut, taustalaulu
Megadethin cover

Vuonna 1988 thrash metal -yhtye Megadeth julkaisi kappaleesta singlen.
Kappaleet
A-puoli

B-puoli

Kokoonpano
Dave Mustaine – laulu, kitara
Jeff Young – kitara
David Ellefson – basso, taustalaulu
Chuck Behler – rummut
Lähteet


luokka:Vuoden 1976 kappaleet
luokka:Sex Pistolsin kappaleet
Luokka:Protestilaulut
Tuliase

Question: Onko ensimmäinen tuliase keksitty Yhdysvalloissa?


Tuliase on ase, joka ampuu palamisreaktiosta syntyvien kaasujen avulla suurinopeuksisia luoteja tai kranaatteja. Yleensä tuliaseissa käytetään ruutia nopean palamisreaktion aikaansaamiseksi. Vanhemmissa aseissa käytettiin rikistä, hiilestä ja salpietarista valmistettua mustaa ruutia ja uudemmissa tehokkaampaa savutonta ruutia eli selluloosanitraattia, jota on käytetty tuliaseissa jo 1800-luvun lopulta lähtien.[1]
Tuliaseille on olemassa kaksi eri perustyyppiä: käsiaseet ja tykit. Käsiaseet ovat ihmisen kannettavissa olevia aseita, kun taas tykit ovat lavettiasenteisia tuliaseita, joiden kaliiperi on suurempi kuin 20 mm. Käsiaseissa ja vanhoissa kanuunoissa ammus oli yleensä luoti tai kanuunankuula, joka ammutaan matkaan ruudin avulla, mutta joka ei sisällä räjähdysainetta. Uudenaikaisessa tykistössä (1700-luvun lopulta alkaen) ammutaan kranaatteja, jotka räjähtävät joko osuessaan kohteeseensa tai ilmassa etukäteen säädetyn lentoajan kuluttua – jälkimmäiset jakaantuvat ilmatorjuntakranaatteihin ja shrapnelleihin.
Kiinalaiset keksivät ruudin valmistuksen vuoden 850 paikkeilla. Hiukan ennen ensimmäisen vuosituhannen loppua he rakensivat ensimmäisen tykin sullomalla ruutia bambuputkeen ja keihään sen eteen. Keihäs lensi räjähdyksen voimasta kohti vihollista.[2]
Viime vuosisatojen aikana tuliaseet ovat olleet hallitseva asetyyppi. Uudenaikainen sodankäynti myöhäisestä renessanssista lähtien on nojautunut tuliaseisiin ja vaikuttanut merkittävästi sotahistoriaan ja historiaan yleensä.
Katso myös
Ammunta
Kivääri
Pistooli
Revolveri
Lähteet

Aiheesta muualla
 Tykistöprikaatin kilta



Tyngät
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Panafrikkalaiset värit

Question: Mitä panafrikkalaisuus tarkoittaa?


Panafrikkalaiset värit ovat vihreä, kulta ja punainen tai vihreä, musta ja punainen. Vihreä, kulta ja punainen perustuvat Etiopian lippuun, joka oli ainut Afrikan maa joka ei joutunut siirtomaaksi, länsimaiden yrityksestä huolimatta. Vihreä, musta ja punainen perustuvat taas yhdysvaltalaisperäisen Universal Negro Improvement Association and African Communities League (UNIA) väreihin. Panafrikkalaiset värit otti ensimmäisenä lippuunsa Ghana vuonna 1957, jonka jälkeen yli kaksikymmentä Afrikan maata on seurannut sen esimerkkiä. Panafrikkalaiset värit ovat myös käytössä joissain Afrikan ulkopuolisissa maissa, joissa on huomattava afrikkalainen diaspora (kuten Jamaika). Värit ovat myös käytössä joidenkin muiden ei-afrikkalaisten maitten lipuissa (muun muassa Liettua ja Bolivia), mutta näillä mailla ei ole historiallista yhteyttä panafrikkalaiseen liikkeeseen. Panafrikkalaiset värit ovat myös rastafarien käyttämä tunnus.
Osassa Ranskan siirtomaavallasta itsenäistyneistä Afrikan maista kuten Gabonissa, Norsunluurannikolla ja Nigerissä on käytössä antipanafrikkalainen lippu. Näissä lipuissa vältetään panafrikkalaisuutta, koska kyseisissä maissa on suhtauduttu nuivasti panafrikkalaisuuteen ja haluttu korostaa yhteyttä entiseen emämaahan Ranskaan.[1]

Etiopian entinen ja perinteinen lippu 
UNIA:n lippu

Nykyiset liput
Afrikka

Angola
Benin
Burkina Faso
Eritrea
Etelä-Afrikka
Etiopia
Ghana
Guinea
Guinea-Bissau
Kamerun
Kenia
Keski-Afrikan tasavalta
Kongon tasavalta
Malawi
Mali
Mosambik
Sambia
São Tomé ja Príncipe
Senegal
Togo
Uganda
Zimbabwe

Karibia

Jamaika
Saint Kitts ja Nevis

Etelä-Amerikka

Suriname
Guyana
Ranskan Guayana

Entiset liput
Vain ne maat, jotka eivät enää käytä panafrikkalaisia värejä lipuissaan, ovat tässä kategoriassa.

Ruanda (1961–2001)
Zaire (1971–1997)
Kap Verde (1975-1992)

Entiset maat

Biafra (1967–1970)
Etelä-Kasai (1960–1962)
Rhodesia (1979)

Lähteet

Luokka:Afrikka
Luokka:Lipputiede