khalidalt/tydiqa-goldp huggingface dataset:
Salaneuvos (Venäjä)

Question: Mitä salaneuvos tarkoittaa?

Salaneuvos oli keisarinajan Venäjällä ja myös Suomen suuriruhtinaskunnassa käytössä ollut kolmannen luokan virka-arvo.
Venäjän keisarikunta
Venäjän keisarikunnassa arvonimi salaneuvos (, tainyi sovetnik) oli käytössä 1722–1917 osana Pietari Suuren käyttöön ottamaa rankijärjestelmää, joka rinnasti hovin ja siviilihallinnon virkamiesten arvoasteikon sotilasarvoihin. Tällä asteikolla salaneuvos oli kolmanneksi ylin arvoaste, joka vastasi kenraaliluutnanttia ja merivoimien vara-amiraalia.[1][2]
Salaneuvosta ylempi arvonimi todellinen salaneuvos puolestaan vastasi kenraalia tai amiraalia. Toiseen arvoluokkaan kuulunut todellinen salaneuvos oikeutti puhutteluun "teidän korkeaylhäisyytenne", kun taas salaneuvosta puhuteltiin "teidän ylhäisyytenne". Todellisen salaneuvoksen yläpuolella oli rankijärjestelmässä arvonimi kansleri.[2]
Suomen suuriruhtinaskunta
Salaneuvos oli virka- ja arvonimenä käytössä myös Suomessa Venäjän vallan alla. Vuonna 1897 annetussa Suomen viimeisessä Arvojärjestyksessä (29/1897) kaikki suuriruhtinaskunnan sotilas- ja siviilivirat oli jaettu neljääntoista luokkaan.[3] Salaneuvos kuului arvojärjestyksessä kolmanteen luokkaan ja todellinen salaneuvos toiseen luokkaan. Ensimmäinen luokka oli tyhjä.
Muutamia suomalaisia ja Suomessa vaikuttaneita todellisia salaneuvoksia ja salaneuvoksia
Todellisia salaneuvoksia [4][5]
Frans David Alopaeus (1769–1831), kreivi, todellinen salaneuvos
Magnus Alopaeus (1748–1822), ministeri, todellinen salaneuvos
Alexander Armfelt (1794–1875), kreivi, ministerivaltiosihteeri, todellinen salaneuvos
Theodor Bruun (1821–1888), vapaaherra, ministerivaltiosihteeri, todellinen salaneuvos
Nikolai Gerard (1838-1929), kenraalikuvernööri, todellinen salaneuvos
Jakob Grot (1812–1893), Helsingin yliopiston professori, todellinen salaneuvos
Lars Gabriel von Haartman (1789–1859), senaattori, todellinen salaneuvos
Otto Wilhelm Klinckowström (1778–1850), kenraaliluutnantti, todellinen salaneuvos
Axel Gustaf Mellin (1775–1856), vapaaherra, todellinen valtioneuvos, todellinen salaneuvos
Paul Nicolay (1777–1866), paroni, Monrepos’n kartanon omistaja, todellinen salaneuvos
Robert Henrik Rehbinder (1777–1841), kreivi, ministerivaltiosihteeri, todellinen salaneuvos
Carl Emil Knut Stjernvall-Walleen (1806–1890), vapaaherra, ministerivaltiosihteeri, todellinen salaneuvos
Salaneuvoksia [4][5]
Samuel Henrik Antell (1810-1874), senaattori, salaneuvos
Carl Erik Mannerheim (1759–1837), kreivi, salaneuvos, ensimmäinen Suomen suuriruhtinaskunnan senaatin talousosaston varapuheenjohtaja
Oscar Norrmén (1822-1889), senaattori, salaneuvos
Karl August Ramsay (1791–1855), senaattori, valtioneuvos ja salaneuvos, Viipurin läänin maaherra
Fredrik Waldemar Schauman (1844–1911), kenraaliluutnantti, senaattori ja salaneuvos, Vaasan läänin maaherra, Eugen Schaumanin isä
Robert von Trapp (1802-1875), senaattori, salaneuvos ja Suomen pankin johtaja.
Alexander von Collan (1819–1910), keisarillisen perheen kunniahenkikirurgi, valtiopäivämies, salaneuvos
Katso myös
Salaneuvos
Rankijärjestelmä
Lähteet


Salaneuvos
Tuhat ja yksi yötä (2010)

Question: Minä vuonna Tuhat ja yksi yötä kirja julkaistiin?


Tuhat ja yksi yötä on vuonna 2010 ilmestynyt Helsingin yliopiston arabian kielen ja islamin tutkimuksen professori Jaakko Hämeen-Anttilan suoraan alkuteksteistä suomentama versio klassisista tarinoista. Teoksen on julkaissut Otava.
Kertomukset suomentanut Jaakko Hämeen-Anttila kertoo teoksen alkusanoissa teoksen taustoista ja tarinoiden historiasta.[1] Hän sanoo ottaneensa jossain määrin vapauksia, kuten tarinankertojat ainakin. Kriitikko Kaisa Neimala pitää suomennosta erinomaisena. Hänen mukaansa Hämeen-Anttila kääntää hyvin täsmällisesti ja lauseet ovat hyvärytmisiä.[2] Teoksen lopussa on selityksiä lukijalle vieraista sanoista.
Teos on ainoa suoraan alkutekstistä ilman välikieliä tehty suomennos lukuun ottamatta Hämeen-Anttilan aiemmin suomentamaa kokoelmaa Kuka murhasi Kyttyräselän?.[3] Teos pohjautuu pääosin Kairossa vuonna 1835 ilmestyneeseen Bulaq I -laitokseen ja 1800- ja 1900-lukujen vaihteen editioihin.[4][5]
Kertomukset
Kuningas Shahriyar ja hänen veljensä kuningas Shahzaman
Henki ja tyttö
Kauppias ja henki
Ensimmäisen vanhuksen kertomus
Toisen vanhuksen kertomus
Kolmannen vanhuksen kertomus
Kalastaja ja paholainen
Paholaisen tarina
Kuningas Yunan ja viisas Duban 
Kuningas Sindbad ja hänen haukkansa
Kuninkaanpoika ja demoninainen
Värkkäiden kalojen kaupunki
Nuorukaisen tarina
Ihmisen oveluus
Anakan tarina
Sindbad Merenkävijä
Sindbad Merenkävijän ensimmäinen matka
Sindbad Merenkävijä toinen matka
Sindbad Merenkävijä kolmas matka
Sindbad Merenkävijä neljäs matka
Sindbad Merenkävijä viides matka
Sindbad Merenkävijä kuudes matka
Sindbad Merenkävijä seitsemäs matka
Ahmad Täystuho, Hasan Pahakurki, Viekas Dalila ja Ovela Zainab
Askeetti ja öljyruukku
Abdallah Merenmies ja Abdallah Maanmies
Aladdin ja loihdittu lamppu
Ali Baba ja neljäkymmentä rosvoa
Kuningas Shahriyar ja hänen veljensä kuningas Shazaman
Lähteet

Luokka:Nuortenkirjat
Luokka:Kansanperinne
Luokka:Vuoden 2010 kirjat
Luokka:Tuhat ja yksi yötä
Artoisinbassetti

Question: Onko petit basset griffon vendéen karvapeite karheaa?


Artoisinbassetti on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu. Se oli aiemmin FCI:n hyväksymä.
Ulkomuoto
Artoisinbassetti oli pieni, matalaraajainen, vankkarakenteinen ja rungoltaan pitkänomainen bassetti. Sen tiiviisti ihonmyötäinen, hieman karhea karvapeite oli väritykseltään joko kaksi- tai kolmivärinen (tricolour). Ensiksi mainitussa pohjavärin tuli olla valkoinen, ja siinä olleiden merkkien väri saattoi olla mm. ruskeaharmaa, mäyränharmaa tai oranssi. Säkäkorkeus oli 28–32 cm.[1].
Luonne ja käyttäytyminen
Artoisinbassetti oli erittäin riistaviettinen ja innokas metsästäjä.[1]
Alkuperä
Rotua käytettiin Artois'n alueella luolametsästykseen, ja sen pääasiallista riistaa olivat mäyrät ja ketut. Sitä alettiin kuitenkin risteyttää normandianbassetin kanssa, ja nämä risteytykset alkoivat olla puhdasrotuisia suositumpia. Tämän vuoksi 1800-luvun lopulla artoisinbassetti päätettiin yhdistää kokonaan normandianbassetin kanssa uudeksi roduksi nimeltä basset artésien normand.[1]
Lähteet
Viitteet

Luokka:Ajokoirat
Luokka:Ranskalaiset koirarodut
Luokka:Sukupuuttoon kuolleet koirarodut
Polymorfia

Question: Mitä tarkoittaa polymorfinen?

Polymorfia eli polymorfismi tai polymorfisuus tarkoittaa kiteisen yhdisteen kykyä esiintyä kahtena tai useampana eri kidemuotona. Eri polymorfit poikkeavat toisistaan fysikaalisten ominaisuuksien kuten sulamispisteen, tiheyden ja liukoisuuden perusteella. Eri kidemuotoja kutsutaan polymorfeiksi ja polymorfin stabiiliuteen vaikuttavat muun muassa lämpötila ja paine. Lukuisat mineraalit ovat polymorfisia esimerkiksi kalsiitti, aragoniitti ja vateriitti ovat toistensa polymorfeja.[1][2][3]
Enantiotrooppiset ja monotrooppiset polymorfit
Polymorfit jaetaan enantiotrooppisiin ja monotrooppisiin sen perusteella miten lämpötila vaikuttaa polymorfin stabiiliuteen. Monotrooppisilla polymorfisilla kiteisillä ainella on yksi kidemuoto, joka on stabiili koko sillä lämpötila-alueella, joka on yhdisteen sulamispisteen alapuolella, eikä selkeää siirtymälämpötilaa eri kidemuotojen välillä ole. Muut polymorfit ovat niin sanottuja metastabiileja polymorfeja, jotka muuntuvat helposti stabiilimmaksi kidemuodoksi. Esimerkiksi grafiitti on monotrooppinen.[1][2][3][4]
Enantiotrooppiset polymorfit ovat polymorfeja, joiden kiderakenteen stabiilius riippuu lämpötilasta, ja joilla on selkeä siirtymälämpötila. Esimerkiksi ammoniumnitraatilla on viisi eri polymorfia. Alle -18 °C:n lämpötilassa yhdiste esiintyy alkeiskopiltaan tetragonaalisessa muodossa, polymorfi on ortorombinen -18–32 °C:n välillä ja muuttuu toiseksi ortorombiseksi muodoksi, joka on stabiili 84 °C:n lämpötilaan asti. Tämän jälkeen vallitseva ammoniumnitraatin polymorfi on trigonaalinen ja muuttuu säännölliseksi kuumennettaessa 125 °C:n lämpötilaan.[1][2][3]
Orgaanisten yhdisteiden polymorfia
Monilla orgaanisilla yhdisteillä esiintyy polymorfiaa. Tällaisia ovat esimerkiksi rasvahapot ja triglyseridit. Eri polymorfit ovat tärkeitä esimerkiksi suklaan valmistuksessa, jossa tavoiteltu kidemuoto on β-muoto, joka antaa suklaalle parhaimman suutuntuman.[5] Muut muodot antavat suklaalle rakeisen rakenteen. Tärkeää polymorfia on myös lääkeaineilla. Eri kidemuodoilla voi olla erilainen liukoisuus ja biosaatavuus, mikä vaikuttaa lääkkeen tehokkuuteen. Tämän vuoksi kiteytysolosuhteiden kontrollointi on tärkeä osa monien lääkeaineiden valmistusprosessia.[4][6]
Lähteet

Luokka:Materiaalitiede
S Tarjanne

Question: Mikä on S/S Tarjanne?


S/S Tarjanne (IMO number:) on vuonna 1908 rakennettu höyrylaiva. Tarjanne on palvellut Näsijärvellä matkustaja- ja rahtiliikenteessä. Nykyään alus liikennöi vuoropäivinä Tampereelta Näsijärven ja Muroleen kanavan kautta Ruovedelle ja sieltä Virroille. Sen kulkureitti Tampereelta Virroille tunnetaan nimellä Runoilijan tie. Alus palvelee myös risteilyliikenteessä. 
Alus on Suomessa viimeinen pitkän linjan matkustajahöyrylaiva. Siinä on 115 matkustajapaikkaa, ja miehistöä 4 + ravintolahenkilökunta. Yläkerran ravintola on muutettu nykyiseen asuunsa vuonna 1916 Akseli Gallen-Kallelan suunnittelemana. Vuoteen 1956 asti yläkannella oli toisen luokan hyttejä ja alakannella kolmannen luokan hyttejä. Laivaan on tehty pienemmät peruskorjaukset vuosina 1956 ja 1962. Mittava peruskorjaus tehtiin 2006-2007 ja saatettiin loppuun 2008. Rahapulan vuoksi ei korjauksia kuitenkaan saatu toteutetuiksi alkuperäisten suunnitelmien laajuudessa.
Käyttöhistoria
Ensimmäisen maailmansodan aikana Tarjanne oli pakko-otettuna Venäjän laivaston Näsijärvellä purjehtineeseen osastoon, jolloin se aseistettiin tykillä. Laiva riisuttiin aseista talvella 1918, ja tykki siirrettiin käytettäväksi Suomen sisällissodassa. Tarjanne liikennöi ennen yhdessä S/S Pohjolan kanssa Tampere-Virrat -väliä. Vuonna 1929 Tarjanne oli HL Kurun pelastustöissä mukana, kun HL Kuru upposi Tampereella Siilinkarin lähellä. Vuonna 1967 Tarjanne ajoi karille lähellä Viisarinkaria, mutta jatkoi normaalisti matkaa. Tarjannen runko vaurioutui pahasti karilleajossa, jonka takia runko korjattiin.
Muita tietoja
Kattila: 2 MW
Polttoaine: Kevyt polttoöljy (Öljypolttimet asennettu vuonna 1964, alun perin haloilla lämmitettävä, myös kivihiiltä käytetty esimerkiksi vuonna 1937)
Liikennöinti: Tampere–Ruovesi–Virrat–Ruovesi–Tampere, Risteilyjä Virroilla ja Tampereella
Matkustajapaikkoja: 115
Varusteet: Ravintola 82 paikkaa
Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.
Katso myös
S/S Pohjola
Aiheesta muualla/lähteet




Luokka:Tampereen liikenne
Luokka:Näsijärvi
Luokka:Höyrylaivat
Tarjanne
Blastaar

Question: Onko Blastaar superroisto Marvel-kustantamon sarjakuvissa?


Blastaar on Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä superroisto. Blastaarin loivat Stan Lee ja Jack Kirby. Hahmon ensiesiintyminen tapahtui amerikkalaisessa Fantastic Four-lehden numerossa #62 (1967). Blastaar on pääasiallisesti Ihmenelosten vihollinen ja myös Annihiluksen, erään toisen Ihmenelosten vastustajan arkkivihollinen.
Historia
Blastaar on Negatiiviselta Vyöhykkeeltä kotoisin olevan muukalaisrodun jäsen ja oman kansansa kuningas. Hän hallitsi julmasti ja armottomasti, kunnes hänen alaisensa nousivat sortoon kyllästyneinä Blastaaria vastaan. Blastaar lukittiin erikoisvalmisteiseen pukuun ja singottiin ajelehtimaan Negatiivisen Vyöhykkeen ääriin. Murtauduttuaan lopulta ulos puvustaan Blastaar näki ensimmäiseksi Herra Fantastisen, joka yhdessä muiden Ihmenelosten kanssa oli paennut vyöhykkeeltä, mutta jäänyt ansaan muiden päästessä pakoon. Blastaarin onnistui seurata Herra Fantastista takaisin maapallolle ja siellä hän tapasi Hiekkamiehen, jota vastaan Blastaar alkoi taistella. Vasta Ihmenelosten väliintulon vuoksi Blastaar karkotettiin takaisin Negatiiviselle Vyöhykkeelle. 
Seuraavien vuosien aikana Blastaar palasi säännöllisesti takaisin maapallolle taistelemaan Ihmenelosia vastaan. Blastaar on ajautunut konfliktiin myös Kostajien, Thorin ja monien muiden Marvel-universumin sankarien kanssa. Myöhemmin Blastaar nousi jälleen valtakuntansa Baluurin valtaistuimelle ja aloitti Negatiivisen Vyöhykkeen valloittamisen. Ainoastaan Annihilus, toinen Negatiivisen Vyöhykkeen valloittajahallitsija nousi Blastaarin sotajoukkoja vastaan. Vaikka kaksikko onkin liittoutunut eräitä kertoja, he ovat silti katkeria vihamiehiä. Blastaarin poika, Burstaar on useaan otteeseen auttanut isäänsä tämän toimissa, mutta omaa myös omia kunnianhimoja ja on liittoutunut erään kerran kriiden kanssa. 
Amerikkalaisissa sarjakuvissa esitetyssä Annihilation-minisarjassa, Blastaar nousee auttamaan vastarintaliikettä käsittämättömän voimakasta Annihilusta ja tämän valtavaa armeijaa vastaan.
Voimat ja varusteet
Blastaar omaa valtavat fyysiset voimat ja kykenee nostamaan noin 50 tonnia. Hän kykenee ampumaan käsistään räjähtäviä energiaiskuja ja on yliluonnollisen kestävä. Blastaar on mm. selvinnyt liekin tulesta leikiten ja selviytyy avaruuden olosuhteissa helposti.

Luokka:Marvel-universumin superroistot
Luokka:Ihmenelosten vastustajat
Luokka:Marvel-universumin yli-inhimillisen voimakkaat henkilöt
Luokka:Kuvitteelliset kuninkaalliset
Mount Rushmore

Question: Kuinka korkea muistomerkki Mount Rushmore on?




Mount Rushmore National Memorial on Etelä-Dakotassa, Yhdysvalloissa sijaitsevan Rushmore-vuoren graniittiin veistetty muistomerkki. Muistomerkissä ovat jättimäisessä koossa, noin 18 metrin korkuisina, neljän Yhdysvaltain presidentin kasvot. He ovat vasemmalta oikealle George Washington (1732–1799), Thomas Jefferson (1743–1826), Theodore Roosevelt (1858–1919) ja Abraham Lincoln (1809–1865).
Muistomerkin ideoi paikallishistoriasta innostunut Doane Robinson houkutellakseen matkailijoita luonnonkauniille Black Hillsin alueelle. Vuonna 1924 Robinson sai kuvanveistäjä Gutzon Borglumin innostumaan tästä mittavasta hankkeesta. He päättivät luoda yhdessä ”demokratian temppelin”.
Borglum oli 60-vuotias, kun työt aloitettiin Mount Rushmoressa vuonna 1927, ja hän jatkoi niitä lopun ikäänsä. Hän suunnitteli muistomerkin ja johti paikallisista kaivosmiehistä ja muurareista koostunutta suurta rakentajajoukkoa, joka räjäytti vuorenseinää dynamiitilla ja louhi valtavat kasvot taltalla ja vasaralla köysien varassa huterasti kiikkuvilta telineiltä. Borglum olisi halunnut esittää presidentit vyötärön korkeudelle saakka.[1] Hanke jäi kesken.
Borglum joutui Mount Rushmoressa kiistelemään kiivaasti kansallispuistoista ja kansallisista muistomerkeistä vastaavan National Park Servicen kanssa, ja hänen oli pakko tämän tästä keskeyttää työt rahapulan tai huonon sään vuoksi. Siitä huolimatta Washingtonin pää paljastettiin virallisesti 1930, Jefferson 1936, Lincoln 1937 ja Roosevelt 1939. Borglumin kuoltua vuonna 1941 hänen poikansa Lincoln jatkoi töitä jonkin aikaa, kunnes rahat loppuivat.[2]
Patsaiden takana on vuoreen kaivettu huone, joka ei näy turisteille. Sinne on sijoitettu Yhdysvaltoja koskevia tietoja tulevia sukupolvia varten, muun muassa itsenäisyysjulistus ja perustuslaki. Huone oli alun perin kuvanveistäjän idea, mutta se valmistui vasta 1990-luvulla.[3]
8. heinäkuuta 2005 alkaen saksalainen pesulaitevalmistaja Alfred Kärcher GmbH & Co pesi presidenttien kasvot ilmaiseksi. Kasvot pestiin ensimmäistä kertaa.[4]
Mount Rushmore National Memorial populaarikulttuurissa
Vuonna 1959 Mount Rushmore esiintyi Alfred Hitchcockin elokuvassa Vaarallinen romanssi takaa-ajokohtauksen tapahtumapaikkana. Muistomerkki inspiroi Deep Purplen vuonna 1970 julkaistun albumin Deep Purple in Rock kansikuvaa, jossa yhtyeen viiden jäsenen hahmot on esitetty kallioon hakattuina neljän presidentin sijasta. Tim Burtonin elokuvassa Mars hyökkää! (1996) marsilaiset tuhoavat monumentin ja rakentavat sen paikalle omien johtajiensa patsaat. Nukkeanimaatioelokuvassa Team America – maailman poliisi järjestön päämaja sijaitsee kallioluolassa muistomerkin takana. Vuonna 2007 ilmestyneessä seikkailuelokuvassa National Treasure: Salaisuuksien kirja Mount Rushmore on yksi tapahtumapaikoista.
Lähteet

Aiheesta muualla

Coordinates: 
Luokka:Etelä-Dakota
Luokka:National Register of Historic Places
Luokka:Yhdysvaltain muistomerkit
Luokka:Muotokuvat
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo dystopiaelokuvista

Question: Mihin aikaan elokuva sijoittuu?

Tämä on luettelo dystopiaelokuvista. Nämä elokuvat sijoittuvat dystopiaan, joka on tulevaisuuden epätoivottava yhteiskunta.[1] Termi on utopian vastakohta, ja sillä viitataan usein kuvitteelliseen lähitulevaisuuden yhteiskuntaan, jonka odotetaan syntyvän tällä hetkellä vallitsevien yhteiskunnallisten kehityssuuntien kiihtyessä huippuunsa. Tyypillisesti tuloksena on ihmisarvoa loukkaava  totalitaristinen sortoyhteiskunta tai esimerkiksi ympäristökatastrofin kokenut maailma.
Luettelo

Katso myös
Dystopia
Post-apocalypse
Ihmiskuntaa ja maapalloa uhkaavat riskit
Luettelo dystopiakirjoista
Lähteet

Dystopiaelokuvat
Luokka:Dystopiaelokuvat
James McTeigue

Question: Milloin James McTeigue on syntynyt?

James McTeigue (s. 29. joulukuuta 1967 Sydney) on australialainen elokuvaohjaaja. Hänen debyyttinsä ohjaajana oli vuoden 2005 V niin kuin verikosto, mutta hän oli jo aiemmin toiminut apulaisohjaajana muun muassa Wachowskien Matrix-trilogiassa.
McTeigue opiskeli elokuva-alaa Wagga Waggan kampuksella Charles Sturtin yliopistossa. Hänen elokuvauransa alkoi 1980-luvun lopussa. Hän sai Wachowskien kanssa Prometheus-palkintojen erikoispalkinnon vuonna 2007 V niin kuin verikostosta.[1]
V niin kuin verikoston jälkeen McTeigue ohjasi seuraavaksi elokuvan Ninja Assassin (2009). Vuonna 2012 valmistui Korppi, jossa esitetään kuvitteellinen tarina Edgar Allan Poen viimeisistä päivistä. Sen jälkeen hän teki jälleen yhteistyötä Wachowskien kanssa ohjaten osia heidän ja J. Michael Straczynskin Netflix-sarjasta Sense8 (2015). Samana vuonna ilmestyi myös McTeiguen ohjaama vakoojaelokuva Survivor.
Lähteet

Aiheesta muualla



Luokka:Australialaiset elokuvaohjaajat
Luokka:Vuonna 1967 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Lipoproteiini

Question: Mitä lyhenne LDL tarkoittaa?

Lipoproteiini on elimistön kemiallinen yhdiste, joka sisältää sekä maksan valmistaman vesiliukoisen proteiinikuoren että lipidejä eli rasvoja. Kuoren avulla rasvat voivat kulkea veren mukana suurina rasva-valkuaisaineyhdisteinä.[1]
Rakenne ja toiminta
Lipoproteiinit kulkevat elimistössä veren mukana. Niiden proteiiniosissa on varauksellisia ryhmiä, jotka suuntautuvat poispäin lipoproteiinin keskiosasta ja vetävät puoleensa vesimolekyylejä. Tämä tekee lipoproteiineista vesiliukoisia. Rasvaliukoiset osat eli lipidit sijaitsevat lipoproteiinin keskellä. Lipidejä joko irtoaa lipoproteiinista solujen käyttöön tai niitä liittyy siihen lisää, riippuen esimerkiksi veressä kulkevista entsyymeistä ja solujen erityisistä proteiineista.
Lipoproteiinien lipidejä eli triglyseridejä, fosfolipidejä ja kolesterolia elimistön solut käyttävät esimerkiksi energiavarastona ja solukalvoston rakennusaineina. Lipoproteiinit voivat toimia esimerkiksi integraalisina kalvoproteiineina. Niillä voi olla myös katalyyttinen tehtävä eli ne voivat toimia entsyymeinä. 
Lipoproteiinien luokitus

Lipoproteiinit luokitellaan sen mukaan, paljonko ne sisältävät proteiinia. Oheisessa luettelossa lipoproteiinien proteiinipitoisuus kasvaa ja lipidipitoisuus laskee ylhäältä alas. Toisaalta lipoproteiinien koko pienenee ja tiheys kasvaa ylhäältä alas. Proteiinipitoisuus vaihtelee välillä 2–50 %.[2]
Kylomikronit. Ohut kuori koostuu fosfolipideistä ja proteiineista. Sisuksessa on triglyseridejä ja kolesteroliestereitä. Kylomikronien läpimitta on 0,5 mikrometriä.[3] Ne kuljettavat rasvoja suolistosta maksaan ja rasvakudokseen.
VLDL (Very low density lipoproteins). Kuljettavat maksassa syntetisoituneita triglyseridejä maksasta rasvakudokseen.
IDL (Intermediate density lipoproteins). Ei yleensä havaita veressä. Kun lipoproteiinilipaasi hydrolysoi VLDL-lipoproteiinin triasyyliglyseroleja, VLDL tiivistyy ensin IDL- ja sitten LDL-lipoproteiiniksi.[2]
LDL (Low density lipoproteins). Kuljettavat kolesterolia maksasta elimistön soluihin. Kutsutaan joskus myös pahan kolesterolin lipoproteiiniksi, koska suuri LDL-pitoisuus lisää ateroskleroosin riskiä.
HDL (High density lipoproteins) - Kokoaa kolesterolia elimistön kudoksista ja kuljettaa sitä maksaan, jossa siitä muodostuu muita yhdisteitä. Kutsutaan joskus myös hyvän kolesterolin lipoproteiiniksi, koska suuri HDL-pitoisuus vähentää ateroskleroosin riskiä.
Ateroskleroosin kehittymisessä avainasemassa onkin siis kolesterolin kuljetusmuoto (LDL tai HDL), eikä niinkään kolesterolipitoisuus itsessään. 
Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Lipoproteiinit
Hamilkar Barka

Question: Kuka Hamilkar Barka oli?


Hamilkar Barka (noin 275 – 228 eaa.)[1] oli karthagolainen kenraali ja valtiomies. Hänen poikansa Hannibal, Hasdrubal ja Mago olivat myös sotapäälliköitä.
Hamilkar johti Karthagon joukkoja Sisiliassa Rooman tasavaltaa vastaan ensimmäisessä puunilaissodan loppuvaiheessa 247–241. Hän onnistui voittamaan useita taisteluita, mutta ei kuitenkaan pystynyt kukistamaan roomalaisia Sisiliassa. Hamilkaria pidettiin kuitenkin sodan pätevimpänä sotapäällikkönä.[2]
Sodan päätyttyä Hamilkar määrättiin palaamaan Karthagoon. Hänen joukkonsa jäivät aluksi vielä Sisiliaan. Palattuaan sieltä palkkasotilaat ryhtyivät vaatimaan maksamatta jääneitä palkkojaan ja nousivat lopulta kapinaan. Karthago joutui konfliktissa lujille, mutta Hamilkar onnistui lopulta kukistamaan kapinan 237 eaa.[3]
Kapinan päätyttyä Hamilkar määrättiin armeijan komentajaksi Hispaniaan. Hän soti alueella yhdeksän vuotta ja onnistui laajentamaan Karthagon alueita. Hamilkar kuoli väijytyksessä 228 eaa.[4] Häntä seurasi komentajana vävynsä Hasdrubal.
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Goldsworthy, Adrian| title = The Fall of Carthage| publisher = Phoenix| year = 2003| id = ISBN 978-0-3043-6642-2| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Lancel, Serge| title = Hannibal| publisher = Blackwell Publishers| year = 1999| id = ISBN 0-631-21848-3| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.}}
Viitteet


Luokka:Karthagon kenraalit
Luokka:Rooman viholliset ja liittolaiset
Risiini (myrkky)

Question: Missä risiinikasvia kasvaa?


Risiini on risiinikasvin siemenistä saatava erittäin voimakas myrkky, joka pystyy tappamaan ihmisen jo 70 mikrogramman annoksena. Risiini on valkuaisaine ja on 6000 kertaa myrkyllisempää kuin syanidi. Sen LD50 on arviolta 0,022 mg/kg suoneen ruiskutettuna tai hengitettynä; 20–30 mg/kg nieltynä. Myrkkyä voidaan eristää puristejäännöksestä, jota muodostuu valmistettaessa öljyä tyräkkikasveihin kuuluvasta risiinikasvista. Siinä sitä on noin 5 %[1]. Risiini on vaarallista sisäänhengitettynä, suun kautta otettuna ja etenkin suoneen ruiskutettuna. Sen aiheuttamia oireita ovat kuumeilu, vatsavaivat ja yskä. Myrkky tuhoaa sisäelimiä, sakkauttaa punasoluja ja lamauttaa hermoston. Risiini tappaa hengitettynä 36–48 tunnissa ja suun kautta noin 5 päivässä.[2] 
Myrkytyksen oireet ilmenevät viiveellä, joka on muutamasta tunnista 24 tuntiin. Yhdistyneen kuningaskunnan armeija on kehittämässä vastamyrkkyä[3][4] ja Yhdysvaltain armeija kehittää rokotetta, mutta kumpaakaan ei ole vielä kokeiltu ihmisillä.[5]
Lääketieteessä on tutkittu mahdollisuuksia käyttää ainetta solumyrkkynä syövän hoidossa.
Risiini on vesiliukoista, mutta tuhoutuu keitettäessä. Risiinin CAS-numero on 9009-86-3.[6]
Koostumus
Risiinimyrkky koostuu kahdesta yhdisteestä, joita kutsutaan A- ja B-ketjuiksi.
Risiinin A-ketju (RTA) koostuu 267 aminohaposta.[7][8]

Risiinin B-ketju (RTB) on lektiini, joka koostuu 262 aminohaposta. Se voi sitoutua galaktoosipäätteisiin solun pinnalla.[9]
Monet kasvit, kuten ohra sisältävät A-ketjun, mutteivät B-ketjua. A-ketjun myrkyllisyys on erittäin pieni niin kauan kun B-ketjua ei ole läsnä.
Vaikutus
Risiini ja rohtosuopayrtistä saatava saponiini ovat molemmat ribosomi-inaktivaattoreita. Ne pysäyttävät proteiinien synteesin soluissa, aiheuttaen solukuoleman.[10]
Siementen syöminen
Useimmat akuutit myrkytykset johtuvat siitä, että ihminen on syönyt risiinin siemeniä:  5-20 siemenen nieleminen pureskelematta voi olla aikuiselle kohtalokasta. Pureskeltuna riittää 1-2 siementä. Oireina ilmenee mahan ärsytysoireita, maksan ja munuaisten toimintahäiriöitä sekä keskushermosto-oireita. Ensiapuna akuuttiin risiinimyrkytykseen annetaan aina lääkehiiltä.[11]
Lähteet

Aiheesta muualla

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:Fytotoksiinit
Luokka:Kasvimyrkyt
Luokka:Proteiinit
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
2012

Question: Mikä oli imppaamisen tarkoitus varhais historiassa?


Vuoden 2012 valitut palat.
Viikko 1

Viikko 2

Viikko 3

Viikko 4

Viikko 5

Viikko 6

Viikko 7

Viikko 8

Viikko 9

Viikko 10

Viikko 11

Viikko 12

Viikko 13

Viikko 14

Viikko 15

Viikko 16

Viikko 17

Viikko 18

Viikko 19

Viikko 20

Viikko 21

Viikko 22

Viikko 23

Viikko 24

Viikko 25

Viikko 26

Viikko 27

Viikko 28

Viikko 29

Viikko 30

Viikko 31

Viikko 32

Viikko 33

Viikko 34

Viikko 35

Viikko 36

Viikko 37

Viikko 38

Viikko 39

Viikko 40

Viikko 41

Viikko 42

Viikko 43

Viikko 44

Viikko 45

Viikko 46

Viikko 47

Viikko 48

Viikko 49

Viikko 50

Viikko 51

Viikko 52

2012
Harakka (täsmennyssivu)

Question: Mitä alkeiskoulukone tarkoittaa?

Harakka voi tarkoittaa seuraavia:
harakat (Pica), lintusuku
harakka (Pica pica), suvun tunnetuin laji
Harakka, saari Helsingissä Kaivopuiston edustalla
Harakka, Espoon Lintuvaaran entinen nimi
Harakka, suomalainen purjelennon alkeiskoulukone 1940-luvulla
harakka eli sorokka, karjalainen kansanpuvun päähine
Harakka, sukunimi
Timo Harakka (s. 1962), toimittaja, tv-tuottaja, kirjailija ja SDP:n kansanedustaja
Return to Castle Wolfenstein

Question: Mikä oli Activisionin ensimmäinen peli?


Return to Castle Wolfenstein on id Softwaren, Gray Matter Interactiven ja Nerve Softwaren kehittämä sekä Activisionin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. 
Peli on jatko-osa Wolfenstein 3D:lle. Pelille on tehty myös Wolfenstein: Enemy Territory -moninpelilisäke, joka on saatavilla ilmaiseksi pelin Activisionin kotisivuilta. Peli hyödyntää raskaasti muokattua Quake III -pelimoottoria.
Pelistä on julkaistu myös käännökset Xboxille (Tides of War) ja PlayStation 2:lle (Operation Resurrection). Kummassakin pelissä pelataan yksin- tai kaksinpelitehtäviä päähenkilö William J. ”B.J.” Blazkowiczilla ja hänen partnerinsa Agent Onen avustuksella Egyptissä, Saksassa ja Norjassa.
Raven Softwaren Wolfenstein on jatko-osa Return to Castle Wolfensteinille.
Pelaaminen
Pelin aiheena on Wolfenstein 3D:n tapaan fiktiivinen näkemys natsi-Saksasta. Pelihahmona ohjataan yhdysvaltalaista OSA:n (Office of Secret Actions) kommandoa William J. Blazkowiczia, jonka tehtävä on paeta Wolfensteinin linnasta ja estää natsien aikeet herättää muinainen pimeyden ruhtinas Heinrich I eloon, sillä se merkitsisi sodan häviämistä liittoutuneille. Pelissä on kaikkiaan pelattavana seitsemän tehtävää, joihin jokaiseen liittyy 3–4 kenttää.
Moninpeli onnistuu internetin välityksellä. Pelaajat asettuvat joko liittoutuneiden tai akselivaltojen puolelle. Hahmoluokkia on moninpelissä neljä: sotilas, pioneeri, lääkintämies ja luutnantti/tulenjohtaja. Pelimuotoja on vastaavasti kolme: Objective Mode, Stopwatch Mode ja Checkpoint Mode. Xboxilla moninpeliä pelataan Xbox Livellä.
Aiheesta muualla
 at MobyGames
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:Toiseen maailmansotaan sijoittuvat videopelit
Luokka:Ensimmäisen persoonan ammuntapelit
Luokka:Vuoden 2001 videopelit
Luokka:Windows-pelit
Luokka:Linux-pelit
Luokka:Mac OS -pelit
Luokka:Xbox-pelit
Luokka:PlayStation 2 -pelit
Luokka:Wolfenstein
Sverigedemokratisk Ungdom

Question: Kuka on Jimmy Åkesson?

Sverigedemokratisk Ungdom (SDU) oli ruotsalaisen Ruotsidemokraatit-puolueen nuorisojärjestö 12. syyskuuta 2015 asti, jolloin Ruotsidemokraatit ilmoitti lopettaneensa kaiken yhteistyön nuorisojärjestön kanssa erimielisyyksien takia. Syynä oli muun muassa se, että osalla nuorisojärjestön jäsenistä on yhteyksiä äärioikeistolaisiin ja uusnatsistisiin järjestöihin.[1] Nuorisojärjestön puheenjohtaja on Jessica Ohlson. Järjestön toimisto sijaitsee Malmössä.
Nuorisojärjestö perustettiin vuonna 1993 nimellä Sverigedemokraternas Ungdomsförbund, mutta nimi muutettiin pian Sverigedemokratisk Ungdomiksi. Emopuolue hylkäsi järjestön, mutta se perustettiin uudelleen vuonna 1998.
Puheenjohtajat
Robert Vesterlund (1993–1994)
Jimmy Windeskog (1998–2000)
Jimmie Åkesson (2000–2005)
Martin Kinnunen (2005–2007)
Erik Almqvist (2007–2010)
William Petzäll (2010–2011)
Gustav Kasselstrand (2011–2015)
Jessica Ohlson (2015–)
Lähteet

Aiheesta muualla
 (in Swedish)
Luokka:Ruotsalaiset poliittiset nuorisojärjestöt
Luokka:Ruotsidemokraatit
Beringinmeri

Question: Missä sijaitsee Beringin meri?


Beringinmeri on Tyynenmeren pohjoisimman osan muodostava merialue. Muusta Tyynestämerestä Beringinmeren rajaavat Alaskan niemimaa ja Aleuttien saaristo. Pohjoisessa Beringinmeren erottaa Pohjoisesta jäämerestä 90 kilometriä leveä Beringinsalmi,[1] jonka löysi vuonna 1648 tutkimusmatkailija Semjon Dežnjov. Tanskalaissyntyinen Vitus Bering tutki aluetta sata vuotta myöhemmin, ja meri nimettiin hänen mukaansa.
Eläimistö
Beringinmeri on ravinteikas ja siellä esiintyy paljon merieläimiä ja merilintuja. Valtaosa maailman silmälasihaahkoista elää Beringinmerellä. [2]
Lähteet


Coordinates: 
*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Valve Corporation

Question: Onko Valve Corporation suomalainen yritys?


Valve Corporation (ent. Valve Software) on Bellevuessa, Washingtonissa sijaitseva videopelien kehittämiseen ja digitaaliseen jakeluun erikoistunut yritys. Gabe Newell ja Mike Harrington perustivat Valve Corporationin (silloinen Valve Software) Kirklandissa, Washingtonissa vuonna 1996. Valven teki kuuluisaksi sen ensimmäinen julkaisu, Half-Life, vuonna 1998.
Half-Lifen menestyksen jälkeen Valve ryhtyi kehittämään Team Fortress Classic -modia Half-Lifeen. Valve auttoi myös itsenäisiä modien kehittäjiä ja on hankkinut joidenkin modien oikeudet itselleen. Valven nykyään omistamia, aiemmin itsenäisiä modeja ovat muun muassa Counter-Strike ja Day of Defeat.
Vuoden 2003 E3-messuilla Valve herätti huomiota esittelemällä materiaalia Half-Life 2:sta, joka näytti olevan jo valmis. Half-Life 2:n piti ilmestyä vuoden 2003 syksyllä. Pelin julkaisu kuitenkin viivästyi lähdekoodivarkauden myötä. Peli julkaistiin lopulta 16. marraskuuta 2004, ja se osoittautui menestykseksi aiemman osan tavoin.[1]
Maaliskuussa 2011 julkisuuteen vuoti huhuja Valven aikeista oman pelikonsolin kehittämiseksi. Steam Box -nimellä huhutun laitteen ideana olisi toimia pelikonsolina, jolla voisi pelata Steam-palvelusta saatavia pelejä. [2] Steam Box on myöhemmin tullut tunnetuksi Steam Machine -nimellä.
Valve julkisti oman käyttöjärjestelmän SteamOS:n 23. syyskuuta 2013. SteamOS on Linuxiin perustuva käyttöjärjestelmä, jota on paranneltu erityisesti pelaamiseen. Se myös keskittyy pelaamiseen olohuoneesta käsin.
27. syyskuuta 2013 Valve julkisti viimeisen julkistuksen kolmiosaisesta julkaisustaan. Julkistus oli jo odotettavissa oleva Steam-ohjain, jonka päätarkoitus on tuoda helppokäyttöisyys olohuoneeseen.
Pelit

Katso myös
Steam
Source
The Orange Box
Lähteet

Aiheesta muualla
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Luokka:Yhdysvaltalaiset videopeliyritykset
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:Valve Corporation
Min

Question: Min

Min voi tarkoittaa seuraavia:
min, minuutin lyhenne
min, matemaattisena merkintänä: minimi
ministeri, min.
Min, muinaisegyptiläinen hedelmällisyyden jumala
Min-kiina, Kaakkois-Kiinassa puhuttu kiinalaiskieli
Minbei, sinotiibettiläinen kieli
Min, henkilöitä:
Min, Myeongseong (1851–1895), Korean kuningatar, kuningas Gojongin puoliso
Anchee Min (s. 1957), kiinalainen maalaaja, valokuvaaja, kirjailija ja muusikko
Choi Min-Ho (s. 1980), eteläkorealainen judoka
Choi Min-sik (s. 1962), eteläkorealainen näyttelijä
Gong Min-ji (s. 1994), eteläkorealainen rap-artisti, poplaulaja ja tanssija
Grace Min (s. 1994), yhdysvaltalainen tennispelaaja
Lee Kang-Min (s. 1980), eteläkorealainen yleisurheilija
Lee Min Woo (s. 1979), eteläkorealainen laulaja
Min Aung Hlaing (s. 1956), Myanmarin armeijan kenraali ja ylijohtaja
Min Yoon-gi, Suga (s. 1993), eteläkorealainen rap-artisti ja tuottaja
Pak Chol-Min (s. 1982), pohjoiskorealainen judoka
Son Heung-Min (s. 1992), eteläkorealainen jalkapalloilija
Disneyn sarjakuvat

Question: Mikä oli Disneyn ensimmäinen sarjakuva?


Disneyn sarjakuvat ovat The Walt Disney Companyn sarjakuvia. Suomessa Disneyn sarjakuvamaailmasta kertovia lehtiä ja kirjoja julkaisee Sanoma Media Finland.
Suomessa julkaistuja sarjakuvalehtiä ja -kirjoja
Aku Ankka – viikoittainen lehti
Roope-setä – kuukausittainen pokkarikokoinen lehti, joka sisältää lähinnä italialaisia Roope Ankka -tarinoita
Aku Ankan taskukirja – kirjasarja, joka sisältää pääosin italialaisia sarjakuvia
Aku Ankka Ekstra (aiemmin Kuukauden sarjisekstra ja Aku Ankka Sarjisekstra) – kuukausittain ilmestyvä, vain Aku Ankka -lehden tilaajien tilattavissa oleva lehti, jossa esiintyy muissa lehdissä harvemmin esiintyviä hahmoja
Iines – sisältää tarinoita, joiden päähenkilöinä seikkailevat naishahmot
Mikin Dekkaripokkari – vuosina 1994 ja 1995 ilmestynyt salapoliisitarinoita sisältänyt taskukirja, jonka päähenkilönä oli Mikki Hiiri.
Mini-Taskari ensimmäisen osa julkaistiin syksyllä vuonna 2007. On Aku Ankan taskukirjan kaltainen, mutta pienempi.
Taskarin parhaat on neliosainen kirjasarja, jonka kaikki osat julkaistiin vuonna 2010.
Disney-murrealbumit
Aku-Palat
Aku Ankka Jumbo
Aku Ankan Aikakone
Ankantekijät
Ankalliskirjasto
Aku Ankan juhlasarjat
Ankalliskirjallisuuden klassikot – sisältää klassikkokirjojen yleensä italialaisia ankallisversioita, joista osa on julkaistu aiemmin Taskukirjoissa
Ankkojen maailmanhistoria
Disneyn sarjakuvamaailman piirtäjiä ja käsikirjoittajia
Carl Barks
Daniel Branca
Giovan Battista Carpi
Luciano Bottaro
Giorgio Cavazzano
Esteban
Manuel Gonzales
Floyd Gottfredson
Bas Heymans
Mau Heymans
Noel Van Horn
William Van Horn
Daan Jippes
Kari Korhonen
Marsal
Massaroli
Paul Murry
Don Rosa
Marco Rota
Romano Scarpa
Tony Strobl
Al Taliaferro
Kai Vainiomäki
Vicar
Katso myös
Aku Ankka -sarjakuvan maailma
Mouseton
Luettelo suomenkielisten Disneyn sarjakuvien nimiväännöksistä

*
Insomniac Games

Question: Milloin Insomniac Games on perustettu?


Insomniac Games on yhdysvaltalainen vuonna 1994 perustettu pelitalo. 
Yhtiön johdossa on nykyään Ted Price.
Insomniac on luonut Spyro- ja Ratchet & Clank -pelisarjat sekä Resistance -pelisarjan. Yhtiö teki Spyro-sarjan kolme ensimmäistä osaa, minkä jälkeen pelisarjan kehityksestä ovat vastanneet muut tahot.
Pelit

Aiheesta muualla
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:Yhdysvaltalaiset videopeliyritykset‎
Kruununsiirtomaa

Question: Mitä tarkoittaa kruununsiirtomaa?

Kruununsiirtomaa () oli yksi niistä siirtomaatyypeistä, joihin Britannian imperiumin siirtomaat hallinnollisesti jaoteltiin.
Kruununsiirtomaita hallitsi alkujaan Britannian monarkin, myöhemmin siirtomaaviraston nimittämä kuvernööri.[1] Ensimmäinen kruununsiirtomaan tavoin hallittu siirtomaa, josta tosin ei silloin vielä tätä nimitystä käytetty, oli nykyisin Yhdysvaltoihin kuuluva Virginia, jonka hallinto siirtyi Virginia Companylta monarkille 1624.[2]
Kruununsiirtomaa-nimitystä käytettiin 1800-luvun puoliväliin saakka etupäässä niistä siirtomaista, jotka Britannia oli saanut muita siirtomaavaltoja vastaan käymissään sodissa. Sellaisia olivat esimerkiksi Trinidad ja Brittiläinen Guiana. Tämän jälkeen nimitystä alettiin käyttää lähes kaikista muista siirtomaista paitsi Intiasta sekä Kanadasta, Australiasta ja Uudesta-Seelannista, joissa asui runsaasti Britanniasta muuttaneita siirtolaisia ja joita myöhemmin alettiin nimittää dominioiksi.[3] Myöhemmin kruununsiirtomaista erotettiin omaksi ryhmäkseen protektoraateiksi kutsutut alueet, joissa oli Britannian varuskuntia, mutta joissa alkuperäisväestöllä oli ainakin jonkinasteinen itsehallinto.
Termiä kruununsiirtomaa käytettiin vuoteen 1981 saakka. Tällöin säädetyssä kansalaisuuslaissa annettiin vielä jäljellä olleille siirtomaille uusi nimitys: Britanniasta riippuvaiset alueet. Alueita oli kuitenkin enää jäljellä vain harvoja, sillä valtaosa oli jo sitä ennen saanut itsenäisyyden. Vuodesta 2002 lähtien alueista on käytetty nimitystä Britannian merentakaiset alueet.
Kruununsiirtomaiden tyypit
Vuodesta 1918 lähtien kruununsiirtomaat jaettiin kolmeen ryhmään itsehallinnon laajuuden mukaan. Ensimmäisessä ryhmässä, esimerkkeinä Bermuda, Jamaika, Ceylon ja Fidži, hallintoa johti edustajainhuone, jonka jäsenistä osa oli hallitsijan nimittämiä, osa paikallisten asukkaiden valitsemia. Toisissa, kuten Brittiläisessä Hondurasissa, Sierra Leonessa ja Grenadassa oli sen sijaan neuvosto, jonka kaikki jäsenet olivat hallitsijan nimittämiä, joukossa myös paikallisia asukkaita. Kolmantena, pienimpänä ryhmänä olivat kruununsiirtomaat, joilla oli vähiten itsehallintoon liittyviä oikeuksia ja joita Britannian hallitus hallitsi suoraan. Sellaisia olivat esimerkiksi Gibraltar, Saint Helena ja Basutomaa.[1]
Luettelo
Kruununsiirtomaita ovat olleet seuraavat maat ja alueet:

Lähteet


Luokka:Brittiläinen imperiumi
Kreivisota

Question: Onko Norjassa käyty sisällissotaa?


Kreivisota () oli Tanskassa vuosina 1533–1536 käyty sisällissota, jonka seurauksena Tanskassa tehtiin uskonpuhdistus. Sodassa olivat vastakkain hansakaupunki Lyypekin tukema luterilainen porvaristo ja aateliston tukema Tanskan kuningas Kristian III. Myös Ruotsi liittyi sotaan, kun Lyypekki ja hansaliitto julistivat sodan Tanskalle ja Ruotsille.
Taustaa
Uskonpuhdistuksen jälkeen Tanska jakautui uskonnollisesti kahtia: toisena puolena oli luterilaiset porvaristo ja talonpojat ja toisena katolinen aatelisto. Tämän seurauksena aatelisto päätti vuonna 1533 kuningas Fredrik I:n kuoleman jälkeen asettaa maahan väliaikaishallituksen. Vaihtoehtona oli Fredrikin pojan, luterilaisen Kristianin nousu valtaan. Kristian oli myös Holsteinin herttua. Aatelistoa vastaan alkoi kapina, jota tuki Lyypekin hansakaupunki. Kapinallisten ja Lyypekin tavoitteena tavoitteena oli nostaa Tanskan kuninkaaksi Kalmarin unionin sisällissodassa vuonna 1523 asemansa menettänyt entinen kuningas Kristian II ja tehdä Kööpenhaminasta ja Malmöstä hansakaupunkeja.
Sodan tapahtumat
Kapinallisten ja Lyypekin joukkoja johti Oldenburgin kreivi Kristofer, jonka mukaan sota on saanut nimensä. Kristofer hävitti ja ryösti Holsteinia. Hänen joukkonsa saartoivat ja valtasivat Kööpenhaminan, ja myöhemmin hän valtasi Själlannin sekä Malmön ja Skånen. Holsteinin herttua Kristian aloitti sotaretken Kristoferia vastaan. Jyllannin korkein aatelisto ja piispat tukivat Kristianin nousua uudeksi kuninkaaksi. Vuonna 1534 Tanskan rigsraad valitsi Kristianin Tanskan kuninkaaksi. Hän valtasi maata Kristoferilta ja työnsi tämän joukot Pohjois-Jyllannin Aalborgiin. Kristianin joukot valtasivat Ålborgin vuonna 1535 ja järjestivät kaupungissa verilöylyn. Ruotsi liittoutui Kristianin kanssa ja piiritti Malmön, Landskronan ja saartoi Själlannin. Kööpenhaminan saartaminen pakotti Kristoferin antautumaan heinäkuussa 1536 ja Kristian otti koko Tanskan näin haltuunsa.
Sodan seuraukset
Sodan päätti Hampurin rauhansopimus vuonna 1536. Sodan seurauksena Lyypekki ja hansaliitto menetti ylivaltansa Itämeren kaupankäynnissä, vaikka se säilytti joitakin etuoikeuksia. Lyypekki sai Bornholmin saaren 50 vuodeksi korvaukseksi sodan aiheuttamista kustannuksista. Kristofer palasi takaisin Oldenburgiin ja joutui lupaamaan, että ei enää koskaan tulisi Tanskaan. Kuningas Kristian III perusti Tanskaan luterilaisen kirkon ja määräsi sen myös Norjan uskonnoksi.
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Childs Kohn, George| title = Dictionary of Wars| publisher = Facts on File| year = 1999| id = ISBN 0-8160-4157-1| page = 129, 276}}
Check date values in: |accessdate=, |date= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Luokka:1500-luvun sodat
Luokka:1530-luku
Luokka:Euroopan valtioiden sisällissodat
Luokka:Tanskan historia
Luokka:Ruotsin sodat
Luokka:Suomen sodat
Kuulakärkikynä

Question: Minä vuonna ensimmäinen kuulakärkikynä on keksitty?


Kuulakärkikynä eli kuivamustekynä on kynätyyppi, jonka toiminta perustuu mustepatruunan kärjessä olevaan pieneen kuulaan. Painettaessa kuulaa alustaa vasten vapautuu säiliöstä puolikiinteää mustetta. László Bíró keksi kynän vuonna 1938.
Kuulakärkikynän jälkeä ei saa pyyhittyä tavallisella pyyhekumilla, mutta erikoispyyhekumeilla jäljen saa pois. Kuulakärkikynissä on erivärisiä musteita. Yleisin musteen väri on tummansininen. Joihinkin uusiin kuulakärkikyniin on lisätty hajustetta, ja ne ovat niin sanottuja ”tuoksukyniä”. On olemassa myös kuulakärkikyniä, jonka jälki ei muutu paperilla suttuiseksi esimerkiksi käden huitaistessa kirjoitusjäljen yli.
Aiheesta muualla

 Tiedetuubi.fi.

Luokka:Kirjoitusvälineet
Luokka:Opiskeluvälineet
Luokka:Toimistovälineet
Luokka:Piirustustarvikkeet
Gaudeamus igitur

Question: Mitä tarkoittaa Gaudeamus Igitur?

Gaudeamus igitur on vanha latinankielinen juomalaulu, joka on noussut yliopistoyhteisön ja erityisesti akateemisen nuorison tunnussävelmäksi. Osa sen säkeistöistä (2. ja 3.) on peräisin jo keskiajalta, mutta suurin osa säkeistöistä juontaa juurensa Christian Wilhem Kindlebenin vuonna 1781 julkaisemaan nuottikirjaan Studentlieder. Todennäköistä on, että sanat olivat muodostuneet jo hieman aiemmin. Suomenkieliset sanat ovat kieliasustaan päätellen 1800-luvun loppupuolelta.
Suomessa laulu kuuluu erityisesti lukioiden ylioppilasjuhliin sekä yliopistojen juhliin, erityisesti valmistumisjuhliin. Laulun sanat lauletaan yleensä latinaksi. Suomenkielisiä sanoja lauletaan nykyään melko harvoin. Yleensä latinankielisistäkin lauletaan vain ensimmäinen ja neljäs säkeistö. Erikoisuutena mainittakoon, että teekkareilla on joskus tapana laulaa neljännessä säkeistössä: "Vivat polytechnicum! Vivant professores", mikä viittaa Teknillisen korkeakoulun edeltäjän, Polyteknillisen opiston latinankieliseen nimeen.
Gaudeamus igiturin säveltä on lainattu Johannes Brahmsin orkesteriteoksessa Akateeminen juhla-alkusoitto.
Katso myös
Yliopisto
Ylioppilastutkinto
Opiskelijalaulu
Aiheesta muualla


 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Luokka:Musiikkikappaleet
Luokka:Yliopistokulttuuri
Christopher Paolini

Question: Milloin Christopher Paolini on syntynyt?


Christopher Paolini (s. 17. marraskuuta 1983 Los Angeles) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka on tullut tunnetuksi Perillinen-kirjasarjastaan. Paolini aloitti esikoisteoksensa Eragonin kirjoittamisen 15-vuotiaana, ja hänestä tuli bestseller-kirjailija 19-vuotiaana. Perillinen on saavuttanut suuren suosion monissa maissa, myös Suomessa. Esimerkiksi sarjan kaksi ensimmäistä kirjaa ovat myyneet yhteensä yli 15,5 miljoonaa kappaletta, ja sen kirjoja on käännetty yli 50 kielelle[1]. Ensimmäisen kirjan pohjalta on lisäksi tehty samanniminen elokuva, joka tuli elokuvateattereihin 15. joulukuuta 2006. Perillinen-sarjan kolmas osa, Brisingr, julkaistiin alkuperäiskielellä syyskuussa vuonna 2008 ja suomeksi keväällä 2009. Sarjan neljännen osan, Perillisen, alkuteos julkaistiin vuonna 2011 ja suomennos lokakuussa 2012. Christopher Paolini asuu Paradise Valleyssa, Montanassa.
Teokset
Eragon (2005;  englanninkielinen alkuteos Yhdysvalloissa Eragon 2003)
Esikoinen (2006; Eldest 2005)
Brisingr (2009; Brisingr 2008)
Perillinen (2012; Inheritance 2011)
Lähteet



Luokka:Yhdysvaltalaiset fantasiakirjailijat
Luokka:Amerikanitalialaiset
Luokka:Vuonna 1983 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Valve Corporation

Question: Minkä maalainen yritys Valve Corporation on?


Valve Corporation (ent. Valve Software) on Bellevuessa, Washingtonissa sijaitseva videopelien kehittämiseen ja digitaaliseen jakeluun erikoistunut yritys. Gabe Newell ja Mike Harrington perustivat Valve Corporationin (silloinen Valve Software) Kirklandissa, Washingtonissa vuonna 1996. Valven teki kuuluisaksi sen ensimmäinen julkaisu, Half-Life, vuonna 1998.
Half-Lifen menestyksen jälkeen Valve ryhtyi kehittämään Team Fortress Classic -modia Half-Lifeen. Valve auttoi myös itsenäisiä modien kehittäjiä ja on hankkinut joidenkin modien oikeudet itselleen. Valven nykyään omistamia, aiemmin itsenäisiä modeja ovat muun muassa Counter-Strike ja Day of Defeat.
Vuoden 2003 E3-messuilla Valve herätti huomiota esittelemällä materiaalia Half-Life 2:sta, joka näytti olevan jo valmis. Half-Life 2:n piti ilmestyä vuoden 2003 syksyllä. Pelin julkaisu kuitenkin viivästyi lähdekoodivarkauden myötä. Peli julkaistiin lopulta 16. marraskuuta 2004, ja se osoittautui menestykseksi aiemman osan tavoin.[1]
Maaliskuussa 2011 julkisuuteen vuoti huhuja Valven aikeista oman pelikonsolin kehittämiseksi. Steam Box -nimellä huhutun laitteen ideana olisi toimia pelikonsolina, jolla voisi pelata Steam-palvelusta saatavia pelejä. [2] Steam Box on myöhemmin tullut tunnetuksi Steam Machine -nimellä.
Valve julkisti oman käyttöjärjestelmän SteamOS:n 23. syyskuuta 2013. SteamOS on Linuxiin perustuva käyttöjärjestelmä, jota on paranneltu erityisesti pelaamiseen. Se myös keskittyy pelaamiseen olohuoneesta käsin.
27. syyskuuta 2013 Valve julkisti viimeisen julkistuksen kolmiosaisesta julkaisustaan. Julkistus oli jo odotettavissa oleva Steam-ohjain, jonka päätarkoitus on tuoda helppokäyttöisyys olohuoneeseen.
Pelit

Katso myös
Steam
Source
The Orange Box
Lähteet

Aiheesta muualla
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Luokka:Yhdysvaltalaiset videopeliyritykset
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:Valve Corporation