khalidalt/tydiqa-goldp huggingface dataset:
Pentik

Question: Milloin Pentik on perustettu?


Pentik Oy on vuonna 1971 perustettu suomalainen Anu Pentikin perustama keramiikka- ja sisustustavara-alan perheyritys.[1] Posiolla sijaitseva tehdas on maailman pohjoisin ja myös Suomen ainoa keramiikkatehdas. Yrityksellä on yli 90 myymälää Suomessa, Ruotsissa, Venäjällä ja Tšekissä.  
Pentikin basic-mallisto saa rinnalleen neljä kertaa vuodessa vaihtuvat sesonkimallistot, jotka tarjoavat monipuolisia tuotteita sisustamiseen ja kattaukseen. Yrityksen palveluksessa on yli 340 henkilöä, ja vuonna 2012 Pentik Oy:n liikevaihto oli 36,5 miljoonaa euroa. Toimitusjohtaja on Anu Pentikin ja Topi Pentikäisen poika Pasi Pentikäinen.[2]
Yritys sai alkunsa Pentikäisten omakotitalon lastenhuoneesta ja kellarista, joissa Anu Pentik harrasti keramiikka- ja nahkatöitä. Pian rakennettiin kelohonkainen keramiikkapaja ja sen yhteyteen myymälä ja kahvio, joista tuli Posion tärkeä matkailuvaltti. Helsingin Esplanadille avattiin myymälä vuonna 1976, ja yritys levittäytyi monenlaiseen toimintaan, kunnes 1990-luvulla yritys keskittyi keramiikan valmistukseen ja myyntiin.[3]
Suomen Kuvalehti valitsi Pentikin Suomen parhaaksi perheyritykseksi vuonna 2009.[1]
Katso myös
Anu Pentik
Lähteet

Aiheesta muualla

 Kulttuurikeskus Pentik-mäki
Luokka:Keramiikan valmistajat
Luokka:Suomalaiset teollisuusyritykset
Luokka:Sisustusalan tuotemerkit
Luokka:Suomalaiset kauppaketjut
Suomen linnusto

Question: Mikä on yleisin lintulaji Suomessa?


Suomen linnusto käsittää Suomessa tavatut lintulajit, joista jotkin kierto- ja paikkalinnut viettävät koko elämänsä Suomessa. Osa on muuttolintuja ja osa satunnaisia harhailijoita, jotka on tavattu joitakin kertoja Suomessa.
Suomessa on tavattu 477 luonnonvaraista lintulajia vuoden 2017 alkuun mennessä.[1] Säännöllisesti pesiviä lajeja oli vuonna 2008 noin 240.[2]
Yleisimmät pesimälinnut
Lintujen kanta vaihtelee vuodesta toiseen. Kymmenen runsainta pesimälintua olivat vuonna 2004:[3]
pajulintu, 7–11 miljoonaa paria
peippo, 5–7 milj.
punakylkirastas, 1,5–2,5 milj.
punarinta, 1,2–3,3 milj.
järripeippo, 1–2,5 milj.
vihervarpunen, 700000–2 milj.
harmaasieppo, 1,3–1,7 milj.
metsäkirvinen, 1,3–1,7 milj.
räkättirastas, 1–2 milj.
hippiäinen, 600000–1,6 milj.
Runsaimmat talvilinnut
Talvensa Suomessa viettävistä linnuista runsaimpia olivat vuoden 2004 arvion mukaan (lukumäärä yksilöinä, ei pareina):[4]
talitiainen, 5,0 miljoonaa talvehtivaa yksilöä
hömötiainen, 4,0 milj.
keltasirkku, 2–3 milj.
hippiäinen, 2–3 milj.
töyhtötiainen, 1–1,5 milj.
Katso myös
Luettelo Suomen linnuista
Lähteet

Kirjallisuutta
Citation error, replace with{{cite book| author = Tapio Solonen,| title = Suomen linnusto| publisher = Lintutieto| year = 1985}}
Citation error, replace with{{cite book| title = Suomen lintujen ensihavainnot| publisher = BirdLife Suomi| year = }}
Lasse J. Laine: Suomen linnut – Tunnistusopas, Otava 2015, ISBN 978-951-1-27650-0
Linnusto
Luokka:Linnusto alueittain
Radiotähtitiede

Question: Milloin radioaallot havaittiin?


Radiotähtitiede eli radioastronomia on tähtitieteen tutkimuksen osa-alue, jossa tutkitaan maailmankaikkeuden fyysisiä prosesseja niiden lähettämän radiosäteilyn perusteella. Koska radioaallot ovat huomattavasti pidempiä kuin valoaallot (yhdestä millimetristä useisiin kilometreihin), tarvitaan niiden havaitsemiseen suuria yksittäisiä antenneja tai pienempiä antenneja, jotka toimivat yhdessä.
Radioteleskoopissa on paraboloidin muotoinen antenni, joka heijastaa tietystä taivaan osasta tulevat radioaallot vastaanottimeen, joka puolestaan havaitsee ja vahvistaa signaalin käyttökelpoiseksi tiedoksi. Data voidaan koostaa väärävärikuvaksi, jossa tietty väri edustaa tiettyä radioaallonpituutta. Eräät radioteleskoopit, kuten Arecibon radioteleskooppi Puerto Ricossa, ovat niin suuria, että niitä ei voida suunnata kuin hyvin rajoitetusti. Interferometrian avulla toisistaan kaukana sijaitsevia radioteleskooppeja on yhdistetty toimimaan yhden suuren teleskoopin tavoin. Jopa eri puolilla maapalloa sijaitsevien teleskooppien havaintoja on kyetty yhdistämään, kun niiden tuottamaan dataan on liitetty tarkka aika atomikellosta ja yhdistämällä tulokset jälkeenpäin.
Radiotähtitieteen merkittävimpiä tutkimuskohteita ovat kaukaiset pulsarit, kvasaarit sekä radiogalaksit, jotka alun perin löydettiin radioteleskoopeilla. Radiotaajuuksilla tehdyt havainnot ovat osoittaneet, että galaksien massat ovat luultua suurempia, mikä on osaltaan johtanut pimeän aineen olemassaolon paljastumiseen. Kosminen taustasäteily puolestaan on mustan kappaleen radiosäteilyä. Radiotähtitieteen tutkimuskohteita on myös omassa aurinkokunnassamme, kuten Auringon aktiivisuuden mittaus ja Venuksen pinnan tutkakuvaus.
Katso myös
Atacama Large Millimeter Array
Kirjallisuutta
Citation error, replace with{{cite book| author = Valtonen, Mauri| title = Kvasaareja ja mustia aukkoja| publisher = Helsinki: Tähtitieteellinen yhdistys Ursa| year = 1992| version = Ursan julkaisuja 45| id = ISBN 951-9269-63-0}}
Aiheesta muualla

Check date values in: |accessdate=, |date= (help)
Check date values in: |accessdate= (help)
Check date values in: |accessdate= (help)
Check date values in: |accessdate= (help)
Check date values in: |accessdate= (help)
*
Parvati

Question: Onko jumalana tunnettu Shiva ollut oikea henkilö?



Parvati on hindulaisuudessa esiintyvä jumalatar ja Devin ilmentymä, joka on tuhon jumalan Shivan vaimo ja norsupäisen viisauden  jumalan Ganeshan, sekä sodan jumalan Skandan äiti. Parvati on Shivan shakti, eli Shivan kosminen feminiinen energia. Hän on siis puhtaan voiman, valon ja energian ruumiillistuma. Parvati symboloi hedelmällisyyttä, avio-onnea, puolisolle omistautumista, askettisuutta ja voimaa. Jotkut yhteisöt pitävät Parvatia Vishnun siskona. "Parvata" sana tarkoittaa vuorta. Parvati on siis vuorien tyttö, jonka isä oli vuorien hallitsija.
Taistelu Parvatin ihonväristä
Eräässä tarinassa Shiva loukkasi Parvatia tämän tumman ihonvärin vuoksi (tummanpuhuvana esitetty Kali, jonka nimi tarkoittaa "mustaa", on yksi Parvatin ilmenemismuodoista, eli avatara). Parvati pakeni metsään ja eli askeetikkona. Erään version mukaan luojajumala Brahma sai hänet luopumaan askeesista ja antoi hänelle kultaisen ihon, josta juontuu Parvatin nimi Gauri, kultainen. Toinen tarinan versio kuitenkin kertoo Parvatin niin vihastuneen Shivalle, että ympäröi Shivan kaikilla ilmenemismuodoillaan (kymmenen mahavidyaa), jolloin Shiva nöyrästi tunnusti Devin suuruuden ja pyysi Parvatilta anteeksiantoa, nähtyään Devin kaikkien värien olevan yhtä arvokkaita ja kauniita. Parvatin otsassa nähdään punainen piste. Hindunainen saa otsaansa punaisen pisteen mennessään naimisiin, mikä vastaa länsimaista sormusta.
Parvatin rohkeus
Hindulaisuuden jumalattaret ovat tyypillisesti rohkeita. Tarina kertoo, että saadakseen Shivan miehekseen, Parvati ryhtyi askeesiin, joka oli vain miehille tarkoitettu tapa. Parvati on tunnettu myös ikävöimisestään vanhempiensa luokse, ja lopulta vierailustaan vanhempiensa luona. Siksi erityisesti vanhempiaan kaipaavat nuoret vaimot haluavat nähdä Parvatin. 
Ganeshan syntymä
Parvati halusi kylpeä, mutta hänellä ei ollut ketään, joka olisi vartioinut taloa sillä aikaa, Shivan ollessa poissa. Siksi Parvati päätti luoda pojan, Ganeshan, kurkumatahnasta. Parvatin määräyksen mukaan Ganesha ei päästänyt ketään taloon, ei edes Shivaa, mistä tämä raivostui. Shiva ja Ganeshan taistelivat, ja Shiva sivalsi Ganeshalta pään poikki. Parvati vaati Shivaa palauttamaan Ganeshan pään, mutta päätä ei löytynyt enää mistään. 
Shiva kohtasi Brahman, jonka ehdotuksen mukaan Ganeshan pää korvattiin elefantin päällä, joka kiinnitettiin Ganeshan ruumiiseen, ja hänet herätettiin henkiin.
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Mookerjee, Ajit| title = Kali: The Feminine Force| publisher = Thames & Hudson Ltd| year = 1988}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Rawson, Philip| title = The Art of Tantra (World of Art)| publisher = Thames & Hudson Ltd| year = 1978}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Lal, Vinay, Loon, Borin Van| title = Hindulaisuus vasta-alkaville ja edistyville| publisher = Jalava| year = 2005}}
. Helinamuseo.fi

Luokka:Hindulaiset jumalattaret
Studio Ghibli

Question: Kuka perusti Studio Ghiblin?


Studio Ghibli () on japanilainen animaatiostudio. Sen anime-elokuvat ovat mielikuvituksellisia, tunteellisia ja laajasti kehuttuja ympäri maailmaa.
Vuonna 1985 perustettua studiota johtaa arvostettu ohjaaja Hayao Miyazaki kollegansa ja opastajansa Isao Takahatan kanssa. Miyazakin Ghibli-ajan elokuvien ääniraidat ovat säveltäjä Joe Hisaishin käsialaa. Ghiblin pääkonttori, jossa animaatiot valmistetaan, sijaitsee Tokiossa.
Historiaa
Studio Ghiblin historia juontaa vuoteen 1983, jolloin julkaistiin Tuulen laakson Nausicaä mangana Tokuma shotenin Animage-lehdessä. Tokuma on Ghiblin emoyhtiö, joka on muun muassa välittänyt Disneylle video-oikeudet kahdeksaan Ghiblin elokuvaan sekä oikeudet Prinsessa Mononoken ja Henkien kätkemän maailmanlaajuiseen levittämiseen. 
Ghibli toimintaperiaate oli pitkään se, että filmejä tehtiin yksi kerrallaan, katsottiin, menestyykö se teattereissa, ja jos menestyi, niin tehtiin toinenkin elokuva. Aluksi Ghibli oli vaakalaudalla, koska elokuvien tuotto kattoi juuri ja juuri niiden kustannukset. Nykyisin Ghibli on menestyvä yritys, joka on tuottanut monia huippusuosittuja elokuvia, kuten Miyazakin Prinsessa Mononoken, Naapurini Totoron (tunnetaan myös nimellä Näkymätön ystävä), Henkien kätkemän ja Liikkuvan linnan, Takahatan Tulikärpästen haudan sekä Yoshifumi Kondōn Sydämen kuiskauksen. Eräs Ghiblin perussäännöistä on se, että menestyneillekään elokuville ei tehdä jatko-osia.
Fanisivustolla kerrotaan studion nimen juontavan juurensa Miyazakin innostukseen Italiasta ja italialaisista lentokoneista.[1] "Ghibli" on alun perin arabiankielinen, Libyassa käytetty sana, jolla tarkoitetaan Pohjois-Afrikan aavikolta puhaltavaa kuumaa ja pölyistä ilmavirtausta. Italialaiset nimesivät toisen maailmansodan aikana erään Saharalla tiedustelulentoja lentäneen lentokoneensa (Caproni Ca.309) ”Ghibli”-lisänimellä.
Ghiblin elokuvat

Lähteet

Aiheesta muualla
 (in Japanese)

, Ghibli-aiheinen fanisivusto Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Luokka:Animeyhtiöt
Luokka:Animaatiostudiot
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Janssoninkiusaus

Question: Mikä on Janssonin kiusaus?


Janssoninkiusaus () on ruotsalainen perinneruokalaji, joka pitkään tunnettiin vain yöruokana ja on tullut paljon muunnelluksi. Se tehdään raastamalla karkeasti perunaa, laittamalla sitä vuokaan kerroksittain anjoviksen kanssa ja kaatamalla päälle kermaa. Janssoninkiusauksesta on olemassa myös vanhempana pidetty versio, jossa peruna korvataan kananmunalla.[1]  Alkuperäinen janssoninkiusaus on valmistettu niin sanotusta skandinaavisesta anjoviksesta eli maustetusta kilohailista eikä aidosta anjoviksesta eli sardellista.
Janssoninkiusaus-sanan alkuperäksi on ehdotettu useaa vaihtoehtoa, mutta varmuutta asiasta ei ole. Ruoka on arveltu nimetyn ruotsalaisen oopperalaulajan Per ”Pelle” Janzonin (1844-1889) mukaan. Toinen teoria on, että nimi olisi annettu ruotsalaisen lahkolaissaarnaajan Erik Janssonin mukaan. Hän vaikutti Yhdysvalloissa 1800-luvulla. Kolmas olettamus on ruoan nimeäminen vuonna 1929 valmistuneen ruotsalaisen elokuvan mukaan; sen nimi oli Janssons frestelse.[2]
Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Kalaruoat
Janssonin kiusaus
Raksila

Question: Missä kaupungissa sijaitsee Raksilan kaupunginosa?



Raksila on kaupunginosa Oulussa keskustan suuralueella. Se sijaitsee keskustan, linja-autoaseman ja rautatieaseman läheisyydessä. Alueella asuu noin 1500 vakinaista asukasta. Lisäksi alueella sijaitsee muutaman sadan opiskelijan asuttama Välkkylän opiskelijakylä. Raksilassa on useita automarketteja, ja siellä sijaitsee urheilukeskus. Alueen urheilutilat ovat Ouluhalli, Raksilan pesäpallostadion, uimahalli, Oulun keskuspaloaseman kellaritiloissa sijaitseva ilma-aserata sekä Raksilan jäähalli ja tekojäärata.
Raksila rajoittuu pohjoisessa Intiön, lännessä Vaaran, idässä Kontinkankaan ja etelässä Karjasillan kaupunginosiin. Vaaraa ja Raksilaa erottaa rautatien itäpuolella kulkeva Ratakatu. Karjasiltaa ja Raksilaa erottaa Kainuuntie (valtatie 22), ja market-aluetta ja Intiön kaupunginosaa erottaa Kajaanintie. Pohjantie (valtatie 4) erottaa Raksilan Kontinkankaasta.
Raksilasta tunnetaan parhaiten niin kutsuttu Puu-Raksila, jossa sijaitsee 1900-luvun alkupuolella rakennettuja omakotitaloja. Raksilan puutaloalue on yksi Oulun parhaiten säilyneistä. Paavo Rintalan vuonna 1962 valmistuneen romaanin Pojat, ja siihen perustuvan Mikko Niskasen ohjaaman samannimisen elokuvan tapahtumat sijoittuivat Raksilan maisemiin.[1]
Ratakadun ja Syrjäkadun välisten kortteleiden uusi asemakaava hyväksyttiin valtuustossa 1964, minkä jälkeen kortteleihin nousi muutama tornitalo ja muita kerrostaloja. Kaavan ulkopuolelle jääneiden puutalokortteleiden asukkaat aloittivat taistelun säilyttämisen puolesta ja onnistuivat estämään Raksilan itäosan muuttumisen kerrostaloalueeksi.[2]
Vuonna 1976 avattiin Raksilaan nykyiset kaupan suuryksiköt eli niin kutsuttu Raksilan kauppakeskus tai Raksilan marketit. Kauppakeskukseen avattiin tuolloin Eka-market-, (myöhemmin Euromarket) Sokos-market- (myöhemmin Prisma) ja K-Citymarket -hypermarketketjujen myymälät.[3]
Alueena Raksila on varsin erikoinen sekoitus uutta ja vanhaa.
Kuvia

Teuvo Pakkalan katu ja puu-Raksilaa.
Puu-Raksilaa.
Karjakatu 24, jossa kirjailija Paavo Rintala asui nuoruudenvuosinaan.
Oulun Energia Areena.
Oulun uimahalli.
Raksilan pesäpallostadion.
Raksilan marketit.

Lähteet

Aiheesta muualla



*
My Hero Academia

Question: Kuka on kuvittanut Company of Heroes -pelin?




My Hero Academia(Japanese:僕のヒーローアカデミア,Hepburn:Boku no Hīrō Akademia) on japanilainen supersankariaiheinen mangasarja, jonka on kirjoittanut ja kuvittanut Kōhei Horikoshi.
Tarina seuraa Izuku Midoriyaa, poikaa, joka syntyi ilman supervoimia maailmaan, missä ne ovat normalisoituneet. Maailman suurin sankari All Might ottaa hänet oppipojakseen ja jakaa voimansa hänen kanssaan.
Mangasta on myös luotu Anime-versio, sen ensimmäinen jakso julkaistiin Japanissa 3. huhtikuuta 2016. Anime on dubattu myös englanniksi.
Sarjasta on myös julkaistu animoitu elokuva My hero Academia: Two Heroes, jota ei kuitenkaan toistaiseksi ole julkaistu Suomessa.
Juoni
Noin 80 prosentilla ihmisistä on jonkinlainen supervoima. Kasvanutta rikollisuutta hillitäkseen valtio ostaa palveluita yksityisiltä supersankaritoimistoilta, ja sankari onkin kaikkien lasten toiveammatti. Se on myös supervoimattomana syntyneen Midoriyan haave. Sattumalta häneen iskee silmänsä maailman vahvin sankari All Might, joka tekee hänestä salaa supervoimiensa perijän. All Might nimittäin tunnistaa Midoriyassa sankarin tärkeimmän ominaisuuden, vaistonvaraisen ja pyyteettömän halun auttaa muita.
Media
Manga
My Hero Academia on japanilainen mangasarja, jonka on kirjoittanut ja kuvittanut Kōhei Horikoshi. Sarjaa alettiin julkaista mangalehdessä Weekly Shōnen Jump heinäkuussa 2014. Syyskuuhun 2018 mennessä sarjaa on kerätty kaksikymmentä tankōbon nidosta. Viz Media lisensoi sarjan englanninkielisen version julkaistavaksi Pohjois-Amerikassa.
Mangasta on myös tehty spin-off-sarja, My Hero Academia: Vigilantes, se julkaistaan myös Weekly Shōnen Jumpissa.
Anime
My Hero Academia on Studio Bonesin tekemä animesarja, joka perustuu samannimiseen Mangaan.
Videopelit
Animestä on myös luotu videopelejä, kuten My Hero Academia: Battle for All. Pelin on kehittänyt Dimps ja julkaissut Bandai Namco Entertainment Nintendo 3DS- käsikonsolille.
Myös toinen videopeli nimeltään My Hero One's Justice, julkaistaan PlayStation 4, Nintendo Switch, Xbox One- konsoleille, sekä Microsoft Windowsille  lokakuussa 2018.
Lähteet

Aiheesta muualla
 Weekly Shōnen Jump

Luokka:Mangasarjat
Luokka:Animesarjat
Songs from the Crystal Cave

Question: Mikä on Steven Seagalin tunnetuin laulu?


Songs from the Crystal Cave on ensisijaisesti näyttelijänä tunnetun Steven Seagalin vuonna 2005 ilmestynyt esikoisalbumi. Seagal itse laulaa ja soittaa kitaraa levyllä. Levy yhdistelee kantria, maailmanmusiikkia, poppia ja rockia. Monet lauluista heijastavat Seagalin henkistä ja buddhalaista taustaa.
Levyllä esiintyvät myös muusikot Stevie Wonder ja Lady Saw.
Seagal on joskus tuottanut soundtrackeja elokuviinsa. Muun muassa kappale ”Girl It’s Alright”, esiintyy elokuvassa Into the Sun.
Kappaleet

Aiheesta muualla

Luokka:Vuoden 2005 esikoisalbumit
Luokka:Yhdysvaltalaiset blues rock -albumit
Vesistö

Question: Miten määritellään laskujoki?


Vesistö on hydrologian termi, joka tarkoittaa niiden sisävesien muodostamaa kokonaisuutta, jolla on yhteinen laskujoki mereen.[1] Sateena maanpinnalle tuleva vesi haihtuu, imeytyy tai virtaa maanpintaa pitkin. Virtaava vesi keräytyy yhä suuremmaksi vesimassaksi purkautuakseen esimerkiksi joen kautta mereen. Vesistö on se sadealue, jonka vedet purkautuvat mereen saman purkauskohdan kautta. Termi vesistöalue tarkoittaa lähes sama kuin vesistö, mutta vesistöalue voi sisältää myös kulttuurimaantieteellisen puolen. Esimerkiksi Etelä-Pohjanmaan vesistöalue koostuu jokiensa mukaan useammasta vesistöstä.[2]
Sadealuetta kiertävää rajaa sanotaan vedenjakajaksi. Vedenjakajat ovat yleensä suoalueita, joilta voi virrata vettä useampaankin suuntaan. Vedenjakaja ei siis useinkaan ole korkeimpien harjanteiden kohdalla vaan tasaisella suolla. Järvelläkin voi olla kaksi purkaustietä, jolloin sitä nimitetään bifurkaatioksi.[2]
Suomen päävesistöt on nimetty laskujokiensa mukaan. Suurimmat niistä ovat Vuoksen, Kymijoen, Kokemäenjoen, Oulujoen, Iijoen, Kemijoen, Paatsjoen ja Tornionjoen vesistöt. Suurvesistö voidaan jakaa osa-alueisiin sivujokiensa ja järvien laskukohtien perusteella. Kunkin sivujoen yläpuolinen alue määritellään sen osavesistöksi. Näitä nimitetään Suomessa vesireiteiksi.[2]
Vesistöjä voidaan ryhmitellä myös suurempiin ryhmiin sen mukaan, mihin mereen ne laskevat. Esimerkiksi Suomessa voidaan muodostaa Suomenlahteen, Saaristomereen, Selkämereen, Perämereen sekä Jäämereen ja Vienanmereen laskevista oma ryhmänsä. Atlanttiin virtaa Euroopan vesistä sadealueelta, joka on 65% maanosan pinta-alasta ja Jäämereen 16%:n alueelta. Euroopan läpi kulkeekin pohjois-eteläsuuntainen päävedenjakaja, jota Suomessa nimitetään Maanseläksi. Myös laskujoettomia alueita on olemassa. Suhteellisesti eniten niitä on Australiassa. Tyyneenmereen virtaa selvästi vähemmän mantereilta tulevaa vettä kuin Atlanttiin.[2]
Vesistö Suomen vesilaissa
Vuoden 1961 vesilain mukaan vesistö on avopintainen sisävesialue, jossa on luonnon muovaamia tai ihmisen tekemiä osia. Laissa on toisaalta pitkä luettelo niistä veteen liittyvistä kohteista, joita ei pidetä vesistönä tai sen osana. Sellaisia ovat oja, noro (pieni puro tai kostea notko), lähde, vesisäiliö, tekolammikko, kaivo tai muu vedenottamo. Vesistön osana ei myöskään pidetä vesiuomaa, jossa ei jatkuvasti virtaa vettä eikä tulvankaan aikana ole riittävästi vettä veneilyä tai uittoa varten. Tällaisessa vesiuomassa eivät kalatkaan juuri pysty liikkumaan.[3] Vesilaissa vesistönä ei siten pidetä merta tai pohjavesimuodostumaa.

Lähteet


*
Palokkajärvi

Question: Onko Kolmisoppinen -järvellä saaria?


Palokkajärvi on Jyväskylässä  sijaitseva järvi. Järvi on noin kolme kilometriä pitkä ja sen pinnan korkeus on 94,4 metriä.[1] Järveen laskevat Alvajärvi Pappilanjokea myöten, Tuomiojärvi Löylyjokea pitkin sekä Tyyppälänjärvi. Palokkajärven vedet laskevat edelleen Tourujokeen ja Jyväsjärveen. Saaria on vain yksi, Palosaari. Järveen työntyviä niemiä ovat Kaijalanniemi (kaakosta), Paloniemi (lännestä) ja Ritoniemi (idästä). Järvestä itään suuntautuu Tyyppälänlahti. Palokkajärven nimi viittaa kaskisavuihin.[2] Järven pohjois- ja koillispuolella sijaitsee Palokan kaupunginosa. Nelostie kulkee Palokkajärven länsi- ja lounaisrantoja pitkin. Vuoden 2008 loppuun asti järvi oli Jyväskylän ja Jyväskylän maalaiskunnan rajalla.
Kuvia

Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Suur-Päijänteen alue
Luokka:Jyväskylän järvet
Thaikeittiö

Question: Mikä on Thaimaan kansallisruoka?


Monimuotoisen thaikeittiön perusta on thairiisi, jota höystetään tulisilla curreilla (เเกง kaeng), kasviksilla ja kalalla tai äyriäisillä.  Ruoka perustuu vahvoihin makuihin, kuten limettimehuun, sitruunaruohoon ja tuoreeseen korianteriin; kolmikko, jonka yhdistelmä antaa thai-ruualle sen ominaisen maun. Thai-ruoka tunnetaan myös tulisuudestaan, erityisesti pienistä torpedon muotoisista chilipippureista nimeltä phrik khii nuu (พริกขี้หนู, kirjaimellisesti "hiirenpapanachili"), sillä chilin käyttö on ollut kuumassa ilmastossa perinteinen keino säilyttää ruoka syömäkelpoisena.

Perusmakuja on viisi: makea, hapanimelä, katkera, suolainen ja polttava. Suolasirottimen ja ketsupin sijasta käytetään maustekastikkeita, kuten kalakastiketta ja chilikastiketta. Ruokailuvälineinä käytetään lusikkaa ja haarukkaa, joista ensimmäistä käytetään pääasiallisesti. Etniset thait syövät puikoilla lähinnä vain nuudeleita. Leipä ja maitotuotteet ovat länsimaisina varsin uusia tulokkaita.
Thai-ruuan klassikoihin kuuluvat:
Phat thai (ผัดไทย), ohuita riisinuudeleita paistettu lisukkeineen tamarindikastikkeessa.
Tom yam kung (ต้มยำกุ้ง), kenties kaikista kuuluisin ruoka eli hapan sitruunaruoholla ja galangalilla maustettu katkarapukeitto. Usein hyvin tulista.
Kaeng daeng (เเกงเเดง, punainen curry) eli kaeng phet (เเกงเผ็ด tulinen curry) ovat nimiensä mukaisesti punaista ja tulista currya. Syödään usein grillatun ankan (kaeng pet yaang เเกงเป็ดย่าง) kanssa.
Kaeng khio-waan (เเกงเขียวหวาน) eli makea vihreä curry on kookosmaitopohjainen curry, josta löytyy sitruunaruohoa ja kafferilimettiä. Usein punaista miedompi.

*
Antagonisti

Question: Mikä on antagonismi?


Antagonisti on tarinassa sankarin tai protagonistin päävastustaja.[1] Käsitteen alkuperä on kreikan kielen sanoissa anti (vasta) ja agonistes (taistelu), ja käsite merkitsee suomeksi ”vastustajaa”. 
Klassisissa tarinoissa on kysymys sankarin ja konnan kamppailusta. Protagonisti ja antagonisti on helppo tunnistaa tällaisissa tarinoissa. Kirjailijat ovat kuitenkin usein luoneet mutkikkaampia asetelmia. Tarina voidaan esimerkiksi kertoa konnan näkökulmasta, jolloin sankari onkin tarinan antagonisti. Tällöin yleensä epämiellyttävänä tai pahana esiintyvä antagonisti onkin hyveellinen tai miellyttävä hahmo, kuten Macduff Shakespearen näytelmässä Macbeth.[1]
Usein on myös niin, että tarinasta puuttuvat hahmot, jotka olisivat luokiteltavissa sankareiksi tai konniksi. Silloin antagonisti on se hahmo, joka on tarinan päähahmon eli protagonistin päämäärien tiellä. Antagonisti ei välttämättä ole henkilö; joskus luonnonvoimat tai psyykkiset tekijät edustavat protagonistin vastavoimaa.
Antagonistia ei tule sekoittaa antisankariin.
Elämäkerrat
Antagonistin käsitettä voidaan käyttää myös dokumentaarisissa teksteissä, kuten elämäkerroissa, kuvaamaan kahden henkilön suhdetta. Esimerkki: ”Aarne Sihvo oli Mannerheimin antagonisti jo vuodesta 1918 alkaen.”[2]
Katso myös
Arkkivihollinen
Superroisto
Lähteet
Chris Baldick: The Concise Oxford Dictionary of Literary Terms. Oxford University Press 1990. ISBN 0-19-811733-7
Viitteet



Luokka:Elokuvaan liittyvät käsitteet
Luokka:Narratologia
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kalifornian kuvernööri

Question: Mitä tehtäviä kuvernöörin tulee tehdä virassaan?


Kalifornian kuvernööri () on Kalifornian hallinnon päämies ja Kalifornian asevoimien ylipäällikkö. Kuvernöörillä on velvollisuus valvoa osavaltion lakeja ja valta vahvistaa uudet lait. Lisäksi kuvernöörillä on veto-oikeus Kalifornian uusiin lakiesityksiin. Kuvernööri valitaan neljän vuoden välein kansanäänestyksellä.[1][2] Kalifornian kuvernöörillä ei ole lainkaan virka-asuntoa. Kuvernöörin palkka on nykyisin 173 987 dollaria kaudelta, joskin kuvernööriksi haluavan tulee käyttää kymmeniä, ellei jopa satoja miljoonia dollareita kampanjointiinsa. Vaikka joidenkin arvioiden mukaan 2011 virkaan astuva kuvernööri olisi saattanut joutua käyttämään jopa 200 miljoonaa dollaria kampanjointiinsa,[3] käytti vaaleissa Brownille hävinnyt Meg Whitman todellisuudessa "vain" noin 130 miljoonaa dollaria.[4]
Kalifornian ensimmäinen kuvernööri oli Peter Hardeman Burnett, joka aloitti työssään 20. joulukuuta 1849.[5] Kalifornian kuvernööri oli 3. tammikuuta 2011 asti toista kauttaan virassa ollut näyttelijä-kehonrakentaja Arnold Schwarzenegger.[6][7][8] Hänen tilalleen nousi toista kertaa kuvernöörinä toimiva demokraattisen puolueen Jerry Brown.[9] Nykyinen kuvernööri Gavin Newsom astui virkaan 7. tammikuuta 2019.[10]
Entisistä Kalifornian kuvernööreistä neljä on edelleen hengissä; Pete Wilson (s. 1933),[11][12], Gray Davis (s. 1942)[13][14], Arnold Schwarzenegger (s. 1947) ja Jerry Brown (s. 1938).
Vaatimukset
Vuonna 1990 hyväksytyn lakiehdotuksen mukaisesti kuvernööri voi olla virassaan korkeintaan kaksi kautta. Kuvernöörit astuvat virkaan ensimmäisenä maanantaina tammikuun 1. päivän jälkeen. Kuvernöörin on oltava Yhdysvaltain kansalainen sekä äänioikeutettu.[1][2]
Tilastoja

Ensimmäinen republikaanikuvernööri oli Kalifornian 8. kuvernööri Leland Stanford, joka oli virassa vuodesta 1862 vuoteen 1863.[15][16][17] Kalifornian kuvernööreistä yksi, vuosina 1967–1975 virassa toiminut Ronald Reagan, on valittu myöhemmin Yhdysvaltain presidentiksi.[18] Kalifornian kuvernööreistä lyhyimpään virassaan oli Milton Latham (vain viisi päivää) ja pisimpään taas Earl Warren (20 vuotta).[19][20] 38 kuvernööristä vain seitsemän on syntynyt Kaliforniassa. Lisäksi heistä kaksi, John G. Downey (1860–1862) ja Arnold Schwarzenegger (2003–2011), ovat syntyneet Yhdysvaltojen ulkopuolella. Downey syntyi Irlannissa ja Schwarzenegger Itävallassa. Ronald Reagan on kuvernööreistä pisimpään elänyt; hän kuoli 93-vuotiaana.[5] Nuorimpana kuoli J. Neeley Johnson, 47-vuotiaana. Johnson on myös nuorimpana, 30-vuotiaana, kuvernöörin virkaan astunut.[21] Kalifornian sekä koko Yhdysvaltojen vanhin kuvernöörin virkaan astunut henkilö on Jerry Brown, kun hän otti virkansa vastaan 3. tammikuuta 2011.[9]
Lähteet


*
Kehrääjä

Question: Mikä on kehrääjän kutsuääni?



Kehrääjä (Caprimulgus europaeus) on kehrääjien (Caprimulgidae) lintuheimoon kuuluva laji. Se on tämän heimon ainoa edustaja laajoilla alueilla Euroopassa ja Aasiassa. 
Koko ja ulkonäkö
Kehrääjä on jokseenkin räkättirastaan kokoinen. Pitkä pyrstö ja pitkät, leveäpäiset siivet. Pää suuri. Höyhenet pehmeitä, harmaita ja ruosteenruskeita. Naamioväri erittäin hyvä, ei juurikaan liiku päiväsaikaan. Nokka on erittäin pieni mutta aukeaa suureksi. Koiraalla käsisiivellä ja pyrstön kulmissa selkeät valkoiset täplät. 
Kehrääjän soidinääni on omalaatuinen - pitkä monotoninen  "rrr...", joka voi jatkua jopa tuntikausia. Normaalisti pitkiä sarjoja jotka koostuvat vain parista äänenkorkeudesta. Koiras läpsyttää siipiään kovaäänisesti soidintaessaan. Kutsuäänenä sammakkomainen "kruik"-kurahdus.
Vanhin suomalainen rengastettu kehrääjä on ollut 7 vuotta 11 kuukautta 20 päivää vanha. Euroopan vanhin on brittiläinen vähintään 11 vuotta 11 kuukautta vanha lintu.
Levinneisyys
Kehrääjä on muuttolintu, joka pesii Etelä- ja Keski-Suomessa ja talvehtii Afrikan savanneilla. Suomessa esiintyy Keski- ja Etelä-Suomessa. Saapuu toukokuussa, poistuu elo-syyskuussa.
Kehrääjä pesii lähes koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Idässä sen esiintymisalue ulottuu Kiinan länsiosiin. Euroopassa pesii 224 000 - 264 000 paria, Suomessa noin 4000 paria. Laji on taantunut viime vuosikymmeninä, ja kuuluu silmälläpidettäviin lintulajeihin.
Elinympäristö
Kehrääjä pesii kuivilla, harvapuustoisilla männikköseuduilla. Viihtyy hakkuuaukeiden, soiden ja kallionlakimänniköiden läheisyydessä.
Lisääntyminen

Kehrääjä ei rakenna pesää, vaan munii munansa maahan. Muninta alkaa tavallisesti kesäkuun puoliväliin mennessä. Pohjaväriltään vaaleita, tummin kiemuraisin suojavärityksen antavin juovin kuvioituja munia on yleensä 2, joskus 3. Molemmat puolisot hautovat, naaras kuitenkin enemmän. Haudonta-aika on noin 2½ viikkoa. Poikasia ruokkivat molemmat vanhemmat.  Poikaset osaavat auttavasti lentää 2-viikkoisina, kunnolla 4−5-viikkoisina. Kehrääjä on sukukypsä 1-vuotiaana.
Ravinto
Kehrääjä syö yöperhosia ja muita yöllä lentäviä hyönteisiä. Jos on sateinen sää, eivätkä hyönteiset lennä, se osaa vaipua horrokseen, ja säästää näin energiaa.
Lähteet

Kirjallisuutta
Citation error, replace with{{cite book| author = Jukka Lilja| title = Kehrääjä – Siivet pystyssä| location = Kurikka| publisher = Valmiixi| year = 2017| isbn = 978-952-5965-48-3}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Valto A. Peiponen| title = Kehrääjälintu ja muita horrostavia lintuja| publisher = Omakustanne| year = 2004| isbn = 952-91-7415-2}}
Aiheesta muualla

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:Kehrääjälinnut
Aarno Raninen

Question: Kuka Aarno Raninen oli?


Aarno Erik Raninen (27. huhtikuuta 1944 Kuhmoinen – 3. syyskuuta 2014 Tuusula[1]) oli suomalainen kapellimestari, säveltäjä, sovittaja, laulaja ja kosketinsoittaja.[2] Hän aloitti uransa keikkamuusikkona jo 14-vuotiaana.[3] Raninen keikkaili mm. Onni Gideonin yhtyeessä sekä Smokings-yhtyeessä. [4]
Ranisen tunnetuimpia sävellyksiä ovat muun muassa "Näin on", "Lapponia", "Huilumies" sekä joululaulu ”Tule joulu kultainen”.[2] Lisäksi hän sävelsi salanimellä George Romain televisiosarjojen ÄWPK – Älywapaa palokunta ja Soitinmenot laulut sekä Kymppitonnin tunnusmusiikin. Aarno Raninen sovitti muun muassa Seija Simolan laulut "Kun aika on", "Maritza", "Rakkaus kasvoista kasvoihin" ja "Sulle silmäni annan".
Ranisen säveltämä ja Monica Aspelundin laulama "Joiku" oli tammikuussa 1976 mukana Eurovision laulukilpailun Suomen karsinnassa, mutta ei päässyt varsinaiseen kilpailuun, jonne lähetettiin Fredi. Seuraavana vuonna Ranisen säveltämä ja jälleen Aspelundin laulama "Lapponia" valittiin edustamaan Suomea Lontooseen. Kappale sijoittui kymmenenneksi saatuaan 51 pistettä. Vuonna 1989 Aarno Raninen soitti kinourkuja ja viihdepianoa Miljoonasateen albumilla Vain nopeat elävät. Samana vuonna Raninen oli mukana myös Miljoonasateen joulusinglellä Kyyneleitä joulupuurossa Hammondin soittajana että a-puolen laulun säveltäjänä.
Raninen oli yksi matkustajista, joka oli kokemassa 30. syyskuuta 1978 tapahtunutta Oulun lentokonekaappausta.[5][6]
Raninen kuoli syyskuussa 2014 kotonaan Tuusulan Jokelassa sattuneessa tulipalossa, joka syttyi tupakoinnista sohvalla.[1][7][8][9]
Salanimet
Jouni Pohjola
George Romain
Savinainen[10]
Laajempia teoksia
Orjan poika, oopperafantasia Eino Leinon runoon 1970, libretto Seppo Mattila
Credo – Minä uskon 1975, sanat Monica Aspelund
Kotkan ruusu, musikaali 1981, libretto Ere Kokkonen, laulujen sanat Vexi Salmi ja Juha Vainio[11]
Diskografia
Aarno Raninen (1972)
Joulutunnelmaa (1974)
Listahittejä Hammondilla (1976)
Hammond helmiä 2 (1978)
Iltama tanssit (1979)
Suosikkisäveliä sähköuruilla (1979)
Hammondpuisto (1979)
Hammondilla (1979)
Näin laulu soi (1990)
Elokuvamusiikkia
Pölhölä (1981)
Lentävät luupäät (1984)
Hei kliffaa hei (1985)
Liian iso keikka (1986)
Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva (1990)
Rampe & Naukkis – kaikkien aikojen superpari (1990)
Vääpeli Körmy ja vetenalaiset vehkeet (1991)
Naisen logiikka (1999)
Näyttelijänä
Mitäs me sankarit (1980) - Kapellimestari
Hei kliffaa hei (1985) - ravintolaorkesterin johtaja ja helistinten soittaja
Nuoruuteni savotat (1988) - Matti Neulikko
Vääpeli Körmy ja etelän hetelmät (1992) - kansishakin pelaaja
Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies (1998) - Haitarinsoittaja
Lähteet

Aiheesta muualla







 (Internet Archive -arkistossa=
 verkkosivustolla Spotify
 verkkosivustolla Discogs.com (englanniksi)



Luokka:Suomalaiset iskelmämusiikin säveltäjät
Luokka:Suomalaiset pianistit
Luokka:Suomalaiset kosketinsoittajat
Luokka:Suomalaiset kapellimestarit (viihdemusiikki)
Luokka:Vuonna 1944 syntyneet
Luokka:Vuonna 2014 kuolleet
Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin

Question: Milloin Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin elokuva julkaistiin?


Uuno Turhapuron muisti palailee pätkittäin on vuonna 1983 julkaistu kahdeksas Uuno Turhapuro -elokuva, joka on jatko-osa edellisenä vuonna julkaistulle Uuno Turhapuro menettää muistinsa -elokuvalle. Elokuva oli vuoden katsotuin elokuva, sillä se keräsi 381 181 katsojaa.
Juoni

Kun Uunon muisti palailee pätkittäin, siitä seuraa tunnetusti harmia, kunnes hän kajahtaa taas ja pitää itseään äitinä, joka odottaa lasta. Kuitenkin kaiken myllerryksen keskellä itse Turhapuron ansiosta suunnitellaan uutta Tuntematon sotilas -elokuvan toista osaa, kun venäläinen kauppavaltuuskunta saapuu Helsinkiin.

Näyttelijät

Tekijät
Ohjaus: Ere Kokkonen
Käsikirjoitus: Spede
Kuvaus: Martti Kakko, Eki Peltomaa ja Harri Laakso
Leikkaus: Eva Jaakontalo
Äänitys: Pekka Lampela ja Erkki Vesterinen
Musiikki: Jaakko Salo
Lavastus: Kristine Elo
Valaisu: Kari Kekkonen ja Lasse Sinda
Järjestäjä: Tauno Lahtinen
Kuvaussihteeri: Marjut Ollila
Tuottaja: Pertti Pasanen
Jaakko Salon studio-orkesteri: Jaakko Salo (kapellimestari), Juhani Aaltonen, Tom Bildo, Unto Haapa-aho, Markku Hannola, Hannu Koistinen, Kari Kuusamo, Heikki Laurila, Seppo Peltola II, Lill-Jørgen Petersen, Simo Salminen ja Heikki Virtanen
Negatiivinleikkaus: Leena Palmu
Tuotantoyhtiö: Filmituotanto Spede Pasanen Oy, 1983
TV-esitykset

Muuta tietoa
Elokuva on jatkoa elokuvalle Uuno Turhapuro menettää muistinsa (1982). Elokuva loppuu siihen, kun Uuno juoksee Moskovaan matkalla olevan junan perään, mikä mitä luultavimmin parodioi Loirin debyyttifilmiä Pojat (1962). Elokuvan loppuun Spede sijoitti vitsiksi tarkoitetun mainoksen, jonka mukaan sarjan seuraava elokuva tulisi olemaan Uuno Turhapuro – Leningradin lemmikki. Tämän nimistä elokuvaa ei kuitenkaan koskaan tullut.
Arvioita
Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta kaksi antoi elokuvalle yhden tähden, kolme ei sitäkään ja viisi ei ollut elokuvaa arvioinut. Keskiarvoksi tuli 0,4 tähteä neljästä.[3]
Video-oppaassa vuodelta 1994 elokuva saa yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.[4]
Lähteet

Aiheesta muualla
Please use a more specific IMDb template. See the documentation for available templates.
 (in Finnish)

Luokka:Uuno Turhapuro -elokuvat
Luokka:Vuoden 1983 elokuvat
Luokka:Ere Kokkosen ohjaamat elokuvat
Ídan luola

Question: Onko Ídan luola yksi Kreetan merkittävimmistä luolapyhäköistä?


Ídan luola (; myös Idéo(n) Ándro(n)) eli Zeuksen luola on luola ja arkeologinen kohde Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee 1498 metrin korkeudessa Ídavuoren itärinteellä Nídan tasangon länsilaidalla saaren keskiosissa. Luola tunnetaan myös nimellä Spiliára tis Voskopoúlas (Σπηλιάρα της βοσκοπούλας, ”Paimentytön luola”).[1]

Ídan luola on yksi Kreetan merkittävimmistä luolapyhäköistä. Se oli merkittävä kulttipaikka jo neoliittisella ja erityisesti minolaisella kaudella. Siellä palvottiin minolaisen uskonnon miespuolista nuorta jumalaa, joka kuoli ja syntyi uudelleen vuosittain vuodenaikojen kierron mukaan. Luola säilyi kulttikäytössä pitkään aina antiikin ajalle saakka. Tuolloin jumala yhdistettiin Zeukseen.[1][2]
Kreikkalaisessa mytologiassa luola esitettiin Zeuksen syntymäluolana tai tarkemmin luolana, johon Rhea kätki vastasyntyneen Zeuksen, jotta Kronos ei nielisi tätä. Kureettien kerrotaan soittaneen ja tanssineen luolan edessä olevalla tasanteella, jotta Kronos ei kuulisi lapsen itkua. Samaa myyttiä kerrotaan tosin myös Díktivuorella sijaitsevasta Díktin luolasta. Asiasta oli antiikin aikana epäselvyyttä, koska Hesiodoksen Jumalten synty ei mainitse tarkkaa paikkaa.[1]
Luolan päätila on 40 metriä pitkä ja 50 metriä leveä. Antiikin aikana luolassa kerrotaan olleen norsunluusta tehty valtaistuin Zeuksen kunniaksi. Luolan edustalla on luonnonkallioon hakattu alttari, joka on edelleen nähtävillä. Luolalla järjestettiin vuosittain juhlat. Mytologiassa kuningas Minoksen kerrotaan käyneen luolalla joka yhdeksäs vuosi vastaanottamassa uudet lait isältään Zeukselta. Pythagoraan kerrotaan vierailleen luolalla ja vihkiytyneen Kreetan Zeuksen mysteereihin.[1]
Luolassa on suoritettu arkeologisia kaivauksia kahdesti. Ensimmäiset kaivaukset suoritti Federico Halbherr vuonna 1885. Kaivauksia jatkoi Ateenan arkeologinen seura Giánnis Sakellarákiksen johdolla vuonna 1982.[1][3] Arkeologisissa kaivauksissa luolasta on löydetty paljon votiiviesineitä. Kaivauksia varten luolan edustalle rakennettiin vaunuja varten kiskot, jotta maa-aines ja talvella luolaan kerääntynyt lumi saataisiin pois.[2]
Luola on avoin yleisölle. Sinne voi laskeutua portaita pitkin.
Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Anógeia
Luokka:Kreikan luolat
Luokka:Minolaiset kohteet Kreetalla
Saturn IB

Question: Milloin ensimmäinen Saturn IB valmistui?


Saturn IB oli kehitysversio Saturn I -kantoraketista. Saturn IB:tä käytettiin Apollo-avaruusohjelmassa sen avaruusaluksen kantorakettina, Skylab-lennoilla ja Apollo-Sojuz -testiohjelmassa.
Saturn IB:n laukaisut




































































SarjanumeroLentoLaukaisupäiväHuom.AS-201AS-20126. helmikuuta 1966Ensimmäinen testilento, komento- ja huoltomoduulin testi.AS-203AS-2035. heinäkuuta 1966SIV-B -vaiheen testi.AS-202AS-20225. elokuuta 1966Toinen komento- ja huoltomoduulin testi.AS-204Apollo 522. tammikuuta 1968Ensimmäinen kuumoduulin testi.AS-205Apollo 711. lokakuuta 1968Apollo-avaruusohjelman ensimmäinen miehitetty lento.AS-206Skylab 225. toukokuuta 1973Ensimmäinen miehitetty Skylab-lento.AS-207Skylab 328. heinäkuuta 1973AS-208Skylab 416. marraskuuta 1973Kolmas ja viimeinen Skylab-lento.AS-209Skylab Rescue1973, 1974Skylab pelastuslento. Ei käytetty.AS-210Apollo-Sojuz -testiprojekti ASTP15. heinäkuuta 1975AS-211Ei käytettyAS-212Ei käytetty.AS-213Vain ensimmäinen vaihe rakennettiin. Ei käytetty.AS-214Vain ensimmäinen vaihe rakennettiin. Ei käytetty.

Luokka:Saturn-rakettiperhe
Brendan Gleeson

Question: Missä maassa Jack Churchill syntyi?


Brendan Gleeson (s. 29. maaliskuuta 1955 Dublin, Irlanti) on irlantilainen näyttelijä. Hänen parhaiten tunnettuja sivuroolisuorituksiaan ovat Braveheart – taipumaton (1995), Gangs of New York (2002), 28 päivää myöhemmin (2002), Troija (2004) ja Harry Potter (2005–2010) sekä pääosat elokuvissa Alamaailman kenraali (1998), Kukkoilijat (2008), The Guard (2011) ja Calvary (2014). Hän sai Emmy-palkinnon vuonna 2009 roolistaan Winston Churchillinä elokuvassa Into the Storm.
Elämä
Gleeson syntyi Pat ja Frank Gleesonille Dublinissa.[1]   Gleeson on kuvaillut olleensa lapsena innokas lukija. Hän sai toisen asteen koulutuksen St. Joseph's CBS Fairview</i>issä, missä hän oli ollut draamaryhmän jäsen. Kouluttauduttuaan näyttelijäksi hän palasi Irlantiin ja työskenteli useita vuosia englannin ja iirin opettajana Dublinin kreivikunnassa Catholic Belcamp Collegessa, joka suljettiin vuonna 2004. Hän työskenteli samanaikaisesti näyttelijänä että opettajana tehden erilaisia tuotantoja Dublinissa ja lähialueilla. Gleeson jätti opettamisen ryhtyäkseen kokoaikaiseksi näyttelijäksi vuonna 1991.
Hän on ollut naimisissa vaimonsa, Maryn kanssa vuodesta 1982. Heillä on neljä poikaa: Domhnall, Fergus, Brían ja Rory. Hän on hyvä ystävä irlantilaisen näyttelijän Liam Neesonin kanssa.
Pojista Domnhall ja Brian ovat myös näyttelijöitä.[2]
Filmografia

Lähteet

Viitteet



Luokka:Irlantilaiset näyttelijät
Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat
Luokka:Vuonna 1955 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Manikit

Question: Kuinka monta lintua loistopeippojen heimoon kuuluu?


Manikit (Lonchura) on loistopeippojen heimoon kuuluva suku.
Lajit
BirdLife Suomen mukaan sukuun kuuluu 28 lajia:[1]
Arfakinmanikki Lonchura vana
Borneonmanikki Lonchura fuscans
Harmaamanikki Lonchura caniceps
Isonokkamanikki Lonchura grandis
Kalvakkamanikki Lonchura pallida
Kastanjamanikki Lonchura malacca
Metsämanikki Lonchura tristissima
Mustahuppumanikki Lonchura spectabilis
Mustakaulamanikki Lonchura leucogastroides
Mustamanikki Lonchura hunsteini
Mustavyömanikki Lonchura monticola
Niittymanikki Lonchura teerinki
Nokimanikki Lonchura stygia
Raitakylkimanikki Lonchura montana
Raitavatsamanikki Lonchura molucca
Riisipeippo Lonchura oryzivora
Ruskorintamanikki Lonchura castaneothorax
Sitruunamanikki Lonchura flaviprymna
Suistomanikki Lonchura nevermanni
Suomumanikki Lonchura punctulata
Suomuvatsamanikki Lonchura kelaarti
Timorinmanikki Lonchura quinticolor
Timorinriisipeippo Lonchura fuscata
Uudenbritannianmanikki Lonchura melaena
Uudenirlanninmanikki Lonchura forbesi
Valkohuppumanikki Lonchura maja
Valkoperämanikki Lonchura striata
Valkovatsamanikki Lonchura leucogastra
Myös seuraavia pidetään toisinaan eri lajeina, toisinaan kuitenkin muiden manikkilajien alalajeina:
Lonchura atricapilla, pidetty aiemmin kastanjamanikin (Lonchura malacca) kanssa samana lajina[2]
Lonchura ferruginosa, pidetty joskus kastanjamanikin (Lonchira malacca) kanssa samana lajina[3]
Lonchura nigerrima, pidetty joskus mustamanikin (Lonchura hunsteini) alalajina[4]
Lonchura nigriceps, pidetty joskus seepramanikin (Lonchura bicolor) alalajina[5]
Lähteet


Luokka:Loistopeipot
Säätyvaltiopäivät

Question: Mitä valtiopäivämies tarkoittaa?

Säätyvaltiopäivät olivat entisajan Euroopassa monissa maissa lakia säätävä kokous, jossa jokainen sääty oli edustettuna erikseen. Useimmissa maissa säätyvaltiopäivillä olivat edustettuina aatelissääty, pappissääty ja porvarissääty, Ruotsissa poikkeuksellisesti myös talonpoikaissääty. Säätyvaltiopäivät olivat ennen 1800-lukua käytössä ainakin Ranskassa, Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa, Pohjoismaissa sekä Puolassa (nimellä Sejm).
Säätyvaltiopäiviä kutsutaan usein pelkästään nimellä valtiopäivät.
Ruotsin säätyvaltiopäivät

Ruotsissa jokaisella neljällä säädyllä oli oma kamari, joka otti kantaa valtiopäivillä käsiteltäviin asioihin. Jokaisella säädyllä oli myös oma puhemiehensä ja sihteerinsä. Aatelissäädyn puhemiestä kutsuttiin maamarsalkaksi.
Katso myös: Ruotsin maapäivät
Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivät

Porvoon valtiopäivistä 25. maaliskuuta 1809 alkaen Suomen suuriruhtinaskunnan säätyvaltiopäivät toimivat erillään Ruotsin valtiopäivistä ylimääräisten valtiopäivien loppuun 18. syyskuuta 1906 asti. Ne kokoontuivat istuntoihinsa ylimääräiset valtiopäivät huomioon ottaen 15 kertaa autonomian aikana.
Talonpoikaissäädyn valtiopäivämiesten vaalipiireinä toimivat tuomiokunnat. Kustakin tuomiokunnasta valittiin yksi edustaja.
Suomen aateliskalenterissa olevien aatelissukujen päämiehet edustivat valtiopäivillä omia sukujaan. Papistolla oli erityinen piispat, kirkkoherrat ja kappalaiset käsittävä vaalimenetelmänsä. Porvarit valittiin kaupungeista omalla vaalillaan.
Säätyvaltiopäivät korvaavan Eduskunnan ensimmäiset vaalit järjestettiin 15.–16. maaliskuuta 1907.
Katso myös: Tammikuun valiokunta (1862)
Aiheesta muualla

*
Tripla-tupla

Question: Mitä tripla-tupla -termi tarkoittaa?


Tripla-tupla on koripalloon liittyvä termi. Saavuttaakseen tripla-tuplan pelaajan pitää yhdessä ottelussa päästä kaksinumeroisiin lukemiin (ts. 10 tai enemmän) kolmessa tilastokategoriassa. Nämä kategoriat ovat pisteet, levypallot, syötöt, riistot sekä torjunnat. Useimmiten tripla-tupla saavutetaan pisteiden, levypallojen ja syöttöjen avulla.
Tripla-tuplat ovat NBA:ssa selvästi yleisempiä kuin muissa sarjoissa. Syy siihen löytyy otteluiden kestosta: NBA-ottelu kestää 48 minuuttia, kun muissa sarjoissa ottelun kesto on 40 minuuttia.
NBA:n nykypelaajista erityisesti Russell Westbrook on kunnostautunut tripla-tuplien hankinnassa. Kaikkien aikojen tilaston kärjessä ovat Oscar Robertson ja Magic Johnson. Kareem Abdul-Jabbar oli ensimmäinen, joka ylitti 50 pisteen tripla-tuplan. 
James Harden iski 1. tammikuuta 2017 historillisen triplatuplan: 53 pistettä, 17 syöttöä ja 16 levypalloa. Harden on NBA-historian ensimmäinen pelaaja joka on ylittänyt 50 pistettä, 15 levypalloa ja 15 syöttöä[1].
Katso myös
Luettelo Korisliigan tripla-tuplista
Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka: Koripallo


en:Double (basketball)#Triple-double
Hercule Poirot (televisiosarja)

Question: Kuinka monta jaksoa televisiosarjaa Lost valmistui kuuden tuotantokauden aikana?


Hercule Poirot (Agatha Christie’s Poirot) on brittiläisen ITV:n tuottama Agatha Christien salapoliisinovelleihin ja -romaaneihin perustuva televisiosarja. Hercule Poirot'na esiintyy David Suchet.[1] Suomessa sarjaa esittää Yle TV1.
Sarja alkoi Isossa-Britanniassa vuonna 1989.[2] Vuosina 1989–1993 filmattiin lähinnä Poirot-novelleja ja sen jälkeen romaaneja. Sarjan tuottajien tavoitteena on ollut siirtää koko Poirot’n ura filmille.
Puuttuvat sovitukset
Vuoden 2013 kauden jälkeen on vielä sovittamatta:
novellit
”Lemesurierin perintö” – kokoelmasta Poirotin lyhyet jutut
”Regattamysteeri” –  kokoelmasta Toinen kutsu.
näytelmä
Black Coffee
Jäljellä on myös viisi novellia, joista Christie kirjoitti myöhemmin laajemmat versiot, joista on jo tehty sarjan jakso.
Pääosissa

Jaksot
Ensimmäinen tuotantokausi (1989)


|}
Toinen tuotantokausi (1990)


|}
Kolmas tuotantokausi (1990–1991)


|}
Neljäs tuotantokausi (1992)


|}
Viides tuotantokausi (1993)


|}
Kuudes tuotantokausi (1995–1997)


|}
Seitsemäs tuotantokausi (2000)


|}
Kahdeksas tuotantokausi (2001)


|}
Yhdeksäs tuotantokausi (2003–2004)


|}
Kymmenes tuotantokausi (2006)


|}
Yhdestoista tuotantokausi (2008–2009)


|}
Kahdestoista tuotantokausi (2009–2010)


|}
Kolmastoista tuotantokausi (2013)


|}
DVD-julkaisut Suomessa
Suurin osa sarjan jaksoista on julkaistu Suomessa DVD:llä. DVD-julkaisujen kaudet eivät vastaa sarjan alkuperäisiä kausia.

Lähteet

Aiheesta muualla
 Yle.fi
. Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
. Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Luokka:Brittiläiset televisiosarjat
Luokka:Agatha Christie
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:1990-luvun televisiosarjat
Luokka:Brittiläiset rikossarjat
Kassam-raketti

Question: Mitä Kassam-raketit ovat?


Kassam- eli Qassam-raketti on kotitekoinen räjähteitä sisältävä raketti, jonka on kehittänyt palestiinalainen Israelia vastaan aseellista taistelua käyvä Hamas-puolue. Raketista on kolme eri mallia, jotka kaikki ovat hyvin yksinkertaisia ja epätarkkoja. Rakettien kantama on lyhyt ja kaikista puuttuu navigointijärjestelmä.
Lähes kaikki Kassam-raketit on ammuttu Gazan kaistalta. Gazan kaistaa ympäröi israelilaisten rakentama suoja-aita ja suoja-alue. Kassam-raketti kehitettiin ammuttavaksi suoja-alueen yli israelilaisiin kohteisiin.
Raketit on nimetty Hamasin aseellisen siiven Izz al-Din al-Qassam -prikaatien mukaan, jotka on nimetty šeikki Izz al-Din al-Qassamin mukaan.
Ensimmäiset Kassam-raketit ammuttiin lokakuussa 2001, mutta ne eivät kantaneet israelilaisten alueelle saakka vaan jäivät Gazan kaistalle. Ensimmäisen kerran Kassam-raketti iskeytyi Israelin alueelle 10. helmikuuta 2002. Israelilaiseen kaupunkiin Kassam osui ensimmäistä kertaa 5. maaliskuuta 2002. Kassam-raketti vaati ensimmäiset kuolonuhrit 28. kesäkuuta 2004[1].

Tuhannen Israeliin päin ammutun Kassam-raketin raja ylittyi 9. kesäkuuta 2006. Pelkästään vuonna 2006 Israeliin ammuttiin yli tuhat Kassamia. Kassam-raketit ovat historiansa aikana surmanneet noin kymmenen israelilaista ja haavoittaneet lukuisia[2]. 
Kassam-rakettien mallit



















Kassam 3Kassam 2Kassam 1Pituus (cm)20018080Halkaisija (cm)17156Paino (kg)90325,5Räjähdekuorma (kg)10–205–90,5Kantomatka (km)10–208–9,53–4,5
Lähteet
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.


Luokka:Rakettiaseet