Autoteollisuus

Question: Montako luokkaa kuuluu suunnittelumalliin?


Autoteollisuus, tai laajempana käsitteenä ajoneuvoteollisuus, kattaa laajan kirjon yhtiöitä ja organisaatioita, jotka ovat suoraan tai välillisesti kytköksissä moottoriajoneuvojen kuten autojen, moottoripyörien ja mopojen sekä erilaisten hinattavien laitteiden ja perävaunujen, näiden lisävarusteiden, tarvikkeiden ja varaosien tuotantoon, suunnitteluun, kehitykseen, markkinointiin tai myyntiin. Ajoneuvoteollisuus on liikevaihtonsa perusteella arvioituna maailman tärkein teollisuuden ala.
Termin ulkopuolelle jää vielä joukko liiketoimia, jotka ovat läheisessä kytköksessä ajoneuvoteollisuuden tuotteisiin, mutta palvelevat paremminkin loppukäyttäjiä. Tällaisia ovat mm. erilaiset korjaamot, autotarvikeliikkeet ja polttoaineen myyntipisteet.
Historiaa

Ensimmäisen käytännöllisen ja toimivan, ottomoottorilla varustetun ajoneuvon, valmisti saksalainen Karl Benz vuonna 1885. Benzille myönnettiin hänen kehittämäänsä ajoneuvoa koskeva patentti 29. päivänä tammikuuta vuonna 1886 ja hän aloitti niiden suuremmassa mittakaavassa tapahtuvan valmistuksen vuonna 1888. Benzin ajoneuvojen myynti sai vahvan sysäyksen sen jälkeen, kun hänen vaimonsa Bertha Benz oli elokuussa 1888 suorittanut ensimmäisen varsinaisen pitkänmatkan ajon, Mannheimista Pforzheimiin ja takaisin (n. 100km per sivu), ja osoittanut, että hevoseton vaunu soveltuu jokapäiväiseen käyttöön. Vuonna 2008 museotieksi nimetty Bertha Benz Memorial Route seuraa alkuperäistä reittiä ja kunnioittaa näin tätä autohistorian kenties tärkeintä tapahtumaa.
Pian tämän jälkeen, vuonna 1889, stuttgartilaiset Gottlieb Daimler ja Wilhelm Maybach suunnittelivat ajoneuvon, joka oli jo enemmänkin auto, kuin hevosvetoiset vaunut joihin on liitetty moottori. Kaksikkoa pidetään yleisesti myös maailman ensimmäisen moottoripyörän, vuonna 1885 esitellyn Daimler Reitwagenin keittäjinä. Kaikesta edelläkerrotusta "ensimmäisenä maailmassa" -tiedosta poiketen, Padovan yliopiston tohtori ja insinööri Enrico Bernardi patentoi vuonna 1882 suunnitelman, jossa hänen poikansa kolmipyörään oli asennettu yksisylinterinen, 0,024 hevosvoimainen (17,9 W), 122 cm3:n polttomoottori. Tämä tapahtui samoihin aikoihin kuin Benzin ensimmäisen moottorin esittely, ja tämä tekee Bernardin ajoneuvosta vakavasti otettavan kandidaatin ensimmäiseksi omavoimaisesti liikkuvaksi ajoneuvoksi eli automobiiliksi sekä ensimmäiseksi moottoripyöräksi.
Ajoneuvoteollisuus käynnistyi laajassa mittakaavassa 1890-luvulla, jolloin sadat yhtiöt ja yksityiset henkilöt aloittivat hevosettomien vaunujen valmistuksen. Vaikka polttomoottorien ja ensimmäisten moottoroitujen ajoneuvojen kotimanner olikin Eurooppa, Yhdysvallat otti nopeasti johtopaikan maailman surimpana autoja valmistavana maana, ja piti tätä sijaa hallussaan useita vuosikymmeniä. Ennen 1930-luvun Suurta lamaa liikenteessä oli arviolta 32 miljoonaa autoa, näistä 90% oli amerikkalaisen autoteollisuuden valmistamia. Noihin aikoihin Yhdysvalloissa oli yksi auto 4,87 henkeä kohden.[1] Toisen maailmansodan jälkeen Yhdysvaltojen osuus maailman autotuotannosta oli 75%. Vuonna 1980 Japani ohitti Yhdysvallat suurimpana autojen valmistusmaana, mutta amerikkalaiset ottivat kärkipaikan taas vuonna 1994. Vuonna 2006 Japani kiilasi taas Yhdysvaltojen ohi ykköseksi ja piti tätä paikkaa vuoteen 2009 saakka, jolloin Kiina meni maailmantilaston kärkeen 13,8 miljoonalla valmistuneella autolla.
Lukemat vuodelta 2014 ovat: 1: Kiina: 23,7 miljoonaa, 2: USA 11,6 miljoonaa, 3: Japani 9,7 miljoonaa ajoneuvoa. Luvut sisältävät sekä henkilö- että hyötyajoneuvot.[2]
Autotehtaan toiminta

Autotehdas on usein vain autojen kokoonpanopaikka, kun autojen komponentit valmistetaan erillisissä tehtaissa. Kuljetussyistä usein suurien peltiosien muotopuristus ja leikkaus tehdään tehtaan välittömässä läheisyydessä. Varsinkin vanhemmilla autotehdaspaikoilla valmistetaan myös moottoreita. Useissa pienemmissä komponenteissa kilpailevat autotehtaat saattavat käyttää samaa valmistajaa. Autotuotantolinjassa on kolme vaihetta. Ensin on koritehdas, jossa kori hitsataan kasaan, tämän jälkeen pintakäsittely- ja maalauslinja ja lopuksi tehdään auton varustelu. Autotehtaan yhdeltä linjalta tulee ulos 200–500 autoa päivässä. Korin kasauksesta valmiiksi autoksi, joka käynnistetään linjan lopussa, kuluu aikaa 30–40 tuntia. Sinä aikana auto ehditään maalata ja kuivata. Tehtaassa auto kootaan noin 2000 komponentista. Työtunteja yhden auton valmistamiseen tehtaassa käytetään 20–30. Kaikkiaan henkilöautossa on osia 10000–15000 kappaletta.
Turvallisuus
Turvallisuus tarkoittaa vaarojen ja uhkien (riskin) poissaoloa, kuin myös psykologista kokemusta niiden poissaolosta. Ajoneuvoteollisuudessa tämä tarkoittaa että sen paremmin valmistaja kuin loppukäyttäjäkään eivät koe tuotteen aiheuttavan välitöntä sairastumisen, loukkaantumisen tai hengenvaaran uhkaa. Ajoneuvon itsensä ollessa subjektina, turvallisuus tarkoittaa mekaanisten tai muiden vikojen vähäisyyttä tai poissaoloa.
Ajoneuvoteollisuudessa turvallisuus on tärkeässä asemassa ja siksi ala on vahvasti säädeltyä. Autojen ja muiden moottoriajoneuvojen tulee täyttää lukuisia erilaisia kansallisia ja kansainvälisiä normeja ja säädöksiä, jotta ne voidaan hyväksytysti päästää markkinoille. Esim. kansainvälinen ISO 26262 -standardi on yksi kehyksistä, jonka avulla saavutetaan ajoneuvojen funktionaalisen turvallisuuden tavoitteet. Standardi koskee ajoneuvojen sähköisiä laitteita ja sen avulla varmistetaan valmistajalle, käyttäjälle, ympäristölle ja loppusijoittajalle tuotteen turvallinen elinkaari, suunnittelupöydältä loppusijoitukseen eli kierrätykseen tai romutukseen.[3]
Turvallisuusriskien tai jopa vaaran ollessa ilmeinen, valmistaja saattaa tehdä takaisinkutsun, joka koskee joko määrättyä valmistuserää tai jopa kokonaista tuotantosarjaa. Takaisinkutsu ei ole ainoastaan ajoneuvoteollisuuden harjoittama toimintamalli, vaan se koskee kaikkea teollista tuotantoa. Takaisinkutsun syynä on useimmiten joko tuotteen kokoonpanossa tai raaka-aineissa havaittu virhe.
Tuotannon ja tuotteiden jatkuva testaus arvoketjun eri tasoilla, on tärkeimpiä käytäntöjä, joilla voidaan välttää takaisinkutsut ja varmistaa tuotteen turvallisuus ja vaatimustenmukaisuus. Ajoneuvoteollisuus ei kuitenkaan poikkea merkittävästi mistään muusta sarjatuoantoteollisuudesta siinä mielessä, etteikö laadunvarmistuksesta huolimatta huonoja tai virheellisiä tuotteita päätyisi markkinoille. Nämä toisinaan suuretkin takaisinkutsukampanjat ovat ajoneuvoteollisuudelle suuri, ylimääräinen kuluerä ja vahingoittavat usein valmistajan brändiä merkittävästi.
Autoteollisuuden vaikutus yhteiskuntaan ja teolliseen valmistukseen
Autoteollisuus on sarjatuotantoa, joka satavuotisen historiansa aikana on vaatimuksillaan muokannut myös muuta metalliteollisuutta. Fordin tehtailla otettiin 1900-luvun alkupuolella käyttöön liukuhihna, minkä myötä liukuhihnatyöstä tuli teollisuutta leimaava käsite. Laatujärjestelmät ja JIT-tuotanto on kehitetty autoteollisuudessa.
Teollisuusrobottien käytössä autotehtaat ovat olleet uranuurtajia. Varsinkin korihitsaamot ovat nykyään lähes täysin automatisoituja. Robottien käyttö edesauttoi auton korin rakenteellista muutosta 1980-luvun alussa. Siihen saakka peltisaumat olivat paljolti auton ulkopuolella. Autoissa oli ovien päällä räystäsura, johon myös kattotelineet kiinnitettiin. Peltiprässien kehittyessä pystyttiin tekemään suurempia osia, esimerkiksi koko oviaukko yhtenä osana. Samalla korin peltiosien saumat siirrettiin sisäpuolelta hitsattaviksi. Näiden hitsaus on robotille mahdollista, koska sen ei tarvitse nähdä hitsattavaa kohtaa ja sen käsivarsi ei väsy.
Talous
Auto on kehittyneissä talousmaissa pääasiallisin ihmisten ja tavaroiden kuljetusmuoto. Eri tutkimuslaitokset ympäri maailman antavat samansuuntaisia ennusteita siitä, että ajoneuvojen määrän kasvu tulee keskittymään vahvasti neljän kehittyvän ja pinta-alaltaan sekä väestömäärältään huomattavan valtion alueelle, ns. BRIC-maihin (akronyymi sanoista Brazil, Russia, India ja China). Nykyisin kehittyvien maiden markkinoilla myydään enemmän autoja kuin kehittyneissä maissa. Vuonna 2010 kevyiden hyötyajoneuvojen maailmanlaajuisesta kaupasta yli puolet tapahtui kehittyvien markkinoiden maissa ja tämä suuntaus tulee vain kasvamaan.[4][5]
Vuonna 2012 henkilöautojen lukumäärä maailmassa ylitti miljardin kappaleen rajapyykin ja tämä kiihdyttää sekä tutkimusta että väittelyä siitä, mikä vaikutus kiihkeästi kasvavalla autokannalla on maailman talouteen ja ympäristöön. Kun laskelmiin otetaan mukaan henkilöautojen lisäksi myös kevyet- ja keskiraskaat hyötyajoneuvot sekä linja-autot, miljardin ajoneuvon rajapyykki rikkoutui jo vuonna 2010. Ei liene yllättävää, että ajoneuvojen määrän kasvutilastoja johtaa Kiina. Maailmanlaajuisesti autojen myynnissä tapahtui kasvua vuosina 2009 – 2010 26%, tästä luvusta yli puolet oli Kiinan markkinoiden ansiota. Tällä hetkellä Kiinan ajoneuvokanta on maailman toiseksi suurin, 78 miljoonaa kappaletta. Se on vielä kaukana maailman ykkösestä, Yhdysvalloista, jossa on liikenteessä 239,8 miljoonaa ajoneuvoa.
Yhdysvalloissa on yksi auto 1,3 henkeä kohden, Kiinassa vastaava luku on 6,75. Jos Kiinassa pyritään pääsemään samaan suhdelukuun kuin Yhdysvalloissa, Kiinan autokanta jo yksistään olisi miljardi ajoneuvoa. Nämä luvut ovat uskomattoman suuria pelkästään Kiinan osalta ja sielläkin automarkkinat ovat vasta päässeet kunnolla käyntiin, ihmisten tulotason noustessa. Esitetään Kiinan ajoneuvokannan kasvuvauhti vielä toisenlaisina lukuina. 
Vuonna 2000: 4 autoa per 1000 henkeä.
Vuonna 2010: 40 autoa per 1000 henkeä.
Arvio vuodelle 2035: 310 autoa per 1000 henkeä.
Tähän vertailulukuna Yhdysvaltain lukema, joka on 660 autoa per 1000 henkeä.
Ajoneuvojen määrän kasvusta kehittyvien maiden markkinoilla on esitetty myös arvioita, joiden mukaan autojen valmistus ja myynti tulee laskemaan. Osittain tämä pitää paikkaansa, koska talouden sykleistä johtuva kulutuskysynnän ja tavaroiden viennin väheneminen heijastuu aina uusien autojen kauppaan. Onko kyse vain hetkellisestä notkahduksesta vai pysyvästä suuntauksesta voidaan esittää ainoastaan arvailuja.[6]
Suomen autoteollisuus

Suomessa valmistetaan henkilöautoja Uudessakaupungissa Valmet Automotiven tehtaalla. Karjaalla valmistetaan Sisu-kuorma-autoja. Lisäksi Suomessa valmistetaan linja-autoja (esimerkiksi Kiitokori), sotilasajoneuvoja ja varustellaan sairaankuljetus- ja paloautoja. Suomessa valmistetaan myös  muita pyörillä liikkuvia työkoneita, kuten traktoreita, metsätyökoneita, puimureita, trukkeja, kaivoskoneita ja konttilukkeja. Autoja on myös tuotu osina ja koottu vasta Suomessa (mm. Ford Y, Volkswagen 1200 L).[7][8]
Autojen sarjavalmistusta kokeili Suomessa ensimmäisenä helsinkiläinen insinööri Paavo Johannes Heikkilä, jonka johdolla rakennettiin neljä kappaletta Finlandia-autoja vuonna 1922.[9] Vuonna 1931 perustettu Sisu-autojen valmistaja Oy Suomen Autoteollisuus Ab rakensi myös linja-auton alustoja vuoteen 1985 saakka.[10] Hämeenlinnassa valmistettiin runsaat 7000 kappaletta Vanaja-merkkisiä kuorma- ja erikoisautoja sekä linja-auton alustoja vuosina 1948–1971.[11] Teijon tehtailla Perniössä rakennettiin 120 kappaletta Volvon tekniikkaan perustuneita Wilke-kuorma-autoja vuosina 1960–1964 sekä satakunta kappaletta Teijo-pakettiautoja vuosina 1975–1976.[12] Telakkayhtiö Hollming rakensi 50 kappaletta Hollming-merkkisiä säiliöautoja vuosina 1980–1987.[13]
Vuonna 1969 perustetulla Uudenkaupungin autotehtaalla valmistettuja henkilöautomerkkejä ja -malleja ovat olleet Saab (1969–2003), Talbot (aluksi Chrysler-Simca, vuosina 1979–1985), Opel Calibra (1990–1997), Lada Samara (ns. Euro-Samara, 1995–1998), Porsche Boxster (1997–2011).[14]
Autoteollisuuden ongelmat 2000-luvulla
Etenkin Yhdysvaltain autoteollisuus on kohdannut merkittäviä ongelmia viime vuosien aikana. Maan autoteollisuus on keskittynyt valmistamaan lähinnä suuria, runsaasti polttoainetta kuluttavia malleja, saman aikaisesti kun niiden kysyntä on koko ajan vähentynyt polttoaineen hinnan yhä kohotessa. Viimeistään vuoden 2008 maailmanlaajuinen talouskriisi sai suuret yhdysvaltalaiset autonvalmistajat kuilun partaalle.[15][16]
Maailman moottoriajoneuvotuotanto


Vuosittain


Valmistajittain
Valmistajat vuoden 2013 tuotannon mukaan[20] 

OICA[21] luokittelee ajoneuvot seuraavilla määreillä:
Henkilöauto on ihmisten kuljettamiseen tarkoitettu nelipyöräinen ajoneuvo, jossa on kuljettajan lisäksi istuinpaikat enintään kahdeksalle henkilölle.
Kevyt hyötyajoneuvo (LCV) LCV (Light commercial vehicle) on hyödykkeiden kuljettamiseen tarkoitettu nelipyöräinen ajoneuvo. Ajoneuvon massa ilmoitetaan SI-järjestelmän tonneina ja sen mukaan erotetaan kevyet hyötyajoneuvot raskaista. Tämä raja riippuu lainsäädännön tai ammatillisten painotusten määrittämistä faktoreista ja se vaihtelee välillä 3,5 – 7 tonnia. Minibussi on kevyestä hyötyajoneuvosta kehitetty, ihmisten kuljettamiseen tarkoitettu ajoneuvo, jossa on kuljettajan lisäksi istuinpaikat enintään kahdeksalle henkilölle, ja jonka kokonaispaino sijoittuu välille 3,5 – 7 tonnia.
Hyötyajoneuvo (HCV) HCV (Heavy commercial vehicle) on hyödykkeiden kuljettamiseen tarkoitettu ajoneuvo, jonka kokonaispaino on suurempi kuin kevyiden hyötyajoneuvojen. Tähän luokkaan kuuluvat myös ajoneuvot, joilla ei ole päällirakenteena omaa kuormatilaa, kuten rekkaveturit.
Linja-auto on ihmisten kuljettamiseen tarkoitettu ajoneuvo, jossa on kuljettajan lisäksi istuinpaikat useammalle kuin kahdeksalle henkilölle ja jonka kokonaispaino on suurempi kuin minibussin.
Maittain

Yhtiöiden keskinäiset suhteet
Ajoneuvoteollisuuden piirissä on tavanomaista, että jokin valmistaja omistaa osuuksia kilpailevista yhtiöistä. Myös kahden tai useamman yhtiön muodostamat allianssit sekä yhteistyö- ja tytäryhtiöt ovat ajoneuvoteollisuuden toimintamuotoja.
Huomattavimmat yhteistyö- ja omistusidokset:
AB Volvo ja Eicher Motors omistavat yhteisyrityksen VE Commercial Vehicles suhteessa 50-50%.
Anadolu Group ja Isuzu omistavat yhteisyrityksen omistavat yhteisyrityksen Anadolu Isuzu suhteessa 50-50%.
BAIC Group (BAIC) omistaa Daimler AG:n kanssa yhteisyrityksen nimeltä Beijing Benz, suhteessa 50-50%. Yhtiöillä on hyötyajoneuvoja valmistava yhteisyritys nimeltä Beijing Foton Daimler Automobile. BAIC omistaa Hyundain kanssa yhteisyrityksen Beijing Hyundai, suhteessa 50-50%.
BMW ja Brilliance omistavat yhteisyrityksen BMW Brilliance. BMW omistaa yhtiöstä 50%, Brilliance 40,5% ja Shenyangin kaupunki 9,5%.
Changan Automobile -konsernilla on kolme yhteisyritystä; PSA Peugeot Citroën kanssa suhteessa 50-50% muodostettu CAPSA, Suzukin kanssa suhteessa 50-50% muodostettu Changan Suzuki) sekä Fordin ja Mazdan kanssa muodostettu Changan Ford Mazda, josta Changan omistaa 50%, Ford 35% ja Mazda 15%. Changan ja Ford omistavat yhteisyrityksen nimeltä Changan Ford Nanjing. Changan ja Jiangling Motors omistavat yhteisyrityksen nimeltä Jiangxi Jiangling.
Cherylla Tata Motorsin kanssa yhteisyritys nimeltä Chery Jaguar Land Rover, suhteessa 50-50%. Chery ja Israel Corporation omistavat yhteisyrityksen nimeltä Qoros, suhteessa 50-50%.
Daimler AG omistaa 20% Eicher Motorsista, 10% KamAZista, 89,29% Mitsubishi Fusosta, 6,75% Tata Motorsista, 3,1% Renault-Nissan Allianssista, 12% Beijing Automotive Groupista ja 85% Master Motorsista. Daimler ja BYD Auto omistavat yhteisyrityksen nimeltä Denza, suhteessa 50-50%.
Dongfeng Motor Corporation ja Nissan omistavat yhteisyrityksen nimeltä Venucia, suhteessa 50-50%. Yhtiöt omistavat samassa suhteessa yhteisyrityksen nimeltä Dongfeng Motor Company. Dongfeng ja PSA Group omistavat yhteisyrityksen nimeltä Dongfeng Peugeot-Citroen, suhteessa 50-50%. Dongfeng ja Honda omistavat yhteisyrityksen nimeltä Dongfeng Honda, suhteessa 50-50%. Dongfeng ja UD Trucks omistavat yhteisyrityksen nimeltä Dongvo (Hangzhou) Truck Company, suhteessa 50-50%. Dongfeng ja Renault omistavat yhteisyrityksen nimeltä Dongfeng Renault, suhteessa 50-50%.
FCA omistaa 90% Ferrarista, 67% Fiat Automobili Srbijasta ja 37,8% Tofaşista.
Fiat Automobili Srbija omistaa 54% ja Fiat Industrial 46% Zastava Trucks -yhtiöstä.
Ford Motor Company omistaa 3% Mazdasta, 12,1% Aston Martinista ja 49% Jiangling Motorsista. Ford ja Navistar International omistavat suhteessa 50-50% yhteisyrityksen nimeltä Blue Diamond Truck. Ford ja Sollers omistavat suhteessa 50-50% yhteisyrityksen nimeltä Ford Sollers. Ford omistaa 41% Ford Otosan -yhtiöstä. Ford ja Lio Ho Group omistavat suhteessa 70-30% yhteisyrityksen nimeltä Ford Lio Ho.
FAW Group ja GM omistavat suhteessa 50-50% yhteisyrityksen nimeltä FAW-GM FAW Group ja Volkswagen Group omistavat suhteessa 50-50% yhteisyrityksen nimeltä FAW-Volkswagen. FAW Group ja Toyota omistavat suhteessa 50-50% yhteisyrityksen nimeltä Sichuan FAW Toyota Motor sekä yhteisyrityksen nimeltä Ranz. FAW Group omistaa 49% Haima Automobile -yhtiöstä.
Fujian Motors Group (FMG) omistaa 15% King Long -yhtiöstä. FMG, China Motor ja Daimler AG omistavat yhteisyrityksen nimeltä Fujian Benz. FMG, China Motor ja Mitsubishi Motors omistavat suhteessa 50-25-25% yhteisyrityksen nimeltä Soueast.
Geely Automobile omistaa 23% The London Taxi Companysta.
General Motors omistaa 20% Industries Mécaniques Maghrébines -yhtiöstä. General Motors ja SAIC Motor (SAIC) omistavat yhteisyritykset Shanghai General Motors, SAIC-GM-Wuling Automobile sekä General Motors India Private Limited. General Motors ja SAIC omistavat suhteessa 94-6% GM Korea -yhtiön. General Motors ja UzAvtosanoat omistavat suhteessa 25-75% yhteisyrityksen nimeltä GM Uzbekistan sekä suhteessa 50-50% yhteisyrityksen nimeltä UzDaewooAvto. GM, AvtoVAZ ja Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki omistavat suhteessa 41,61-41,61-16,76% yhteisyrityksen nimeltä GM-AvtoVAZ.
Hyundai Motor Group ja Kibar Holding omistavat suhteessa 70-30% yhteisyrityksen nimeltä Hyundai Assan Otomotiv.
Isuzu ja General Motors omistavat suhteessa 50-50% yhteisyrityksen nimeltä Isuzu Truck South Africa. Isuzu omistaa 10% Industries Mécaniques Maghrébines -yhtiöstä. Isuzu, Sollers ja Imperial Sojitz omistavat suhteessa 29-66-5% yhteisyrityksen nimeltä Sollers-Isuzu.
Mahindra & Mahindra ja Navistar International omistavat suhteessa 51-49% yhteisyrityksen nimeltä Mahindra Trucks and Buses Limited.
MAN SE omistaa 17.01% Scanian äänivaltaisista osakkeista. MAN ja UzAvtosanoat omistavat suhteessa 49-51% yhteisyrityksen nimeltä MAN Auto-Uzbekistan.
Marcopolo omistaa 19% New Flyer Industries -yhtiöstä.
Navistar International ja JAC omistavat yhteisyrityksen nimeltä Anhui Jianghuai Navistar.
Nissan omistaa 43% Nissan Shatai -yhtiöstä.
Porsche Automobil Holding SE omistaa 50,74% Volkswagen Groupin äänivaltaisista osakkeista. Porsche automotive -liiketoiminta on täysin Volkswagen Groupin omistuksessa.
PSA Peugeot Citroen ja Toyota omistavat suhteessa 50-50% yhteisyrityksen nimeltä Toyota Peugeot Citroen Automobile Czech.
Renault ja Nissan Motors muodostavat yhteenliittymän nimeltä Renault-Nissan Allianssi. Allianssissa Renault omistaa 44,3% Nissanista ja Nissan 15% Renaultin äänioikeudettomista osakkeista. Allianssi omistaa 3,1% osuuden Daimler AG:sta.
Renault omistaa 25% AvtoVAZ-yhtiöstä ja 80,1% Renault Samsung -yhtiöstä.
SAIPA omistaa 51% Pars Khodro -yhtiöstä.
Toyota omistaa 51% Daihatsusta, 16,7% Subaru-automerkin omistavasta Fuji Heavy Industries -emokonsernista, ja 10% Teslasta, .
Volkswagen Group omistaa 37,73% Scaniasta (68,6% äänivallasta), 53,7% stake in MAN SE:sta (55,9% äänivallasta) ja 99,55% Audi Groupista.
Paccar inc. omistaa 19% Tatrasta.
Tata Motors on muodostanut Fiatin kanssa yhteisyrityksen, jonka kautta se voi hyödyntää Fiatin diesel-osaamista omassa ajoneuvojen valmistuksessaan. Tata Motors myy Fiat-henkilöautoja yhtiöiden suhteessa 50-50% omistaman yhteisyrityksen. Fiat Automobiles India Limited, kautta. Tata Motors on aikeissa laajentaa yhteistyötä myös Ivecon suuntaan. Tata ja Marcopolo omistavat suhteessa 51-49% yhteisyrityksen nimeltä Tata Marcopolo.
ZAP omistaa 51% Zhejiang Jonway -yhtiöstä.
Katso myös
Luettelo automerkeistä
Saksan autoteollisuus
Britannian autoteollisuus
Turkin autoteollisuus
Kiinan autoteollisuus
Puolan autoteollisuus
Lähteet

Luokka:Autotekniikka
*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit