khalidalt/tydiqa-goldp huggingface dataset:
New Kids on the Block

Question: Milloin New Kids on the Block -yhtye perustettiin?


New Kids on the Block on yhdysvaltalainen poikabändi Bostonista, Massachusettsista. Yhtyeeseen kuuluvat veljekset Jordan ja Jonathan Knight, Joey McIntyre, Donnie Wahlberg sekä Danny Wood. New Kids on the Block menestyi hyvin 1980-luvun loppupuolella ja 1990-luvun alussa, ja se on myynyt maailmanlaajuisesti yli 80 miljoonaa levyä, sekä oheistuotteita 400 miljoonalla dollarilla.[1] Yhtye voitti kaksi American Music Awards -palkintoa 1990-luvulla kategorioissa ”Suosituin pop- / rockyhtye, duo tai ryhmä” sekä ”Suosituin pop- / rockalbumi”. Yhtye hajosi vuonna 1994, minkä jälkeen sitä yritettiin useasti saada takaisin yhteen, menestyksettä.
Vuonna 2007 yhtye yhdistyi uudelleen salaa ja levytti CD:n, minkä jälkeen albumi julkaistiin ja yhtye lähti kiertueelle vuonna 2008. Kyseinen albumi, The Block, julkaistiin 2. syyskuuta 2008. Yhtye oli kiertueella Backstreet Boysin kanssa 2011–2012 yhteisnimellä NKOTBSB. Tämä yhteistyöbändi esiintyi ensimmäisen kerran yhdessä 21. marraskuuta 2010 ABC-kanavan American Music Awards -gaalassa ja uudestaan ABC:n Dick Clark / Ryan Seacrest Show -ohjelmassa vuoden 2011 uudenvuoden aattona. Vuonna 2011 julkaistu albumi NKOTBSB nousi Billboard 200 -albumilistalla seitsemänneksi[2].
Yhtye sai Hollywood Walk of Fame -tähden 9. lokakuuta 2014
Yhtyeen perustaja ja taustavaikuttaja oli tuottaja Maurice Starr.
Kotimaassaan yhtyeen suosio perustui erityisesti levyyn Hangin’ Tough, mutta Suomessa New Kids -mania liittyi enemmän myöhempään Step by Step -albumiin. Yhtye myös esiintyi Suomessa.
Donnie Wahlbergin pikkuveli Mark Wahlberg kuului yhtyeen alkuperäiseen kokoonpanoon, mutta erosi siitä kolmen kuukauden jälkeen, jolloin hänen tilalleen tuli Joey McIntyre.
Yhtye on myös tehnyt The Pussycat Dolls -yhtyeen kanssa kappaleen ”Lights, Camera, Action”.
Albumit
New Kids on the Block (1986)
Hangin’ Tough (1988)
Merry, Merry Christmas (1989)
Step by Step (1990)
No More Games: The Remix Album (1991)
Face the Music (1994)
Greatest Hits (1999)
Super Hits (2001)
The Block (2008)
10 (2013)
Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Yhdysvaltalaiset poikabändit
Luokka:Yhdysvaltalaiset popyhtyeet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Ideateatteri osuuskunta

Question: Minä vuonna työosuuskunta on perustettu?

IdeaTeatteri Osuuskunta on vuonna 2008 Jokioisilla perustettu teatteriosuuskunta.[1] IdeaTeatteri Osuuskunta oli vuonna 2012 ilman valtion toiminta-avustusta toimineista ryhmistä katsotuin[2].
Teatteritoiminnan lisäksi IdeaTeatteri tuottaa teatteritoimintaan liittyviä oheispalveluita, kuten esitystekniikka-, markkinointi- ja lippuvarauspalveluita.[3]
Tunnustukset
Hämeen taidetoimikunta palkitsi IdeaTeatteri Osuuskunnan 26.11.2010 Pro Arte Tawastica -tunnustuspalkinnolla Hämeen alueella kulttuurin hyväksi tehdystä osaavasta, laadukkaasta ja innostuneesta työstä.[4]
Aiemmat tuotannot poistumisvuosittain
2008 Kaikenlaasta Harmia, Musiikin taikaa
2009 Suruttomat, Tiikeritarina, Unta ma näin, Timppa Tomppa ja Kuningaskalastaja
2010 Key for Two
2011 Toivon Päivä, Piilotettu Minä, Lukkosulaa ja lumpeenkukkia
2012 Vaimoni on toista maata
2013 Rakas Lurjus, Pupu Koirasen seikkailut [5]
Lähteet

Aiheesta muualla
 IdeaTeatteri Osuuskunnan viralliset kotisivut.




Luokka:Teatteri Suomessa
Luokka:Suomalaiset osuuskunnat
Luettelo Disneyn animaatioelokuvista

Question: Mikä oli Disneyn ensimmäinen elokuva?


Disneyn klassikot (Virallinen kaanon)
Alle on listattu elokuvat, jotka kuuluvat Disneyn viralliseen kaanoniin (engl. Disney Animated Canon). Elokuvia kutsutaan myös Disneyn klassikkosarjaksi (engl. Walt Disney Animated Classics series). Elokuvat ovat pitkiä piirroselokuvia, jotka on tuottanut Walt Disney Animation Studios (ennen vuotta 1986 Walt Disney Productions ja vuosina 1986–2006 Walt Disney Feature Animation). Yhtiö on Disneyn animaatioiden päästudio. Studion tekemät elokuvat julkaistaan Walt Disney Pictures -nimikkeen alla.
Veljekset Walt Disney ja Roy O. Disney perustivat animaatiostudion vuonna 1923. Studio teki ensin lyhytelokuvia, kunnes vuonna 1937 sai ensi-iltansa yhtiön ensimmäinen kokoillan animaatioelokuva Lumikki ja seitsemän kääpiötä.
Walt Disney Productionsin tosiasiallinen seitsemäs kokoillan animaatio, strategisia pommituksia käsitellyt opetuselokuva Victory Through Air Power (1943) on jätetty virallisen kaanonin ulkopuolelle.

Numerointi Suomessa
Suomessa, muissa Pohjoismaissa ja esimerkiksi Britanniassa animaatioklassikot on numeroitu virallisen kaanonin mukaan numeroon 38 asti (elokuva Fantasia 2000). Sen jälkeen järjestys menee seuraavasti:
39. – Keisarin uudet kuviot (2000)
40. – Atlantis – Kadonnut kaupunki (2001)
41. – Lilo ja Stitch (2002)
42. – Aarreplaneetta (2002)
43. – Karhuveljeni Koda (2003)
44. – Lehmäjengi (2004)
45. – Pikku Kananen (2005)
46. – Aivan villit (2006)
47. – Riemukas Robinsonin perhe (2007)
48. – Bolt (2008)
49. – Prinsessa ja sammakko (2009)
50. – Kaksin karkuteillä (2010)
51. – Räyhä-Ralf (2012)
52. – Frozen – huurteinen seikkailu (2013)
53. – Big Hero 6 (2014)
54. – Zootropolis – eläinten kaupunki (2016)
55. – Vaiana (2016)
Virallisen kaanonin ulkopuolelta klassikkosarjaan on otettu Aivan villit (2006), ja ulkopuolelle on jätetty Dinosaurus (2000) ja Nalle Puhin elokuva (2011).
Pixarin tuottamat elokuvat
Toy Story – leluelämää (Toy Story, 1995)
Ötökän elämää (A Bug's Life, 1998)
Toy Story 2 (1999)
Monsterit Oy (Monsters, Inc., 2001)
Nemoa etsimässä (Finding Nemo, 2003)
Ihmeperhe (the Incredibles, 2004)
Autot (Cars, 2006)
Rottatouille (Ratatouille, 2007)
WALL-E (2008)
Up – kohti korkeuksia (Up, 2009)
Toy Story 3 (2010)
Autot 2 (2011)
Urhea (Brave, 2012)
Monsterit-yliopisto (Monsters University, 2013)
Inside Out – mielen sopukoissa (Inside Out, 2015)
Kunnon dinosaurus (The Good Dinosaur, 2015)
Doria etsimässä (Finding Dory, 2016)
Autot 3 (Cars 3, 2017)
Coco (2017)
Ihmeperhe 2 (The Incredibles 2, 2018)
Toy Story 4 (2019)
DisneyToon Studiosin tuottamat elokuvat
Pienemmällä budjetilla tehdyt elokuvat tuottaa DisneyToon Studios, joka on osa suurempaa Walt Disney Animation Studios -animaatiostudiota. Kyse on lähinnä Disneyn klassikkoelokuville tehdyistä jatko-osista, jotka yleensä julkaistaan suoraan videolle.

[2]
Muut
Kuka viritti ansan, Roger Rabbit? (Who Framed Roger Rabbit, 1988)
Painajainen ennen joulua (The Nightmare Before Christmas, 1993)
James ja jättipersikka (James and the Giant Peach, 1996)
Frankenweenie (2012)
Strange Magic (2015)
Lähteet


*
Disneyn animaatioelokuvat
Disneyn elokuvat
Damn Seagulls

Question: Onko Damn Seagulls suomalainen yhtye?


Damn Seagulls on suomalainen, vuonna 1997 Helsingissä perustettu rock-, soul- ja punk-yhtye. Sen keulahahmona tunnetaan laulaja ja lauluntekijä Lauri Eloranta. Elorannan vaikutteiksi luetaan Bruce Springsteenin varhaistuotannot sekä The Afghan Whigsin maanisdepressiivinen soulrock.
Yhtye on julkaissut kolme studioalbumia: Soul Politics (2007), One Night at Sirdies (2005) sekä Hunting Season (2009). Hunting Season -albumin jälkeen Damn Seagullsin yksi ajanjakso tuli päätökseen ja bändin jäsenet halusivat keskittyä hetkeksi muiden asioiden tekemiseen. Vokalisti-kitaristi Lauri Eloranta keskittyikin tuottamiseen, äänittämiseen ja Pää Kii -yhtyeeseen, Niko Kangas työskenteli esimerkiksi Tuomon ja Ismo Alangon levyjen parissa ja muut Damn Seagulls -muusikot tekivät sekalaisia hommia kuvataiteen opettamisesta varastoduuneihin.
Erään lyhytikäiseksi jääneen sivuprojektin myötävaikutuksesta bändi palasi treenikämpälle, ja kymmenen vuoden tauon jälkeen rumpujakkaralle istui Lokkien alkuperäisrumpali Matti Koivisto. Uusi kipinä oli syttynyt, ja nopeassa ajassa syntyi lähes 100 biisiaihiota. Kauan valmisteltu paluualbumi julkaistiin keväällä 2014.
Damn Seagullsin musiikkia on kuultu myös muun muassa Subtv:n mainoksissa sekä The Duudsonit -televisiosarjassa ja -elokuvassa. 
Livenä yhtye kasvaa välillä jopa yhdeksänhenkiseksi puhaltimien ansiosta. Yhtye on tullut erityisesti kuuluisaksi energisistä livekeikoistaan. Uudelleenaktivoitumisen jälkeen Damn Seagulls on jo nähty esimerkiksi Afghan Whigsin, Flogging Mollyn ja Michael Monroen lämmittelijänä.
Jäsenet
Jami Auvinen – kitara ja laulu
Lauri Eloranta – laulu ja kitara
Niko Kangas – tenorisaksofoni ja laulu
Jani Liuhanen – koskettimet
Olli Noroviita – basso (2007–)
Matti Koivisto – rummut
Entiset
Aki Karppanen – rummut ja laulu
Toni Koskinen – basso ja laulu
Olli Krogerus – rummut (2008–)
Julkaisut
Albumit

Singlet ja EP:t









Paul Weller (12.6.2013)
Aiheesta muualla


Damn Seagulls nettisivut (englanniksi)
Damn Seagulls Facebook-sivustolla

Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet
Céligny

Question: Kuka on Kantonin pormestari?


Céligny on kunta Sveitsissä, Geneven kantonissa. Kunnan pinta-ala on 4,46 neliökilometriä ja asukkaita siellä on 679 (31.12.2015).
Céligny on Geneven kantonin eksklaavi, sillä se sijaitsee kokonaan erossa varsinaisesta kantonista. Kunta rajautuu kaakkoa lukuun ottamatta kaikissa ilmansuunnissa Vaud’n kantoniin. Kaakossa, Genevenjärvellä Célignyllä on yhteistä rajaa Ranskan Haute-Savoien departementin kanssa. Célignyn naapurikunnat ovat Arnex-sur-Nyon, Bogis-Bossey, Chavannes-de-Bogis, Crans-près-Céligny, Founex sekä Ranskassa sijaitseva Chens-sur-Léman.
Kunnassa toimii sekä protestanttinen että katolinen seurakunta.[1]
Väkiluvun kehitys
Kunnan väkiluku on kehittynyt seuraavasti[2][3]
























VuosiVäkiluku1850312190039019504151990633200059920106302015679
Tunnettuja célignyläisiä

Walesiläinen näyttelijä Richard Burton vietti viimeiset vuotensa Célignyssä, ja hänet on haudattu sinne.[4] Myös skotlantilainen romaanikirjailija Alistair MacLean on haudattu Célignyyn. Lisäksi yhteiskuntatieteilijä Vilfredo Pareto asui aikoinaan Célignyssä.
Lähteet

Aiheesta muualla




Luokka:Enklaavit ja eksklaavit
Luokka:Geneven kantonin kunnat
MMM

Question: Mitä agronomi tarkoittaa?

MMM voi tarkoittaa seuraavia asioita:
MMM, Venäläinen Ponzi-huijaus
MMM, Hamppumarssi, osa maailmanlaajuista Million Marihuana Marchia
MMM, Maa- ja metsätalousministeriö
MMM, maatalous- ja metsätieteiden maisteri (ylempi korkeakoulututkinto)
MMM, Mitä missä milloin – kansalaisen vuosikirja
Frank Lampard

Question: Milloin Frank Lampardista tuli Chelsean manageri?


Frank James Lampard (s. 20. kesäkuuta 1978) on englantilainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka toimii Derby Countyn päävalmentajana. Hän pelasi vuodet 2001–2014 Englannin Valioliigan Chelseassa. Aikaisemmin hän pelasi West Ham Unitedissa ja Swansea Cityssä. Hän edusti viimeiseksi Yhdysvaltain MLS-liigan New York Cityä. Lampard valittiin Derby Countyn päävalmentajaksi toukokuussa 2018.[1]
Vuonna 2005 Fifa valitsi hänet vuoden toiseksi parhaaksi jalkapalloilijaksi, Ronaldinhon jälkeen.
Chelsean varakapteeni Frank Lampard on kahdesti peräkkäin, kausina 2004–2005 ja 2005–2006, voittanut Chelsean maalipörssin Valioliigassa. Se on hyvin harvinaista, koska Lampardin pelipaikka oli keskikentän keskellä, joskus tosin laidassa. Lampard oli myös ahkera laukoja, ja hänellä oli teknisesti loistava potkutekniikka. Hän tekikin kaudella 2005–2006 suuren osan 17 liigamaalistaan vapaapotkuista. Yleensä hänen ampuessaan pallo lensi suoraan pyörimättä juurikaan akselinsa ympäri, mikä on merkki osuman puhtaudesta. Lampard myös antoi yleensä joukkueensa rangaistuspotkut, osoitteena lähes aina vasen alakulma. 
Lampard pelasi Englannin maajoukkueessa 106 ottelua ja teki niissä 29 maalia.[2] Hän voitti Englannin maajoukkueen maalipörssin vuoden 2006 MM-kilpailuiden karsinnoissa. Hän oli ainoa pelaaja, joka esiintyi jokaisessa Englannin karsintaottelussa. Lampard oli mukana vuoden 2004 EM-kilpailuissa ja vuosien 2006, 2010 ja 2014 MM-kilpailuissa. Lampard lopetti maajoukkueuransa vuoden 2014 MM-kisojen jälkeen[3] ja jalkapalloilun kokonaan alkuvuodesta 2017.[4]
Yksityiselämä
Lampard oli kihloissa Elen Rivesin kanssa ja heillä on kaksi tytärtä. Lokakuusta 2009 lähtien Lampard on seurustellut irlantilaisen televisiojuontaja Christine Bleakleyn kanssa.
Lampardin isä Frank Lampard vanhempi, eno Harry Redknapp ja serkku Jamie Redknapp ovat entisiä jalkapalloilijoita.
Lampardin omaelämäkerrallinen kirja Totally Frank (ISBN 0-00-721472-3) julkaistiin elokuussa 2006. Vuonna 2013 uutisoitiin, että Lampard on solminut julkaisusopimuksen viidestä lastenkirjasta[5].
Saavutukset
FA Premier League: 2005, 2006, 2010
FA Community Shield: 2005, 2009
Football League Cup: 2005, 2007
UEFA Intertoto Cup: 1999
FA Cup: 2007, 2009, 2010, 2012
Mestarien liiga: 2012
Eurooppa-liiga: 2013
Lähteet

Aiheesta muualla

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.




Luokka:Englantilaiset jalkapalloilijat
Luokka:Vuonna 1978 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo Yhdysvaltain presidenteistä

Question: Kuka oli ensimmäinen Yhdysvaltojen presidentti?


Yhdysvaltain presidentti on Yhdysvaltain valtion ja hallituksen päämies. Presidentti johtaa liittovaltion toimeenpanevaa elintä ja on asevoimien ylipäällikkö. Presidentti valitaan epäsuorasti neljävuotiselle virkakaudelle kansanäänestyksellä valitsijamieskokouksen kautta. Vuodesta 1951 alkaen presidentin toimikausien maksimimäärä rajoitettiin kahteen kauteen.[1]
Tähän luetteloon on otettu ne henkilöt, jotka vannoivat Yhdysvaltain presidentin valan sen jälkeen kun Yhdysvaltain perustuslaki ratifioitiin vuonna 1789. Yhdysvaltain johtajista ennen ratifiointia katso siirtokuntien kongressin presidentti. Luetteloon ei ole otettu perustuslain 25. lisäyksen mukaan toimea hoitaneita väliaikaisia presidenttejä.
Viimeiset numerot osoittavat kausia, joiden ajan presidentti oli vallassa. Esimerkiksi George Washington oli toimessaan kaksi perättäistä kautta ja hänet lasketaan ensimmäiseksi presidentiksi (ei ensimmäiseksi ja toiseksi). Gerald Ford nousi presidentiksi sen jälkeen, kun Richard Nixon oli eronnut, ja toimi presidenttinä loput Nixonin toisesta kaudesta. Grover Cleveland taas oli virassa kaksi kautta, jotka eivät olleet peräkkäisiä, joten hänet lasketaan sekä 22. että 24. presidentiksi. Sen vuoksi luettelossa on 45 ”presidenttiyttä” mutta vain 44 henkilöä.
Presidentit


Katso myös
Luettelo Yhdysvaltain presidenteistä eliniän mukaan
Lähteet
CS1 maint: unrecognized language (link)
CS1 maint: unrecognized language (link)
CS1 maint: unrecognized language (link)
Viitteet

Aiheesta muualla
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.


Presidentit
*
Yhdysvaltain presidentit
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:99.3 Yhteiskuntaelämän edustajat
Kultaus

Question: Milloin kupolit yleistyivät?



Kultaus on menetelmä, jossa esineen pintaan tehdään ohut kultakerros. Kultausta käytetään koristelumenetelmänä esimerkiksi kuvataiteissa, keramiikassa, arkkitehtuurissa ja kalligrafiassa. Kultausta käytetään myös teknisiin sovelluksiin esimerkiksi piirilevyteollisuudessa.[1]
Kulta soveltuu monesta syystä pintamateriaaliksi. Se on alkuaineista helpoiten muovattavissa erittäin ohuiksi kalvoiksi.[2] Koska kulta on jalometalli, sen korroosion kesto on hyvä. Sillä on myös hyvä sähkön- ja lämmönjohtavuus sekä hyvä heijastuskyky infrapuna-alueella. Kulta soveltuu myös pehmytjuottamiseen erittäin hyvin. Toisaalta kulta kestää huonosti hankausta.[1]
Menetelmät
Kultausmenetelmiä on kemiallisia, sähkökemiallisia ja fysikaalisia.[1]

Kuvataiteessa käytetyin kultaustapa on kiinnittää esineen pintaan hyvin ohutta lehtikultaa. Keramiikkaa voi kullata myös sivelemällä kultaa liuoksen osana pinnalle ennen polttamista. Kupoleja on kullattu sekoittamalla kultaa elohopeaan, mistä syntynyttä amalgaamia on levitetty kupolin pinnalle ja kuumennettu, jolloin elohopea on haihtunut pois. Tämä menetelmä soveltuu erityisen hyvin raudan, teräksen, pronssin ja muiden metallien kultaukseen, ja sitä on käytetty aseissa, haarniskoissa, huonekaluissa ja pronssiveistoksissa[3].

Sähkökemiallinen eli elektrolyyttinen kultaus on nykyisin hyvin yleinen menetelmä. Se yleistyi teollisessa mittakaavassa sähkögeneraattorin keksimisen jälkeen 1800-luvun lopulla.[1] Sähkökemiallisessa pinnoituksessa voidaan luoda muutaman mikrometrin paksuinen metallikerros. Sähkökemiallinen kultaus tapahtuu alkalisessa kylvyssä, jossa on kalium-kultasyanidia sekä tarpeen mukaan muitakin metalleja tai lisäaineita.[4]
Fysikaalisia kultausmenetelmiä ovat fysikaaliset kalvonkasvatusmenetelmät tyhjiöhöyrystys ja sputterointi.[1] Kultaa voidaan lisätä pintoihin myös kemiallisen pelkistysreaktion avulla; tällä tavalla lasia pinnoittamalla syntyy peili.[5]
Nahkaa voidaan kullata laskemalla kultanauhaa pihkajauheen päälle ja sulattamalla pihka kuvioidulla valssilla, jolloin kulta tarttuu nahkaan, johon syntyy samalla kohokuvio.[5]
Keskiajan kirjurit ja kuvittajat käyttivät kalligrafiassa kolmea tekstin kultausmenetelmää, joita käytetään edelleen. Nappikullassa on hienoksi jauhettua kultaa, joka on liima-aineen avulla puristettu napiksi. Nappikultaan tipautetaan pisara tislattua vettä ja pehmentynyttä kultaa levitetään siveltimellä kohteeseen. Lehtikultaa voi kiinnittää kirjoitusalustaan kahdella tavalla: liimapinnalle tai gessolle.[6]
Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:76 Taideteollisuus, taidekäsityö
Luokka:Kulta
Luokka:Pintakäsittely
Mick Jones

Question: Minkä Englantilaisen yhtyeen kappale on Lost in the Supermarket?


Mick Jones eli Michael Geoffrey Jones (s. 26. kesäkuuta 1955) on englantilainen kitaristi, lauluntekijä ja laulaja, joka soitti mm. The Clash -yhtyeessä.
Lapsuus ja nuoruus
Jones syntyi Etelä-Lontoossa sijaitsevassa Brixtonin kaupunginosassa. Hänen isänsä on kotoisin Walesista, kun taas hänen äitinsä on venäjänjuutalaista alkuperää. Jones vietti suuren osan lapsuudestaan isoäitinsä Stellan hoivissa vanhempien erottua ja Renee-äidin muutettua Yhdysvaltoihin. Ennen liittymistään The Clashiin Jones kävi taidekoulua muiden yhtyeen tulevien jäsenten tavoin. 
The Clash
Ennen The Clashia Jones soitti kulttimaineeseen nousseessa proto-punk-yhtyeessä London SS yhdessä Tony Jamesin, Paul Simononin ja Terry Chimesin kanssa, joista kaksi jälkimmäistä soittivat myöhemmin myös The Clashissa.
London SS:n hajoamisen jälkeen Jones löysi yhdessä manageri Bernie Rhodesin ja bassokitaraa opettelevan Simononin kanssa laulaja Joe Strummerin yhtyeeseensä, joka tulisi myöhemmin muodostumaan The Clashiksi. Yhtyeen jäseniä olivat laulaja Joe Strummer, rumpali Topper Headon (Terry Chimes ensimmäisellä levyllä), basisti Paul Simonon sekä kitaristi Keith Levene, joka erosi bändistä ennen ensimmäisen albumin julkaisua.
Jones soitti kitaraa, lauloi ja sävelsi ja sanoitti yhdessä Joe Strummerin kanssa The Clashissa aina sen perustamisesta vuoteen 1983 asti, jolloin Strummer ja Simonon erottivat hänet erimielisyyksien vuoksi. Kaiken kaikkiaan Jones soitti viidellä bändin kuudesta albumista.
Big Audio Dynamite
The Clash -vuosien jälkeen Jones soitti lyhyen aikaa perustamassaan General Public -yhtyeessä ja tämän jälkeen vuosina 1984–1997 niin ikään perustamassaan Big Audio Dynamite -yhtyeessä, jonka toiseen albumiin Joe Strummerkin teki kappaleita. Big Audio Dynamite kohosi kohtalaiseen menestykseen varsinkin uransa alkuvuosina. Yhtyeen tunnetuin kappale on ensimmäisen levyn  single E=MC².
Carbon/Silicon
Big Audio Dynamiten aikana ja jälkeen Jones vaikutti musiikkimaailmassa tuottajana, tuottaen esimerkiksi molemmat The Libertines-yhtyeen pitkäsoitoista, joista ensimmäisestä hän voitti myös palkintoja.
Tällä hetkellä Mick Jones soittaa perustamassaan yhtyeessä Carbon/Silicon. Yhtyeen toinen perustajajäsen on Jonesin pitkäaikainen ystävä, Generation X-basisti Tony James. Carbon/Siliconin ensimmäinen virallinen single "The News" julkaistiin kesäkuussa 2007. 
Aiheesta muualla




Luokka:Englantilaiset rocklaulajat
Luokka:Brittiläiset kitaristit
Luokka:Brittiläiset lauluntekijät
Luokka:Rockmuusikot
Luokka:The Clash
Luokka:Vuonna 1955 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Juuttaan taistelu

Question: Milloin Juuttaan taistelu käytiin?



Juuttaan taistelu käytiin Suomen sodassa 13. syyskuuta 1808. Siinä eversti Georg Carl von Döbeln voitti venäläisten joukot. J. L. Runebergin runo Döbeln Juuttaalla Vänrikki Stoolin tarinoissa kertoo tästä taistelusta. Taisteluun osallistui myös Döbelnin alaisena majuri Gyllenbögelin Vapaapataljoona. Taistelupaikka Juuttaan tienhaara sijaitsee Uudessakaarlepyyssä.
Taistelun kuvaus
Juuttaan taistelun ruotsalainen komentaja eversti von Döbeln oli sairasvuoteella Vaasassa,[1] kun hän yhtyi sotavoimien ylipäällikkö sotamarsalkka Wilhelm Mauritz Klingsporin armeijan pääjoukkoihin Vaasassa. Vaasasta hän seurasi toipilaana armeijan pääjoukkoa Oravaisiin. Oravaisista Klingspor lähetti von Döbelnin komentaman porilaisista kootun 2. prikaatin, vahvistettuna Gyllenbögelin[2] vapaajoukolla, varmistamaan armeijansa vetäytymistietä Uudenkaarlepyyn kautta Ouluun.[3][4]
Samaan aikaan toisaalla kenraali N. M. Kamenski antoi kenraali Koshatshovskille käskyn siirtyä Lapualta Uuteenkaarlepyyhyn johtavaa tietä Uuttakaarlepyytä kohti 2000 miehen kera, katkaistakseen Klingsporin armeijan perääntymistien.[5] Toisaalla von Döbeln marssitti prikaatinsa Oravaisista kohti Uuttakaarlepyytä, jonne hän ryhmitti joukkonsa puolustukseen Juuttaalle, Lapualta tulevan tien risteykseen 13. syyskuuta 1808. Itse hän jatkoi kulkuansa Uuteenkaarlepyyhyn.[6]
Kauan eivät Döbelnin joukot ennättäneet levätä, kun venäläiset aloittivat hyökkäyksen 13. syyskuuta 1808 kello 3 iltapäivällä. Döbeln itse riensi Uudestakaarlepyystä johtamaan prikaatiaan Juuttaalle, jossa hän saikin eloa puolustajiin.[7]  Venäläiset aloittivat hyökkäyksen saartoyrityksellä metsien kautta, mutta tähän Döbelnillä oli tarjota vastauksena ketjutaktiikka, jota hän oli opettanut joukoilleen kevään aikana. Lopullisesti venäläiset joukot lyötiin tykistön tukemalla vastahyökkäyksellä, ja ne perääntyivät aina Alahärmään saakka.[8] Döbelnin voitto Juuttaalla takasi nyt pääarmeijan peräytymistien,[9] mikä olikin tarpeen, sillä jo seuraavana päivänä koki Klingsporin armeija lopullisen kuoliniskun hieman etelämpänä käydyssä Oravaisten taistelussa.[4]
Muistopatsas
Vuonna 1885 pystytettiin Juuttaan taistelun paikalle muistopatsas, jossa on seuraava suomenkielinen teksti:





Edessä: 
Takana:

Lähteet
Gripenberg G. A.: Suomen sota 1808–1809. Helsinki: Otava 1908.
Korhonen, Arvi (toim.): Suomen historian käsikirja I. Porvoo: Suomen tiedeakatemia 1949.
Osmonsalo, Erkki K.: Suomen valloitus 1808. Porvoo: WSOY 1947.
Sauri, Seppo: Suomalaisten suuret taistelut. Keuruu: Otava, 2002. ISBN 951-1-12624-5.
Viitteet


Luokka:Suomen sodan taistelut
Luokka:1808
Luokka:Uusikaarlepyy
Luokka:Pohjanmaan historia
Luettelo Espanjan kaupungeista

Question: Mikä on Espanian suurin kaupunki?


Tämä on luettelo Espanjan kaupungeista.
Albacete
Alcalá de Henares (Madrid)
Alcobendas (Madrid)
Alcorcón (Madrid)
Algeciras (Cádiz)
Alicante
Almería
Altea (Alicante)
Aranjuez (Madrid)
Ávila
Avilés (Asturia)
Ayamonte (Huelva)
Badajoz
Badalona (Barcelona)
Bailén (Jaén)
Barcelona
Benalmádena (Málaga)
Benidorm (Alicante)
Bilbao (Vizcaya)
Burgos
Cáceres
Cádiz
Calatayud (Zaragoza)
Castellón de la Plana (Castellón)
Ceuta
Ciudad Real
Ciudad Rodrigo (Salamanca)
Córdoba
Coria (Cáceres)
La Coruña
Cuenca
Elche (Alicante)
Fuengirola (Málaga)
Fuenlabrada (Madrid)
Getafe (Madrid)
Gijón
Girona
Granada
Guadalajara
Hernani (Guipúzcoa)
L'Hospitalet de Llobregat (Barcelona)
Huelva
Huesca
Jaén
Leganés (Madrid)
León
La Línea de la Concepción (Cádiz)
Lleida
Llodio (Álava)
Logroño (La Rioja)
Lugo
Madrid
Málaga
Marbella (Málaga)
Mataró (Barcelona)
Melilla
Mijas (Málaga)
Móstoles (Madrid)
Murcia
Ourense
Oviedo
Palencia
Palma
Las Palmas de Gran Canaria
Pamplona (Navarra)
Pastrana (Guadalajara)
Pontevedra
Salamanca
San Sebastián (Guipúzcoa)
Santa Cruz de Tenerife
Santander
Segovia
Sevilla
Soria
Talavera de la Reina (Toledo)
Tarragona
Terrassa (Barcelona)
Teruel
Toledo
Torrejón de Ardoz (Madrid)
Torremolinos (Málaga)
Torrevieja (Alicante)
Úbeda (Jaén)
Valencia
Valladolid
El Vendrell (Tarragona)
Vigo (Pontevedra)
Vitoria (Álava)
Zamora
Zaragoza
Suluissa maakunta, jossa kaupunki sijaitsee. Jos maakuntaa ei ole mainittu, kaupunki ja maakunta ovat samannimisiä.
Suurimmat kaupungit






Kaupungin asukasluvun mukaanKoko kaupunkialueen asukasluvun mukaan
Madrid 3 092 759
Barcelona 1 582 738
Valencia 780 653
Sevilla 709 975
Zaragoza 626 081
Málaga 547 105
Murcia 391 146
Las Palmas de Gran Canaria 377 600
Palma 367 277
Bilbao 353 567
Valladolid 321 143
Córdoba 318 628
Alicante 305 911
Vigo 292 566
Gijón 270 875
L'Hospitalet de Llobregat 246 415
A Coruña 243 902
Granada 237 663
Vitoria 223 257
Santa Cruz de Tenerife 220 022
Madrid 5 603 285
Barcelona 4 667 136
Valencia 1 465 423
Sevilla 1 294 081
Málaga 1 019 292
Bilbao 946 829
Gijón/Avilés/Oviedo 850 097
Alicante/Elche 676 237
Zaragoza 656 922
Granada 650 000
Las Palmas de Gran Canaria 609 628
Murcia 557 583
Palma 462 010
Vigo 420 672
Santa Cruz de Tenerife 409 621
Cádiz 406 095
San Sebastián 395 758
A Coruña 388 692
Valladolid 377 562
Santander/Torrelavega 363 563
*
Kaupungit
Espanjan kaupungit
Jokamiehenoikeus

Question: Onko Ruotsissa Jokamiehenoikeudet?

Jokamiehenoikeuksilla tarkoitetaan jokaisen oikeutta nauttia luonnosta ja hyödyntää sitä riippumatta alueen omistus­suhteista. Luonnon käyttämiseen jokamiehenoikeuksien sallimissa rajoissa ei siis tarvita maanomistajan eikä maan haltijan lupaa, eikä jokamiehenoikeuksien käyttämisestä tarvitse maksaa.
Jokamiehenoikeuksia on Suomen lisäksi ainakin Ruotsissa, Norjassa ja Islannissa sekä Skotlannissa. Tarkat säännökset vaihtelevat maasta maahan. Monissa Euroopan maissa luonnossa liikkuminen vaatii pääsääntöisesti maanomistajan luvan, ja monissa niissäkin maissa, joissa pääsääntöisesti maanomistajan lupaa ei tarvita liikkumiseen luonnossa, maanomistaja voi kieltää liikkumisen. Jos maanomistaja kutsuu paikalle poliisin, voi toinen osapuoli saada piharauhan rikkomisen vuoksi pahimmassa tapauksessa sakot lainsäädännön katsomalla tavalla.
Jokamiehenoikeuksiin sisältyy aina vaatimus niiden harmittomuudesta: oikeutta ei saisi käyttää haittaa tai häiriötä tuottavalla tavalla. Erityisesti on huolehdittava, ettei kenenkään kotirauhaa rikota.[1] Luonnossa ei saa tehdä mitä hyvänsä, eikä kaikkea saa tehdä missä hyvänsä. Kunkin maan luonto on jokaisen maan omaa kansallis­omaisuutta, jota tulee suojella ja kunnioittaa.
Katso myös
Jokamiehenoikeus Suomessa
Lähteet

Luokka:Luonto
Luokka:Retkeily
Luokka:Oikeudet ja vapaudet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Alkuperäiskansa

Question: Miten alkuperäisasukkaat määritellään?


Alkuperäiskansa on (vähemmistönä oleva) kansallisuus, joka on jonkin alueen alkuperäistä väestöä.[1] Alkuperäiskansat muodostavat noin 6 prosenttia maailman väestöstä, ja pelkästään Intiassa on yli 100 miljoonaa alkuperäiskansoihin kuuluvaa ihmistä.[2]
Alkuperäiskansa on määritelty esimerkiksi kansainvälisen työjärjestön ILO:n yleissopimuksessa numero 169. Sen mukaan näille kansoille on ominaista, että ne polveutuvat väestöstä, joka maan valloituksen tai asuttamisen tai nykyaikaisen kansallisvaltion muodostumisen aikaan asui maassa. Toiseksi alkuperäiskansat ovat eläneet pitkälti riippumattomina aluetta hallitsevasta valtiosta ja säilyttäneet kielelliset, kulttuuriset ja yhteisölliset ominaispiirteensä ainakin osittain ympäröivästä valtakulttuurista erillisinä. Tällaiset määritelmät ovat kuitenkin tulkinnallisia. Saamelaisille on myönnetty alkuperäiskansan asema Norjassa, Ruotsissa, Suomessa ja Venäjällä. Näistä maista vain Norja on ratifioinut ILO:n sopimuksen.
Arkeologian professori Ari Siiriäinen pitää termiä "alkuperäiskansa" harhaanjohtavana. "Termi pitää sisällään ajatuksen siitä, että jokin kansa voisi omistaa asuttamansa maa-alueen siksi, että he ovat alueen ensimmäisiä asukkaita", vaikka usein he ovat vain syrjäyttäneet jonkin vielä aikaisemman kansan. Myös sana "kansa" on kiistanalainen ja mielivaltainen käsite.[3]
Yhdistyneiden kansakuntien julkaiseman selvityksen mukaan alkuperäiskansojen eliniänodote on lyhyempi kuin muulla väestöllä. Syynä ovat muun muassa köyhyys, aliravitsemus ja tartuntataudit.[4]
Alkuperäiskansat ja luonto

80 prosenttia maapallon biodiversiteetistä on alkuperäiskansojen alueella. Alkuperäiskansojen laajemmat maaoikeudet hillitsevät tutkimuksen mukaan ilmastonmuutosta, ja ovat taloudellisin keino suojella metsiä ja siten sitoa hiilidioksidia. Alkuperäiskansat harjoittavat metsissään usein perinteistä ja kestävää elämäntapaa.[2]
Professori Siiriäisen mukaan "alkuperäiskansat" kuluttavat luontoa kuten muutkin, jopa asumiskelvottomaksi. Vaikka ihmisten vähyyden kehittymättömän teknologian vuoksi tämä kulutus jää joskus vähäisemmäksi, se ei hänen mielestään tarkoita, että alkuperäiskansa "ymmärtäisi luontoa" tai "olisi yhtä luonnon kanssa".[3]
Alkuperäiskansoja
Huomattavia eurooppalaisia alkuperäiskansoja ovat baskit, saamelaiset, Krimin tataarit, nenetsit, samojedit, komit sekä adygelaiset kansat, kuten tšerkessit. Afrikassa monia kansoja pidetään alkuperäiskansoina, vaikka he ovatkin erityisen usein syrjäyttäneet aiempia kansoja, osa melko äskettäin. Amerikassa kaikkia 1400-luvun eurooppalaisvalloittajien edeltäjistä polveutuvia pidetään alkuperäiskansoina (intiaanit, eskimot). Aasiassa alkuperäiskansoja ovat esimerkiksi armenialaiset, Pohjois-Irakin assyrialaiset, Hokkaidon ainut ja lukemattomat muut. Muualla heitä ovat muun muassa Australian aboriginaalit ja Uuteen-Seelantiin noin 1280 saapuneet maorit.
Katso myös
Kansainvälinen maailman alkuperäiskansojen päivä
Alkuperäiskansojen oikeudet
Lähteet

Aiheesta muualla
, alkuperäiskansojen oikeuksien osaamiskeskus.

*
Luokka:Etniset ryhmät
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Rehuyksikkö

Question: Miten rehu määritellään?

Rehuyksikkö (lyhenne ry[1]) on entinen eläinten rehujen sisältämän energian mitta, joka määritellään yhden ohrakilon tuotosvaikutukseksi.[2] Vuoteen 2010 se vastasi 11,7 megajoulea muuntokelpoista energiaa. Vuodesta 2010 alkaen rehuyksikön käytöstä luovuttiin märehtijöiden ja hevosten ruokinnassa, mutta se jäi käyttöön sikojen ruokinnassa. Syy muutokseen oli siirtyminen kansainväliseen yksikköjärjestelmään.[3] Rehuyksikkö on ollut pohjoismainen rehunarvon mitta. Muualla on ollut käytössä esimerkiksi tärkkelysarvoyksikkö, joka vastaa yhden tärkkelyskilon tuotantovaikutusta.[2]
Rehuyksikkö kehitettiin alun perin Tanskassa mittaamaan väkirehujen sisältämää energiaa. Perustan yksikölle loi tiedemies N. J. Fjord vuonna 1800. Aluksi hän käytti yksikön perustana sekaviljaa mutta valitsi myöhemmin perustaksi ohran. Karjantarkkailun levittyä 1890-luvulla Tanskasta muihin Pohjoismaihin kehitettiin nykyinen rehuyksikkö useiden pohjoismaisten tiedemiesten yhteistyönä. Rehuyksikön ohella on käytetty korvauslukua, joka on rehuyksikön käänteisluku. Esimerkiksi heinän korvausluku voi olla 2,4 eli 2,4kg heinää vastaa 1kg ohraa. Vastaavasti heinän rehuyksikköarvo on 0,4 eli 1kg heinää vastaa 0,4kg ohraa.[2] Eri rehujen rehuyksikköarvojen laskemiseen on käytetty monenlaisia menetelmiä ja määritelmiä, mutta nykyisin mitataan muuntokelpoista energiaa (ME). Toisin kuin aiemmin mitattu nettoenergia, muuntokelpoinen energia ilmoittaa rehun sisältämän energian, jonka elimistö saa käyttöönsä.[4]
Lähteet

Luokka:Rehu
Luokka:Yksiköt
Luokka:Maatalouden historia
Työnjohto-oikeus

Question: Miten direktio määritellään?

Työnjohto-oikeus eli direktio-oikeus on työnantajalle työlain takaama oikeus johtaa työtä ja antaa työnjohdollisia ohjeita ja määräyksiä työntekijöille: työnantaja päättää mitä, miten, missä, mihin aikaan ja ketkä työtä tekevät. Toisaalta työntekijä, työsopimuksen toinen osapuoli, joka sitoutuu tekemään työtä toiselle osapuolelle, työnantajalle, tämän johdon ja valvonnan alaisena, sovittua (tyypillisesti rahallista) korvausta vastaan kuuliaisesti (nk. kuuliaisuusvelvoite, Työsopimuslaki 3:1§). 
Direktiovallan rajoja ei ole missään kirjallisessa oikeuslähteessä tarkkaan määritelty, mistä on seurauksena tietty rajojen epämääräisyys ja vaihtelevuus. Työnjohtovallan laajuus ratkaistaan aina tapauskohtaisesti ja luonteeltaan sopimuksenvaraisena asiana siitä voidaan niin laajentavasti kuin rajoittavastikin sopia muun muassa työsopimuksella tai työehtosopimuksella (TES).[1] Työtehtävän kannalta tarpeelliset, vähäiset muutokset työsopimuksen rajoissa ovat sallittuja. Työnantajan työnjohtovaltansa rajoissa antama määräys tulee voimaan heti, jos työnantajalla on oikeus yksipuolisesti muuttaa työsuhteen ehtoa.
Direktio-oikeuden rajoitukset
Työnantajan direktio-oikeuden puitteissa annettujen määräysten tulee olla asiallisia, johdonmukaisia, objektiivisesti arvioiden kohtuullisia ja kohdella työntekijöitä tasapuolisesti. Työnantajan tulee ottaa huomioon kunkin työntekijän fyysiset ja ammatilliset edellytykset suoriutua annettavasta työtehtävästä käyttäessään työnjohto-oikeuttaan. Toisaalta työntekijän kieltäytymistä on säännelty laissa: työntekijä voi pidättäytyä työstä vain erityisin perustein; esimerkiksi työntekijällä on oikeus pidättäytyä työstä, jota hän pitää vaarallisena omalle tai muiden työntekijöiden hengelle tai terveydelle. Työnantaja ei saa direktio-oikeutensa perusteella olennaisesti muuttaa työsuhteen ehtoja, mutta toisaalta oikeutta muuttaa työsuhteen ehtoja sopimuksen sisällä. Mikäli työsopimus on väljä, eikä työsuhteen ehtoja ole tarkasti määritelty, direktion perusteella voidaan tehdä suuriakin muutoksia työsopimuksen ehtoihin. Kuitenkin sopimuksen ehdoksi voi muodostua myös työnantajan ja työntekijän välillä pitkään noudatettu vakiintunut käytäntö.
Toisaalta työoikeudellisessa kirjallisuudessa on luotu ristiriitatilanteissa tapahtuvaa normivalintaa varten tietty teoreettinen normien etusijajärjestys, jossa työnantajan yksipuoliset käskyt ja määräysvalta sijoittuvat hierarkian alimmalle portaalle. Mikäli samaan tilanteeseen tai asiaan nähden on pätevästi voimassa useita erisisältöisiä normeja, tulevat aina lain- tai työehtosopimuksen tasoiset säännökset sovellettaviksi ennen työnantajan käskyjä. Jopa vakiintuneet tavanomaisen oikeuden (ns. tapaoikeus) normit ovat niiden edellä.
Tulkintaetuoikeus
Oikeuskirjallisuudessa on katsottu, että työsopimuksen ehtojen muuttamisen muotona voidaan pitää myös työnantajan tulkintaetuoikeutensa nojalla antamia määräyksiä työsuhteen ehdon tulkinnasta.
Lähteet

Luokka:Työ
Luokka:Työoikeus
Piirikunta (Yhdysvallat)

Question: Kuinka monta kuntaa on Pohjois-Amerikassa?


Piirikunta (engl. county) on Yhdysvaltojen osavaltion tai territorion aluehallinnon yksikkö, joka pääsääntöisesti on pienempi kuin osavaltio, mutta suurempi kuin kunta tai kaupunki. Piirikunnista käytetään nimitystä county 48:ssa osavaltiossa. Louisianassa niistä käytetään nimitystä parish ja Alaskassa nimitystä borough. Yhteensä Yhdysvaltojen osavaltioissa on 3033 piirikuntaa, keskimäärin 62 osavaltiota kohti. Vähiten piirikuntia on Delawaren osavaltiossa (kolme piirikuntaa) ja eniten Texasissa (254 piirikuntaa). Monissa osavaltioissa piirikunnat jaetaan vielä pienempiin paikallishallinnon yksiköihin, joita ovat township ja town. Nämä vastaavat suurin piirtein Suomen kuntia ja kaupunkeja. Piirikunnan hallintokeskuksen nimitys on englanniksi county seat. Piirikuntien tehtävät, itsehallinnon määrä sekä niiden kuntarakenne on määrätty jokaisen osavaltion perustuslaissa.
Piirikuntien määrä osavaltioissa








254 – Texas
159 – Georgia
134 – Virginia
120 – Kentucky
115 – Missouri
105 – Kansas
102 – Illinois
100 – Pohjois-Carolina
99 – Iowa
95 – Tennessee
93 – Nebraska
92 – Indiana
88 – Ohio
87 – Minnesota
83 – Michigan
82 – Mississippi
77 – Oklahoma
75 – Arkansas
72 – Wisconsin
67 – Pennsylvania
67 – Florida
67 – Alabama
66 – Etelä-Dakota
64 – Louisiana
64 – Colorado
62 – New York
58 – Kalifornia
56 – Montana
55 – Länsi-Virginia
53 – Pohjois-Dakota
46 – Etelä-Carolina
44 – Idaho
39 – Washington
36 – Oregon
33 – New Mexico
29 – Utah
27 – Alaska
24 – Maryland
23 – Wyoming
21 – New Jersey
17 – Nevada
16 – Maine
15 – Arizona
14 – Vermont
14 – Massachusetts
10 – New Hampshire
8 – Connecticut
5 – Rhode Island
5 – Havaiji
3 – Delaware
Katso myös
Luettelo Yhdysvaltojen piirikunnista
Aiheesta muualla


*
Helsingin pörssi

Question: Milloin Helsingin pörssi avattiin?



Helsingin pörssi eli Nasdaq Helsinki on suomalaisten arvopapereiden markkinapaikka, jossa arvopaperivälittäjät käyvät kauppaa muun muassa osakkeilla, optioilla, warranteilla ja joukkovelkakirjalainoilla. Helsingin pörssi on perustettu vuonna 1912, ja se kuuluu nykyään ruotsalaiseen OMX-konserniin. OMX siirtyi yhdysvaltalaisen Nasdaqin omistukseen vuonna 2007 tehdyllä kaupalla ja muodosti vuonna 2008 NASDAQ OMX Groupin. Sen edeltäjä, Helsingin Pörssiyhdistys, perustettiin vuonna 1862.
Fabianinkadulla sijaitsevan, vuonna 1912 valmistuneen vanhan pörssitalon on suunnitellut arkkitehti Lars Sonck. Pörssikauppa muuttui 1990-luvulla sähköiseksi, minkä jälkeen meklarit jättivät talon. Talossa ovat silti edelleen NASDAQ Helsingin toimistotilat. Lisäksi rakennuksessa toimii myös ravintola ja perinteikäs Pörssiklubi.
Listatut osakkeet on jaettu 2. lokakuuta 2006 lähtien kolmeen ryhmään markkina-arvon mukaan: suuret (Large Cap), keskisuuret (Mid Cap) ja pienet yhtiöt (Small Cap). Samalla muodostettiin yhteinen Pohjoismainen lista, jossa ovat samoin ryhmiteltynä myös ruotsalaiset ja tanskalaiset yhtiöt samalla listalla. 
Pörssin yleistä kehitystä kuvaavissa OMXH-, OMXH CAP- ja OMX Helsinki 25 -indekseissä otetaan huomioon kaikkien kauppojen yhteenlaskettu kurssikehitys. Cap-indeksissä yksittäisen osakkeen korkein mahdollinen painoarvo on 10 prosenttia, ja OMX Helsinki 25 -indeksissä huomioidaan ainoastaan 25 vaihdetuinta yhtiötä.[1]
Nasdaq Helsinki on lisäksi ylläpitänyt 4. huhtikuuta 2011 alkaen First North Finland -markkinapaikkaa kasvuyhtiöitä varten.[2]
Helsingin pörssissä tehdyillä kaupoilla on verovapaus varainsiirtoverosta, joka pitää suorittaa pörssin ulkopuolella tehdyistä kaupoista.[3]
Huhtikuussa 2006 pörssi ilmoitti luopuvansa pörssieristä, ja 25. syyskuuta 2006 lähtien kauppaa on käyty yksittäisillä osakkeilla.[4]
Osakkeilla käydään jatkuvaa kauppaa noin kello 10:stä kello 18.20:een. Jatkuvaa kaupankäyntiä edeltää avaushuutokauppa, ja sen jälkeen on päätöshuutokauppa, jonka päättyessä kello 18.30 määräytyy osakkeen päivän päätöskurssi. Sopimuskauppojen raportointi on mahdollista kello 19.00 asti.[5][6]
Katso myös
Luettelo Helsingin pörssissä noteeratuista yhtiöistä
OTC-lista
Meklarilista
I-lista
NM-lista
Lähteet

Aiheesta muualla




Pörssin edeltäjä: 


Luokka:Arvopaperipörssit
*
Pörssi
Luokka:NASDAQ OMX Group
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Kansainvälinen suuntanumero

Question: Mikä on Japanin puhelin maakoodi?

Kansainvälinen suuntanumero eli maakoodi on kansainvälisiin puhelinyhteyksiin tarvittava puhelinnumeron etuliite.  Numerot on jaettu niin, että valtiot ja alueet voivat erottua toisistaan eivätkä numerot mene päällekkäin. Suuntanumeron pituus on 1–3 numeroa. Niitä jakaa ja hallinnoi Kansainvälinen televiestintäliitto.
Useimmissa maissa, myös Suomessa, paikallisen suuntanumeron ensimmäinen nolla jätetään pois käytettäessä kansainvälistä suuntanumeroa.  Esimerkiksi paikallinen numero 019 1234567 on kansainvälisessä muodossaan +358 19 1234567.  Merkki ”+” tarkoittaa kansainvälisen puhelun maittain vaihtelevaa ulkomaantunnusta. Ulkomaantunnus on Euroopassa yleensä 00. Suomessa on tämän rinnalla vaihtoehtoisena tapana valita ulkomaanpuhelun operaattoritunnus. Matkapuhelimilla on yleensä mahdollista kirjoittaa suoraan +-merkki laitekohtaisella tavalla.
Katso myös
Luettelo kansainvälisistä suuntanumeroista
E.164
Aiheesta muualla

Luokka:Puhelintekniikka
Ken Sugimori

Question: Kuka on kuvittanut Pokémon-lajeja?


Ken Sugimori () (s. 27. tammikuuta 1966 Tokio, Japani) on japanilainen videopelisuunnittelija ja -kuvittaja. Hän on tullut tunnetuksi Pokémon-tuotesarjan hahmosuunnittelijana ja art directorina. Sugimori oli myös Pulsemanin art director.[1] Sugimori piirsi itse kaikki alkuperäiset 151 Pokémon-lajia.[2] Hän on myös työskennellyt Pokémon-elokuvien, keräilykorttien ja muiden videopelien, kuten Super Smash Bros. -pelisarjan, parissa.
1980-luvulla Sugimori kuvitti fanipelilehteä nimeltä Game Freak, jonka oli perustanut Satoshi Tajiri. Lehden julkaisu lopetettiin vuonna 1986.[2] Tajiri piti erityisen paljon Namcon peleistä, ja yhdessä Sugimorin kanssa he päättivät ehdottaa Namcolle ideaa kolikkopelistä. He tekivät Game Freakista pelitalon ja kehittivät Mendel Palacen vuonna 1989.[3]
Sugimori on myös käsikirjoittanut ja piirtänyt manga-sarjakuvia, joista yksi julkaistiin Pokémon Mystery Dungeon: Explorers of Timen ja Explorers of Darknessin ennakkotilaajille tarkoitettuna etuna Yhdysvalloissa 2008.[4]
Työt
Pokémon (TV): hahmosuunnittelu
Pokémon – Mewtwon vastaisku:  hahmosuunnittelu
Pokémon 2: Yhden voimalla:  hahmosuunnittelu
Pokémon 3: Unownien loitsu: konseptihahmojen kuvitus
Drill Dozer: Ohjaaja/pelisuunnittelu
Pulseman: Hahmosuunnittelu/taide
Pokémon-keräilykorttipeli: Johtava korttikuvittaja
Lähteet


Luokka:Nintendon henkilöstö
Luokka:Pokémon
Luokka:Vuonna 1966 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Itäkeskus

Question: Miten kaukana Myllypuro on Itiksestä?





Itäkeskus () on Helsingin 45. kaupunginosaan eli Vartiokylään kuuluva osa-alue Itä-Helsingissä. Se on samalla huomattava aluekeskus metroasemineen ja kauppakeskuksineen. Itäkeskus rajoittuu etelässä Marjaniemeen, idässä Puotilaan, pohjoisessa Puotinharjuun ja lännessä Roihuvuoreen. Viralliseksi osa-alueeksi se erotettiin Puotinharjusta vuonna 1996.
Itäkeskuksen asukasluku on 4741 (1.1.2014), pinta-ala 1,1 km² ja työpaikkojen määrä 4654 (31.12.2012).[1] Valtionverotuksen alaiset keskitulot olivat vuonna 2006 19313 euroa, eli pienemmät kuin esimerkiksi Mellunmäessä ja Kontulassa, mutta suuremmat kuin Jakomäessä tai Kurkimäessä.[2]
Historia
Itäkeskusta on rakennettu 1970-luvulta alkaen. Siellä toiminut vanha K-Citymarket avasi ovensa 31. maaliskuuta 1977. Sen 67246 kuutiometrin halliin mahtui 6500 neliömetrin kokoinen myymälä. K-Citymarket on rakennettu pellolle, jossa vielä 1960-luvun lopulla laidunsi karjaa ja viljeltiin muun muassa papuja, kaalia ja porkkanaa. Moni nykyisin keski-ikäisistä entisistä itähelsinkiläisistä lähiölapsista ollut töissä näillä niin sanotuilla Nymanin pelloilla papusatoa korjaamassa.
Kaupunginhallitus päätti 2. joulukuuta 1996 (1738 §) hyväksyä suunnittelun yhteiset lähtökohdat vuosiksi 1997 ja 1998. Tähän sisältyi  uusi osa-alue 457 Itäkeskus – Östra centrum.
Palveluita ja nähtävyyksiä
Itäkeskus tunnetaan ennen kaikkea 1980-luvulla rakennetusta Itiksen kauppakeskuksesta, jonka nimi ennen oli myös Itäkeskus ja joka mainostaa itseään Pohjoismaiden suurimpana. Maaliskuussa 2009 kauppakeskuksen naapuriin Kehä I:n vastakkaiselle puolelle avattiin uusi Prisma-hypermarketti. Itäväylän toisella puolella kauppakeskus Itistä vastapäätä sijaitsee lokakuussa 2017 valmistunut kauppakeskus Easton Helsinki, jossa toimii muun muassa suuri K-Citymarket.
Kaupunginosassa sijaitsevat myös Näkövammaisten palvelu- ja toimintakeskus Iiris ja Marjaniemen siirtolapuutarha, jonka itäreunalla virtaa Mustapuro. Itäkeskuksen eteläreunalla sijaitsee Ystävyydenpuisto. 19-kerroksinen Itäkeskuksen maamerkki on Helsingin toiseksi korkein tornitalo.
Myös Puotinharjun palvelut ovat kivenheiton päässä: Puotinharjun ostoskeskus eli Puhos sijaitsee aivan Itiksen vierellä - sekin oli aikanaan valmistuessaan Pohjoismaiden suurin lajissaan. Sitä on myöhemmin laajennettu Kehä I:n suuntaan. Puhoksen vieressä sijaitsevat myös Matteuksenkirkko sekä kulttuurikeskus Stoa, jossa toimii muun muassa kirjasto ja musiikkisali.
Julkinen liikenne
Metro
Itäkeskus oli Helsingin metron alkuperäinen päätepysäkki linjan auetessa vuonna 1982.  Nykyään Itäkeskus on merkittävä bussi- ja metroliikenteen solmukohta, jossa keskustasta tuleva metrorata haarautuu Vuosaareen ja Mellunmäkeen.
Runkobussilinjat
Itäkeskuksessa on runkobussilinjojen 58 ja 550 itäinen päätepiste. Jokeri-0:ksi kutsutun[3] linjan 58 läntinen päätepiste on Munkkivuori ja runkolinja 550:n läntinen päätepiste on taasen Espoon Westendinasema.
Muut bussilinjat
Metroaseman yhteydessä on suuri bussiterminaali, josta lähtevät Helsingin metron liityntälinjat.
Lähteet

Aiheesta muualla


Coordinates: 

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo Rooman keisareista

Question: Kuka hallitsi Deciuksen jälkeen?



Tämä on luettelo Rooman keisareista ensimmäisestä keisarista Augustuksesta aina Länsi-Rooman viimeiseen keisariin Romulus Augustulukseen, joka syrjäytettiin vuonna 476. Luettelo käsittää myös Itä-Rooman keisarit vuoteen 476, minkä jälkeen luettelo jatkuu luettelossa Bysantin keisareista.
Suurin osa Rooman keisareista käytti arvonimeä augustus. Keisarin nimittämä seuraaja sai yleensä arvonimen caesar. Vuonna 293 keisari Diocletianus loi uuden järjestelmän, jossa hän jakoi valtakunnan kahteen osaan: kumpaakin johti augustus ja kummankin alaisena oli yksi caesar.[1]
Juliusten-Claudiusten hallitsijasuku




Neljän keisarin vuosi


Flaviusten hallitsijasuku


Adoptiokeisarit


Viiden keisarin vuosi ja Severusten hallitsijasuku

Sotilaskeisarit


Gallian keisarikunta eli gallialaiset vastakeisarit


Palmyran valtakunta


Dominaatti


Vuonna 293 Diocletianus jakoi valtakunnan kahteen osaan: Itä- ja Länsi-Roomaan. Uudessa järjestelmässä oli kaksi keisaria, arvonimeltään augustus, toinen Italiassa ja toinen Kreikassa. Kummallakin keisarilla oli lisäksi nuorempi hallitsijakumppani arvonimeltään caesar.[65]

Tetrarkia idässä

Tetrarkia lännessä

Konstantinuksen hallitsijasuku

Valentinianuksen hallitsijasuku
Länsi-Rooma

Itä-Rooma

Theodosiuksen hallitsijasuku

Länsi-Rooma

Itä-Rooma

Länsi-Rooman keisarit

Itä-Rooman keisarit

Aikajana

Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Arto Kivimäki ja Pekka Tuomisto| title = Rooman keisarit| publisher = Karisto| year = 2000| id = ISBN 951-23-4094-1}}
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Check date values in: |accessdate= (help)CS1 maint: unrecognized language (link)
Viitteet

Rooman keisarit
*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:92 Euroopan historia