Slipknot

Question: Missä kaupungissa Vuohi -yhtye on perustettu?


Slipknot on yhdysvaltalainen Grammy-palkittu alternative metal/nu metal -yhtye.
Yhtye on kotoisin Des Moinesin kaupungista Iowasta ja se on perustettu vuonna 1995. Slipknot on tunnettu siitä, että sen jäsenet esiintyvät haalareissa ja käyttävät naamareita.[1] Lisäksi jokaisella jäsenellä on oma numeronsa.
Slipknot nousi julkisuuteen hitin ”Wait and Bleed” siivittämänä ja lisäsi suosiotaan albumeilla Iowa ja Vol. 3: The Subliminal Verses. Yhtyeen kappale ”Before I Forget” sai Grammy-palkinnon.
Slipknot on saanut vaikutteita monista tyylilajeista kuten heavy metalista, death metalista, thrash metalista ja industrialista[1], jotka kuuluvat erityisesti rumpali Joey Jordisonin blast beateista ja kappalerakenteista. Corey Taylorin laulussa sekoittuvat huuto, murina ja tavanomaiset laulumelodiat. Coreyn ääni on kuitenkin aikojen saatossa muuttunut.
Slipknot on ilmoittanut vaikutteikseen muun muassa Black Sabbathin, Slayerin, Judas Priestin, Kornin, AC/DC:n, Kissin, Beastie Boysin ja Jimi Hendrixin.[2]
Yhtyeen basisti Paul Gray menehtyi keväällä 2010 tahattomaan lääkkeiden yliannostukseen, mutta Slipknot ilmoitti jatkavansa yhtyeenä. Slipknotin viimeisin albumi, .5: The Gray Chapter julkaistiin lokakuussa 2014.[3]
Historia
Alkuajat ennen esikoisalbumia (1996-1999)
Slipknot perustettiin syyskuussa 1995 Anders Colsefnin, Shawn Crahanin ja Paul Grayn työn tuloksena. Kolmikko oli tosin säveltänyt ensimmäisiä kappaleitaan jo vuonna 1993, mutta Crahanin työkiireiden vuoksi hanke kaatui[4]. Ennen kuin yhtye valitsi nimekseen Slipknot, se oli käyttänyt nimiä The Pale Ones, Pyg System ja Meld. Monet Mate. Feed. Kill. Repeat. -albumin lauluista ja osa myöhemmille albumeille lisätyistä kappaleista oli tehty jo näinä aikoina. Kyseisiä kappaleita olivat muun muassa "Slipknot", "Gently" ja "Fur". Kappaleet ovat myöhemmin tunnettu The Basement -sessioina.
Miehistönmuutoksia tapahtui jatkuvasti ennen yhtyeen ensimmäisen varsinaisen studioalbumin Mate. Feed. Kill. Repeat.:n julkaisua lokakuussa 1996. Alkuperäisen kokoonpanon muodostivat Anders Colsefni (laulu ja lyömäsoittimet), Donnie Steele (kitara), Josh Brainard (kitara), Paul Gray (basso), Shawn Crahan (lyömäsoittimet) ja Joey Jordison (rummut). Donnie Steele tuli uskoon albumin nauhoitusten aikana ja lähti yhtyeestä. Tilalle kutsuttiin Craig Jones. 
Esikoisalbumin ilmestyttyä Slipknot lähti kiertueelle. Joey Jordison oli kuitenkin sitä mieltä, että yhtye tarvitsi lisää soittajia. Hänen mielestä Slipknotin musiikki tarvitsi sampleja, ja kitaristi Craig Jones suostui siirtymään samplaajaksi. Uudeksi kitaristiksi pyydettiin Mick Thomson Donnie Steelen entisestä yhtyeestä Body Pitistä. Yhtye tarvitsi Jordisonin mielestä myös vielä laulajan, ja vuonna 1997 yhtye kutsui Stone Sour -yhtyeestä tutun Corey Taylorin mukaan. Anders Colsefni soitti tästä lähtien vain lyömäsoittimia, kunnes ilmoitti pian yllättäen eräässä konsertissa: "Tämä on viimeinen keikkani Slipknotin riveissä!". Anders lähti, mutta jatkoi musiikin tekemistä On a Pale Horse -nimisessä yhtyeessä, jossa soittivat Slipknotista tutut Paul Gray ja Shawn Crahan. Colsefnin tilalle otettiin Greg Welts. Welts kuului yhtyeeseen vuoden, kunnes vuonna 1998 häntä pyydettiin eroamaan yhtyeestä. Tilalle tuli lyhytaikaisesti Brandon Darner, joka esiintyi vain Mate. Feed. Kill. Repeat.:n jälkeisissä konserteissa.
Slipknot, Iowa ja ensiaskeleet kohti suurmenestystä (1999-2003)
Myöhemmin vuonna 1999 julkaistiin Slipknotin virallinen studiodebyytti, joka nimettiin yhtyeen mukaan Slipknotiksi. Tätä julkaisua ennen kokoonpanosta kuitenkin lähti lyömäsoittaja Brandon Darner, joka korvattiin Chris Fehnillä. Albumia ennen kokoonpanoon liittyi myös DJ Sid Wilson. Tyyli oli tuolloin muuttunut jazzin, thrash metalin ja death metallin yhdistelmästä alternative metaliin, jossa thrash metaliin sekoitettiin kokeilevia ja melodisia sample- ja kosketinsoitinkulkuja, industrial-musiikkia ja rap-vaikutteita.
Slipknot-albumin digipackilla on myös kaksi kappaletta "Eeyore" ja "Get This", jotka edustavat tyyliltään enemmän grindcorea ja crust punkkia kuin Slipknotille muuten tyypillistä musiikkia.
Slipknot-albumin julkaisun jälkeen yhtye lähti kiertueille, joilla nähtiin yhtyeen uusi kitaristi James Root, joka oli aiemmin tunnettu myös Corey Taylorin toisesta yhtyeestä Stone Sour. Josh Brainard oli jättänyt yhtyeen perheensä vuoksi. Seuraavalla albumilla Craig Jones soitti myös koskettimet ja James Root kitaraa. Ensimmäiseltä albumilta hitiksi nousi kevyempää linjaa edustava "Wait and Bleed". Slipknot-albumia on myyty Yhdysvalloissa tuplaplatinaan oikeuttaneet kaksi miljoonaa kappaletta.
Seuraava julkaisu sai nimensä yhtyeen oman kotiosavaltio Iowan mukaan. Pian raskassoundisen Iowa-albumin ilmestymisestä yhtyettä alettiin syyttää saatananpalvonnasta. Saatananpalvontaväitteitä aiheuttivat muun muassa nämä asiat:
Pirun Vuohi kannessa ja Left Behindin videossa
Pentagrammi Shawn Crahanin naamiossa
People = Shit kappaleessa sanoitukset: "I'm sitting at the side of Satan"
Myös The Heretic Anthem kappaleessa sanoitukset: "If you're 555 then I'm 666."
Levy kestää 66 minuuttia ja kuusi sekuntia
Näistä syytteistä huolimatta yhtye itse kuitenkin kiistää saatananpalvonnan. Iowa teki yhtyeen tunnetuksi. Tunnetuimmiksi kappaleiksi muodostuivat "Left Behind", Resident Evil -elokuvastakin tuttu "My Plague" sekä myös "The Heretic Anthem" ja "People = Shit", jotka ovat nykyisinkin olennainen osa yhtyeen kappalelistaa konserteissa.
Slipknot julkaisi marraskuussa vuonna 2002 DVD:n Disasterpieces, joka sisältää yhtyeen Lontoon konsertin. Noin vuotta myöhemmin julkaistiin vielä toinen dvd Welcome To Our Neighborhood, joka oli uudelleenjulkaisu saman materiaalin VHS-versiosta.
Uusi tyyli (2004-2007)
Vuonna 2004 julkaistulla kolmannella levyllä Vol. 3: (The Subliminal Verses) yhtye oli ottanut musiikkiinsa uudenlaisen linjan. Musiikki oli kyllä yhä progressiivista, ja sen alta paljastui jopa entistä aggressiivisempia rumpukomppeja ja kitarariffejä, mutta kokonaisuudessaan albumin tyyli ei enää ollut yhtä aggressiivista. Yksi syy genren muutokseen on se, että Corey Taylorin lauluääni on nykyään kirkkaampi, mutta hän ei pysty enää murisemaan ja karjumaan yhtä lujaa kuin ennen. Kappale "Before I Forget" voitti jopa Grammy-palkinnon. Myös muun muassa singlenäkin julkaistu "Duality" sai paljon huomiota osakseen kuten myös "The Nameless", "Pulse of the Maggots", "The Blister Exists", "Vermilion" ja viimeiseksi mainitun akustinen versio "Vermilion Pt. 2".
Jouluksi 2005 julkaistiin konserttialbumi 9.0: Live, jolla oli materiaalia Slipknotin yli 200 esiintymistä sisältäneeltä kiertueelta.
Lisäksi vuoden 2006 lopussa julkaistiin uusi Inside The Nine -dvd, joka sisältää muun muassa puolitoistatuntisen elokuvan yhtyeen kiertueesta. DVD:llä on myös henkilökohtaiset haastattelut jokaisesta yhtyeen jäsenestä ilman naamiota.
All Hope Is Gone (2008-2013)
Vuonna 2008 elokuussa ilmestyi neljäs studioalbumi All Hope Is Gone. Tyylilajeiltaan albumi on laajempi kuin edelliset, jotkin kappaleet ovat raskaita ja aggressiivisia, kun taas joissakin kappaleissa on täysin puhtaita lauluosuuksia. Albumilla on esimerkiksi akustinen balladi "Snuff", joka on ennemminkin Corey Taylorin ja James Rootin toisen yhtyeen Stone Sourin tyylille ominainen kappale. All Hope Is Gone sai hyviä arvosteluja eri tiedotusvälineissä ympäri maailmaa ja sen mainetta kasvatti varsinkin single Psychosocial, josta tehtiin myös musiikkivideo. Viimeisimmän musiikkivideon yhtye on tehnyt kappaleesta "Snuff".
All Hope is Gone -albumin myötä Slipknot lähti myös Euroopan kiertueelle Machine Headin ja Children of Bodomin kanssa ja kesällä 2008 Slipknot kiersi Yhdysvaltoja Disturbedin kanssa. Kiertue päättyi Las Vegasiin 31. lokakuuta 2009. Kyseinen konsertti jäi Paul Grayn viimeiseksi.
Vuonna 2009 Slipknot voitti Suomen Emma-gaalassa Vuoden ulkomaisen artistin palkinnon yleisöäänestyksessä.
Haastattelussa ennen yhtyeen debyyttiä Sonispheressä Alankomaissa, Chris Fehn ilmoitti, että uutta materiaalia All Hope Is Gone-levyn jatkoksi tulee todennäköisesti vuonna 2010.
Slipknotin basisti Paul Gray löydettiin kuolleena hotellihuoneestaan Iowassa 24. toukokuuta 2010. Hän oli valmistautumassa lähtemään kiertueelle Hail!- superyhtyeen kanssa. Päivää myöhemmin yhtye piti Grayn lesken ja veljen kanssa lehdistötilaisuuden. Kesäkuun 21. päivä ruumiinavauksen tulokset selvisivät ja viranomaiset vahvistivat kuolinsyyksi lääkkeiden yliannostuksen. Ruumiinavaus paljasti Grayn kärsineen myös vakavasta sydänsairaudesta. Paul Grayn muistoksi julkaistiin (Sic)nesses-dvd 28. syyskuuta 2010. Gray oli yhtyeelle tärkeä jäsen ja kappaleiden pääsäveltäjä, ja hänet menetettyään Slipknot epäröi pitkään, jatkaisivatko he uraansa. Joey Jordison ilmoitti uskovansa yhtyeen pystyvän jatkamaan uraansa, mutta Corey Taylor ei osannut luvata Slipknotin jatkavan.
Alkuvuonna 2011 Slipknot ilmoitti lähtevänsä lyhyelle kiertueelle Paul Grayn muiston kunniaksi. Kappaleiden basso-osuudet soitti vuosina 2011–2013 yhtyeen entinen kitaristi Donnie Steele. Hän soitti Joey Jordisonin rumpusetin takana, eikä häntä nähty yleisön edessä kuin vasta konsertin lopuksi yhtyeen hyvästellessä yleisönsä. Stone Sourin basisti ja Slipknotin entinen managerin Shawn Economaki on Grayn muistoksi laittanut numeron 2 bassoonsa. Seuraavana vuonna julkaistiin kokoelmalevy Antennas To Hell. Elokuussa 2012 Slipknot lanseerasi oman musiikkifestivaalinsa Knotfestin. Viimeisen kerran yhtye esiintyi Joey Jordison rumpalinaan kesäkuussa 2013 Download Festivaleilla.
Joulukuussa 2013 Slipknot ilmoitti Joey Jordisonin eronneen yhtyeestä. Jordison ilmoitti pian, ettei hän koskaan jättäisi yhtyettä ja kertoi olevansa yhtä järkyttynyt uutisesta kuin yhtyeen fanitkin. Vasta muutamaa vuotta myöhemmin Jordison sanoi lähtönsä syyksi sairastumisensa selkäytimen poikittaistulehdukseen. Hän toipui siitä ja on kertonut asiasta avoimesti mediassa. Jordisonin puheista päätellen hän haluaa palata takaisin yhtyeen pariin.
.5: The Gray Chapter (2014-2015)
Slipknot teki paluun elokuussa 2014 julkaisemalla singlet The Negative One ja The Devil In I virallisella YouTube-kanavalla. Yhtyeen rumpali ja basisti ovat vaihtuneet. He esiintyvät kappaleen The Devil In I musiikkivideolla, mutta yhtye ei halunnut vielä paljastaa heidän nimiään. Uusien jäsenien nimet varmistettiin myöhemmin, ja he ovat Jay Weinberg (rummut) ja Alessandro Venturella (basso). The Devil In I -videolla yhtyeen jäsenet esiintyivät uusissa maskeissaan. Slipknotin uusin albumi .5: The Gray Chapter julkaistiin 21. lokakuuta 2014. Samalla he lähtivät pitkälle kiertueelle, jossa he soittivat suurimman osan uusista kappaleista livenä.[5][3]
Lavaesiintyminen

Slipknot tunnetaan myös live-esiintymisistään, jotka olivat etenkin yhtyeen alkutaipaleella harvinaisen aggressiivisia. Muun muassa yhtyeen DJ Sid Wilson on ennen sytyttänyt itsensä tuleen lavalla. Wilson mursi myös molemmat kantapäänsä All Hope Is Gone -kiertueen avauskonsertissa hypätessään rumpujalustalta alas. Lyömäsoittaja Shawn Crahanilla on todettu lieviä mielenterveysongelmia ja hän on käyttäytynyt joskus hyvin väkivaltaisesti yhtyeen konserteissa. Slipknot on myös palkittu parhaana live-yhtyeenä vuonna 2013.[6]
Jäsenet

Nykyiset
Sid Wilson – DJ
Chris Fehn – lyömäsoittimet ja taustalaulu
James Root – kitara
Craig "133" Jones – samplet, koskettimet , FX efektit ja nettisivujen ylläpito
Shawn "Clown" Crahan – lyömäsoittimet ja taustalaulu
Mick Thomson – kitara
Corey Taylor – laulu
Jay Weinberg – rummut
Alessandro Venturella – basso

Entiset
Anders Colsefni – laulu, lyömäsoittimet (1995–1997)
Greg "Cuddles" Welts – lyömäsoittimet (1997)
Quan "Meld" Nong – kitara (1995)
Patrick M. Neuwirth – kitara (1989–1993)
Donnie Steele – kitara (1995–1996), basso (2011–2014)
Josh Brainard – kitara (1995–1999)
Paul Gray – basso (1995–2010, k. 2010)
Joey Jordison – rummut (1995–2013)

Aikajana

Naamiot

Slipknotin uusi jäsen, Jay Weinberg käyttää säkkikankaasta tehtyä naamiota. Naamion otsassa on Slipknotin nonagram logo. Naamion suussa on myös Slipknotin tyyliin kuuluvasti vetoketju.[7]
Slipknotin toinen uusi jäsen, Alessandro Venturellakäyttää saman tyylistä naamiota kuin Jay Weinberg. Alessandro käyttää naamion alla mustaa huppua.[7]
Sid Wilson - Aluksi käytti monia eri kaasunaamareita. IOWA levylle käyttöön tuli valkoinen ja musta pääkallonaamari. Vol. 3 levyn aikaan Sid käytti kahta eri realistista pääkallonaamaria. AHIG-levylle naamioksi tuli "robottimainen" naamari. Nykyään hän käyttää nahasta muotoiltuja kaasunaamareita muistuttavia maskeja.
Chris Fehn - Pitkänenäinen "pinokkio"-naamari vetoketjusuulla. Uusin versio on samanlainen kuin hänen AHIG-naamionsa, mutta naamio sai kromivärityksen.[8]
James Root - Monia eri versioita "jokerinaamarista". Hänen uudessa naamarissaan on tummemmat silmänaluset ja hänen naamarinsa leukaosa on irrotettu, mikä tuo esille hänen massiivisen partansa.[8]
Craig "133" Jones - Aluksi valkoinen "avaruuskypärä", jossa oli tarroja. Myöhemmin hän lisäsi kypärään ison hengityssuojaimen. Seuraavaksi kypärä sai mustan värin ja nauloja. Jatkossa naamarina on toiminut musta naamari, jossa on nauloja ja vetoketjusuu. Hänen naamarinsa on kokenut pienen päivityksen ja se sai pidempiä nauloja.
Shawn "Clown" Crahan - Monia erilaisia klovninaamareita. Aikaisemmin hänen naamarinsa näytti aina hymyilevän, mutta nykyisessä versiossa ilme on vakavampi ja surullisempi. Myös hänen hiuksensa tulevat esille sotkuisempina kuin ennen.[8]
Mick Thomson - Ennen hopea "jääkiekkonaamari", joka sai myöhemmin keltavihreän värin. Sen jälkeen musta nahasta tehty naamari, joka maalattiin lopulta hopeaksi. Nykyään hopeanvärinen "punisher-rautanaamio". Rautanaamio on saanut pienen päivityksen. Nykyään naamarissa näkyy isoja kulumia, joita on väritetty kellertäviksi ja naamarin suuaukon takana on verkko.
Corey Taylor - Ensimmäiset naamarit rastoilla. Vol. 3 -levylle naamari uudistui täysin ja käyttöön tuli "tikattu" naamari. All Hope Is Gone -levyn myötä naamari uudistui "ilmeettömäksi", jonka inspiraationa käytettiin Coreyn ensimmäistä naamaria. Hänen nykyinen naamarinsa on "tuplanaamio". Hänen kasvojensa päällä sinertävä naamari, jonka päällä on nahkanaamari. Naamari näyttää pelottavammalta kun Corey repii naamarin yläosan irti, niin kuin hän tekee "The Devil In I" -musiikkivideossa.[9]
Paul Gray - Possunaamari, myöhemmin musta naamari, jossa suun edessä "Hannibal"-tyylinen metalliristikko.
Joey Jordison - Kabuki-naamari monilla eri maalauksilla. All Hope Is Gone -levyn myötä naamari uudistui "orjantappurakruunulla".
Greg "Cuddles" Welts - Keltahiuksinen vauva (tai lapsi) -naamari.
Patrick M. Neuwirth - Grouch-Troll-naamari (joka oli alun perin Donnie Steelen naamari)
Josh Brainard - Musta mestaajan huppu, jonka kaulaa lyhennetty, suuta leikattu isommaksi ja hupun päähän tehty reikä, josta saa hiukset ulos.
Anders Colsefni - Ei ollut naamaria, mutta kääri kasvojensa ympäri teippiä ja esiintyi usein ilman paitaa.
Donnie Steele - Grouch-Troll-naamari (Donnien lähdettyä yhtyeestä Patrick otti Donnien naamarin)
Diskografia

Albumit






[10]
Demot
 Mate. Feed. Kill. Repeat. (1996)
 Roadrunner Records Demo (1998)
 Crowz  (1997)
Singlet
Wait And Bleed (2000)
Spit It Out (2000)
The Heretic Anthem (2001)
Left Behind (2001)
My Plague (2002)
Duality (2004)
Vermilion (2004)
Before I Forget (2005)
The Nameless (2005)
The Blister Exists (2006)
All Hope Is Gone (2008)
Psychosocial (2008)
Dead Memories (2008)
Sulfur (2009)
Snuff (2009)
The Negative One (2014)
The Devil In I (2014)
 All Out Life (2018)
DVD:t
Welcome To Our Neighbourhood (1999)
Disasterpieces (2002)
Voliminal: Inside The Nine (2006)
Our Dreams Your Nightmares  (2010)
(Sic)nesses  (2010)
Day of the Gusano (2017)

Videot
Wait And Bleed (Animaatioversio) (1999) (Ohjannut: Atticus)
Wait And Bleed Live (1999) (Ohjannut: Thomas Mignone)
Spit It Out (1999) (Ohjannut: Thomas Mignone)
Left Behind (2001) (Ohjannut: Dave Meyers)
My Plague (2002) (Ohjannut: Matthew Amos ja Simon Hilton)
Duality (2004) (Ohjannut: Tony Petrossian ja Marc Klasfeld)
Vermilion Pt.1 (2004) (Ohjannut: Tony Petrossian ja Shawn Crahan)
Vermilion Pt.2 (2004) (Ohjannut: Tony Petrossian)
Before I Forget (2005) (Ohjannut: Tony Petrossian)
The Nameless Live (2005) (Ohjannut: Shawn Crahan)
The Blister Exists Live (2006) (Ohjannut: Shawn Crahan)
Psychosocial (2008) (Ohjannut: Paul Brown)
Dead Memories (2008) (Ohjannut: Paul Brown ja Shawn Crahan)
Sulfur (2009) (Ohjannut: Shawn Crahan)
Snuff (2009) (Ohjannut: Shawn Crahan)
The Negative One (2014) (Ohjannut: Shawn Crahan)
The Devil In I (2014) (Ohjannut: Shawn Crahan)
Killpop (2015) (Ohjannut: Shawn Crahan)
XIX (2015) (Ohjannut: Shawn Crahan)
All Out Life (2018) (Ohjannut: Shawn Crahan)

Slipknot Suomessa
Slipknot on esiintynyt Suomessa 10 kertaa.
20. tammikuuta 2002 - Hartwall-areena
28. huhtikuuta 2004 - Olympiastadion
17. lokakuuta 2004 - Helsingin jäähalli
28. kesäkuuta 2005 - Provinssirock
7. marraskuuta 2008 - Helsingin jäähalli
8. marraskuuta 2008 - Tampereen jäähalli
3. heinäkuuta - 2009 - Ruisrock
2. heinäkuuta - 2011 - Sonisphere
15. helmikuuta - 2015 - Helsingin jäähalli
18. tammikuuta - 2016 - Hartwall-areena
7. kesäkuuta - 2019 - Rockfest
Sivuprojektit ja yhteistyöt muiden artistien kanssa
Slipknotin jäsenillä on paljon sivuprojekteja.
Stone Sour (Corey Taylor)
Murderdolls (Joey Jordison)
To My Surprise (Shawn Crahan, Brandon Darner)
On A Pale Horse (Josh Brainard)
DJ Starscream (Sid Wilson)
F.O.R. (Paul Gray)
Closure (Corey Taylor, Mick Thomson)
Painface (Josh Brainard)
The Rejects (Joey Jordison)
Project-X (Corey Taylor, Shawn Crahan, Anders Colsefni)
Thunderbolt Gasoline (Chris Fehn)
Dum Fux (Corey Taylor)
SPC (Sid Wilson)
Body Pit (Mick Thomson, Josh Brainard)
Rock The Nation (Quan Nong,Shawn Crahan)
Roadrunner United (Joey Jordison, James Root, Corey Taylor, Paul Gray)
Anal Blast (Joey Jordison, Paul Gray, Mick Thomson)
Korn (Joey Jordison)
Ministry (Joey Jordison)
Rob Zombie (Joey Jordison)
Satyricon (Joey Jordison)
Scar The Martyr (Joey Jordison)
Vierailuita
Steel Panther (Corey Taylor)
Apocalyptica (Corey Taylor)
Metallica (Joey Jordison)
Soulfly (Corey Taylor)
Lähteet

Aiheesta muualla

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

 Suomalainen Slipknot aiheinen uutissivusto.



Luokka:Yhdysvaltalaiset nu metal -yhtyeet
Luokka:Yhdysvaltalaiset alternative metal -yhtyeet
Luokka:1990-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Luokka:2000-vuosikymmenen yhtyeet ja sooloartistit
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit