khalidalt/tydiqa-goldp huggingface dataset:
Aconcagua

Question: Mikä on Amerikoiden korkein vuori?


Aconcagua on Amerikan mantereen ja eteläisen pallonpuoliskon korkein vuori (6962m[1]). Sitä korkeampia vuoria on ainoastaan Aasiassa. Aconcagua sijaitsee Andien vuoristossa Mendozan maakunnassa Argentiinassa aivan Chilen rajan tuntumassa. Sen ympärillä on monia muita yli 5000 metrin korkuisia vuoria. Vuoren nimi on peräisin ketšuankielisestä ilmauksesta ”Ackon Cahuak”, joka tarkoittaa ”kivistä vartiopaikkaa”.
Geologinen historia ja ominaisuudet
Aconcagua on syntynyt Nazcan ja Etelä-Amerikan laattojen törmäyksestä aiheutuneissa mannerliikunnoissa. Vuori ei ole vulkaanisesti aktiivinen, vaikka sen lähistöllä on toimivia tulivuoria. Vuoressa on jälkiä erilaisista geologisista aikakausista.
Vuorella on jäätiköitä, jokia ja järviä. Ilmanpaine, ilmankosteus ja lämpötila pienenevät ylöspäin mentäessä. Alhaalla lämpötila ylittää harvoin nollaa, ylhäällä pakkasasteita on usein 20 tai enemmän. Tyyneltämereltä tulee kosteita tuulia, jotka ovat myös pääsyy vuorella esiintyviin tuuli- ja lumimyrskyihin.
Kiipeily
Aconcagua soveltuu vuorikiipeilyyn, ja siellä on olemassa perusleirejä ja erilaisia reittivaihtoehtoja. Aconcaguan huipulle kiipesi ensimmäisenä Matthias Zubriggen 14. helmikuuta 1897.[1]
Katso myös
Seitsemän huippua
Luettelo suurimmista prominensseista
Luettelo maiden korkeimmista kohdista
Lähteet

Viitteet

Aiheesta muualla

Luokka:Andien vuoret
Luokka:Argentiinan vuoret
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Surkeiden sattumusten sarja (televisiosarja)

Question: Perustuuko Lemony Snicketin Surkeiden sattumusten sarja tositapahtumiin?


Surkeiden sattumusten sarja (A Series of Unfortunate Events, tunnetaan myös nimellä Lemony Snicket's A Series of Unfortunate Events) on mustan huumorin Netflix-sarja.[1] Se perustuu Lemony Snicketin Surkeiden sattumusten sarja -nuortenkirjasarjaan.[2] Sarjan ensimmäinen kausi julkaistiin Netflixissä 13. tammikuuta 2017.[3]
Ensimmäisen kauden kahdeksan jaksoa liittyy Surkeiden sattumusten sarjan neljään ensimmäiseen osaan.[4][5] Kymmenen jakson mittainen toinen tuotantokausi kattaa kirjasarjan osat 5–9 ja kolmas kausi loput neljä osaa.[6]
Näyttelijät

Tuotanto
Marraskuussa 2014 Netflix ja Paramount Television ilmoitti suunnittelevansa Surkeiden sattumusten sarja -kirjoihin perustuvaa televisiosarjaa. Kirjasarjan luoja Daniel Handler toimii samalla myös televisiosarjan tuottajana.[7] Syyskuussa 2015 ilmoitettiin Barry Sonnenfeldin ja Mark Hudisin kiinnityksestä sarjan kehitystiimiin.[8] Myöhemmin vuoden 2016 tammikuussa Hudis lähti kehitystiimistä, eikä hänen tilalle ole nimetty seuraajaa.[9]
Sarjan kuvaukset aloitettiin toukokuussa 2016.[10] Tammikuussa 2017 Handler vahvisti työstävänsä käsikirjoitusta sarjan toiselle kaudelle.[6] Hieman myöhemmin huhtikuussa vahvistettiin sarjan saaneen tilauksen myös kolmannesta kaudesta.[11] Neil Patrick Harris on vahvistanut kolmannen kauden jäävän sarjan viimeiseksi.[12]
Tuotantokaudet

Palkinnot ja ehdokkuudet

Lähteet

Aiheesta muualla

Please use a more specific IMDb template. See the documentation for available templates.

Luokka:Netflix-alkuperäissarjat
Luokka:Surkeiden sattumusten sarja
Luokka:Romaaneihin perustuvat televisiosarjat
Luokka:Yhdysvaltalaiset televisiosarjat
Pekka Aalto (juoksija)

Question: Mikä Pekka Kuusi oli ammatiltaan?

Ashprihanal Pekka Aalto (s. 27. elokuuta 1970 Tukholma[1]) on suomalainen ultrapitkien matkojen kestävyysjuoksija. Aalto on voittanut New Yorkissa juostavan 3100 mailin (4988 kilometrin) juoksukilpailun kahdeksan kertaa, enemmän kuin kukaan muu, ja hänellä on hallussaan kilpailun maailmanennätysaika.[2][3] Ultrajuoksu.fi:n mukaan Aalto on yksi maailman kovimmista ultrajuoksijoista.[3]
Elämäkerta
Vaikka Aalto on syntynyt Tukholmassa, hän on asunut Helsingissä yhdeksänkuukautisesta lähtien. [1] Hän aloitti juoksuharrastuksensa 25-vuotiaana[2], juosten ensimmäisen monipäiväisen kisansa vuonna 1999, jolloin hän oli harrastanut jo pari vuotta pitkiä vaelluksia. [1] 3100 mailin ultrajuoksukisan, maailman pisimmän säännöllisesti järjestettävän juoksukilpailun, hän voitti ensimmäisen kerran vuonna 2000. [2] Viimeisimmän voiton kilpailussa ja samalla ennätysjuoksun hän juoksi vuoden 2015 heinäkuussa ajalla 40 vuorokautta, 9 tuntia, 6 minuuttia ja 21 sekuntia, mikä paransi aiempaa ennätystä yli 23 tuntia. [4][3] Voittaessaan hän oli ensimmäinen ihminen kilpailun 19-vuotisen historian aikana joka selvitti matkan alle 41:n vuorokauden. [5] Niin ikään New Yorkissa juostavan vuosittaisen Kuuden päivän juoksun Aalto on voittanut kolme kertaa. 
Ultrajuoksun lisäksi Aalto harrastaa kallio- ja vuorikiipeilyä.[3] Aalto on Sri Chinmoy Marathon Teamin jäsen, ja Ashprihanal on hänen Sri Chinmoyltä saamansa lisänimi, joka tarkoittaa "Tavoitteen tuli sydämessä". [3] Ammatiltaan hän on lehdenjakaja. [6][3]
Pekka Aallon suorituksesta vuoden 2012 Kuuden päivän juoksu -kilpailussa on Mika Taanila tehnyt dokumentin Kuuden päivän juoksu. [1][7]
Pekka Aalto on maininnut noudattavansa kasvisruokavaliota. Hän ei syö lihaa eikä kalaa, mutta käyttää kananmunia ja maitotuotteita.[8]
Lähteet

Aiheesta muualla
Video: , 2015
Video:  Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Video:  Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Video:  Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.


Luokka:Suomalaiset kestävyysjuoksijat
Luokka:Vuonna 1970 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Sextus Pompeius

Question: Kuka Sextus Pompeius oli?


Sextus Pompeius Magnus Pius (noin 67 eaa. – 35 eaa.) oli roomalainen sotapäällikkö ja poliitikko. Hän oli Gnaeus Pompeius Magnuksen ja hänen kolmannen vaimonsa Mucia Tertian nuorin lapsi. Hänen vanhempi veljensä oli Gnaeus Pompeius Nuorempi.
Kansalaissodan syttyessä vuonna 49 eaa. Sextus jäi Roomaan pitämään huolta äitipuolestaan Cornelia Metellasta. Pompeius Vanhemman kärsittyä tappion Farsaloksen taistelussa, Sextus ja Cornelia tapasivat hänet Lesboksella, josta he jatkoivat matkaansa Egyptiin. Pompeius vanhemman murhan jälkeen Cornelia palasi Roomaan, mutta Sextus jatkoi vastarintaa Julius Caesaria vastaan. Kärsittyään tappion African provinssissa, veljekset pakenivat Espanjaan. Hävittyään Mundan taistelun ja Gnaeuksen kuoltua Sextus pakeni Sisiliaan.
Caesarin kuolemaan 44 eaa. mennessä Sextus oli jo linnoittanut Sisilian. Marcus Antoniuksen, Lepiduksen ja Octavinuksen muodostettua toisen triumviraatin ja heidän kukistettuaan Cassiuksen ja Brutuksen johtaman liittouman, suuntautui triumviraatin huomio vuonna 42 eaa. kohti Sextusta. Sextus onnistui puolustamaan saarta useita rajuja hyökkäyksiä vastaan vahvan laivastonsa ja taitavien joukkojensa ansiosta. Vuonna 39 eaa. Sextus ja triumviraatti solmivat välirauhan, joka johtui persialaisten Roomaa vastaan kohdistamasta uhasta. Välirauha päättyi, kun Octavianus yritti rantautua Sisiliaan, mutta hävisi molemmat Messinan meritaistelut vuosina 37 eaa. ja 36 eaa. Octavianuksen saatua puolelleen taitavan kenraalin, Marcus Vipsanius Agrippan, hän murskasi Sextuksen laivaston Naulochuksen meritaistelussa ja valtasi Sisilian. Sextus joutui pakenemaan jälleen.
Tällä kertaa pakomatka suuntautui Vähään-Aasiaan, missä hän jäikin kiinni Miletoksessa 35 eaa. Hänet teloitettiin välittömästi Marcus Tituksen käskystä, ilman oikeudenkäyntiä, mikä oli sinänsä laitonta, sillä Sextus oli yhä Rooman kansalainen.
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Paavo Castrén & Leena Pietilä-Castrén| title = Antiikin käsikirja| publisher = Otava| year = 2000| id = ISBN 951-1-12387-4| page = 441}}

Luokka:Roomalaiset sotilaat
Luokka:Roomalaiset poliitikot
Luokka:Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. syntyneet
Luokka:Ensimmäisellä vuosisadalla eaa. kuolleet
Luettelo viisumivaatimuksista Suomen kansalaisille maittain

Question: Voiko Salomonsaarille matkustaa?



Luettelo maista ja erillisalueista, joihin matkustaakseen Suomen kansalainen ei tarvitse viisumia. 172 maata ja aluetta sallivat viisumittoman matkustuksen Suomen kansalaisille tai myöntävät suomalaisille viisumin kohdemaahan saapuessaan.
Viisumivaatimukset maittain
A-C

D-F

G-J

K-L

M-O

P-S

T-Ö

Lähteet


Luokka:Rajavalvonta
Luokka:Matkailu
Luokka:Luettelot yhteiskunnasta
Luettelo Yhdysvaltain presidenteistä

Question: Monesko Yhdysvaltain presidentti Jimmy Carter oli?


Yhdysvaltain presidentti on Yhdysvaltain valtion ja hallituksen päämies. Presidentti johtaa liittovaltion toimeenpanevaa elintä ja on asevoimien ylipäällikkö. Presidentti valitaan epäsuorasti neljävuotiselle virkakaudelle kansanäänestyksellä valitsijamieskokouksen kautta. Vuodesta 1951 alkaen presidentin toimikausien maksimimäärä rajoitettiin kahteen kauteen.[1]
Tähän luetteloon on otettu ne henkilöt, jotka vannoivat Yhdysvaltain presidentin valan sen jälkeen kun Yhdysvaltain perustuslaki ratifioitiin vuonna 1789. Yhdysvaltain johtajista ennen ratifiointia katso siirtokuntien kongressin presidentti. Luetteloon ei ole otettu perustuslain 25. lisäyksen mukaan toimea hoitaneita väliaikaisia presidenttejä.
Viimeiset numerot osoittavat kausia, joiden ajan presidentti oli vallassa. Esimerkiksi George Washington oli toimessaan kaksi perättäistä kautta ja hänet lasketaan ensimmäiseksi presidentiksi (ei ensimmäiseksi ja toiseksi). Gerald Ford nousi presidentiksi sen jälkeen, kun Richard Nixon oli eronnut, ja toimi presidenttinä loput Nixonin toisesta kaudesta. Grover Cleveland taas oli virassa kaksi kautta, jotka eivät olleet peräkkäisiä, joten hänet lasketaan sekä 22. että 24. presidentiksi. Sen vuoksi luettelossa on 45 ”presidenttiyttä” mutta vain 44 henkilöä.
Presidentit


Katso myös
Luettelo Yhdysvaltain presidenteistä eliniän mukaan
Lähteet
CS1 maint: unrecognized language (link)
CS1 maint: unrecognized language (link)
CS1 maint: unrecognized language (link)
Viitteet

Aiheesta muualla
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.


Presidentit
*
Yhdysvaltain presidentit
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:99.3 Yhteiskuntaelämän edustajat
Luettelo valtioista väkiluvun mukaan

Question: Monenneksi väkirikkain valtio maailmassa Malesia on?



Tämä on luettelo valtioista väkiluvun mukaan järjestettynä. Luettelo käsittää Yhdistyneiden kansakuntien 193 jäsenvaltiota, Kiinan tasavallan (Taiwan) ja Vatikaanivaltion. Vertailun vuoksi mukana on myös muita alueita kuten useita merentakaisia alueita.
Joidenkin maiden osalta lähteenä on käytetty YK:n arviota, muiden maiden osalta tarkempi lähde on mainittu tiedon vieressä. Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan 31. lokakuuta 2012 maailman väkiluku oli noin 7049000000.[1]
YK:n vuoden 2015 väestöarvion mukaan maailmassa oli vuonna 2015 yhteensä  7349472000 ihmistä. Väestön keski-ikä oli 29,6 vuotta ja väestönkasvu 1,2 prosenttia vuodessa.[2]
Luettelo

Katso myös
Luettelo valtioista
Luettelo valtioista pinta-alan mukaan
Luettelo valtioista väentiheyden mukaan
Lähteet


Väkiluvun mukaan
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
David di Donatello

Question: Kuka on Italian menestynein ohjaaja?


David di Donatello () on Italian elokuva-akatemian (Accademia del Cinema Italiano) vuosittain jakama elokuvapalkinto. Se jaetaan vuoden parhaille italialaisille ja ulkomaisille elokuville ja niiden tekijöille.[1]
Ensimmäisen kerran palkinto jaettiin Roomassa vuonna 1956 edellisen vuoden parhaille elokuville.[2]
Kategoriat
Nykyiset palkinnot

Paras elokuva
Paras ohjaaja
Paras uusi ohjaaja
Paras käsikirjoitus
Paras tuottaja
Paras naispääosa
Paras miespääosa
Paras naissivuosa
Paras miessivuosa
Paras kuvaus
Paras musiikki
Paras alkuperäinen laulu

Paras lavastus
Paras puvustus
Paras maskeeraus
Paras kampaus
Paras leikkaus
Paras äänitys
Parhaat erikoistehosteet
Paras dokumentti
Paras lyhytelokuva
Paras eurooppalainen elokuva
Paras ulkomainen elokuva
David-nuorisopalkinto
David-erikoispalkinto

Entiset palkinnot
Paras ulkomaalainen ohjaaja
Paras ulkomaalainen tuottaja
Paras ulkomaalainen miesnäyttelijä
Paras ulkomaalainen naisnäyttelijä
Paras ulkomaalainen musikaalielokuva
Paras ulkomaalainen käsikirjoitus
Paras uusi miesnäyttelijä
Paras uusi naisnäyttelijä
David Luchino Visconti
Lähteet


Luokka:Elokuvapalkinnot
Luettelo eniten valmistetuista lentokoneista

Question: Mikä on Tupolevin myydyin malli?


Tämä on luettelo eniten valmistetuista lentokoneista. Listalla on mukana kaikki lentokonetyypit, joita on valmistettu yli 5000 kappaletta. 
Yli 10 000 lentokonetta

5 000 – 10 000 lentokonetta

Aiheesta muualla

Eniten valmistetut lentokoneet
Tanssikoulutus Suomessa

Question: Voiko Suomessa opiskella balettia?


Tanssikoulutuksella tarkoitetaan eri tanssin lajeissa annettavaa opetusta. Tanssikoulutus voi olla joko harrastajakoulutusta tai ammattiin tähtäävää. Tanssikoulutuksen alueeseen kuuluvat myös erilaiset tanssin historian ja tutkimuksen opinnot. 
Harrastajille tarkoitettuja eri tanssin alueisiin keskittyneitä kouluja Suomessa on ympäri maata. Monissa kansalaisopistoissa on myös tanssikursseja. Lasten ja nuorten tanssikoulutus on usein harrastajatoimintaa, vaikka jotkin oppilaitokset aloittavat ammattiin suunnatut opinnot jo varhain. Tanssiharrastuksen voi aloittaa useimmissa tanssikouluissa 3-4 -vuotiaana, mutta joissakin on myös nuoremmille tarkoitettuja vanhempi-lapsi-ryhmiä. 
Osa tanssikouluista on hyväksytty antamaan tanssin perusopetusta, joka on vastaavaa taiteen perusopetusta kuin esimerkiksi musiikkiopistoissa. Se koostuu varhaisiän opinnoista (alle kouluikäiset), perusopinnoista (ala-asteikäiset) ja syventävistä opinnoista (yläaste- ja lukioikäiset). Myös aikuiset voivat suorittaa tanssin perusopintoja. Opetuksen tavoitteena on antaa puitteet pitkäjänteiseen ja tavoitteelliseen tanssin harrastamiseen ja valmiudet jatkoon ammatillisissa opinnoissa. Joissakin kaupungeissa on erityisiä tanssilukioita, joissa tanssiopintoja voi sisällyttää lukio-ohjelmaan.
Taidetanssin toisen asteen ammatillista koulutusta annetaan esimerkiksi konservatorioissa ja ammattioppilaitoksissa sekä Suomen kansallisoopperan balettioppilaitoksessa, jossa nuoremmille on myös balettiin keskittynyttä tanssin perusopetusta. Siellä voi tanssialan perustutkinnon (120 opintoviikkoa) lisäksi suorittaa näyttötutkinnon.
Ammattikorkeakouluissa voi suorittaa tanssinopettajan tutkinnon ja Teatterikorkeakoulussa on korkeakoulutason koulutusta niin tanssijoille, koreografeille kuin tanssipedagogeillekin. Siellä on mahdollista myös suorittaa tanssin lisensiaatin ja tohtorintutkintoja joko taiteellis- tai tieteellispainotteisina. 
Tanssin korkeakoulutasoinen opetus Suomessa alkoi vuonna 1983 Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen laitoksella. Tämän jälkeen on ammattiin tähtäävien eriasteisten opinahjojen määrä noussut huimasti. Aiemmin ammattioppia antoi vain Balettioppilaitos ja sekin vain tanssijakoulutusta. Nykytanssiin suuntautuneet hankkivatkin koulutuksensa usein ulkomailta.
Teatteritieteen yhteydessä Helsingin yliopistossa voi opiskella tanssin historiaa ja tutkimusta.
Tanssialan ammattiin tähtäävä opiskelu
Tanssialan perustutkinto
Pohjois-Karjalan ammattiopisto (Outokumpu)
Tampereen konservatorio
Turun konservatorio


Tanssialan korkeakoulutus
Teatterikorkeakoulu (Helsinki)
tanssitaiteen kandidaatin (BA) tutkinto
tanssijan maisteritutkinto (MA)
koreografin maisteritutkinto (MA)
tanssinopettajan maisterintutkinto (MA)
Helsingin yliopisto
tanssintutkimus osana teatteritiedettä
 (Oulu), Savonia-ammattikorkeakoulu (Kuopio) ja Turun ammattikorkeakoulu (Turku)
tanssinopettaja (AMK)

Luokka:Tanssi Suomessa
Luokka:Suomen koulutus
Kallioperä

Question: Mistä kallio syntyy?


Kallioperä on maapallon kiinteä ”kuori”, joka koostuu erilaisista kivilajeista. Kivilajit vaihtelevat sekä alueellisesti että syvyyssuunnassa muodostaen lohkoja ja kerroksia. Pinnalla kallioperä on yleensä rapautuneempaa ja rikkonaisempaa kuin syvemmällä emo- eli emäkalliossa. Kallioperä on monin paikoin paksuudeltaan vaihtelevan maaperän peitossa. Kohtia, joissa kallioperä ei ole peitossa, kutsutaan kalliopaljastumiksi. Iältään kallioperän kivilajit voivat vaihdella suuresti. Vanhimmat tunnetut kivet ovat noin neljä miljardia vuotta vanhoja. Vanhimmat kivet löytyvät kratoneilta eli geologisesti stabiileilta alueilta. 
Paikallisesta kallioperästä voidaan tehdä kallioperäkarttoja, joista selviävät alueellisesti (ylimmän kerroksen) kivilajit sekä merkintöjä kallioperän rakenteista. 
Monet luonnonvarat, kuten malmit, liittyvät kallioperään. Kallioperästä käytetään usein nimitystä peruskallio, vaikka peruskallion tarkempi merkitys on kallioperän vanhin eli prekambrinen osa.  
Suomen kallioperä

Suomen kallioperän yleisin kivilaji on graniitti. Suomi sijaitsee prekambrisen Fennoskandian kilven keskellä, missä maapallon kuoren liikkeet ovat vähäisiä. Tämä on mahdollistanut sen, että Suomen kallioperä on maapallon vanhimpia. Se on syntynyt eri vaiheissa 1600 – 3000 miljoonaa vuotta sitten vaihtelevissa geologisissa olosuhteissa. Nuorimmat Suomen kallioperän osat ovat Kaakkois-Suomessa, vanhimmat Karjalassa. Kallioperän ikä näkyy muun muassa siinä, että alueella muinoin taivaita kurotelleet korkeat poimuvuoretkin ehtivät eroosion vaikutuksesta tasoittua lähes nykyiselleen jo prekambrisella maailmankaudella, joka päättyi noin 540 miljoonaa vuotta sitten. Kulutusta kestäviä niin sanottuja jäännösvuoria on kuitenkin säilynyt muutamia, muun muassa Koli ja Ylläs.
Suurinta osaa kallioperästä peittää viimeisimmän jääkauden synnyttämä, muutamasta metristä jopa sataan metriä paksu maaperä, mutta paikoitellen kallioperä on näkyvissä. Jääkaudet ovat muutenkin jättäneet paljon merkkejä Suomen kallioperään. Jäätiköt ja niiden sulamisvedet ovat hioneet ja kuluttaneet kallioperää. On arvioitu, että mannerjäätikön toiminta irrotti kallioperästä vähintään seitsemän metrin paksuisen kerroksen niin kutsuttua tervettä kalliota.
Suomen kallioperä ei ole yhtenäinen kokonaisuus; kallioperä on aikojen saatossa pirstoutunut useiksi lohkoiksi. Suomen kallioperässä on myös merkkejä kahden muinaisen mantereen törmäyksestä. Mannerten törmäyslinja kulkee Mikkeli–Mäntyharju–Valkeakoski–Vammala–Pori-linjalla. Kallioperä Suomessa on maapallon mittapuussa paksua.
Lähteet

Jokamiehen geologia, Taipale K. & Parviainen J.T.


IGCP projekti No. 426
Martti Lehtinen, Pekka Nurmi ja Tapani Rämö, 1998: . Suomen Geologinen Seura.
Aiheesta muualla

 (www.ymparisto.fi)
*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Soluviljely

Question: Mitä soluviljely tarkoittaa?


Soluviljely tarkoittaa prokaryoottisten tai eukaryoottisten solujen kasvatusta hallituissa olosuhteissa.  Soluviljelyn historian kehitys ja menetelmät ovat pitkälti olleet samankaltaisia kuin kudos- ja elinviljelyn.
1900-luvun puoleenväliin mennessä eläinsoluviljely alkoi olla yleinen laboratoriotekniikka,[1] muta idea elävien solulinjojen erottamisesta alkuperäisestä kudoslähteestään keksittiin kuitenkin jo 1800-luvulla.[2]
Historia
1800-luvulla englantilainen fysiologi Sydney Ringer kehitti suolaliuoksia, joissa oli natrium-, kalium-, kalsium- ja magnesiumkloridia siinä määrin, että eläimen ruumiin ulkopuolella oleva sydän pystyi vielä sykkimään. [3]
Vuonna 1885 Wilhelm Roux poisti osan kanasikiön hermostolevyn ja piti sitä lämpimässä suolaliuoksessa muutamaa vuorokautta. Tämä oli kudosviljelyn synty.[4] Ross Granville Harrison, joka työskenteli ensin Johns Hopkinsin yliopiston lääketieteellisessa tiedekunnassa ja sitten Yalen yliopistossa, julkaisi tutkimustensa tulokset vuosina 1907–1910 ja näin loi kudosviljelyn metodiikan.[5]
Soluviljelytekniikat kehittyivät huomattavasti 1940–1950-luvuilla virologiatutkimusten tueksi.  Virusten kasvattaminen soluviljelyissä on mahdollistanut niiden jalostamisen rokotteita varten. Jonas Salkin kehittämä poliorokote oli yksi ensimmäisistä sarjavalmisteisista tuotteista, jonka valmistuksessa käytettiin soluviljelytekniikkaa. Tutkijat John Franklin Enders, Thomas Huckle Weller ja Frederick Chapman Robbins kehittivät metodin, jonka avulla he kasvattivat poliovirusta apinan maksan soluviljelmässä. Tämän työn perusteella he voittivat vuonna 1954 Nobelin lääketieteen palkinnon, ja Salk kehitti poliorokotteen.
Lähteet
Health Protection Agency Culture Collections 
MacLeod, R. A. F. et al. (1999): Widespread intraspecies cross-contamination of human tumour cell lines. International Journal of Cancer 83, sivut 555–563.
Masters, John R. (2002): HeLa cells 50 years on: the good, the bad and the ugly. Nature Reviews Cancer 2, sivut 315-319.
Viitteet

Luokka:Biotekniikka
Luokka:Solubiologia
Motorola

Question: Milloin Motorola perustettiin?


Motorola oli yhdysvaltalainen viestintävälineitä valmistava suuryritys. Paul Galvin perusti sen nimellä Galvin Manufacturing Corporation vuonna 1928. Alussa yhtiön tuotteita olivat autoradiot.
Yhtiön nimi muutettiin Motorolaksi vuonna 1947, mutta sanaa on käytetty tavaramerkkinä jo 1930-luvulta lähtien. Yhtiön pääpaikka oli Chicagon esikaupunkialueella Schaumburgissa, Illinoisissa. 
Motorola on ollut suuri puolijohdevalmistaja. Se on tehnyt muun muassa mikroprosessoreita ja suorittimia (esimerkiksi 68000). 
Historia
Yrityksen puolijohdevalmistus eriytettiin omaksi yhtiökseen Freescale Semiconductoriksi vuonna 2004.[1]
Yhtiö osti brittiläisen matkapuhelinvalmistajan Sendon vuonna 2005.[2]
Motorola osti Symbol Technologies yrityksen vuonna 2007. 
Motorola jaettiin tammikuussa 2011 kahdeksi erilliseksi yhtiöksi: Motorola Mobility ja Motorola Solutions. 
Tuotteet

Monet Motorolan tuotteista liittyvät radioon, tunnetuimpana matkapuhelimet ja radiopuhelimet. 
Motorola on ollut mukana puolijohteiden valmistuksessa, joka on irrotettu Freescale Semiconductor -yritykseen.
Motorola pyrki 1990-luvulla rakentamaan satelliitti-matkapuhelinjärjestelmän, jonka nimi on Iridium. Alkuaineen iridium järjestysluvun mukaan siinä piti olla 77 satelliittia tukiasemina. Järjestelmä toteutettiin 66 satelliitilla. Se oli kaupallinen fiasko. Iridium-järjestelmä on edelleen olemassa, mutta sen omistus on vaihtunut useita kertoja ja käyttäjien määrä vähäinen.

Motorolan valmistama 68881-mikroprosessori
Motorola Talkabout T2288
Motorola V360
Motorola RAZR V3
Motorola RAZR V3x
Motorola PEBL

Lähteet

Aiheesta muualla



*
Yökunta

Question: Mitä yökunta tarkoitti?

Yökunta oli kirkollinen veronkantoyksikkö, joka sai nimensä ja alkunsa siitä, että keskiajalla papisto kiersi ympäri pitäjän keräämässä kirkonkymmenykset ja papiston verot noudattaen joka kerta samaa reittiä. Tällaisilla kierroksilla tarvittiin myös majoitusta ja kestitystä, ja koska se olisi ollut joka kerta yhdelle talolle kohdistettuna suuri rasite, useampi tila ja kylä muodosti yhdessä yökunnan, joka huolehti yhdessä asiasta. 1600-luvulla yökunta sai uusia tehtäviä, kun niistä tehtiin hengellisestä huollosta vastaavia yksiköitä. Kussakin yökunnassa pyrittiin valvomaan kristillisen opin harrastusta ja elämän nuhteettomuutta.
Lähteet
Sauvon historia I, sivu 266:1.3. Seurakunnallisen hallinnon aluejako, kirjoittanut Kari Alifrosti

Luokka:Verotuksen historia
Luokka:Suomen asutus- ja yhteiskuntahistoria
Emajoki

Question: Kuinka pitkä Emajoki on?


Emajoki[1] () on itäisessä Virossa virtaava 101 km:n pituinen joki. Se Viron toiseksi suurimmasta järvestä Võrtsjärvestä Viljandimaan ja Tartumaan maakuntien rajalta ja laskee kohti itää Viron suurimpaan järveen Peipsijärveen.[2][3]
Emajoki virtaa hitaasti ja mutkitellen läpi Tartumaan Tarton kaupungin halkaisten. Korkeusero koko joen matkalla Võrtsjärven ja Peipsijärven välillä on vain 3,6 metriä. Pian Võrtsjärven jälkeen jokeen yhtyy pohjoisesta tuleva Pedja jõgi Alam-Pedjan luonnonsuojelualueen kohdalla. Emajoki virtaa halki laajan suoalueen, joka päättyy vasta lähempänä Tarttoa. Toinen suoalue alkaa ennen Peipsijärveä, ja sen alkupuolella Emajokeen yhtyy etelästä Ahjajoki. Lisäksi Emajoella on lukuisia pienempiä sivujokia.
Emajoki on navigoitavissa koko pituudeltaan. Joella liikennöi linjalaivoja ja siellä harrastetaan kanoottiretkeilyä. Joki on ruovikkoinen ja sitä luonnehtivat ulpukka- ja lummekasvustot, mutta siinä on myös uimiseen sopivia hiekkarantoja.

Lähteet

Aiheesta muualla

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Luokka:Viron joet
Luokka:Tartumaa
Luokka:Narvanjoen vesistö
Porvaristo

Question: Missä kaupungissa suuri Mirabeau asui?

Porvaristo oli yksi sääty-yhteiskunnan säädyistä. Porvaristo koostui alkujaan saamansa oikeuden perusteella kauppaa tai käsityöammattia harjoittaneista kaupunkilaisista.[1]
Historia ja sääty-yhteiskunta
Sana porvari tulee vanhan ranskan sanasta burgeis, kaupunkilainen (nykyranskan bourgeois), ja ennen se tarkoitti kaupungissa asuvaa ammatinharjoittajaa, yleensä myös henkisen työn tekijöitä (pois lukien papisto ja aateli). 
Historiallisesti porvariluokaksi katsotaan vapaasyntyiset kauppiaat ja käsityöläiset ja muut itsenäiset ammatinharjoittajat. Nykyaikaan periytynyt porvariluokka syntyi varhaisella keskiajalla asutuksen keskittyessä kaupunkeihin, käsityöläiset ja eri kaupankävijät alkoivat muodostaa kiltoja ja varhaisia yrityksiä. Tästä ryhmästä muodostui porvarissääty josta myöhemmin tuli iso ja merkittävä vastavoima aatelisäädylle. Muun muassa Ranskan vallankumouksessa porvaristo työläisten tuella ja johdossaan liberaaleja aatelisia kuten Mirabeau ja La Fayette lakkautti (lähinnä aateliston ja papiston) etuoikeudet. 
Myöhemmällä ajalla porvari-sanaan liitettiin kielteisinä pidettyjä asenteita, muun muassa Molière yhdisti porvariuteen ahdasmielisyyden, ahneuden, tekopyhyyden ja muutosvastaisuuden.
Porvaristo Suomessa
Ruotsin vallan aikana Suomessakin porvarissääty oli yksi neljästä valtiosäädystä. Muut olivat aatelisto, papisto ja talonpojat. Porvaristolla ja kaupungeilla oli eräitä varsinkin elinkeinojen harjoittamista koskevia erioikeuksia, jotka vahvistettiin vielä 23. helmikuuta 1789 annetulla vakuutuksella. Suomen sodan ja Porvoon valtiopäivien jälkeen Suomessa jatkettiin Ruotsin perustuslain mukaisia valtiopäivämuotoja. Porvoon valtiopäivien 1809 jälkeen valtiopäivät kokoontuivat seuraavan kerran 1860. 
Suomessakin kaupungit olivat sääty-yhteiskunnassa porvariston johtamia itsehallinnollisia alueita, joissa noudatettiin kaupunginlakia. Kaupungin johtoelin oli raati. Se koostui pormestarista ja raatimiehistä. Raadilla oli myös tuomiovaltaa ja se pyrki turvaamaan sujuvan kaupankäynnin muiden kaupunkien kanssa ja ulkomaille.[2] Porvariston vaikutusvaltaisin ryhmä oli ulkomaankauppaa harjoittava valtaporvaristo.
Vuonna 1879 säädettiin useita lakeja elinkeinovapauden toteuttamiseksi. Tällöin porvariston säätyerioikeudet kumottiin siltä osin, kuin ne koskivat porvareita henkilöinä.[3] Osa kaupunkeja julkisyhteisöinä koskevista erioikeuksista kuitenkin pysyi voimassa sen jälkeenkin ja kumottiin lopullisesti vasta vuonna 1995.[4] Vuoden 1879 jälkeen äänioikeus porvarissäädyn vaaleissa edellytti muun muassa asumista kaupungissa ja tiettyä varallisuusasemaa, mutta ei enää erityisten porvarisoikeuksien hankkimista. Säätyvaltiopäivät jatkoivat määräaikaisia ja ylimääräisiä valtiopäiväkokoontumisia vuoteen 1906, jolloin ne päättivät eduskuntauudistuksesta. Ensimmäinen valtiosäädyt korvaavan eduskunnan vaalit järjestettiin 1907.
Katso myös
Porvari (politiikka) (sanan nykykäytöstä)
Aateli
Papisto
Talonpojat
Lähteet

Luokka:Sääty-yhteiskunta
Luokka:Politiikan käsitteet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Vanessa Hudgens

Question: Minä vuonna Mata Hari on syntynyt?


Vanessa Anne Hudgens (s. 14. joulukuuta 1988 Salinas, Kalifornia)[1] on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän tuli tunnetuksi Disneyn High School Musical -elokuvista.
Elämä
Hudgens syntyi Salinasissa, Kaliforniassa ja muutti nuorena pitkin länsirannikkoa. Hänen isänsä Gregory Hudgens työskenteli palomiehenä ja äitinsä Gina (o.s. Guangco) teki toimistotöitä. Vanessalla on myös nuorempi sisko, Stella Hudgens. Saatuaan roolin televisiomainoksesta Hudgens muutti perheensä kanssa Los Angelesiin. Nykyään hän asuu Hollywood Hillsissä.
Hudgens seurusteli High School Musical -elokuvien vastanäyttelijänsä Zac Efronin kanssa vuosina 2005–2010.[2] He erosivat vuoden 2010 joulukuussa, mutta ero vahvistettiin vasta helmikuussa 2011. Hudgens on seurustellut näyttelijä Austin Butlerin kanssa vuodesta 2011 lähtien.[3]
Hudgens toimi morsiusneitona Ashley Tisdalen häissä syyskuussa 2014.[4]
Hudgens oli yksi vuonna 2007 tehdyn tietomurtosarjan uhreista, joiden intiimeitä valokuvia julkaistiin internetissä.[5][6] Elokuussa 2009 julkaistiin lisää Hudgensin alastonkuvia, jonka johdosta hän haastoi kuvien julkaisseen "www.moejackson.com" verkkosivun oikeuteen kuvien luvattomasta jakelusta.[7][8]
Näyttelijän ura
Nuorena Hudgens esiintyi muun muassa teatterimusikaaleissa Evita, Carousel (Karuselli) ja Cinderella (Tuhkimo).[9] Vuonna 2003 Hudgens sai pienen roolin elokuvasta Kolmetoista ja vuonna 2004 hän näytteli elokuvassa Myrskylinnut. Ennen läpimurtoaan Hudgens vieraili myös televisiosarjassa Zackin ja Codyn viiden tähden elämää.
Vuonna 2005 Hudgens sai pääroolin Disney Channelin televisioelokuvasta High School Musical, josta tuli lukuisia palkintoja.[10] Elokuvan koe-esiintymisessä Hudgens lauloi Robbie Williamsin kappaleen ”Angels”. Vuonna 2007 High School Musical 2 oli kaikkein katsotuin televisioelokuva Yhdysvalloissa ja seuraavana vuonna High School Musical 3: Senior Year sai ensi-iltansa valkokankaalla.
Vuonna 2009 Hudgens näytteli sivuosassa elokuvassa Bandslam, mutta elokuva ei menestynyt odotetusti.
Vuonna 2011 hän näytteli elokuvissa Beastly ja Sucker Punch.
Vuonna 2012 Hudgens oli suuressa osassa hyvin menestyneessä Matka 2: Salainen saari seikkailuelokuvassa, sekä rikos-komediaelokuvassa Spring Breakers.
2013 julkaistut elokuvat The Frozen Ground, Machete Kills ja Gimme Shelter eivät nousseet suuriksi menestyksiksi.
Musiikkiura
Hudgensin debyyttialbumi, V, ilmestyi 26. syyskuuta 2006.[11] Albumilta nousi hittikappaleeksi ”Come Back to Me”, josta on tehty myös musiikkivideo. Zac Efron esiintyi kappaleen "Say OK" musiikkivideolla.
Hudgensin toinen albumi Identified ilmestyi 24. kesäkuuta 2008.[12]
Filmografia



Palkinnot

Lähteet

Aiheesta muualla

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.


Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Luokka:Yhdysvaltalaiset laulajat
Luokka:Vuonna 1988 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kaksipuoluejärjestelmä

Question: Onko Maltalla demokratia?

Kaksipuoluejärjestelmä on poliittinen järjestelmä, jossa vaalijärjestelmä tuottaa kaksi pääpuoluetta.[1] Kaksipuoluejärjestelmässä toisella on hallitusvalta ja toinen on oppositiossa.  
Kaksipuoluejärjestelmä on käytössä muun muassa Britanniassa, Maltalla ja Yhdysvalloissa. Olemassa olevat kaksipuoluejärjestelmät ovat vapaita monipuoluejärjestelmiä, mutta enemmistövaalitapaa käyttävissä vaalipiireissä äänestäjien tahto polarisoituu kahteen. Toisin sanoen vain kahdella puolueella on mahdollisuus menestyä, mutta kaikki saavat osallistua. Pohjimmiltaan on äänestäjistä kiinni, keskittävätkö he äänensä kahdelle vai useammalle puolueelle.
Kaksipuoluejärjestelmään kuuluu usein varjohallitus. Esimerkiksi Britanniassa se on vakiintunut poliittinen käytäntö.[2]
Suomalaista keskustelua
Jotkut kokoomuslaiset ja eräät talouselämän vaikuttajat herättivät 2000-luvun alussa keskustelua siirtymisestä kaksipuoluejärjestelmään. Kolumnisti Pekka Seppänen on arvellut, että se helpottaisi puolueen valintaa ja kasvattaisi äänestysinnokkuutta.[3] Muut puolueet ovat vastustaneet ajatusta. Esimerkiksi Vihreiden Osmo Soininvaara on arvostellut Kokoomuksen Heikki A. Ollilan arveluja siirtymisestä kaksipuoluejärjestelmään sanoen kaksipuoluejärjestelmän olevan "epärealistinen" ja "kansanvaltaa halveksiva".[4] Sen on nähty vastaavan äänestäjien mielipiteitä silloin, kun nekin ovat kaksijakoisia.[1] Kaksipuoluejärjestelmää on kritisoitu myös siitä, että sen on sanottu kaventavan ihmisten valinnanvapautta ja kasvattavan eriarvoistumista.
Katso myös
Enemmistöparlamentarismi
Yksipuoluejärjestelmä
Lähteet


Luokka:Vaalitavat
James McTeigue

Question: Missä James McTeigue on syntynyt?

James McTeigue (s. 29. joulukuuta 1967 Sydney) on australialainen elokuvaohjaaja. Hänen debyyttinsä ohjaajana oli vuoden 2005 V niin kuin verikosto, mutta hän oli jo aiemmin toiminut apulaisohjaajana muun muassa Wachowskien Matrix-trilogiassa.
McTeigue opiskeli elokuva-alaa Wagga Waggan kampuksella Charles Sturtin yliopistossa. Hänen elokuvauransa alkoi 1980-luvun lopussa. Hän sai Wachowskien kanssa Prometheus-palkintojen erikoispalkinnon vuonna 2007 V niin kuin verikostosta.[1]
V niin kuin verikoston jälkeen McTeigue ohjasi seuraavaksi elokuvan Ninja Assassin (2009). Vuonna 2012 valmistui Korppi, jossa esitetään kuvitteellinen tarina Edgar Allan Poen viimeisistä päivistä. Sen jälkeen hän teki jälleen yhteistyötä Wachowskien kanssa ohjaten osia heidän ja J. Michael Straczynskin Netflix-sarjasta Sense8 (2015). Samana vuonna ilmestyi myös McTeiguen ohjaama vakoojaelokuva Survivor.
Lähteet

Aiheesta muualla



Luokka:Australialaiset elokuvaohjaajat
Luokka:Vuonna 1967 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Naisten äänioikeus

Question: Minä vuonna naiset saivat äänioikeuden Sveitsissä?



Naisten äänioikeus on taloudellinen ja poliittinen uudistus, joka antaa naisille oikeuden äänestää. Äänioikeus ei kuitenkaan aina merkinnyt vaalikelpoisuutta eli naisten mahdollisuutta asettua ehdolle vaaleissa.
Uusi-Seelanti antoi ensimmäisenä naisille äänioikeuden vuonna 1893. Australiassa myönnettiin vuonna 1902 rajoitettu äänioikeus ja vaalikelpoisuus, jotka kuitenkin koskivat vain valkoista väestöä.[1]
Suomi antoi kolmantena maailmassa ja ensimmäisenä Euroopassa naisille äänioikeuden vuonna 1906 osana yleistä ja yhtäläistä äänioikeutta. Samalla sallittiin naisille myös oikeus asettua ehdolle vaaleissa ja vuonna 1907 eduskuntaan valittiin maailman ensimmäiset naisparlamentaarikot.[2]
Neuvosto-Venäjällä naisten äänioikeus annettiin lokakuun vallankumouksessa vuonna 1917.[3]
Yhdysvalloissa naisten äänioikeus oli New Jerseyn osavaltion perustuslaissa jo vuonna 1776, mutta se kumottiin 1807. Myöhemmin naiset saivat äänioikeuden Yhdysvalloissa vuonna 1920.[4]
Ranskassa Pariisin kommuuni antoi naisille äänioikeuden 1871, mutta päätös kumottiin kommuunin kaatuessa.[5]
Euroopan maista Sveitsi antoi naisille äänioikeuden vasta vuonna 1971 ja Liechtenstein viimeisenä Euroopassa vuonna 1984.[4] Joissain Sveitsin kantoneissa naisten äänioikeus oli evätty 1990-luvun alkuun asti.[6]
Vuonna 2015 maailmassa ei ole käytännössä enää yhtäkään valtiota jossa naisten äänioikeus olisi täysin kielletty lailla, Saudi-Arabian annettua naisille vaalikelpoisuuden paikallisvaaleissa [7]. Tähän ei kuitenkaan lueta valtioita joissa äänestyksiä ei yleisesti pidetä (eikä näin ollen myös miehilläkään ole oikeutta äänestää). Vatikaanin vaaleissa valittava Paavi valitaan miesedustajien kesken uskonnollisista syistä.
Katso myös
Suomen äänioikeuden historia
Aikajana naisten äänioikeuden historiasta
Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Nainen
Luokka:Äänioikeus
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Sandarmoh

Question: Mikä paikka Sandarmoh on?

Coordinates: 

Sandarmoh () on Stalinin vainojen uhrien teloitus- ja hautapaikka Karjalan tasavallan Karhumäen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Karhumäen ja Poventsan välisen maantien varrella 19 kilometrin päässä Karhumäeltä.
Joukkoteloitukset Sandarmohissa alkoivat 11. elokuuta 1937 ja jatkuivat 14 kuukauden ajan. Arkistolähteiden mukaan paikalla on ammuttu yli 7000 henkeä: työläisiä, talonpoikia, virkailijoita, kulttuurityöntekijöitä, taiteilijoita, pappeja ja sotilaita. Ammutuista noin 3500 oli Neuvosto-Karjalan asukkaita ja noin 3000 Vienanmeren–Itämeren kanavan vankeja. Solovetskin vankileirin vankeja teloitettiin 1111 henkeä. Teloitettujen joukossa on yli 60 kansallisuuden edustajia, muun muassa 2154 venäläistä, 762 suomalaista, 676 karjalaista, 493 ukrainalaista, 212 puolalaista, 184 saksalaista ja 89 valkovenäläistä.[1] Sandarmohissa tapettiin muun muassa udmurttien kansallisrunoilijana pidetty Kuźebai Gerd.[2]
Juri Dmitrijevin johtama Memorial-yhdistyksen retkikunta löysi salassa pidetyn hautapaikan heinäkuussa 1997.[3] Noin 7,5 hehtaarin suuruisella alueella on 236 neliskulmaista joukkohautaa. Vuonna 1998 pystytettiin ortodoksinen tsasouna ja Grigori Saltupin suunnittelema muistomerkki. Alueella on myös eri kansallisuuksien ja uskontokuntien muistopatsaita sekä menehtyneiden omaisten pystyttämiä muistomerkkejä. Paikalla pidetään jumalanpalveluksia ja muistotilaisuuksia poliittisten vainojen uhrien muistopäivänä 5. elokuuta.[1]
Kesän 2018 kaivaukset
Venäjän sotahistoriallisen seuran toimeksiannosta alueella tehtiin kesällä 2018 kaivauksia tarkoituksena löytää venäläisten jäänteitä. Löytyneitä väitettiin suomalaisten jatkosodan aikana tappamien puna-armeijan sotilaiden ruumiiden jäänteiksi. Perusteluna esitettiin, että heidät oli puettu sellaisiin sotilasmantteleihin, joilla suomalaiset olisivat pukeneet vankeja.[4] Kangasjäänteet ovat vihreitä. Teoriaa ei ole perusteltu mitenkään, ja dosentti Antti Kujalan mukaan jo sodan aikana olisi tiedetty, jos Suomen armeija olisi teloittanut siellä joukoittain ihmisiä, eikä muutenkaan hänen mukaansa tunnu järkevältä, että suomalaiset olisivat vieneet vankeja Karhumäestä rintaman lähelle teloitettavaksi.[5] Myöskään joukkoteloituksista ei ole todisteita, sillä lähes kaikki teloitukset dokumentoitiin.[4]
Sotahistoriallisen seuran tavoitteena on pystyttää paikalle muistomerkki aivan Stalinin vainojen uhrien muistomerkin viereen osoittamaan, että ei vain Stalin vaan Suomen armeijakin oli julma. Anna-Lena Laurénin mukaan:[5]
 
Poliittiseksi kaivausten tavoite joka tapauksessa mielletään.[4]
Kehittämänsä teorian siitä, että suomalaiset olisivat ampuneet sinne venäläisiä sotavankeja, esittivät kesällä 2016 Petroskoin yliopiston professorit Sergei Verigin ja Juri Kilin.[4][5]
Lähteet

Aiheesta muualla

 {{Country data {{{1}}}| flaglink/core
| variant =
| size =
| name =
| altlink =national rugby union team
| altvar =rugby union}}
 {{Country data {{{1}}}| flaglink/core
| variant =
| size =
| name =
| altlink =national rugby union team
| altvar =rugby union}}
Luokka:Karhumäen piiri
Luokka:Neuvostoliiton historia
Luokka:Venäjän hautausmaat
Aleksandr Benois

Question: Kuka Aleksandr Benois oli?



Aleksandr Benois (, Aleksandr Nikolajevitš Benua, myös Alexandre Benois; 3. toukokuuta (J: 21. huhtikuuta) 1870 Pietari – 9. helmikuuta 1960 Pariisi) oli venäläinen taiteilija, yksi Mir Iskusstva -liikkeen johtohahmoista. Hän maalasi tauluja mutta toimi myös taidekriitikkona ja vaikutti suuresti modernin baletin näyttämöllepanoon yhdessä ystävänsä Sergei Djagilevin kanssa
Vuonna 1901 Benois nimitettiin Mariinski-teatterin visuaaliseksi johtajaksi. Siitä alkaen hän omistautui lavastus- ja puvustussuunnittelulle. Mariinskissa esiintyi ensimmäistä kertaa myös Ballets russes -seurue, jolle Benois kirjoitti libreton balettiin Le Pavillon d’Armide.[1] Monista hänen seurueelle suunnittelemistaan lavastuksista ja puvustuksista tuli klassikoita. 
Benois eli viimeiset vuotensa Ranskassa, ja hänet tunnetaan myös ranskalaisella nimellä Alexandre Benois. 
Benois'n mukaan on nimetty balettipalkinto Benois de la Danse.
Lähteet

Aiheesta muualla
 Rollins Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Startel. {{Country data {{{1}}}| flaglink/core
| variant =
| size =
| name =
| altlink =national rugby union team
| altvar =rugby union}}


Luokka:Venäläiset taidemaalarit
Luokka:Taidekriitikot
Luokka:Vuonna 1870 syntyneet
Luokka:Vuonna 1960 kuolleet
Filantropia

Question: Mitä filantropia tarkoittaa?

Filantropia (kreikan sanoista φίλος, phílos ’ystävä’ ja άνθρωπος, ánthropos ’ihminen’) tarkoittaa ihmisystävällisyyttä tai ihmisrakkautta. Vastaavasti filantrooppi tarkoittaa ihmisystävää ja ihmisiä universaalisti rakastavaa henkilöä. Termillä filantropia on perinteensä muun muassa teosofisena ja filosofisena käsitteenä. Filantropian vastakohta on misantropia eli ihmisviha.
Filantropialla viitataan perusasenteeseen, joka luottaa ja uskoo ihmisten hyvyyteen. Niin myös filantrooppi tunnistaa hyvyyden ihmisessä. Kristillisessä mielessä filantropia on pyyteetöntä ja universaalia, kansallisuudet ja rodut ylittävää lähimmäisen rakastamista, jolloin ihmisen tulee samaistua Jumalan koko luomakuntaan. Tehdessään hyvää kanssaihmisilleen puhdas filantrooppi on tällöin kristinuskon mukaan yhteistyössä Jumalan kanssa.[1]
Termiä filantrooppi käytti ensimmäisenä kreikkalainen näytelmäkirjailija Aiskhylos (525–456 eaa.), jonka näytelmässä Kahlehdittu Prometheus päähenkilöä kuvaillaan adjektiivilla philanthropos tropos, ihmiskuntaa rakastava. 100-luvulla eläneen kreikkalaisen lääkärin Galenoksen aikana filantropia oli omaksuttu ohjaavaksi periaatteeksi lääketieteeseen. Ihmisiä hoitavien ihmisten tuli suhtautua asiakkaisiinsa lempeydellä ja myötätunnolla.[2]
Valistuksen ajan Saksassa filantrooppeja olivat Johann Bernhard Basedowin perustaman liikkeen filantropismin kannattajat. Filantropismi oli lasten koulutuksen ja kasvattamisen uudistamiseen pyrkivä liike.
Englannin kielessä filantrooppia tarkoittavaa sanaa philanthropist käytetään lahjoittajista ja hyväntekijöistä erityisesti Yhdysvalloissa, jossa yksityisen hyväntekeväisyyden merkitys on suurempi kuin Euroopassa. Tämän vuoksi usein muun muassa Bill Gatesia, Jean Paul Gettyä, Henry Fordia, Rockefeller-suvun jäseniä ja muita rikkaita hyväntekeväisyyden harrastajia kutsutaan englannin kielessä filantroopeiksi, vaikka he aina eivät täyttäisi pyyteettömän ja universaalin ihmisystävän kriteerejä.
Kirjallisuus
Johansson, Frank (toim.): Hyvän tekeminen ja valta – Humanitarismin kriittistä tarkastelua. Gaudeamus, 2013. ISBN 978-952-495-305-4.
Katso myös
Altruismi
Humanismi
Hyväntekeväisyys
Lähteet

Luokka:Filosofian termit
Luokka:Sosiologia
Luokka:Valistus
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Jason LaBarbera

Question: Missä Ilja Bryzgalov aloitti ammattilais uransa?


Antonio Jason LaBarbera (s. 18. tammikuuta 1980 Burnaby, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on uransa lopettanut kanadalainen jääkiekkomaalivahti.
NHL-varaus
New York Rangers varasi LaBarberan NHL:ään varausnumerolla 66 vuoden 1998 varaustilaisuudessa.
NHL-ura
LaBarbera pelasi ensimmäisen NHL-ottelunsa kaudella , ottelussa LaBarbera piti maalinsa puhtaana. Seuraavan kerran LaBarbera pelasi NHL:ssä vasta kaudella , jolloin hän torjui neljässä ottelussa Rangersin paidassa torjuntaprosentilla 82,4%.
Työsulkukauden 2004–2005 LaBarbera pelasi AHL:ssä Hartford Wolf Packissa, missä hän oli pelannut myös suuren osan ammattilaisuransa alkuvuosista. Kaudeksi  LaBarbera siirtyi Los Angeles Kingsiin. Kingsissä LaBarbera pelasi avauskaudellaan 29 ottelua, torjuntaprosentilla 90%, lisäksi hän pelasi kauden aikana myös kolme ottelua AHL-joukkue Manchester Monarchsissa. Seuraava kausi, 2006–2007 sujui LaBarberalta kokonaan AHL:ssä. LaBarbera pelasi upean AHL-kauden: 60 peliä, maalikeskiarvo 2,21 ja torjuntaprosentti 93,3%. Hän sai vuonna 2007 toisen kerran urallaan AHL:n parhaan maalivahdin palkinnon Aldege "Baz" Bastien Memorial Awardin (ensimmäinen kerta oli vuonna 2004, jolloin hän sai myös AHL:n arvokkaimman pelaajan palkinnon Les Cunningham Awardin). Upeat otteet AHL:ssä toivat paikan Kingsistä kaudeksi . LaBarbera oli joukkueen ykkösvahti, hän pelasi 45 ottelua, torjuntaprosentilla 91,0%. Kings jäi kuitenkin kauas pudotuspeliviivasta ja kausi päättyi runkosarjaan. Kauden  LaBarbera aloitti Kingsin ykkösenä, mutta nuoren Jonathan Quickin syrjäytettyä hänet, LaBarbera myytiin Vancouver Canucksiin, jossa hän ehti pelata vain yhdeksän ottelua. 
Kaudeksi  LaBarbera siirtyi Phoenix Coyotesiin, missä hän toimi Ilja Bryzgalovin kakkosvahtina kaudet 2009–2010 (torjuntaprosentti 92,8%) ja  (torjuntaprosentti 90,9%). Hän pelasi molemmilla kausilla 17 ottelua. Kaudeksi  Bryzgalov siirtyi Philadelphia Flyersiin, ja Mike Smith hankittiin Coyotesin uudeksi ykkösvahdiksi. LaBarbera oli jälleen joukkueen kakkosvahti, joskin vastuu lisääntyi edelliskausien 17 ottelusta 19 otteluun. LaBarbera torjui kaudella 2011–2012 Coyotesin maalilla kiekot 91,2 prosentin varmuudella. Työsulun lyhentämällä kaudella  hän pelasi 15 ottelua ja hänen torjuntaprosenttinsa oli 92,3.
Heinäkuussa 2013 LaBarbera siirtyi Edmonton Oilersiin ja saman vuoden joulukuussa Chicago Blackhawksiin. Heinäkuussa 2014 hän siirtyi Anaheim Ducksiin.	
Muuta
LaBarberalla ja hänen vaimollaan Kodettella on yhteinen vuonna 2009 syntynyt poika, Ryder.
Lähteet
 at 
 at 

Luokka:Kanadalaiset jääkiekkomaalivahdit
Luokka:New York Rangersin varaamat pelaajat
Luokka:Vuonna 1980 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Batman (sarjakuva)

Question: Milloin Batman sarjakuva julkaistiin?


Batman on meneillään oleva DC Comicsin kustantama sarjakuvasarja, jossa seikkailee nimensä mukaisesti Batman. Hahmo esiintyi ensi kerran Detective Comics sarjakuvan numerossa 27 toukokuussa 1939. Suosion myötä se sai nimeään kantavan sarjakuvasarjan, jonka julkaiseminen alkoi toukokuussa 1940. Alun perin sarjakuvaa julkaistiin neljä kertaa vuodessa, mutta sittemmin siitä tuli kuukausittain julkaistava sarjakuva. 1950-luvulla lehti ilmestyi kaksi kertaa kuukaudessa.[1]  Helmikuussa 2009 sarja saavutti 686 numeron määrän, jonka myötä se laitettiin hetkeksi tauolle kesäkuuhun asti.
Lähtökohta
Batmanin tarinat sijoittuvat Gotham Cityyn, jossa vallitsee rikollisuus ja korruptio. Kaupungin asukkaat elävät jatkuvassa pelossa laajan naamiaisasuihin pukeutuneiden rikollisten, rikosjengien ja pikkurikollisten vuoksi. Taistellakseen edellä mainittuja rikollisia vastaan Batman käyttää hyväkseen rikollisten pelkoja. Todellisuudessa Batman on miljonääri hyväntekijä Bruce Wayne, joka 8-vuotiaana oli näkemässä vanhempiensa murhan pimeällä kujalla. Batman käyttää analyyttistä mieltään, huipputekniikkaa ja vempaimia, sekä fyysisiä ominaisuuksiaan, kuten ketteryyttä, kestävyyttä ja voimakkuutta varmistaakseen etteivät Gothamin rikolliset tunne olevansa turvassa.
Asukkaiden silmissä Batmanin uskotaan olevan enemmän kuin tavallinen ihminen, jonka myötä hänet tunnetaan kaupungin ikonisena urbaanilegendana.
Sarjan sisällön kehitys
Ensimmäiset Batmanin tarinat käsikirjoitti Bill Finger Bob Kanen kuvittaessa ne. Fingerin nimeä ei kuitenkaan mainittu sarjakuvissa, joissa Batman kuvattiin kostonhaluisena, joka ei epäröinyt tappaa mikäli hän näki sen tarpeellisena. Tuolloin Batman nähtiin käyttävän kertaalleen asetta pysäyttääkseen ryhmän rikollisia. Jerry Robinsonin luoma Jokeri esiteltiin sarjakuvan ensimmäisessä numerossa psykopaattisena rikollisena, joka tunnettiin käyttämästään erikoismyrkystä, joka tappoi ja turmeli uhrinsa. Esiintymisensä jälkeen hahmosta on tullut tunnetuin Batmanin vihollisista. Robinsonin luoma hahmo sai kuitenkin vuosien ajan useanlaisia versioita kylmäverisestä murhaajasta leikittelevään huiputtajaan. Hopeakaudella 1960-1970-luvulla Jokeri muutettiin psykopaatista murhaajasta psykologisia hyökkäyksiä tekeväksi rikolliseksi, joka käytti huvittavia vempaimia rikoksissaan.
Perushaasteet joita Batman kohtasi alkutarinoissaan johtui rikollisten pahuudesta, kun taas 1970-luvulla rikollisten motivaatioita katsottiin syvällisemmin. Myös Batman kävi läpi muutoksia, jonka myötä se ei ollut enää yksiselitteinen hahmo vaan koki syviä henkisiä kokemuksia. Nykyisin moderniaikainen Batman on saanut vaikutteita 1970-luvun Dennis O'Neilin ja Neal Adamsin tarinoista, sekä hivenen Frank Millerin kuvaaman hahmon piirteitä.
Lähteet

Luokka:Batman
Luokka:DC Comicsin sarjakuvat