khalidalt/tydiqa-goldp huggingface dataset:
Kuivasjärvi (Oulu)

Question: Mikä on Kuivasjärven pinta-ala?


Kuivasjärvi on järvi Oulun kaupungin pohjoisosassa Linnanmaan, Kuivasjärven, Kaijonharjun ja Ritaharjun kaupunginosien alueella. Matalan järven pituus itä-länsisuunnassa on 1,9 kilometriä ja leveimmältä kohdaltaan järvi on 0,8 kilometriä leveä, pinta-alan ollessa  82 hehtaaria. Järven pinnan korkeus on 12 metriä merenpinnan yläpuolella, ja järvialtaan keskisyvyys on 1,45 metriä. Kuivasjärvi on tärkeä lintuvesi.
Kuivasjärvi kuuluu Kuivasojan valuma-alueeseen. Kuivasjärven valuma-alueen kokonaispinta-ala on noin 28,1 neliökilometriä. Järven eteläpuolella sijaitseva Pyykösjärvi laskee Kaijonlahteen Laholaisojaa pitkin. Laholaisojan lisäksi järveen laskee myös Ahvenoja, joka on kuivatettujen Ison Ahvenjärven ja Pienen Ahvenjärven laskuoja. Muut laskuvedet tulevat pääasiassa kuivatusojista. Kuivasjärvi laskee Perämereen Kuivasojan kautta, sen alkupiste on järven läntisimmässä kolkassa.
Järvi jakaantuu suurempaan läntiseen altaaseen sekä pienempään itäiseen altaaseen. Läntinen osa eli varsinainen Kuivasjärvi on matala, ja sen suurin pituus itä-länsisuunnassa on noin 1,4 kilometriä. Järven itäistä allasta, Kaijonlahtea, erottaa nykyisin pääaltaasta maapenkereelle rakennettu kevyen liikenteen väylä. Pengerryksessä on yksi silta-aukko veden virtausta varten.
Kuivasjärven ongelmana ovat viime vuosina olleet rehevöityminen, sen aiheuttama veden alhainen happipitoisuus sekä kalakuolemat. Pääosin soilta peräisin olevan veden happipitoisuutta on pyritty nostamaan keinotekoisin menetelmin 1980-luvulta lähtien. Veden laatu on heikohko, ja järvessä tavataan sinilevää etenkin loppukesästä.
Lähteet

Aiheesta muualla



Luokka:Kaijonharju
Luokka:Kuivasjärvi
Luokka:Linnanmaa
Luokka:Oulun järvet
Luokka:Kuivasojan vesistö
OHL

Question: Missä pelataan OHL-jääkiekkosarjaa?



OHL eli Ontario Hockey League on yksi Pohjois-Amerikan kolmesta pääjunioriliigasta, jotka yhdessä muodostavat Canadian Hockey Leaguen. 
Muut kaksi ovat WHL ja LHJMQ. OHL on tarkoitettu 15–20-vuotiaille pelaajille. Suurin osa joukkueista pitää majaansa Ontariossa Kanadassa, mutta mukana on myös joukkueita Yhdysvaltojen puolelta Pennsylvaniasta ja Michiganista. Kaudella 2006–2007 OHL:n tähdistöottelu pelattiin ensimmäistä kertaa Kanadan ulkopuolella Saginaw'ssa Michiganissa. Liigan toistaiseksi menestynein joukkue on Oshawa Generals, joka on voittanut 12 OHL-mestaruutta.
Liigassa on 20 joukkuetta, jotka pelaavat itäisessä ja läntisessä konferenssissa, joissa molemmissa on kaksi viiden joukkueen divisioonaa.
Sarjan mestaruuspalkinto on J. Ross Robertson Cup. OHL:n voittaja osallistuu myös Memorial Cupiin.
Joukkueet

Itäinen konferenssi


Läntinen konferenssi


Katso myös
Luettelo jääkiekkoliigoista

Luokka:Jääkiekkosarjat
Luokka:Kanadan jääkiekko
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Robert Sternberg

Question: Milloin Robert Sternberg syntyi?

Robert J. Sternberg (s. 8. joulukuuta 1949 Newark, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen psykologi. Hän on tutkinut muun muassa älykkyyttä, viisautta, luovuutta ja rakkauden sekä vihan psykologiaa.
Sternberg on toiminut muun muassa dekaanina Tuftsin yliopistossa ja PACE-keskuksen johtajana siirryttyään sinne Yalen yliopistosta, jossa hänellä oli psykologian professuuri.
Sternberg on saanut psykologian alalla lukuisia kansallisia ja kansainvälisiä huomionosoituksia sekä palkintoja. Hänellä on myös neljä eurooppalaista kunniatohtorin arvoa (Espanja, Ranska, Belgia, Kypros). Sternberg on yksi eniten viitatuista tutkijoista psykologian oppikirjoissa. Hän on laatinut yli 950 referee-julkaisua ja kuuluu muun muassa Contemporary Psychology -lehden toimituskuntaan. Vuonna 2003 hän toimi APA:n (American Psychological Association) puheenjohtajana.
Sternbergin ”rakkaus on tarina” -teoriassa ihmisten välillä syntyvien parisuhteiden luonne riippuu siitä, millaisia sisäisiä tarinoita rakkaudesta osapuolet toteuttavat. Haastattelututkimusten pohjalta Sternberg on löytänyt 26 erilaista rakkaustarinan tyyppiä. Jokainen näistä tarinoista sisältää selvästi erottuvia etuja ja haittoja, ja monet niistä ovat yhteen sovittamattomia. Parisuhteen osapuolet siis pyrkivät toteuttamaan parisuhteessaan omaa rakkaustarinaansa ja näkemään myös kumppaninsa oman rakkaustarinansa viitekehyksestä. Mikäli molempien osapuolten tarinat sopivat yhteen, parisuhteella on paremmat edellytykset toimia kuin, jos heidän tarinansa ovat ristiriitaiset keskenään.
Sternberg on analysoinut rakkaudessa kolme elementtiä: 1) läheisyys, 2) intohimo ja 3) omistautuminen. Erilaisia rakkauden vaiheita ja lajeja ovat:
Pitäminen (ystävyys): läheisyys
Ihastuminen (rakkaus ensi silmäyksellä): intohimo
Tyhjä rakkaus (hyväntekeväisyys): omistautuminen
Romanttinen rakkaus: intohimo ja läheisyys
Kumppanirakkaus: läheisyys ja omistautuminen
Kohtalokas rakkaus (pyörremyrskyromanssi): omistautuminen ja intohimo
Täyteläinen rakkaus: läheisyys, omistautuminen ja intohimo
Sternbergin teoksia
Rakkaus on tarina – sisäiset tarinat parisuhteissa (Love is a story – a new theory of relationships; Art House, 2005)

Luokka:Yhdysvaltalaiset psykologit
Luokka:Vuonna 1949 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luettelo Rooman keisareista

Question: Ovatko kaikki Rooman keisarit samasta suvusta?



Tämä on luettelo Rooman keisareista ensimmäisestä keisarista Augustuksesta aina Länsi-Rooman viimeiseen keisariin Romulus Augustulukseen, joka syrjäytettiin vuonna 476. Luettelo käsittää myös Itä-Rooman keisarit vuoteen 476, minkä jälkeen luettelo jatkuu luettelossa Bysantin keisareista.
Suurin osa Rooman keisareista käytti arvonimeä augustus. Keisarin nimittämä seuraaja sai yleensä arvonimen caesar. Vuonna 293 keisari Diocletianus loi uuden järjestelmän, jossa hän jakoi valtakunnan kahteen osaan: kumpaakin johti augustus ja kummankin alaisena oli yksi caesar.[1]
Juliusten-Claudiusten hallitsijasuku




Neljän keisarin vuosi


Flaviusten hallitsijasuku


Adoptiokeisarit


Viiden keisarin vuosi ja Severusten hallitsijasuku

Sotilaskeisarit


Gallian keisarikunta eli gallialaiset vastakeisarit


Palmyran valtakunta


Dominaatti


Vuonna 293 Diocletianus jakoi valtakunnan kahteen osaan: Itä- ja Länsi-Roomaan. Uudessa järjestelmässä oli kaksi keisaria, arvonimeltään augustus, toinen Italiassa ja toinen Kreikassa. Kummallakin keisarilla oli lisäksi nuorempi hallitsijakumppani arvonimeltään caesar.[65]

Tetrarkia idässä

Tetrarkia lännessä

Konstantinuksen hallitsijasuku

Valentinianuksen hallitsijasuku
Länsi-Rooma

Itä-Rooma

Theodosiuksen hallitsijasuku

Länsi-Rooma

Itä-Rooma

Länsi-Rooman keisarit

Itä-Rooman keisarit

Aikajana

Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto| title = Rooman keisarit| publisher = Karisto| year = 2000| id = ISBN 951-23-4094-1}}
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Viitteet

Rooman keisarit
*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:92 Euroopan historia
Yhdysvaltain osavaltiot

Question: Mitä tarkoittaa Washington DC:n kaksi viimeistä kirjainta?


Yhdysvaltain osavaltiot ovat Yhdysvaltain  aluetta.
Yhdysvaltain osavaltioilla on suhteellisen paljon itsehallintoa suhteessa liittovaltioon, vaikkakin liittovaltion lainsäädäntö ja liittovaltion perustuslaki menee osavaltioiden lainsäädännön edelle. Osavaltiot eroavat Yhdysvaltoihin kuuluvista viidestä pysyvästi asutusta territoriosta (Puerto Rico, Guam, Pohjois-Mariaanit, Yhdysvaltain Neitsytsaaret ja Amerikan Samoa) muun muassa siinä, että osavaltioista kullakin on väkilukuun perustuva määrä äänivaltaisia edustajia liittovaltion kongressin edustajainhuoneessa ja kullakin kaksi edustajaa senaatissa.
Kartta Yhdysvaltain osavaltioista



Luettelo Yhdysvaltain osavaltioista

Selitteet: Jos osavaltiolla on kaksi sinettiä, niin toinen on taustapuoli. Osavaltion virallinen nimi on State of liitettynä taulukossa olevaa nimeen, poikkeuksena State of Hawaii/Mokuʻāina o Hawaiʻi sekä Commonwealth of Kentucky, Massachusetts, Pennsylvania ja Virginia.
Luettelo territorioista

Lähde liittymisvuodelle,[8] asukasluvulle[9] ja pinta-alalle.[10]
Lähteet

Katso myös
Etelävaltiot
Pohjoisvaltiot
Luettelot Yhdysvaltain osavaltioista:
väkiluku ja historiallinen väkiluku
pinta-ala
laulut ja liput
kuvernöörit

 *
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Dani Alves

Question: Milloin Lias Andersson on aloittanut ammattilaisuransa?


Daniel ”Dani” Alves da Silva (s. 6. toukokuuta 1983 Juazeiro) on brasilialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on oikea laitapuolustaja, mutta kykenee pelaamaan myös oikeana laitalinkkinä. Alves edustaa Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä pelaavaa Paris Saint-Germainia. Alveksen kerrottiin tehneen 2 vuoden sopimuksen Juventuksen kanssa toukokuun lopulla 2016, jonka arvo on 4 miljoonaa euroa vuodessa. Hän on tehnyt pitkän uran myös Brasilian maajoukkueessa.[1]
Alves aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan Bahian riveissä vuonna 2001. Vuonna 2002 hän siirtyi espanjalaiseen Sevillaan, jossa hän voitti kahdesti UEFA Cupin sekä kertaalleen UEFA Super Cupin, Copa del Reyn ja Espanjan supercupin.[1] Brasilian maajoukkueessa hän taas juhli Copa Américan mestaruutta vuonna 2007. Copa Américan finaalissa Alves onnistui maalinteossa kun Argentiina kaatui 3–0. Hänelle on myönnetty myös Espanjan kansalaisuus.
Elokuussa 2007 Alves kertoi tahtovansa siirtoa Sevillasta, koska on mielestään voittanut kaiken seurassa. Vahvimmin Sevillassa loistanutta brasilialaista oli hankkimassa Chelsea, joka oli valmis pulittamaan Alvesista yli 30 miljoonaa euroa.[2] Siirto ei kuitenkaan toteutunut spekuloinneista huolimatta. Alves päätti solmia kauden 2008–2009 kattavan sopimuksen FC Barcelonan kanssa.[3]
Alves oli voittamassa Brasilian riveissä nuorten maailmanmestaruutta vuonna 2003. Ensimmäisen miesten maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2006.
Saavutukset
Päivitetty kauden 2014–2015 jälkeen.[4]

Bahia
Campeonato Baiano: 2001
Sevilla
Copa del Rey: 2006–2007
Supercopa de España: 2007
UEFA-cup (2): 2005–2006, 2006–2007
UEFA Super Cup: 2006
Barcelona
Primera División (5): 2008–2009, 2009–2010, 2010–2011, 2012–2013, 2014–2015
Copa del Rey (3): 2008–2009, 2011–2012, 2014–2015
Supercopa de España (4): 2009, 2010, 2011, 2013
Mestarien liiga (3): 2008–2009, 2010–2011, 2014–2015
UEFA Super Cup (2): 2009, 2011
Seurajoukkueiden MM-kilpailut (2): 2009, 2011
Brasilian maajoukkue
Copa América: 2007
Maanosaliittojen cup (2): 2009, 2013
Lähteet




Luokka:Brasilialaiset jalkapalloilijat
Luokka:Vuonna 1983 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Pääsiäismuna

Question: Mistä tulee pääsiäismunien maalaamisen perinne?



Pääsiäismuna on koristeltu muna, joita annetaan lahjaksi pääsiäisenä. Perinteisesti on koristeltu kananmunia, mutta nykyisin suklaiset munat ovat yleistyneet, ja myynnissä on myös pahvisia karamelleilla täytettyjä munia. Suklaamunien sisään on usein piilotettu pieni yllätys. Koristeltuja kananmunia on käytetty elämän tunnuskuvana.[1]
Kananmuna elämän tunnuksena
Koristellut munat, niistä kuoriutuvat untuvikot ja puput ovat perinteisiä uuden elämän ja hedelmällisyyden tunnuksia. Esimerkiksi kalevalainen maailmansyntyruno kertoo munasta, joka särkyy pudotessaan veteen. Joidenkin mukaan muinaisten germaanien kevätjuhlassa uhrattiin munia ja jäniksiä. Munia tuova tai kätkevä pupu on suosittu satuhahmo.[2][3]. 
Juutalaiseen pääsiäiseen kuuluvat kovaksikeitetyt munat uuden elämän symbolina, ja heidän arvellaan omaksuneen perinteen kenties muinaisten roomalaisten kevätjuhlista.
Kristillisen pääsiäismunan historia
Kananmuna soveltui hyvin kristillisen ylösnousemususkon symboliksi. Se on päältäpäin eloton ja kylmä, mutta kätkee elämän sisäänsä. Kananmuna sopi myös Jeesuksen kalliohaudan symboliksi.
Ensimmäiset kirjalliset merkinnät maalattujen pääsiäismunien antamisesta on 900-luvulta. Lähteen mukaan Tessalonikin luostarin igumeni antoi munkeille pääsiäisyönä maalatut pääsiäismunat.
Pääsiäismunan suosioon on vaikuttanut myös käytännöllisiä syitä. Katolisissa maissa pääsiäismunien suosiota on lisännyt eläinkunnan tuotteista kieltäytyminen pääsiäistä edeltävän paaston aikana, minkä vuoksi munia jäi yli. Munat tuli käyttää pääsiäisenä, ennen kuin ne pilaantuivat.[1]

Maria Magdaleenan legenda
Kristillisestä pääsiäismunaperinteestä kerrotaan Maria Magdaleenan legendaa. Legendan mukaan Maria Magdaleena matkusti keisari Tiberiuksen luo kertomaan ylösnousseesta Kristuksesta. Tiberius vastasi hänelle, että ylösnousemus on yhtä mahdollinen kuin pöydällä olleen kananmunan muuttuminen punaiseksi. Samassa muna muuttui punaiseksi ja siitä tuli ensimmäinen pääsiäismuna.[4]
Pääsiäismunaperinteitä
Pääsiäismunien koristelu on erityisen suosittua Puolassa ja muissa slaavilaisissa maissa. Kuuluisa jalokiviseppä Peter Carl Fabergé toimitti loistokkaita hopeamunia tsaarin hoviin.[1]
Joissakin maissa pääsiäismunia piilotetaan ja lapset saavat etsiä ne. Karjalaisperinne ovat munataistelut: kovaksi keitetyt kananmunat kopsautetaan vastakkain ja se, jonka muna jää ehjäksi, voittaa.
Kirjallisuutta
Arkkimandriitta Arseni: Pääsiäismuna, ylösnousemuksen symboli, Glorian antiikki 2001.
Lähteet

Aiheesta muualla

. Helsingin sanomat 31.3.2009.


Luokka:Pääsiäisen perinteet
Rutger Hauer

Question: Onko Rutger Hauer kotoisin Alankomaista?


Rutger Oelsen Hauer (s. 23. tammikuuta 1944 Breukelen, Alankomaat) on alankomaalainen näyttelijä. Hauer aloitti näyttelijänuransa Alankomaissa 1960-luvun lopulla, ja 1980-luvulta alkaen hän on esiintynyt useissa Hollywood-elokuvissa sekä televisiosarjoissa. Hänet nimettiin Alankomaissa "vuosisadan hollantilaiseksi näyttelijäksi" vuonna 1999.
Elämä ja ura
Rutger Hauer syntyi 23. tammikuuta 1944 Breukelenissa, Alankomaissa, ja kasvoi Amsterdamissa. Hänen vanhempansa olivat taideopettajia. Nuoruudessaan Hauer kiersi maailmaa rahtilaivan kansimiehenä, palveli Hollannin armeijassa ja teki sekalaisia töitä.[1]
Hauer kiinnostui näyttelemisestä, alkoi käydä taidetunneilla ja liittyi kokeilevan teatterin ryhmään viideksi vuodeksi. Hänen ensimmäinen menestysroolinsa oli hollantilaisessa televisiosarjassa Floris (1969) ja hänen ensimmäinen merkittävä elokuvaroolinsa Paul Verhoevenin ohjaamassa elokuvassa Turkkilaisia makeisia (1973). Hauerin ensimmäinen Britanniassa tehty rooli oli sivuosa elokuvassa The Wilby Conspiracy (1975). Rooli elokuvassa Gestapon vihollinen n:o 1 (1977) teki hänestä tunnetun myös Yhdysvalloissa.[1]
Hauer alkoi esiintyä 1980-luvulla yhdysvaltalaisissa elokuvissa, joista ensimmäisiä olivat Nighthawks (1981) ja Blade Runner (1982). Niitä seurasi lisää merkittäviä rooleja Hollywood-elokuvissa sekä televisiosarjoissa. Hauer sai elokuvasta Pako Sobiborista (1987) Golden Globe -palkinnon ja elokuvasta Fatherland (1994) palkintoehdokkuuden. Alankomaissa Hauer on saanut useita näyttelijäpalkintoja ja tunnustuksia, kuten "vuosisadan hollantilainen näyttelijä" vuonna 1999. Hauer on saanut 2000-luvulla myös useita elämäntyöpalkintoja eurooppalaisilla filmifestivaaleilla.[1]
Hauer on ympäristöaktivisti ja HIV/AIDS-aktivisti.[2][3] Hänen omaelämäkertansa All Those Moments: Stories of Heroes, Villains, Replicants, and Blade Runners julkaistiin vuonna 2007.[4]
Valikoitu filmografia

Turkkilaisia makeisia, 1973
Gestapon vihollinen n:o 1, 1977
Blade Runner, 1982
Ladyhawke – Legenda haukasta, 1985
Liftari, 1986
Elävänä tai kuolleena, 1986
Pako Sobiborista, 1987
Pyhän juopon legenda, 1988
Silmitön raivo, 1989
Kuoleman Ottelu, 1989
Wedlock – kalmankihla, 1991
Split Second – Saalistaja, 1992
Fatherland – Isänmaa, 1994 (tv-elokuva)
Blast, 1997
Flying Virus, 2001
Batman Begins, 2005
Sin City, 2005
Oogverblindend (Dazzle), 2009
The Rite, 2011
Hobo with a Shotgun, 2011
Observer, 2017 (videopeli)
Kingdom Hearts III, 2019 (videopeli)
Lähteet

Aiheesta muualla



Luokka:Alankomaalaiset näyttelijät
Luokka:AIDS-aktivistit
Luokka:Ympäristöaktivistit
Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat
Luokka:Vuonna 1944 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Getto (yleiskäsite)

Question: Mistä ghetto -sana tulee alkujaan?


Getto tai ghetto on asuinalue, joka on eriytynyt tietyn etnisen tai kulttuurisen ryhmän alueeksi. Gettoa pitää yllä toisaalta sen asukkaiden keskinäinen koheesio, toisaalta ympäröivän yhteisön sen ympärille asettama raja. Raja ei ole fyysinen, mutta se voi olla hyvinkin todellinen ja vaikuttaa asumisen hintaan ja siihen, miten muut suhtautuvat gheton asukkaisiin. Getto on usein kaupungin köyhempää aluetta. Tulot niissä ovat matalia, asunnot ahtaita, työttömyys korkeampaa, terveydentilat huonompia ja rikollisuus yleisempää.[1]
Gettoutuminen alkaa, kun jonkin sille alttiin ryhmän osuus ylittää tietyn osuuden. Chicagossa kehitys on mennyt niin, että kun tietyllä alueella afroamerikkalaisten osuus talojen omistajista tai koulujen oppilasmääristä on saavuttanut kriittisen tason (joka vaihtelee, mutta saattaa olla noin 15 prosenttia), valkoisten pako -ilmiö on alkanut. Tällöin valkoiset ovat alkaneet muuttaa alueelta ripeässä tahdissa pois eivätkä halua enää ostaa asuntoja alueelta. Chicagossa tunnetaan tapauksia, joissa asuinalue on muuttunut 75-prosenttisesti afroamerikkalaiseksi vain kolmen vuoden päästä siitä, kun kriittinen osuus saavutettiin. Ei ole olemassa mitään määrättyä kriittistä astetta, vaan jotkut yhteisöt ovat halukkaampia elämään rinnakkain ja jotkut vähemmän halukkaita.[1]
Yhdysvalloissa monessa kaupungissa on gettoja: omia gettoja on muun muassa afroamerikkalaisilla, appalakkilaisilla, intiaaneilla, irlantilaisilla, italialaisilla, jamaikalaisilla, kiinalaisilla, kuubalaisilla, meksikolaisilla ja puertoricolaisilla. Myös joissain eurooppalaisissa kaupungeissa on vastaavia alueita. Eriytyminen voi tapahtua muunkin kuin etnisyyden pohjalta: Pohjois-Irlannin Belfastissa on erikseen katolisia ja protestanttisia katuja.[1]
Sanan historia
Perinteisesti sanalla ghetto tarkoitettiin eri puolilla Eurooppaa olleita juutalaiskortteleita. Sanan historiasta ei ole yksimielisyyttä.[1] Alkujaan sana lienee tullut juutalaisten alueesta Venetsiassa, jossa sijaitsi valimo, joka on italiaksi 'getto'.
Katso myös
hökkelikylä
slummi
sosiaalinen segregaatio
Lähteet

Luokka:Asuinalueet
Luokka:Kaupunkimaantiede
Luokka:Yhteiskunnalliset ongelmat
Lemmenjoen kansallispuisto

Question: Mistä Kurjenrahkan kansallispuisto on saanut nimensä?


Lemmenjoen kansallispuisto () sijaitsee Suomen Lapissa, Inarin ja Kittilän kuntien alueella. Se on pinta-alaltaan (2850 km²) Suomen suurin kansallispuisto ja Euroopan suurimpia metsäerämaita. Kansallispuisto on perustettu vuonna 1956. Lemmenjoen kansallispuisto on saanut nimensä aluetta halkovasta noin 80 kilometriä pitkästä Lemmenjoesta, jonka nimitys taas on peräisin saamenkielisestä sanasta Leammijohka, joka tarkoittaa lämmintä jokea. Lemmenjoen kansallispuisto rajoittuu osaltaan Norjan Övre Anarjohka -kansallispuistoon. Kansallispuisto on valtion omistuksessa ja sitä hoitaa Metsähallitus.[1]


Yleistä
Kansallispuiston luontoon kuuluvat tunturipaljakat, tunturikoivikot, laajat suot eli jängät ja Lemmenjokilaakson vanhat mäntymetsät. Kultasataman ja Jäkäläpään välisellä alueella voi nähdä kullanhuuhdonnan ja -kaivun historiaa ja nykyisyyttä, sekä kullankaivun luonnolle aiheuttamia jälkiä. Alueella toimii kesäisin noin sata henkilöä kullankaivun parissa, valtausmäärän ollessa hieman alle 40. Kansallispuiston suurin tunturi on Viipustunturien alueella sijaitseva noin 600 metriä korkea Morgam-Viibus.[1] Kansallispuistossa asustaa myös suurpetoja kuten karhuja, maakotkia, ahmoja ja satunnaisesti myös susia. Uhanalaisia lajeja on 70.
Suurin osa puistossa liikkuvista ihmisistä on kesäisiä retkeilijöitä. Kokoon suhteutettuna Lemmenjoella käy kuitenkin verraten vähän retkeilijöitä, eli noin 15000 henkilöä vuodessa.[2] Kansallispuistossa on merkittyjä reittejä noin 60 kilometriä ja Lemmenjoen ylityksiin on rakennettu retkeilijöitä varten joitakin siltoja ja veneitäkin. Lemmenjoella on kesäisin myös järjestettyä moottoriveneliikennettä kuljettamassa retkeilijöitä Njurkulahdesta ylös jylhärantaista jokea Kultasatamaan. Kansallispuistossa on yli kymmenen autiotupaa ja kolme maksullista varaustupaa. Erä-lehden järjestämässä äänestyksessä Lemmenjoen kansallispuisto valittiin Suomen parhaaksi vaellusalueeksi.
Lemmenjoen kulta-alueelle on rakennettu kaksi pientä lentokenttää, Martiniiskonpalon (467 m) ja Keurulaisen (noin 500 m) ylätasangoille. Kentille voidaan laskeutua ja niiltä nousta pienehköillä potkurikoneilla.
Tunnetuimmat nähtävyydet
Lemmenjoen jokilaakso
Ravadasköngäs (putous)
Joenkielinen (tunturi)
Sallivaaran entisöity poroerotuspaikka
Kaapin Jounin kenttä (vanha porotila)
kullankaivualue
Njurkulahdessa sijaitseva luontotupa
Lähteet

Kirjallisuutta
Citation error, replace with{{cite book| author = Kajala, Liisa (toim.)| title = Lemmenjoki: Suomen suurin kansallispuisto| location = Ivalo| publisher = Metsähallitus, Ylä-Lapin luonnonhoitoalue| year = 2004}}
Aiheesta muualla



 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.


Luokka:Suomen Ramsar-alueet
Luokka:Suomen kansallispuistot
Luokka:Inarin nähtävyydet
Luokka:Inarin luonto
Luokka:Kittilän luonto
Luokka:Lapin maakunnan luonnonsuojelualueet
Sukkanauharitarikunta

Question: Mikä Sukkanauharitarikunta on?


Sukkanauharitarikunta () on englantilainen, Edvard III:n vuonna 1348 perustama kunniaritarikunta. Sen tunnuslause on ranskaa Honi soit qui mal y pense (häpeä sille, joka tästä pahaa ajattelee). Ritarikunnan jäsenyys suodaan erittäin harvoille ja sen voi myöntää ainoastaan monarkki, jonka lisäksi ritarikunnassa on vain 24 täysivaltaista jäsentä.[1] Heidän lisäkseen ritarikuntaan voi kuulua joitakin muita jäseniä, jotka ovat yleensä oman ja muiden maiden kuninkaallisia. Ritarikunta on Englannin arvostetuin, ja vanhin olemassa oleva kunniaritarikunta.
Myönnettävät arvonimet ovat Knight Companion (KG) ja Lady Companion (LG).
Ritarikunnan jäseniä ovat tai ovat olleet entinen pääministeri John Major, Mount Everestin valloittanut Sir Edmund Hillary ja entinen pääministeri Margaret Thatcher. Nykyisiä ulkomaisia sukkanauharitareita ovat esimerkiksi Ruotsin kuningas Kaarle XVI Kustaa, entinen Alankomaiden kuningatar Beatrix ja Norjan kuningas Harald V.


Lähteet

Aiheesta muualla

 – Ritarikunnan virallinen kotisivu.





Luokka:Brittiläiset ritarikunnat
Hulk (elokuva)

Question: Kuka näyttelee nimiosaa elokuvassa Deadpool?



Hulk on vuonna 2003 ilmestynyt supersankarielokuva, jonka pääosassa esiintyy Eric Bana ja jonka ohjasi Ang Lee. Muissa rooleissa näyttelevät Jennifer Connelly, Sam Elliott, Nick Nolte ja Josh Lucas. Elokuva perustuu Marvel-kustantamon julkaisemaan Hulk-sarjakuvaan.
Näyttelijät

Vastaanotto
Elokuva ei saavuttanut teattereissa odotettuja katsojamääriä ja oli taloudellinen pettymys, vaikka nousikin avausviikon tuotoillaan, 62 miljoonalla dollarilla, kaikkien aikojen 16:nneksi menestyneimmäksi elokuvateatteriavaukseksi.[1] Kriitikoilta elokuva sai vaihtelevan vastaanoton.
Jatko
Elokuvan ilmestymisen aikoihin sille suunniteltiin jatko-osaa, jonka käsikirjoitusta laati James Schamus.[2] Sitä ei kuitenkaan toteutettu, ja Hulkin elokuvaoikeudet palautuivat Marvelin haltuun 2006.[3] Marvel Studios tuotti Louis Leterrierin ohjaaman The Incredible Hulkin (2008), jonka nimiosaa näytteli Edward Norton. Molemmissa elokuvissa tuottajana toiminut Gale Anne Hurd luonnehti sitä eräänlaiseksi jatko-osan ja uuden aloituksen yhdistelmäksi.[4]
Lähteet



Luokka:Vuoden 2003 yhdysvaltalaiset elokuvat
Luokka:Supersankarielokuvat
Luokka:Tieteiselokuvat
Luokka:Marvel-universumiin perustuvat elokuvat
Luokka:Ang Leen ohjaamat elokuvat
Luokka:Universal Picturesin elokuvat
Luokka:Hulk-elokuvat
Ranskankerma

Question: Miten crème fraîche tehdään?


Ranskankerma eli crème fraîche (myös creme fraiche) on maitotuote, joka valmistetaan kermasta hapattamalla.[1] Nimensä mukaisesti sitä on perinteisesti käytetty varsinkin Ranskassa.













Ranskankerman ravintoarvot / 100 gPerusravintoaineetRanskankerma[2]Kevytranskankerma[3]Energia (laskennallinen)277kcal176kcalHiilihydraatti (imeytyvä)3,0g3,1gRasva28,0g17,0gProteiini2,0g1,9g
Ominaisuudet ruoanlaitossa
Ranskankerma maistuu kirpeän happamalta ja sen rakenne on suhteellisen sakea. Koska ranskankerma kestää huonosti kuumennusta, sitä tulisi lisätä ruokaan vasta valmistuksen loppuvaiheesta.  Se sopii myös monipuolisesti leivontaan. Keitoista se tekee täyteläisen makuisia.
Katso myös
Hapankerma
Lähteet

Luokka:Maitotuotteet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kiinalainen uusivuosi

Question: Miksi kiinalaisilla on oma uusi vuosi?





Kiinalainen uusivuosi (simplified Chinese:春节; traditional Chinese:春節; pinyin:Chūnjié tai simplified Chinese:农历新年; traditional Chinese:農曆新年; pinyin:nónglìxīnnián) on kiinalaisten vuoden tärkein juhla, jota vietetään perheen ja sukulaisten kanssa.[1] Nykyisin pääjuhla kestää neljä päivää, jotka ovat tyypillisesti vapaapäiviä maissa, joissa asuu runsaasti kiinalaisia. Kiinan lisäksi tällaisia maita ovat muun muassa Malesia ja Singapore. Uudenvuoden vietto päättyy lyhtyjuhlaan.
Perinteisesti koti koristellaan juhlaa varten ja sukulaiset vierailevat toistensa kodeissa. Naimisissa olevat sukulaiset ja tuttavat antavat naimattomille rahalahjoja punaisissa paketeissa. Myös ilotulitteet, lohikäärmetanssit ja rahapelaaminen kuuluvat kiinalaiseen uudenvuoden viettoon, ja punaisia kirjekuoria jaellaan.
Kiinalaista uuttavuotta vietetään kiinalaisen kuukalenterin mukaan. Kiinalainen uusivuosi alkaa tammikuun lopussa tai helmikuun aikana. 
Kiinalaiset kuukalenterin mukaiset vuodet 1924–2044

Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Kiinalainen kalenteri
Luokka:Kiinalaiset juhlapäivät
Luokka:Uudenvuodenjuhlat
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo Yhdysvaltain presidenteistä

Question: Kuka oli Yhdysvaltojen presidenttinä vuonna 1965?


Yhdysvaltain presidentti on Yhdysvaltain valtion ja hallituksen päämies. Presidentti johtaa liittovaltion toimeenpanevaa elintä ja on asevoimien ylipäällikkö. Presidentti valitaan epäsuorasti neljävuotiselle virkakaudelle kansanäänestyksellä valitsijamieskokouksen kautta. Vuodesta 1951 alkaen presidentin toimikausien maksimimäärä rajoitettiin kahteen kauteen.[1]
Tähän luetteloon on otettu ne henkilöt, jotka vannoivat Yhdysvaltain presidentin valan sen jälkeen kun Yhdysvaltain perustuslaki ratifioitiin vuonna 1789. Yhdysvaltain johtajista ennen ratifiointia katso siirtokuntien kongressin presidentti. Luetteloon ei ole otettu perustuslain 25. lisäyksen mukaan toimea hoitaneita väliaikaisia presidenttejä.
Viimeiset numerot osoittavat kausia, joiden ajan presidentti oli vallassa. Esimerkiksi George Washington oli toimessaan kaksi perättäistä kautta ja hänet lasketaan ensimmäiseksi presidentiksi (ei ensimmäiseksi ja toiseksi). Gerald Ford nousi presidentiksi sen jälkeen, kun Richard Nixon oli eronnut, ja toimi presidenttinä loput Nixonin toisesta kaudesta. Grover Cleveland taas oli virassa kaksi kautta, jotka eivät olleet peräkkäisiä, joten hänet lasketaan sekä 22. että 24. presidentiksi. Sen vuoksi luettelossa on 45 ”presidenttiyttä” mutta vain 44 henkilöä.
Presidentit


Katso myös
Luettelo Yhdysvaltain presidenteistä eliniän mukaan
Lähteet
CS1 maint: unrecognized language (link)
CS1 maint: unrecognized language (link)
CS1 maint: unrecognized language (link)
Viitteet

Aiheesta muualla
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.


Presidentit
*
Yhdysvaltain presidentit
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:99.3 Yhteiskuntaelämän edustajat
Julian Huxley

Question: Kuka oli Unescon ensimmäinen johtaja?


Sir Julian Sorell Huxley () oli brittiläinen biologi, kirjailija ja humanisti. Hän oli Unescon ensimmäinen johtaja ja mukana perustamassa WWF:ää. Huxley lyötiin ritariksi vuonna 1958. Hän toimi biologian professorina Oxfordin yliopistossa ja King's Collegessa Lontoossa. Lontoon eläintieteellisen seuran sihteerinä hän johti Lontoon eläintarhaa 1935–1942.
Julian Huxley kävi 1930-luvulla Keniassa ja muualla Itä-Afrikassa tutustumassa kansallispuistoihin ja muuhun eläinsuojelutyöhön. Brittihallitus lähetti hänet myös Länsi-Afrikkaan etsimään Kansainyhteisön maista soveliaita yliopiston paikkoja. Näillä matkoillaan Huxleylle kehittyi näkemys koulutuksesta ja luonnonsuojelusta maailman eri puolilla, ja niinpä hän oli tärkeässä asemassa Unescon ja WWF:n perustamisessa. 
1920-luvulla Huxley kirjoitti yhdessä H. G. Wellsin  ja tämän pojan kanssa kirjasarjan Elämän ihmeet (The Science Of Life), joka pyrki kuvaamaan biologian eri puolia kansantajuisesti. Hän teki myös dokumenttifilmejä linnuista ja esiintyi televisiossa ja radiossa Luontoiltaa ja Viisasten kerhoa vastaavissa visailuissa.
Ensimmäisen maailmansodan aikana Huxley työskenteli tiedustelussa GCHQ:ssa. 
Julian Huxleyn veli oli kirjailija Aldous Huxley, velipuoli Nobelin lääketieteen palkinnon saanut Andrew Huxley, isä kirjailija Leonard Huxley ja isoisä Thomas Henry Huxley, Charles Darwinin kollega ja tukija.
Teokset
Essays of a Biologist (1923)
Animal Biology (yhdessä J. B. S. Haldanen kanssa, 1927)
Religion Without Revelation (1927, uud. laitos 1957)
The Tissue-Culture King (tieteiskirjallisuutta, 1927)
The Science of Life (yhdessä H. G. Wellsin ja G. P. Wellsin kanssa, 1931)
Scientific Research and Social Needs (1934)
Thomas Huxley's Diary of the Voyage of H. M. S. Rattlesnake (1935)
We Europeans (A. C. Haddonin kanssa, 1936)
The present standing of the theory of sexual selection. Teoksessa G. R. de Beer (toim.), Evolution: Essays on aspects of evolutionary biology (pp. 11–42). Oxford: Clarendon Press. (1938)
The Living Thoughts of Darwin (1939)
The New Systematics (1940)
Evolution: the Modern Synthesis (1942)
Evolutionary Ethics (1943)
Touchstone for Ethics (1947)
Man in the Modern World (1947, )
Heredity, East and West (1949)
Evolution in Action (1953)
Biological Aspects of Cancer (1957)
Towards a New Humanism (1957)
New Bottles for New Wine (1958)
The Coming New Religion of Humanism (1962)
The Humanist Frame (1962) elaborated to Essays of a Humanist (1964) elaborated Evolutionary Humanism
From an Antique Land (1966)
The Courtship Habits of the Great Grebe (1968)
Memories (kaksiosainen, 1970 ja 1974)
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Kevles, Daniel J.| title = In the Name of Eugenics: Genetics and the Uses of Human Heredity| publisher = Knopf| year = 1985| id = ISBN 0394507029}}
Aiheesta muualla

Check date values in: |date= (help)

Luokka:Ateistiset ajattelijat ja aktivistit
Luokka:Brittiläiset biologit
Luokka:Englantilaiset kirjailijat
Luokka:YK:n virkamiehet
Luokka:WWF
Luokka:Vuonna 1887 syntyneet
Luokka:Vuonna 1975 kuolleet
Mattel

Question: Milloin Mattel perustettiin?


Mattel on yhdysvaltalainen leluja valmistava yritys. Sen tuotteisiin kuuluvat muun muassa Barbie-nuket, Hot Wheels- ja Matchbox-leikkiautot sekä lautapelit. Barbie-nuket tuottavat yli 80 prosenttia Mattelin tuloista. Mattel omistaa American Girlin ja Fisher-Pricen.
Mattel on yksi maailman suurimmista leluyhtiöistä.[1] Vuonna 2015 Lego meni siitä ohi, jolloin Mattel jäi toiseksi suurimmaksi.[2]
Historia
Elliot Handler ja Harold "Matt" Matson (etunimistä syntyi Matt-el) perustivat Mattelin vuonna 1945. Elliot Handlerin vaimosta Ruth Handlerista tuli myöhemmin yrityksen toimitusjohtaja. Yritys tuotti alun perin tauluraameja ja nukkekodin varusteita tauluraamien jätteistä. Nukkekodin varusteiden synnyttämän suosion takia yritys suuntasi katseensa leluihin. Ruth Handler perusti Barbie-tuotantolinjan vuonna 1959. Yritys listautui pörssiin vuonna 1960. Koko 1960-luvun läpi Mattel laajensi toimintaansa ostamalla pienempiä leluyrityksiä tuotteineen.[3]
Yhtiö teki epäonnisia yrityksiä videopelien kanssa ja horjui konkurssin partaalla vuonna 1983. Tervehdyttämisen kuului keskittyminen ydinliiketoimintoihin. Vuonna 1988 yhtiö sai neuvoteltua Disneyn kanssa kattavan sopimuksen, joka toisaalta antoi sille yksinoikeuden moniin Disneyn suosikkielokuviin perustuviin leluihin, toisaalta takasi leluille suurta näkyvyyttä Disneyn huvipuistoissa.[3]
Vuonna 1993 Mattel fuusioitui Fisher-Pricen kanssa.[4] 1996 Mattel osti Matchbox-leluautoistaan tunnetun Tyco Toysin, joka oli tuolloin kolmanneksi suurin leluvalmistaja.[5]
Tuotteet
Lelut

American Girl
Barbie ja Ken -nuket
Batman
Big Jim
BraveStarr
Kaalimaan kakarat (Cabbage Patch Kids) (1994-2000)
Computer Warriors (1989-1990)
Chatty Cathy (1959-1965, 1969-1971, 1998, 2001)
Ever After High
Fisher-Price
Hot Wheels
Justice League Unlimited
Masters of the Universe (He-Man-sarja)
Magic 8 Ball

Major Matt Mason (1966 - 1970)
Matchbox
Max Steel
Monster High
My Scene
My Meebas
Winx Club
Pixar's Cars
Polly Pocket
Popples plush toys
Pound Puppies
See 'n Say
Strange Change Machine (1968)
Superman
Tyco R/C
Vertibird
Rock 'Em Sock 'Em Robots (1966)
Tuomas Veturi

Pelit
Othello (Reversi)
UNO
Scene It?
MAD GAB
Sonar Sub Hunt
Skip-Bo
Boomo
Uno Rommy
Konsolit
1980-luvun alussa Mattel valmisti Intellivision-, Aquarius- ja HyperScan-pelikonsoleita.
Vuonna 1987 Mattel hoiti joissakin Euroopan maissa Nintendo Entertainment Systemin jakelun, sillä Nintendolla ei tuohon aikaan vielä ollut Euroopan jaostoa. Joissakin varhaisissa Euroopan konsoleissa lukeekin Nintendo Entertainment Systemin alla "Mattel Version".
Triviaa
Barbie ja Ken -nuket on nimetty Handlerien lasten mukaan.
Lähteet

Aiheesta muualla
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Luokka:Yhdysvaltalaiset leikkikaluvalmistajat
Luokka:Yhdysvaltalaiset pörssiyhtiöt
Disneyland

Question: Milloin alkuperäinen Diesneyland perustettiin?






Disneyland on Anaheimissa, Kaliforniassa sijaitsevan Disneyland Resort -lomakeskuksen yksi teemapuisto. Sen omistaa ja sitä operoi The Walt Disney Company. 17. heinäkuuta 1955 valmistunut Disneyland on yksi Kalifornian suosituimmista turistikohteista.[1] Se sijaitsee Anaheimissa 43 kilometriä Los Angelesin keskustasta kaakkoon. Siellä käy päivittäin noin 60000 ihmistä.
Disneylandiin ryhdyttiin rakentamaan Star Wars Land -teemapuistoa huhtikuussa 2016.[2]
Kalifornian Disneyland on alkuperäinen ja itsensä Walt Disneyn visioima paikka. Muita saman konseptin Disney-puistoja ovat Walt Disney World Floridassa, Tokio Disneyland, Hongkong Disneyland Resort ja Disneyland Paris Pariisin lähellä Marne-la-Valléessa.
Lähteet

Aiheesta muualla



Luokka:Yhdysvaltain huvipuistot
Luokka:Walt Disney Parks and Resorts
Luokka:Kalifornian rakennukset ja rakennelmat
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Bewe Sport

Question: Mikä Bewe Sport on?


Bewe Sport on vuonna 1977 perustettu porvoolainen kaukalopalloilun erikoisseura. Sen nimi juontuu Beweshipistä, jonka työpaikkajoukkue Bewe Sport alkuaikoina oli. Bewe Sportilla on noin 90 joukkuetta eri kaukalopallosarjoissa ja pelaajia on yhteensä noin 1700. Kauden 2011 alkaessa Bewe Sportin kaukalopallo yhdistyi porvoolaisen Hamarin Elon kanssa, ja nimeksi muuttui HElo&Bewe. Nykyisen joukkueen kotiottelut pelataan Porvoon jäähallissa.
Kesästä 2010 lähtien Bewessä on pelattiin myös jääkiekkoa.[1]
Menestys
Bewe Sport kuuluu Suomen menestyneimpiin kaukalopalloseuroihin. Bewe Sport on voittanut kaikkiaan 9 Suomen mestaruutta, vuosina 1996, 1997, 1999, 2001, 2002, 2003, 2007, 2008 ja 2010.
Maineikkaita pelaajia
Sami Häppölä
Sami Teiro
Kai Westerback
Pasi Heinistö
Panu Siivikko
Juha Kuusla
Tero Ekman
Ville Galle
Patrik Lostedt
Toni Häppölä 
Mikko Joensuu
Olli Pelkonen
Ottelut
Bewe Sport pelaa jääkiekkokotiottelunsa Helsingin jäähallin kakkoshallissa. Otteluissa on yleisöä tavallisesti 150–400 henkilöä. Halliin mahtuu yhteensä noin 800 katsojaa.
Kaukalopallo-ottelut Bewe pelaa syksystä 2011 lähtien Porvoon Jäähallissa, kun Hamarin Elo ja Bewe yhdistyivät, ja suuri osa Helsinkiläisjoukkueen pelaajista jatkoi pelaamistaan
edelleen HElo&Bewessä.
Jääkiekko

Bewe Hockey on perusti jääkiekon edustusjoukkueen vuonna 2010 ja se nousi II-divisioonaan III-divisioonasta heti ensimmäisellä kaudellaan.
Seura lähti jääkiekkotoimintaan kovin tavoittein, tarkoituksena oli pelata Mestiksessä vuonna 2013. [2]
Edustusjoukkue ei kuitenkaan kovista vahvistuksista ja satsauksista huolimatta kyennyt nousemaan II-divisioonaa korkeammalle ja kaudelle 2012-13, seura aloitti yhteistyön KJT TuusKin kanssa. Seuran uudeksi nimeksi tuli Bewe TuusKi. Bewen joukkueessa pelasi useita liigataustaisia pelaajia mm. Patrik Lostedt, Toni Mäkiaho ja Toni Häppölä
Bewen viimeiseksi jääkiekkokaudeksi jäi kausi 2015-16 jonka jälkeen ilmoitettiin yhteistyön päättymisestä. Joukkue oli parhaimillaan kahdesti Suomi-Sarjassa kolmantena. [3]
Jääkiekon jälkeen seura on aloittanut yhteistyön Jääpalloseura Botnian kanssa, joka pelaa jääpallon Bandyliigaa. [4]
Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Suomalaiset jääkiekkoseurat
Luokka:Suomalaiset kaukalopalloseurat
Luokka:Helsinkiläiset urheiluseurat
Jakob Wegelius

Question: Milloin Jakob Wegelius on syntynyt?

Jakob Wegelius (1779–1861[1]) oli suomalainen lääkäri ja pappi. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1802 ja lääketieteen tohtoriksi 1817. Teologian kunniatohtorin arvon hän sai 1857. Vuoden 1808–1809 sodassa hän toimi sotilaslääkärinä. Sen jälkeen hän toimi pappina useissa seurakunnissa ja oli vuodesta 1832 Maalahden seurakunnan kirkkoherra. Lankonsa Jonas Laguksen vaikutuksesta hän päätyi herännäisyys-herätysliikkeen piiriin ja toimi Pohjanmaan ruotsinkielisten herännäisten johdossa.[1]
Lähteet

Aiheesta muualla
Citation error, replace with{{cite book| author = Hellevi Arjava| title = Merkillinen isoisä ja muita kertomuksia Wegeliuksista ja Svaneista| publisher = Otava| year = 2010| id = ISBN 978-951-31-5401-1}} 335 s.


Luokka:Suomen evankelis-luterilaisen kirkon papit
Luokka:Suomalaiset lääkärit
Luokka:Herännäisyys
Luokka:Vuonna 1779 syntyneet
Luokka:Vuonna 1861 kuolleet
Seututie 955

Question: Mikä on Inarin ja Helsingin välinen tie-etäisyys?



Seututie 955 on Kittilän Könkäältä Inariin kulkeva seututie. Tien pituus on 165 kilometriä. Pokan ja Inarin välinen osuus on päällystetty mutta Könkään ja Pokan välinen osuus päällystämätön.[1] Tie on pohjoisin Lapin itä- ja länsiosat yhdistävä Suomen alueella kulkeva tie. Tien nopeusrajoitus on pääosin 80 km/h, kyläalueilla 60 km/h.
Reitti ja tieyhteydet
Kittilä
Köngäs (st 956)
Rautuskylä
Hanhimaa
Vierelä
Korpela
Nilipirtti
Pokka
Inari
Ivalon Matti
Repojoki
Hirvassalmi
Menesjärvi
Solojärvi
Kuntakeskus (vt 4 E75)
Välimatkataulukko

Lähteet


Luokka:Inarin liikenne
Luokka:Kittilän liikenne
955
Kahdeksan surmanluotia

Question: Onko alkoholi elotonta?


Kahdeksan surmanluotia on Mikko Niskasen käsikirjoittama ja ohjaama neliosainen tv-elokuva vuodelta 1972. Se pohjautuu osittain Pihtiputaalla 7. maaliskuuta 1969 tapahtuneeseen surmatyöhön, jossa sekatyöläinen ja pienviljelijä Tauno Pasanen ampui neljä poliisia. 
Pasasen tapauksen ohella Niskanen halusi esitellä elokuvassa kotikylänsä Konginkankaan Liimattalan elämänmenoa.[1]

Elokuvan päähenkilöä Pasia näytteli Mikko Niskanen ja tämän puolisoa Tarja-Tuulikki Tarsala. Naapuria (Reiska) esitti Paavo Pentikäinen. Tuotannossa käytettiin myös amatöörinäyttelijöitä.[1]
Tarsala on myöhemmin kertonut, että hän piti Niskasen eläytymistä viinankeittoa ja häiriköintiä harjoittaneen Pasin rooliin lähes pelottavana.[1]
Elokuvan tekemisessä ilmeni aikataulu- ja budjettiongelmia, minkä vuoksi tuotannon pysäyttämistä pidettiin Yleisradiossa vakavasti otettavana vaihtoehtona. Siihen ei lopulta kuitenkaan ryhdytty.[1]
Elokuva esitettiin ensimmäisen kerran neliosaisena televisiosarjana keväällä 1972. Saman vuoden syksyllä elokuvateattereissa nähtiin 145-minuuttinen versio, jonka oli leikannut Jörn Donner. Sakari Toiviaisen mukaan kummankin version vastaanotto oli suorastaan ylistävää.[1]
Kahdeksan surmanluotia sai parhaan ohjauksen (Mikko Niskanen) ja parhaan miespääosan (Mikko Niskanen) Jussi-palkinnot. Lisäksi Niskaselle myönnettiin 1972 Valtion elokuvataiteilijapalkinto, joka oli 5000 markan suuruinen.
Vuonna 1992 kuusikymmentä suomalaista elokuvakriitikkoa äänesti itsenäisyyden 75-vuotisjuhlan kunniaksi kaikkien aikojen parhaasta kotimaisesta elokuvasta. Valituksi tulivat tasaäänin Kahdeksan surmanluotia ja Aki Kaurismäen Tulitikkutehtaan tyttö.[2]
Elokuvan täyspitkä versio on ilmestynyt kahdella lisämateriaalittomalla DVD-levyllä.[3][4]
Muuta
Tauno Pasanen katsoi elokuvan Turun vankimielisairaalassa 14. huhtikuuta 1971. Niskasen mukaan Pasanen oli kuvaillut katselun aiheuttamia tuntemuksia seuraavalla tavalla: 

Näyttelijät

Näytelmä
Vuonna 2010 lahtelainen Teatteri Vanha Juko teki elokuvasta näytelmän, jonka tapahtumapaikkana on teollisuuskaupunki maaseudun sijasta. Tarinan päähenkilö työskentelee roskakuskina ja freelance-näyttelijänä. Myös teatteriversiossa ampuma-ase ja alkoholi aiheuttavat vakavat seuraukset. Näytelmän ohjasi Juha Luukkonen.[5]
Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Jussi-palkitut elokuvat
Luokka:Vuoden 1972 elokuvat
Luokka:Suomalaiset mustavalkoelokuvat
Luokka:Suomalaiset draamasarjat
Luokka:Suomalaiset tositapahtumiin perustuvat elokuvat
Luokka:Suomalaiset televisioelokuvat
Luokka:Yhteiskunnalliset elokuvat
Luokka:Päihdeaiheiset elokuvat
Luokka:Mikko Niskasen ohjaamat elokuvat
Luokka:1970-luvun televisiosarjat
Itävallan unkarilaiset

Question: Asuuko Suomessa unkarilaisia?


Itävallan unkarilaiset ovat Itävallassa asuvia unkarilaisia. Historiallisia unkarilaisvähemmistöjä on Itävallan Burgenlandin alueella, sekä Wienin kaupungissa. Itävalta ja Unkari olivat pitkään samaa Itävalta-Unkarin kokonaisuutta. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan Itävallassa asui 25884 unkarilaista, joista 10686 asui Wienissä ja 4704 Burgenlandissa.
Historia
Burgenlandin unkarilaiset ovat 1000-luvulla Unkarin kuningaskunnan alueelle sitä vartioimaan asutettujen unkarilaisten jälkeläisiä. Heillä oli yläluokan asema, mikä säilyi aina vuoteen 1848 saakka. Burgenland oli hallinnollisesti osa Unkaria, kunnes siitä tuli osa Itävaltaa vuonna 1920. Unkarin kieltä opetettiin muutamissa alueen kunnissa sotien välisenä aikana, mutta toisen maailmansodan jälkeinen taloustilanne aiheutti suuren muuttoaallon alueelta pois. Lisäksi sodan jälkeen asenne unkarin kieltä kohtaan muuttui kielteiseksi, mikä johti kiihtyneeseen sulautumiseen muuhun väestöön. Burgenlandin unkarilaiset tunnustettiin viralliseksi vähemmistöksi vuonna 1976.[1]
Wienin unkarilaisvähemmistö syntyi kun unkarilaisia pakeni kaupunkiin turkkilaisten tieltä vuonna 1541. 1600-luvun lopulla Wienistä alkoi muodostua tärkeä unkarilaisen kulttuurin keskus. Ensimmäiset unkarilaiset seurat perustettiin Wienissä 1860-luvulla ja tuolloin unkarilaisten määrä nousi noin 100000:n. Unkarilaisten määrä väheni tuntuvasti ensimmäisen maailmansodan jälkeen, mutta määrä kasvoi taas toisen maailmansodan ja Unkarin kansannousun jälkeen tulleiden pakolaisten myötä. Wienin unkarilaiset tunnustettiin osaksi virallista unkarilaisvähemmistöä vuonna 1992.[1]
Nykypäivä

Itävallan unkarilaiset ovat valittaneet, että he saavat suhteessa vähemmän valtion tukea kuin muut vähemmistöryhmät. Vuonna 2003 unkarilainen vähemmistö sai tukea 330000 euron edestä. Raha meni pääasiassa unkarilaisen oppiaineiston tekoon. Burgenlandissa on valtio järjestänyt unkarinkielistä peruskoulutusta vuodesta 1995, ja sitä opetetaan myös muutamissa korkeamman asteen oppilaitoksissa. Wienissä opetusta järjestävät unkarilaiset järjestöt. Vuonna 2004 kaksi kolmesta Burgenlandin unkarilaisesta oli katolilaisia. Muita suuria ryhmiä olivat luterilaiset ja kalvinistit.[1]
Lähteet

Unkarilaiset, Itävalta
Luokka:Unkarilaisten diaspora
Kaupunkikaasu

Question: Mihin Turun kaasukelloa käyetetään nykyään?


Kaupunkikaasu oli asutuskeskuksiin rakennetuissa kaasuverkostoissa kulkenut kaasumainen kivihiilestä tuotettu polttoaine. Sivilisaation kehitykselle kaupunkikaasu antoi tärkeän osansa niin valaistuksen, lämmityksen kuin ruoanlaiton osaltakin. Halkojen kantaminen vaihtui kaasuhanan avaamiseksi.Sitä käytettiin 1800-luvulla valaistukseen, minkä vuoksi sitä kutsuttiin myös valokaasuksi. Sähkölamput syrjäyttivät kuitenkin pian kaasuvalaistuksen, mutta kaupunkikaasua käytettiin 1900-luvun loppupuolelle saakka yleisesti varsinkin kaasuliesien polttoaineena. 
Ensimmäiset kaupunkikaasuverkot rakennettiin Englantiin 1800-luvun alussa. Lontoon Pall Mall sai kaasuvalon 1807. Manner-Euroopassa kaasuverkkoja rakensi vuonna 1824 perustettu brittiläinen Imperial Continental Gas Association.
Verkostossa kulkevan kaasun ominaisuudet riippuivat siitä millaisilla laitteilla se oli tuotettu, joten kaasu oli erilaista eri kaupungeissa. Varhaisessa vaiheessa verkostossa kulki ilmakaasua, mutta hyvin nopeasti opittiin valmistamaan voimakaasua eli generaattorikaasua. Sittemmin katuvalaistuksen vaatimuksesta käytiin tuottamaan valokaasua, jota aluksi valmistettiin karburoimalla generaattorikaasua, myöhemmin kuivatislaamalla kivihiiltä.
Kivihiilen kuivatislauksessa saadulla kaasulla oli korkeampi lämpöarvo, ja sitä saatiin samalla kun terästeollisuutta varten tuotettiin koksia. Myöhemmällä aikakaudella kuivatislauspanoksen jäähdytykseen käytettiin tulistettua höyryä, jolloin mukaan sekoittui vesikaasua. Näin syntynyt kaasu oli pääasiassa hiilimonoksidin ja vedyn seosta, joka syntyi hiilestä ja vesihöyrystä seuraavalla kemiallisella reaktiolla:
C + H2O ⇒ CO + H2.
Myöhemmin hehkusukan käyttöönotto poisti vaatimuksen kaasuliekin valaisevuudesta.
Kaupunkikaasua käytettiin ensimmäisissä sisäisissä, sylinterillä varustetuissa polttomoottoreissa.
Kaasulaitoksien valtakausi päättyi 1900-luvun lopulla, ja kaupunkikaasuverkostoihin alettiin johtaa maakaasua. Maakaasu eli metaani on myrkytöntä ja sitä voidaan käyttää metaaniajoneuvojen polttoaineena. Siten kaupunkikaasuverkoston varrelle on helppo pystyttää metaanin tankkauspisteitä.
Katso myös
Kaasukello
Hiilikaasu
Masuunikaasu
Luokka:Kivihiili
Luokka:Kaasut
Luokka:Kemianteollisuus
Magneettiaisti

Question: Kuka on löytänyt magnetismin?

Magneettiaisti on useiden eläinlajien kyky suunnistaa Maan magneettikentän avulla. Magneettiaistia hyödyntävät liikkumisessaan monet muuttolinnut, nilviäiset ja sammakkoeläimet. Merieläimille, kuten esimerkiksi langusteille, merikilpikonnille ja lohille, magneettiaisti on hyödyksi, koska pinnan alla ei ole juuri visuaalisia suuntamerkkejä. Jopa eräillä nisäkkäistä, kuten kaljurotilla ja joillakin lepakkolajeilla, on magneettiaisti.[1]
Magneettiaisti on todennettu tutkimuksissa vasta viime vuosikymmeninä. Tyypillisessä koejärjestelyssä eläimeen kiinnitetään magneetti. Jos eläimen liikkuminen tällöin häiriytyy, sillä on todennäköisesti jonkinlainen magneettiaisti. Eläimiä on pystytty myös ohjailemaan keinotekoista magneettikenttää muuttamalla.[1]
Tutkijat eivät kuitenkaan osaa vielä selittää, miten magneettiaisti toimii, eikä mitään erityistä aistielintä ole eläimiltä löydetty. Muuttolintujen magneettiaistin ajateltiin perustuvan niiden nokassa olevaan rautaoksidiin, magnetiittiin, mutta uuden tutkimustuloksen mukaan tämä ei näytä pitävän paikkaansa. Toisaalta joidenkin bakteerien on osoitettu reagoivan magneettikenttiin juuri magnetiitin avulla. Toisen teorian mukaan useiden eliöiden silmissä esiintyvä kryptokromi-proteiini reagoisi sähkömagneettiseen säteilyyn. Ainakin banaanikärpästen ja monarkkiperhosten magneettiaistit perustuvat kryptokromiin. Merieläinten magneettiaisti puolestaan saattaisi selittyä sähkömagneettisella induktiolla.[1]
Eläintieteen professori Hynek Burda on tutkimuksissaan löytänyt yllättäviä viitteitä myös isojen nisäkkäiden, kuten peurojen, lehmien ja koirien magneettiaisteista. Tutkimuksia ei ole kuitenkaan kyetty vielä toistamaan.[1]
Lähteet

Aiheesta muualla
Jani Kaaro:  Tiede.fi. 2013.
Luokka:Magnetismi
Luokka:Eläintiede