Koraani

Question: Montako teosta Ibn Arabi teki?







Part of a series onIslam
Beliefs
Oneness of God
Prophets
Revealed books
Angels
Predestination
Day of Resurrection
Practices
Profession of faith
Prayer
Fasting
Alms-giving
Pilgrimage
Texts and sciences
Quran
Tafsir
Sunnah (Hadith, Sirah)
Qisas Al-Anbiya
Sharia (law)
Fiqh (jurisprudence)
Theology
History
Timeline
Muhammad
Ahl al-Bayt
Sahabah
Rashidun
Imamate
Caliphate
Spread of Islam
Succession to Muhammad
Culture and society
Academics
Animals
Art
Calendar
Children
Demographics
Denominations
Economics
Education
Exorcism
Feminism
Festivals
Finance
LGBT
Madrasa
Moral teachings
Mosque
Mysticism
Philosophy
Poetry
Politics
Proselytizing
Science
Slavery
Social welfare
Women
Related topics
Abrogation in Islam
Criticism of Islam
Muhammad
Quran
Islam and other religions
Islamism
Islam and violence
Islamophobia
Glossary
 IslamportalvtKoraani () on islamin pyhä kirja. Muslimien mukaan se on Jumalan profeetta Muhammedille välittämä. Perinteisen käsityksen mukaan Muhammadin ilmestykset alkoivat noin vuonna 610. Niitä kirjattiin epäsäännöllisesti ylös tai ne säilyivät ihmisten muistissa aina Koraanin kokoamiseen asti. Perimätiedon mukaan Koraani koottiin kirjaksi 600-luvun puolivälissä aluksi konsonanttitekstinä: arabian vokaalimerkit ja muut tarkkeet vakiintuivat seuraavalla vuosisadalla. Vanhin säilynyt kokonainen Koraani on 800-luvulta.
Koraani on islamilaisen käsityksen mukaan Jumalan omaa puhetta ja ollut aina olemassa.[1] Tämän käsityksen mukaan kirjaa ei voi periaatteessa kääntää muille kielille, vaan käännökset ovat alkuperäisen Koraanin tulkintoja. Käytännössä vain joka viidennen muslimin äidinkieli on arabia ja Koraani on kirjoitettu klassiseksi arabiaksi, ei nykyarabiaksi. Koraanin teksti on tyyliltään lähinnä runollista ja sisällöltään pääsääntöisesti väljää ja monitulkintaista. Tarkkaa lakitekstiä löytyy suhteellisen vähän ja myöhemmin syntynyt islamin laki eli šaria perustuu enemmän profeetan elämäntapaan eli sunnaan kuin itse Koraaniin.[2]
Koraanin synty
Muhammadin ilmestykset

Keski-ikää lähentelevä Muhammed (s. n. 570) kävi iltaisin vaeltelemassa kotikaupunkinsa Mekan lähistöllä vuorilla. Perimätiedon mukaan noin vuoden 610 tienoilla luolassa ollut Muhammad näki enkelin ja sai jumalallisen ilmestyksen.[3] Muhammad oli peloissaan ja epävarma tapahtuneesta. Tämän jälkeen seurasi välikausi, jolloin Muhammad ei saanut uusia ilmestyksiä vaan alkoi epäillä ensimmäistäkin ilmestystä. Tauon jälkeen ilmestykset alkoivat uudelleen, ja Muhammadin toiminta laajeni perhepiirin ulkopuolelle vuonna 613.[4]
Aluksi ilmestykset keskittyivät korostamaan Jumalan mahtavuutta, mutta pian ilmestyksissä kiellettiin muut jumalat ja alettiin korostaa sosiaalista sanomaa. Ilmestysten mukaan Mekan rikkaat kauppiaat eivät halunneet köyhiä samanarvoiseksi Jumalan edessä ja lisäksi pelättiin pyhiinvaelluksen kärsivän.[4] Muhammadin tilanne kävi tukalaksi ja hän muutti pohjoisessa sijaitsevaan Medinaan. Muutto (, suomeksi usein hidžra) tapahtui vuonna 622.[5] Tästä tapahtumasta alkaa myös islamilainen ajanlasku. Medinassa köyhien profeetasta tuli valtiomies ja sotapäällikkö. Samalla Koraanin lukuihin eli suuriin alkoi ilmestyä laki- ja rituaalisäädöksiä.[6] Muhammad aloitti sota- ja ryöstöretket pääasiassa Mekkaan sekä sieltä pohjoiseen suuntautuvia karavaaneja vastaan. Kolmen mekkalaisia vastaan käydyn sodan jälkeen Muhammed solmi aselevon vuonna 629.
Seuraavana vuonna 630 muslimit valtasivat kaupungin kohtaamatta suurtakaan vastarintaa.[7] Profeetta Muhammad käski tuhottavaksi mekkalaisten palvomien jumalien patsaat, mutta jätti Kaaban rauhaan. Muhammad jäi Medinaan ja vahvisti uutta valtakuntaansa. Kahden vuoden kuluttua hän lähti toiselle pyhiinvaellusmatkalle Mekkaan. Matkalla Muhammad sai voimakkaan päänsärkykohtauksen, mahdollisesti aivoinfarktin, ja hän palasi takaisin Medinaan. Perimätiedon mukaan Muhammed kuoli tuolla matkalla 8. kesäkuuta 632 eli hidžran 10. vuotena.[8]
Ilmestyksien kirjaaminen

Perimätieto viittaa siihen, että ilmestyksiä kirjattiin ylös enemmän tai vähemmän säännöllisesti. Toisaalta niitä ei koottu johdonmukaisesti. Perimätiedon mukaan Muhammad ei itse ollut luku- ja kirjoitustaitoinen, mutta tämä ei ole varmaa. Osaa materiaalista ei kirjattu lainkaan Muhammedin eläessä.[9]
Muhammadin kuollessa ilmestykset olivat tallessa yksittäisinä kirjoitettuina katkelmina sekä ihmisten muistissa. Ulkoa opettelu oli tuon ajan tärkein tekstien tallentamismuoto. Kenenkään hallussa ei ollut kokonaisuutta, joten Koraanista ei voinut ennen kokoamista vielä puhua.[9]
Perimätiedon mukaan Muhammad saneli ilmestyksiä kirjureille, mutta ei koonnut niitä yhteen. Tätä tukee myös Koraanin mekaaninen pituusjärjestys. Kokoajalla tai kokoajilla ei ollut minkäänlaista auktoriteettia järjestää kirjaa esimerkiksi kronologisesti tai asiasisällön mukaan. Lisäksi vanhojen suurien joukkoon lisättiin uusia katkelmia.[9]
Koraanin kokoamisen taustat

Islamilainen perinne antaa ristiriitaista tietoa Koraanin kokoamisesta. Myöhäisempi perimätieto kertoo, että arkkienkeli Gabriel kävi Muhammedin kanssa ilmestykset läpi kerran vuodessa ja kahdesti kuolinvuoteella. Varhaisemmat lähteet ovat lähes yksimielisiä siitä, ettei Muhammad koonnut Koraania.[10]
Muhammedin kuoleman jälkeen huomattiin, että osa ilmestysmateriaalista oli irrallaan katkelmina. Koraanin toimittajat liittivät katkelmat sopiviksi katsomiinsa yhteyksiin, mutta varsinkin loppupuolella niille ei löytynyt paikkaa, vaan niitä jätettiin omiksi suurikseen.[10]
Muhammedin ilmestyksien kokoaminen nousi esille vasta hänen kuolemansa jälkeen. Siihen asti asialla ei ollut merkitystä, sillä yhteisö saattoi kysyä asiaa suoraan Muhammadilta. Hänen kuolemansa jälkeen tarvittiin kirja, johon vedota uusien tilanteiden edessä.[10]
Koraanin ensimmäinen kokoaminen
Koraanin kokoamisen lähtölaukaukseksi arvioidaan Yamaman taistelua vuonna 633. Perimätiedon mukaan taistelussa kuoli monia koraanintaitajia, mutta säilyneiden listojen mukaan nykymaailman tuntemia koraanintaitajia ei kaatuneista löydy. Toisaalta yhdenkin kaatumisella saattoi olla psykologinen vaikutus.[10]
Islamilaisissa lähteissä kerrotaan, että Umar ehdotti ensimmäiselle kalifille, Abu Bakrille Koraanin kokoamista. Hän epäröi hetken, mutta antoi tehtävä Muhammadin entiselle kirjurille Zaid ibn Thabitille. Zaid kokosi ympäri Arabian niemimaata ilmestykset lehdiksi (suhuf) ja antoi ne Abu Bakrille.[10] Kootun koraanilaitoksen rinnalla oli todennäköisesti useita vastaavanlaisia kokoelmia.
Perimätiedon mukaan lehdet annettiin Abu Bakrin kuoltua hänen seuraajalleen, kalifi Umarille. Hänen kuoltuaan lehdet päätyivät Umarin tyttärelle ja Muhammadin leskelle Hafsalle. Tutkijat epäilevät tarinaa, mutta toisaalta sitä ei ole pidetty mahdottomana. Kertomuksen yhtenä syynä saattaa olla se, että näin Koraanin synty saatiin mahdollisimman lähelle profeetta Muhammadin kuolemaa.[10]
Koraanin toinen kokoaminen

Koraanin toista kokoamista pidetään lähteestä riippuen joko ainoana kokoamisena tai se yhdistetään ensimmäiseen kokoamiseen. Tarinoiden mukaan Hudhaifa ibn al-Yamanin muslimisotilaiden välillä syntyi vuonna 651 kiista Koraanin oikeasta sanamuodosta. Hudhaifa kertoi asiasta kalifi Uthmanille.[10]
Perimätiedon mukaan Uthman asetti komitean kokoamaan Koraania. Zaid ibn Thabitin johtama komitea vaati kullekin säkeelle kaksi takaajaa, ennen kuin se hyväksyttiin aidoksi. Kuuluisin hylätty jae oli vain Umarin muistama kivitysjae.[10]
Komitean kokoamaa, quraišilaisten murteella kirjoitettua Koraania tehtiin Medinaan jäävän emokopion lisäksi neljä kopiota. Perimätieto on epävarma minne kopiot lähetettiin, mutta vahvoilla ovat Mekka, Basra, Kuufa ja Damaskos, jotka olivat islamilaisen maailman keskeisiä kaupunkeja. Vanhat kokoelmat piti tuhota uuden kopion saapuessa kaupunkiin.[10]
Koraanin tekstien vakiintuminen
Uthmanin toimeenpaneman ja Zaid ibn Thabitin johtaman komitean kokoama Koraani tuli valmiiksi konsonanttitekstinä. Arabian kirjoitusjärjestelmä ei tuntenut vielä vokaaleja 600-luvulla eikä käyttänyt diakriittisiä pisteitä, jotka olisivat erottaneet samannäköiset konsonantit toisistaan. Tämä aiheutti sen, että ajoittain Koraanin kohdista tuli kiistaa, kun sama teksti luettiin eri tavoin.[11]
Konsonanttitekstien lukutapa vakiintui 600-luvun lopulla. Siinä ansioituivat lähteistä riippuen Abu al-Aswad al-Du’ali (k. 688) ja Irakin käskynhallitsija al-Hajjaj (k. 714). Koraanin vokaalien ja diakriittisten merkkien käyttö alkoi vähitellen 700-luvulla. Kiistanalaisissa kohdissa käytettiin erilaisia lisätarkenteita, joilla osoitettiin eri koulukuntien painotukset.[11]
Koraanin teksti jätti varsinkin alkuvaiheen konsonanttiteksteissä runsaasti vapautta tulkinnoille. Tätä vapaan valinnan teoriaa jopa tuettiin perimätiedossa. Oppi Koraanin luomattomuudesta ja ikuisesta muuttumattomuudesta syntyi vasta seuraavina vuosisatoina.[11]
Lopullisesti tilanne vakiintui ibn Mujahidin ansiosta vuonna 934. Tällöin virallistettiin seitsemän lukutapaa, joista kustakin kaksi muunnelmaa. Tilanne selkiintyi vuonna 1923, jolloin laadittiin huolellinen Kairon kuninkaallinen tekstilaitos. Nykyisin valtaosa painoksista on tämän laitoksen kopioita.[11]
Vanhimmat säilyneet tekstit
Vanhin säilynyt kokonainen Koraani on peräisin 800-luvulta. Joitain yksittäisiä 700-luvulla ja mahdollisesti aiemminkin kirjoitettuja osia on myös löydetty.[12]
Koraanin eheys
Suullinen perinne
Islamilaiset lähteet antavat suurta painoa Koraanin suulliselle perinteelle, jonka uskotaan säilyneen muuttumattomana Muhammadin ajasta lähtien. Tätä muuttumattomuutta lienee liioiteltu, sillä suullinen perinne on säilynyt yksittäisinä ilmestyksinä. Suullinen perinne ei yleisesti ottaen säilytä tekstiä sanatarkasti vaan suulliseen muotoon sopivina lauseina ja juonitiivistelminä.[13]
Toisaalta uskonnollisen tekstin sanatarkka opettelu lienee ollut tärkeämmässä asemassa kuin muun tekstin. Samaten suullinen perinne on valvonut ilmestyksiä, joten ne eivät päässeet mielivaltaisesti muuttumaan.[13]
Jakeiden kumoaminen
Oppi Koraanin jakeiden kumoamisesta (نسخ, naskh) käsittää Koraanin sisältämien ristiriitaisten käskyjen keskinäistä suhdetta siten, että vanhemmat käskyt kumotaan uudemmalla tekstillä. Oppi perustuu käsitykseen, että Koraanin ei tarvitse olla joka kohdasta täydellisen ristiriidaton, sillä Jumala voi aina muuttaa tai kumota, mitä hän muslimeille ilmoittaa.[14] Vaikka Koraanissa suurat eivät olekaan aikajärjestyksessä vaan pituusjärjestyksessä, islamilainen teologia jakaa Koraanin Mekan ja Medinan kauden suuriin. Medinan kauden suurat ovat myöhempiä, joten kumoamisen tullessa kyseeseen Medinan kauden suurat hallitsevat, ja Mekan kauden suurat väistyvät, milloin jakeiden välillä havaitaan ristiriita.[15] Tämän karkean jaon lisäksi myöhemmin on päätelty, missä järjestyksessä eri suurat on ilmoitettu, ja siten kumoamiseen on saatu lisää tarkkuutta.[16] Harvinaisempi tapaus on lukemisen kumoaminen. Tämä tarkoittaa tilanteita, joissa Jumala antoi jakeet, mutta ne unohtuivat yhteisöltä ja sitä kautta Koraanista.[17]
Puuttuvat osat
Islamilaisessa lähdeaineistossa on viitteitä siitä, että Koraaniin periaatteessa kuuluvia tekstejä olisi jäänyt pois. Tunnettu tapaus on kivitysjae, jonka muisti ainoastaan kalifi Umar, mutta Koraanin kokoamiskomitean edellyttämiä muita todistajia ei löytynyt. Jakeen mukaan täysi-ikäinen aviorikoksen tekijä voitiin kivittää. Samaten Koraanista jäi pois muitakin vain yhden muslimin muistamia yksittäisiä jakeita.[18]
Šiialaisten suhtautuminen Koraaniin on ollut kaksijakoista. Yhtäältä ulospäin on puolustettu Koraanin yhtenäisyyttä ja aitoutta. Toisaalta taas Koraanin teksti ei anna tukea šiialaisten imaami-opille eikä profeetan vävyn, Ali ibn Abi Talibin asemalle Muhammadin seuraajana. Tästä syystä kalifi Uthmanin kokoamaa Koraania on epäilty ja syytetty tahallisesta vilpistä. Tosin syytökset eivät ole johtaneet mihinkään toimiin Koraanin suhteen, vaan šiialaiset lukevat samaa kirjaa kuin sunnalaisetkin. Vain muutamassa yksittäistapauksessa, väliaikainen avioliitto ja rituaalinen puhdistautuminen, tulkintaerimielisyydet ovat vaikuttaneet šiialaisten lainkehitykseen.[18]
Vieraat osat
Islamilaisessa perimätiedossa on myös kertomuksia ihmisten vaikuttamisesta Koraanin tekstiin. Erään kertomuksen mukaan Muhammad saneli kirjurilleen suuraa kirjoitettavaksi ja piti tauon sanelussa. Kirjuri Abdullah kiirehti ehdottamaan jakeen 23:14 loppuosaksi: "Siunattu olkoon Jumala, paras Luoja". Muhammad hyväksyi sanat todeten ilmestyksen kuuluneen juuri niin. Tarina jatkaa myös, että kirjuri kääntyi pois islaminuskosta.[19]
Kuuluisin kohta on perimätiedon kertoma, suuran 53 (Tähden suura) ”Saatanalliset jakeet”. Suuran jakeiden 19–20 jälkeen olisi tullut teksti: ”Ne ovat ylhäisiä kurkia, joiden voi toivoa toimivan välittäjinä.” Ilmestyksessä siis ylistettiin Mekassa palvotun kolmen jumalattaren (Allat, al-Uzza, Manat) asemaa. Perimätiedon mukaan tämä jae lähensi hetkellisesti Muhammadia ja Mekan aristokratiaa. Pian kuitenkin Muhammad sai uuden ilmoituksen, että Saatana oli päässyt jakeen ilmoituksen sekaan ja Jumala korjasi oikean jatkon.[19]

Wahhabismia kannattavassa Saudi-Arabiassa Koraaneihin tehdään painotaloissa lisäyksiä.[20]
Koraanin kirjojen aramealainen alkuperä
Pieni osa Koraanin historiallis-kriittisistä tutkijoista esittää, että Koraanin teksti ja kieli olisi alun perin ollut yhdistelmä arameaa ja klassista arabiaa.[21] Tämä selittäisi heidän mukaansa Koraanin kielen ja tulkintapojen vaikeuden.[22]
Koraanin suurat

Rakenne ja muodot

Koraani jakautuu 114 suuraan eli lukuun. Suurat vastaavasti jakautuvat jakeisiin (aya). Koraanin suurat on järjestetty kutakuinkin pituuden mukaan. Lyhyttä ensimmäistä suuraa, Avauksen suura, seuraa Koraanin pisin suura, Lehmän suura, jossa on kaikkiaan 286 jaetta. Viimeinen, Ihmisten suura käsittää vain 6 jaetta. Koraanin pitemmät suurat eivät muodosta yhtäjaksoisia kertomuksia vaan ne koostuvat hyvinkin erilaisista katkelmista.
Ikäjärjestys kulkee pääosin takaperoisesti siten, että Koraanin lopussa olevat lyhyemmät suurat ovat vanhimpia ja etuosassa olevat pidemmät suurat nuorimpia. Tästä syystä Koraanin painoksissa on yleensä jokaisen suuran alussa merkintä, onko se Mekan (vuodet 610–622) vai Medinan (vuodet 622–632) aikakaudelta.
Suurat ovat kirjoitettu ns. riimiproosalla, joka ei ole runoutta mutta jota rytmittävät jakeen loppuun osuvat riimit eli loppusoinnut. Tyyli oli Muhammadin aikana varsin tyypillinen uskonnollisten ja runollisten tekstien tehokeino. Rytmillisyys helpottaa myös ulkoa muistamista. Riimitys tekee Koraanin kääntämisen muille kielille erityisen vaikeaksi. Suurat ovat saarnaavia ja mahtipontisia, joten ne sopivat niin itsekseen luettaviksi kuin julkisissa rukouksissa ääneen kuulutettaviksi.[2]
Koraanin suurille on annettu jälkikäteen nimet, ja tämän vuoksi niissä esiintyy jonkin verran vaihtelua. Suurat ovat saaneet nimensä joko tärkeimmän asiasisältönsä tai useimmiten tekstissä esiintyvän sanan mukaisesti. Islamilaisissa maissa on tavanomaista viitata suuraan sen nimellä, kun vastaavasti länsimaissa niihin viitataan numeroilla.[23]
Sisältö
Koraanin suurat käsittelevät usein keskenään samoja asioita. Toistuvana teemana kirjassa on, että oikein uskovat pääsevät kuoltuaan paratiisiin ja epäuskoiset joutuvat helvettiin. Koraanissa myös annetaan paikoin yksityiskohtaisia kuvauksia helvetissä odottavista kärsimyksistä. Koraanin suurista löytyy toistuvien teemojen lisäksi historiallista materiaalia, joka on osittain yhteneväistä Raamatun kertomusten kanssa.
Kaiken alku noudattelee Raamatusta tuttua kaavaa, jossa maailma luotiin kuudessa päivässä. Jumala loi Aadamin ja hänen vaimonsa Eevan savesta ja yhdestä sielusta. Kaikkeus rakentuu helvetistä ja seitsemästä taivaasta.[24]
Koraanin mukaan olevaiset olennot voidaan jakaa viiteen ryhmään: Jumala, enkelit, džinnit, ihmiset sekä muu luomakunta. Jumala on selkeästi monoteistinen ja hänellä on 99 nimeä. Enkelit ovat Jumalan sanansaattajia. Paholainen vastaavasti viettelee ihmisiä pahaan.[24]
Koraanin suhde muihin uskontoihin

Juutalaisuus ja kristinusko
Muhammadin elämän aikana Arabian niemimaalla asui 600-luvun alussa niin juutalaisia kuin kristittyjäkin. Hän oli epäilemättä tutustunut näihin monoteistisiin uskontoihin jo varhain. Muhammadin tehtävä ei ollut kumota näitä uskontoja, vaan puhdistaa ne alkuperäiseen muotoonsa. Hänelle oli vain ajan kysymys, koska juutalaiset ja kristityt kääntyisivät islaminuskoon. Mekassa ei asunut merkittävää juutalaista tai kristittyä väestöä.[25]
Tilanne muuttui Medinaan muuton jälkeen, jossa asui merkittävä juutalaisväestö. Mekan ja Medinan kauden alussa ilmestykset suhtautuivat positiivisesti juutalaisuuteen ja kristinuskoon.[25]

Muhammadin pettymykseksi juutalaisväestö ei hyväksynyt uutta uskontoa, joten tuloksena oli välirikko. Tämä näkyi myös ilmestyksissä, joissa alettiin tehdä pesäeroa juutalaisiin ja kristittyihin.[25]

Islamin puhdas monoteismi esitettiin ilmestyksissä vastakohtana kristinuskon kolminaisuusopille. Myös juutalaisia syytettiin Uzairin palvomisesta Jumalan poikana. Uzair tarkoitti mahdollisesti Esraa.[25]
Pakanauskonnot
Koraanissa on vahvasti samanlaisia pakanallisia aineksia kuin juutalaisuudessa ja kristinuskossa. Islam säästi erinäisiä rituaaleja sekä teki pakanallisesta Kaaban temppelistä pyhiinvaelluspaikan. Koraanin mukaan Kaaban pyhäkön ympärikiertäminen (tawaf) ja pyhiinvaellus (hadž) ovat uskonnollista perua, ja juontavat ajalta, jolloin Abraham perusti pyhäkön yhdessä Ismaelin kanssa.[26]
Koraani hyväksyy raamatullisten profeettojen lisäksi joitakin Arabian niemimaalla vaikuttaneita profeettoja. Perimätieto ei kerro näistä henkilöistä mitään luotettavaa tietoa ennen islamin aikaa.[26]
Koraanin laki
Koraanin myöhemmät suurat sisältävät lakeihin liittyviä katkelmia. Koraani ei ole pyrkinyt luomaan yhtenäistä lakijärjestelmää, vaan se on vastannut satunnaisesti esiin tuotuihin kysymyksiin. Koraanin säädökset ovat katkelmia, eikä niitä pidä sekoittaa myöhemmin kehittyneeseen islamin lakiin, šariaan.[27]
Koraanissa mainitut määräykset koskevat uskonnollisia velvollisuuksia: rukousta, paastoa, almuveroa ja pyhiinvaellusta. Lisäksi Koraanissa määritellään tarkasti perinnönjakoa, avioliittoa ja avioeroa koskevat asiat. Sen sijaan muita yhteiskunnallisia asioista ei ole esitetty yhtä seikkaperäisesti. Esimerkiksi kaupankäynnistä annetaan vain yleiset ohjeet ja hallinnollisia asioita ei käsitellä ollenkaan. Myöskään Koraanin rikoslaki ei ole kovin yksityiskohtainen, vaikka esimerkiksi varkaudesta ja haureudesta määrätään rangaistukset.[28]
Islamin laki šaria ja sen tulkinta fiqh perustuvat Koraanin, perimätietoon eli haditheihin ja näistä johdettuihin yleisiin periaatteisiin.
Koraanin tutkimus
Koraanitutkimukset jaetaan karkeasti kahteen ryhmään. 
Uskonnollinen tutkimus
Ensimmäinen ryhmä keskittyy tutkimaan Koraania pyhänä kirjana. Se näkee Koraanin sen omassa arabialaisessa 600-luvun ympäristössä. Ryhmä nojautuu islamin varhaisimpiin opillisiin perinteisiin tafsir (tulkinta), kalam (teologia) ja fiqh (laki).[29]
Tieteellinen tutkimus
Valtaosa länsimaisesta koraanitutkimuksesta perustuu Theodor Nöldeken vuonna 1860 ilmestyneeseen kirjaan Geschichte des Qorans. Nöldeke jakoi suurat mekkalaisiin ja medinalaisiin sekä varhais-, keski- ja myöhäiskauden tuotoksiin.[29]
Nykyajan historiallis-kriittinen eli revisionistinen tutkimussuuntaus käyttää lähteinään historiallisia ja arkeologisia lähteitä pyrkiessään selvittämään Koraanin alkuperää. Tutkijoiden mukaan Koraanin yleisesti hyväksyttyä mutta vasta satoja vuosia jälkikäteen kirjoitettuihin islamilaisiin lähteisiin perustuvaa historiaa ei voida osoittaa todeksi islamin omilla varhaisilla lähteillä, ulkopuolisilla dokumenteilla tai arkeologisilla tai numismaattisilla todisteilla. Tämän koulukunnan mukaan Koraania ei laadittu vielä 600-luvun alkupuolella, vaan se koottiin yhtenäiseksi teokseksi vasta aikaisintaan 700-luvun puolivälissä vanhoista arabisoiduista juutalais-kristillisistä tekstinpätkistä, ja siinä käytetyn kielen perusteella mahdollisesti Syyriassa. Teos laadittiin tarpeesta saada kristinuskosta erkaantuneelle ja nopeasti laajoilla alueilla valta-asemaan nousseelle uudelle uskonnolle arabialainen perustaja. Historiallis-kriittinen näkökulma ei ole noussut vallitsevaksi paradigmaksi. Tutkimussuunnan yksi ongelma on, että Koraanin ja Muhammadin historiallisuuden kyseenalaistavat tutkijat joutuvat kirjoittamaan salanimillä tai elämään väkivallan ja kuoleman uhan alla.[30]
Koraanin tulkinta
Muhammadin eläessä ihmiset kääntyivät ongelmatilanteissa suoraan hänen puoleensa. Muhammadin kuoltua syntyi tarve selittää ilmestyksien pohjalta kirjoitettua Koraania. Kirja on kielellisesti haasteellista ja monien osien kuten lainsäädännön osalta tulkinnanvaraista.[31] Muhammadin jälkeen tiedetään kalifien tulkinneen tekstejä ainakin lakiasioissa. Osa varhaisista muslimeista suhtautui epäluuloisesti Koraanin tulkintaan ja katsoi, että sen selittäminen ei ole ihmisen asia. Varhaisin tunnettu historiallinen selittäjä oli Muhammadin serkku, ibn Abbas (k. 687). Hänen nimiinsä laitettiin runsaasti eksegeettistä tekstiä ja niissä korostettiin hänen sukunsa merkitystä islamin syntyvaiheissa.[31]
Varhaisin kirjamuodossa säilynyt tulkinta on ibn Sulaimanin (k. 765) kirja Tafsir. Vasta 800-luvulla oltiin varmemmalla pohjalla, ja seuraavalla vuosisadalla selitysteokset vakiinnuttivat asemansa. Kaikkein arvovaltaisin selitysteos on 30-osainen al-Tabarin (k. 923) kirja Jami’ al-bayan fi tafsir al-Qur’an. Kirjassa jokainen Koraanin jae on tulkittu ja niihin on annettu eri oppineiden näkökulmat. Jokainen tiedonjyvä on lisäksi varustettu yksityiskohtaisella todistajaketjulla.[31] Islamin varhaisvaiheiden (700–900-luvut) aikana Koraanin tulkinta oli korkeatasoista. Tämän jälkeen tulkitseminen jähmettyi ja uusilla näkemyksillä ei enää pyritty ymmärtämään Koraania vaan tarinoimaan seikkailuja. Koraanin tulkitseminen saavutti aallonpohjan 1600–1800-luvuilla, jolloin oppineet keskittyivät selittämään selitysteoksia. Uusi nousu alkoi, kun Koraania ruvettiin kääntämään ja selittämään myös tavallisille muslimeille.[32] Nykyinen yleisin käytössä oleva versio on vuoden 1923 Kairon kuninkaallinen laitos.
Eksoteerinen tulkinta
Klassisista tulkinnoista vanhempi, eksoteerinen tulkinta, pyrkii Koraanin yleiseen, kielelliseen tulkintaan. Tyypillisessä tulkinnassa edetään jakeittain ja jokainen jae selitetään erikseen. Teologisia vivahteita ei periaatteessa ole.[33]
Esoteerinen tulkinta
Toinen klassinen tulkinta, esoteerinen tulkinta, näkee Koraanin filosofisten ja mystisten oppien lävitse. Tulkinta kertoo enemmän oppirakenteista kuin itse Koraanista. Tätä tapaa suositaan erityisesti sufilaisuudessa. Šiialaisuudessa esoteerinen tulkintatapa oli suosiossa keskiajalla, mutta nykyaikana šiialainen tulkinta ei poikkea olennaisesti sunnalaisesta.[34]
Käytännöllinen tulkinta
Koraanin käytännöllinen tulkinta sai lähtölaukauksen, kun sitä ryhdyttiin kääntämään kansankielille. Uutena ajatuksena tuotiin, että jokainen muslimi voi toimia itse tulkitsijana. Egyptiläinen Muhammad Abduh (k. 1905) liitti Koraanin nykyaikaan vastaamaan jokapäiväisen elämän kysymyksiin. Hänen mukaansa Koraanin jättämiä aukkoja ei pitänyt selittää perimätiedolla ja tarinoilla. Sen sijaan Koraani piti selittää Koraanilla eli etsiä selitys jakeiden vaikeisiin kohtiin niiden helpommin ymmärrettävistä kohdista.[32]
Intiassa Sayyid Ahmad Khan (k. 1898) esitti samankaltaisia ajatuksia ja tulkitsi profeetta Muhammadin kertomuksen taivasmatkasta (miraj) pelkäksi uninäyksi. Khan pyrki myös sovittamaan tieteen ja uskonnon käsitykset toisiinsa.[32]
Luonnontieteellinen tulkinta
Koraanin luonnontieteellisen tulkinnan mukaan kirjan ymmärtäminen on ollut mahdollista vasta nykyaikana. Jumala lähetti sanansa varhaisille muslimeille, mutta vasta tieteen kehitys on paljastanut sen merkityksen. Näkemyksen mukaan kaikki luonnontieteen tulokset löytyvät jo Koraanissa. Tulkinta on saavuttanut suurta suosiota islamilaisissa maissa.[35]
Arvostelijoiden mukaan tulkinta nostaa länsimaisen tieteen Koraanin totuuden mittariksi. Koraania ei tarvitse muokata tieteen mieliksi. Toisen arvostelun mukaan luonnontieteellistä tulkintaa edustavien henkilöiden oma tieteellinen näkemys on jälkijättöistä. Tiede muuttuu jatkuvasti ja voi kääntyä jopa päälaelleen, jolloin myös tulkinnan edustajien on jatkuvasti muutettava kannanottojaan. Kolmannen arvostelun mukaan luonnontieteellinen tulkinta vie lukijan harmaalle alueelle. Koraani on moraalinen ojennusnuora, ei tieteellinen oppikirja.[35]
Filologinen tulkinta
Käytännöllisen tulkinnan voimahahmo, Muhammad Abduh, oli myös filologisen tulkinnan alkuunpanija. Hänen näkemyksensä mukaan perinteinen legendaverkosto tuli hylätä ja tulkita Koraania vain Koraanin kautta. Historialliskriittinen tutkimus on vaikeaa islamilaisissa maissa, kun vertaa tilannetta länsimaihin, jossa kriittinen raamattututkimus on pääosin hyväksytty jo 1800-luvulta lähtien.[36]
Filologisen tutkimuksen edustajan, Amin al-Khulin (k. 1966), mukaan Koraania tulisi ymmärtää, niin kuin sen ensimmäiset kuulijat – 600-luvun alun mekkalaiset ja medinalaiset – ymmärsivät sen. Koraania ei saisi lukea myöhempien aikojen ajatusten pohjalta.[36]
Koraanin kääntäminen eri kielille
Islamilaisen käsityksen mukaan Koraani on Jumalan omaa puhetta, joten sitä ei voi kääntää muille kielille – sen sijaan tekstiä voi tulkita. Nykyisin alle 20 prosenttia muslimeista puhuu arabiaa, joten Koraania luetaan pääsääntöisesti käännösteksteinä. Koraanin teksti on vaikeaa ja monitulkintaista, joten huolellisetkin käännökset saattavat poiketa toisistaan.[37]
Ensimmäiset käännökset
Koraania on käännetty muille kielille pian Muhammadin kuoleman jälkeen. Ensimmäinen oli Salman Al-Farasin käännös persiaksi.[38] Ensimmäiset persian- ja turkinkieliset Koraanit kirjoitettiin siten, että alkuperäinen arabiankielinen teksti kulki tekstin ylä- tai alapuolella. Tämä tapa on vieläkin yleinen islamilaisissa maissa.[37]
Ensimmäisen käännöksen eurooppalaiselle kielelle teki munkki Robert of Ketton latinaksi nimellä Lex Mahumet pseudoprophete (”Väärän profeetta Mahometin laki). Käännös valmistui vuonna 1143 Kuningas Kaarle I:n pappi Alexander Ross julkaisi ensimmäisen käännöksen englanniksi vuonna 1649 nimellä The Alcoran of Mahomet translated out of Arabique into French, by the Sieur Du Ryer...And newly Englished, for the satisfaction for all that desire to look into the Turkish vanities.[38] Nykyisin lännessä yleisin Koraanin jakeiden numerointi pohjautuu saksalaisen Gustav Flügelin vuonna 1834 Leipzigissä toimittamaan laitokseen.[39]
Suomennokset

Vanhin suomenkielinen käännös on suomalaisen tataarin Zinetullah Ahsen Bören kustantama Koraanin englanninkielistä teoksesta tehty laitos vuodelta 1942. Suomennos on merkitty Ahsen Bören nimiin, mutta Mikko Suikkasen pro gradun mukaan Ahsen Böre pyysi Georg Pimenoffia avuksi käännöstyöhön.[40] Tämän jälkeen käännökset ovat tapahtuneet suoraan arabian kielestä. Vuonna 1957 suomennoksen tekivät Jussi Aro, Armas Salonen ja Knut Tallqvist. Tuorein käännös on vuodelta 1995, jonka teki Jaakko Hämeen-Anttila.[37]
Koraani-fundamentalismi
Koraani-fundamentalismi tarkoittaa vain Koraaniin nojaavaa näkemystä islamista. Se syntyi 1800- ja 1900-lukujen välissä Intiassa ja Egyptissä uudistamaan islamia. Näkemys sai alkunsa ainakin osittain länsimaissa, kun historiallis-kriittiset tutkimukset asettivat kyseenalaiseksi hadith perimätietokokoelmien aitouden. Hadith-kokoelmat muodostavat yhdessä Koraanin kanssa Profeetan elämäntavan eli sunnan, jonka ortodoksiseen jäljittämiseen perustuu islamin pääsuuntaus sunnalaisuus.[41]
Vapaamielisille muslimiajattelijoille hadith-kokoelmien aitouden kyseenalaisuus merkitsi yhteentörmäystä arvomaailmoissa. Useat luopuivat islamista yhteiskunnallisen ajattelun pohjana ja jättivät käsitteen sekularisoituneen yhteiskunnan ulkopuolelle yksityisasiaksi. Toiset vastaavasti pyrkivät löytämään ratkaisun islamin sisältä.[41]
Nämä koraani-fundamentalistit asettivat kyseenalaiseksi sunnan aseman yhdenvertaisena Koraanin kanssa. He eivät kyseenalaistaneet Profeetan elämäntapaa eli sunnaa itseään, mutta heidän näkemyksensä mukaan Muhammadin kuoltua tästä sunnasta ei ole luotettavaa tietoa. Toisin sanoen sunnan sitovuus oli rauennut. Vastaavasti hadith-kokoelmiin perustuvaa sunnaa puolustavien mukaan Koraanin alkuperäinen merkitys jää hämäräksi mikäli sen rinnalla ei tarjota yksityiskohtaista tulkintaa ja viiteryhmää.[41]
Koraani on itsessään väljää ja sisältää harvemmin selkeitä käskyjä ja kieltoja. Koraani-fundamentalisteille tämä avaisi ovet dynaamiselle, väljälle islamille. Koraani näyttäisi yleiset moraaliset suuntaviivat ja kukin aikakausi sovittaisi sanoman sopivaksi nykyaikaan. Vastustajien mukaan islam on Profeetan aikana luotu muuttumaton järjestelmä ja mikä tahansa muutos olisi turmellusta.[41]
Koraani-fundamentalismin kukoistuskausi oli 1900-luvun alkupuolella, mutta perinteinen sunna-ajattelu säilyi muuttumattomana. Nykyään Koraani-fundamentalismilla on yksittäisiä kannattajia lähinnä länsimaissa, joissa he toimivat vailla laajempaa kannattajakuntaa.[41]

Arvostelua
Le Parisien  julkaisi huhtikuussa 2018 yli 250 ranskalaisen vaikuttajan allekirjoittaman manifestin Manifeste «contre le nouvel antisémitisme», jossa vaadittiin  poistettavaksi Koraanista juutalaisten, kristittyjen ja islamista pois kääntyneiden rankaisuun ja tappamiseen kehottavat kohdat.
Manifestin oli laatinut Charlie Hebdon perustaja ja entinen johtaja Philippe Val ja allekirjoittajien joukossa oli mm. entinen presidentti Nicolas Sarkozy.[42][43]
Katso myös
Raamatun ja Koraanin yhtäläisyydet
Raamatun ja Koraanin eroavaisuudet
Šari'a
Sunna
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Allahwerdi, Helena & Hallenberg, Helena| title = Islamin porteilla| location = Helsinki| publisher = Tammi| year = 2002| version = 2. painos (1. painos 1992)| id = ISBN 951-31-2427-4}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Hämeen-Anttila, Jaakko| title = Islam: Taskusanakirja| location = Helsinki| publisher = Basam Books| year = 2001| id = ISBN 952-9842-60-0}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Hämeen-Anttila, Jaakko| title = Islamin käsikirja| location = Helsingissä| publisher = Otava| year = 2004| id = ISBN 951-1-18669-8}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Hämeen-Anttila, Jaakko| title = Islamin monimuotoisuus| location = Helsinki| publisher = Gaudeamus| year = 1999| version = 6. painos| id = ISBN 951-662-749-8}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Hämeen-Anttila, Jaakko| title = Johdatus Koraaniin| location = Helsinki| publisher = Gaudeamus| year = 2006| version = 2. korjattu painos| id = ISBN 951-662-924-5}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Hämeen-Anttila, Jaakko| title = Koraanin selitysteos| location = Helsinki| publisher = Basam Books| year = 1997| id = ISBN 952-9842-15-5}}
Citation error, replace with{{cite book| title = Koraani| location = Helsinki| publisher = Basam Books| year = 1995| version = Suomentanut Jaakko Hämeen-Anttila| id = ISBN 952-9842-05-8}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Sartola, Pekka| title = Islam: Ystävä vai vihollinen?| location = Turku| publisher = Ajanteos| year = 2006| id = ISBN 952-99597-1-0}}
Citation error, replace with{{cite book| author = Siddiqui, Mona| title = Kuinka Koraania luetaan| location = Helsinki| publisher = Like| year = 2007| version = (How to Read the Qur’an, 2007.) Suomentanut Petri Stenman| id = ISBN 978-952-471-984-1}}
Viitteet

Kirjallisuutta
Citation error, replace with{{cite book| author = Räisänen, Heikki| title = Koraani ja Raamattu| location = Helsinki| publisher = Gaudeamus| year = 1986| id = ISBN 951-662-398-0}}
Aiheesta muualla

. Islamopas.com.
 Yli 145 Koraanin käännöstä 35 kielellä (myös suomeksi: Z. I. Ahsen Böre).
.



Luokka:28 Islam
Luokka:Koraani
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit