khalidalt/tydiqa-goldp huggingface dataset:
Tieteiselokuva

Question: Mikä oli ensimmäinen sci-fi elokuva?

Tieteiselokuva on elokuvan lajityyppi, joka perustuu tieteistarinoihin eli science fictioniin. Lajityypin elokuvia on tehty aivan elokuvateollisuuden varhaisimmilta vuosilta asti. Ensimmäisenä tieteiselokuvana voidaan pitää Georges Mélièsin vuonna 1902 ohjaamaa elokuvaa Matka kuuhun (Le Voyage dans La Lune), joka pohjautui löyhästi Jules Vernen romaaneihin Maasta Kuuhun ja Kuun ympäri.
Tieteiselokuvat ovat käsitelleen monia erikoisia aiheita, joita muissa elokuvissa ei ole esiintynyt. Tieteiselokuvissa on voitu käsitellä herkkiä sosiaalisia ja poliittisia aiheita sijoittamalla ne vieraaseen ympäristöön. Erikoistehosteet ovat kuuluneet jo Mélièsin elokuvasta lähtien tieteiselokuvan peruskuvastoon. Tieteiselokuva oli pitkään B-elokuvan maineessa, vaikka myös elokuvahistoriallisesti merkittäviä tieteiselokuvia (kuten Fritz Langin Metropolis (1926) ja Robert Wisen Uhkavaatimus Maalle (1951)) tehtiin jo ennen kuin tieteiselokuvaa alettiin arvostaa 1960-luvun loppupuolella. Tieteiselokuvan arvostukseen nousuun vaikutti ennen muuta Stanley Kubrickin 2001: Avaruusseikkailu vuodelta 1968. Tähtien sodan (1977) menestyksen myötä tieteiselokuvasta on muodostunut yksi viihde-elokuvan suosituimmista lajityypeistä.
Huomattavia tieteiselokuvia
Matka kuuhun (1902)
Metropolis (1926)
’Se’ toisesta maailmasta (1951)
Uhkavaatimus Maalle (1951)
Maailmojen sota (1953)
Ruumiinryöstäjät (1956)
2001: Avaruusseikkailu (1968)
Apinoiden planeetta (1968)
Solaris (1972)
Tähtien sota (1977)
Kolmannen asteen yhteys (1977)
Alien – kahdeksas matkustaja (1979)
Blade Runner (1982)
The Thing – ”se” jostakin (1982)
E.T. (1982)
Terminator – tuhoaja (1984)
Paluu tulevaisuuteen (1985)
Predator – saalistaja (1987)
RoboCop (1987)
12 apinaa (1995)
Matrix (1999)
Avatar (2009)
Inception (2010)
Gravity (2013)
Interstellar (2014)
Suomalaisia tieteiselokuvia
Risto Jarva: Ruusujen aika (1969)
Ulpu Tolonen: Syväjäädytetty opettaja (1971)
Timo Linnasalo: Aurinkotuuli (1980)
Juha Rosma: Huomenna (1986)
Mika Kaurismäki: The Last Border – viimeisellä rajalla (1993)
Tuomas Sallinen: Routasydän (1993)
Jari Halonen: Lipton Cockton in the Shadows of Sodoma (1995)
Tommi Lepola, Tero Molin: Kohtalon kirja (2003)
Star Wreck -sarja (1992–2005)
Timo Vuorensola: Iron Sky (2012)
Maria Ruotsala: Apeiron (2013)
Katso myös
Luettelo tieteiselokuvista
Luettelo kuvitteellisista avaruusaluksista
Kirjallisuutta
Citation error, replace with{{cite book| author = Schneider, Steven Jay (päätoim.)| title = 101 scifi-elokuvaa, jotka jokaisen on nähtävä edes kerran eläessään| location = Helsinki| publisher = Readme.fi| year = 2009| version = (101 sci-fi movies you must see before you die, 2009.) Käännös: Sini Bonke| id = ISBN 978-952-220-179-9}}
Aiheesta muualla
  Tulevaisuuden ilmasotaa kuvaava tieteislyhytfilmi vuodelta 1909 (6 min 47 s)
Juha Rosenqvist: . Wider Screen 1/2002.


*
Luokka:Elokuvalajityypit
Bulgarian maantiede

Question: Mikä on Bulgarian suurin järvi?


Bulgarian maantiede koostuu Traakian, Moesian ja Makedonian muinaisista alueista. Bulgarian lounaisosa on vuoristoista, ja siellä sijaitsee Balkanin korkein kohta, Musala 2925 m. Rodopivuoret ulottuvat Traakian maakunnasta Kreikan puolelle. Balkanvuoret kulkevat lännestä itään maan keskellä. Kaakossa Mustanmeren rannikolla on kukkuloita ja tasankoa. Balkanvuorten pohjoispuolella on Tonavan ylänkö, jonka kukkulat ovat maan vilja-aitta. Tonava kulkee maan pohjoisrajalla. Muita suuria jokia ovat Struma, Mesta ja Maritsa etelässä.[1][2]
Bulgarian kallioperä on otollista maanjäristyksille, joita sattui vuosien 1900 ja 1986 välillä 16 kertaa.[1]
Bulgarian pinta-ala on 110 879 km² [3]
Bulgarian rajanaapureita ovat Kreikka, jonka kanssa yhteistä rajaa on 494 km, Makedonia 148 km, Romania 608 km, Serbia 318 km sekä Turkki 240 km.[3]
Ilmasto

Bulgariassa on pieneksi maaksi suuret ilmastoerot, sillä se sijaitsee mannerilmaston ja välimerenilmaston vaikutusalueiden välissä. Vuoret ja laaksot ohjaavat ilmamassojen liikkeitä ja saavat aikaan suuria eroja säässä pienillä etäisyyksillä. Mantereen vaikutus on suurin talvella, jolloin voi olla kylmää ja kovia lumipyryjä. Kesällä maassa on usein muun Välimeren alueen tapaan kuivaa ja kuumaa. Mustameri vaikuttaa vain kapean rannikkokaistaleen ilmastoon. Maan pohjoisosassa on kylmempää ja sateisempaa kuin etelässä. Maan keskimääräinen sademäärä on 630 mm vuodessa, mutta vuoristossa tulee paikoin yli 2500 mm, kun taas Traakian tasangolla kärsitään kesäisin kuivuudesta ja vuoden sademäärä jää alle 500 millimetriin.[1]
Luonto
Bulgarian kasvillisuus kukoistaa erityisen monimuotoisena vuoristoissa. Eniten kotoperäisiä lajeja kasvaa Balkanvuorilla, joilla on yli 90 sellaista lajia ja alalajia, joita tavataan vain Bulgariassa, ja niistä noin 20 lajia on vain näillä vuorilla. Kaikkiaan Keski-Balkanin kansallispuistossa on tavattu noin 1900 kasvilajia ja -alalajia. Myös Mustanmeren rannikolla lajien määrä on runsas, ja kasvillisuustyypit vaihtelevat suhteellisen pienellä alueella suuresti.[4]
Myös Bulgarian eläimistö on monipuolinen, maassa on tavattu noin sata nisäkäslajia ja yli 400 lintulajia. Suurista nisäkkäistä maassa esiintyvät karhu, susi, kultasakaali, metsäkissa, saukko, tiikerihilleri ja gemssi. Lepakkolajien määrä on Euroopan suurimpia, sillä Euroopan 39 lajista 32 elää Bulgariassa. Lintuhavaintojen suuri määrä liittyy siihen, että maa sijaitsee kahden suuren muuttoreitin varrella, ja siellä pysähtyvät sekä Mustanmeren rannikkoa että Struman laaksoa pitkin kulkevat muuttolinnut. Sammakkoeläimiä on 17 lajia ja matelijoita 36 lajia.[5]
Lähes 23 % maan pinta-alasta on suojeltu Euroopan unionin Natura 2000 -hankkeen puitteissa.[6]

Lähteet


*
Inklinaatio

Question: Mitä inklinaatio tarkoittaa?


 Inklinaatio on kappaleen kiertoradan kaltevuutta kuvaava kulma. Taso, johon nähden inklinaatio mitataan, ja positiivisen suunnan valinta ovat käytännössä mielivaltaisia.
Aurinkokunnan kappaleiden inklinaatio mitataan Maan ratatasosta, Maan pohjoisnavan puoli on positiivinen. Planeettojen inklinaatiot ovat tyypillisesti muutamia asteita, samoin useimpien asteroidien. Komeettojen inklinaatiot ovat usein hyvin suuria, kymmeniä asteita.
Maata (tai jotain muuta planeettaa) kiertävien kuiden ja satelliittien inklinaatio mitataan planeetan päiväntasaajan tasosta.
Kaksoistähtien tapauksessa inklinaatio mitataan näkösäteeseen nähden. Pimennysmuuttujien eli toisensa ajoittain peittävien kaksoistähtien inklinaatio on 90 astetta. Näin toimitaan myös eksoplaneettojen havaittuja inklinaatioita ilmoitettaessa.

Luokka:Taivaanmekaniikka
Luokka:Astrodynamiikka
Kardinaali Mazarin

Question: Kuka Kardinaali Mazarin oli?


Jules Mazarin, syntyjään Giulio Raimondo Mazzarino[1] (14. heinäkuuta 1602 Pescina, Italia – 9. maaliskuuta 1661 Vincennes, Ranska) oli italialaissyntyinen ranskalaispoliitikko ja kardinaali, joka toimi kardinaali Richelieun seuraajana Ranskan pääministerinä vuodesta 1642 kuolemaansa asti. 

Kun Ludvig XIV peri Ranskan kruunun viisivuotiaana vuonna 1643, hänen äidistään, kuningatar Anna Itävaltalaisesta tuli alkuun sijaishallitsija. Käytännössä valtaa kuitenkin käytti pääministeri, kardinaali Jules Mazarin.[2] Paavi oli lähettänyt italialaisen Mazarinin Ludvig XIII:n hoviin diplomaatiksi, ja Ranskan silloinen pääministeri, kardinaali Richelieu sai nuoren diplomaatin siirtymään Ranskan hovin palvelukseen vuonna 1638. 
Mazarinin ura eteni salamavauhtia: hän sai Ranskan kansalaisuuden jo seuraavana vuonna ja hänet nimitettiin kardinaaliksi vuonna 1641.[3]
Richelieun kuoltua Mazarin nousi pääministeriksi ja johti Ranskaa määrätietoisesti kolmikymmenvuotisen sodan viime vaiheiden läpi. Hän joutui puolustautumaan myös sisäisesti fronde-kapinallisia vastaan ja lähti jopa kahdesti maanpakoon, kun osa aatelistosta ja kuningas­suvusta vastusti hänen toimiaan. Mazarinin johdolla Ranska neuvotteli rauhansopimuksen, joka vahvisti Ranskan aseman sodan voittajana. Mazarin myös edisti Ranskan etuja Etelä-Italiassa lietsomalla Espanjan vastaista mielialaa. Hän pyrki heikentämään Habsburg-suvun asemaa myös Saksassa ja Alankomaissa. Nämä tavoitteet onnistuivat vain osittain, mutta Pyreneiden rauha 1659 oli Ranskalle merkittävä voitto.[2] Mazarin joutui vuosien varrella useiden murha­yritysten kohteeksi. Hänen onnistui silti säilyttää niin henkensä kuin poliittisen asemansakin. Ludvig XIV julistettiin täysi-ikäiseksi 1651, mutta hän jätti yhä vallankäytön Mazarinille. Kolmen vuoden kuluttua Ludvig voideltiin kuninkaaksi, ja Mazarin pysyi pää­ministerinä kuolemaansa saakka vuonna 1661.
Lähteet


Luokka:Ranskalaiset poliitikot
Luokka:Kardinaalit
Luokka:Vuonna 1602 syntyneet
Luokka:Vuonna 1661 kuolleet
Meanderi

Question: Mitä meanderi tarkoittaa?

 Meanderi  voi tarkoittaa seuraavia asioita:
meanderi, jokiuoman mutka
meanderi, koristekuvio
Eugenio Lazzarini

Question: Kuka oli Italian presidentti vuonna 1969?


Eugenio Lazzarini (s. 26. maaliskuuta 1945 Urbino) on italialainen entinen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 125cc-luokan maailmanmestaruuden vuonna 1978 ja 50cc-luokan maailmanmestaruuden kahdesti vuosina 1979 ja 1980.[1]
Eugenio Lazzarini ajoi ensimmäisen osakilpailunsa MM-sarjassa kaudella 1969. Se oli Lazzarinin ensimmäinen ja viimeinen osakilpailu 250-kuutioisissa. Uran alkuvuosina Lazzarini osallistui vain yksittäisiin kilpailuihin. Kaudesta 1973 lähtien hän kiersi MM-sarjaa säännöllisemmin ja silloin hän voitti myös ensimmäisen osakilpailunsa. Ensimmäiseen maailmanmestaruuteensa Lazzarini ajoi kaudella 1978 MBA:lla. Samalla kaudella hän oli 50-kuutioisten MM-sarjan toinen. Seuraavina kausina 1979 ja 1980 Lazzarini voitti 50cc-luokan maailmanmestaruuden Kreidlerilla. Lazzarini lopetti uransa kauden 1984 jälkeen.
Lazzarini sai vuonna 2003 Italian presidentin Carlo Azeglio Ciampin myöntämän kolmannen luokan (Komentaja) Ordine al Merito della Repubblica Italiana -kunniamerkin[2] ja vuonna 2009 hänelle myönnettiin premio Pesaro Sport -palkinto.[3]
Saavutukset
50cc-luokka
Maailmanmestari 1979 ja 1980
MM-sarjan toinen 1975, 1977, 1978, 1982 ja 1983
18 osakilpailuvoittoa, 14 kakkossijaa, 9 kolmossijaa
125cc-luokka
Maailmanmestari 1978
MM-sarjan toinen 1977, 1982 ja 1984
MM-sarjan kolmas 1983
9 osakilpailuvoittoa, 21 kakkossijaa, 10 kolmossijaa
Lähteet



Luokka:Italialaiset ratamoottoripyöräilijät
Luokka:Ratamoottoripyöräilyn maailmanmestarit
Luokka:Vuonna 1945 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Nimitz-luokka

Question: Missä USS Nimitz rakennettiin?


Nimitz-luokka on Yhdysvaltain laivaston ydinkäyttöisten lentotukialusten luokka.
Valmistus
Luokan ensimmäinen alus, USS Nimitz, luovutettiin Yhdysvaltain laivastolle vuonna 1975. Aluksen sisaraluksineen on rakentanut Newport News Shipbuilding Co. Vuonna 2008 valmistui Nimitz-luokan kymmenes ja viimeinen alus, USS George H. W. Bush. Alus oli samalla ensimmäinen muutos kohti uutta lentotukialusluokkaa (Gerald R. Ford -luokka (suunnitteluvaiheessa CVN-21)), jonka rakentaminen aloitettiin vuonna 2007. Bush on varustettu uusilla teknologioilla, kuten uudella monikäyttöisellä tutkajärjestelmällä ja avoimen arkkitehtuurin tietoverkolla. Aluksen miehistövaatimus on myös vähentynyt merkittävästi aiemmasta. Kustannusten alentamiseksi joitain uusista teknologioista on jo käytetty Ronald Reaganissa, joskin Bush on merkittävästi kehittyneempi. 
Koska Nimitz-luokan kolme ensimmäistä alusta (Nimitz, Eisenhower ja Vinson) eroavat merkittävästi sarjan myöhemmistä seitsemästä aluksesta alkaen (Theodore Rooseveltista), on näitä seitsemää alusta kutsuttu myös Theodore Roosevelt -luokan lentotukialuksiksi, vaikka Yhdysvaltain laivasto ei virallisesti tätä nimitystä käytäkään.[1] Tosiasiallisesti yksikään alusluokan laivoista ei ole identtinen keskenään. Vanhemmat laivat on vuorollaan tuotu huoltoon ja tankattavaksi Refueling And Complex Overhaul (RCOH) -ohjelman mukaisesti, jolloin niiden ominaisuudet on saatettu vastaamaan uudempien laivojen standardeja. Ensimmäinen RCOH-päivityksen saanut alus oli Nimitz vuonna 1998.
Ominaisuuksia
Hinta: noin 4,5 miljardia US$
Vuosittaiset käyttökustannukset: 160 miljoonaa US$
Käyttöikä: 50+ vuotta
Alukset
USS Nimitz (CVN-68)
USS Dwight D. Eisenhower (CVN-69)
USS Carl Vinson (CVN-70)
USS Theodore Roosevelt (CVN-71)
USS Abraham Lincoln (CVN-72)
USS George Washington (CVN-73)
USS John C. Stennis (CVN-74)
USS Harry S. Truman (CVN-75)
USS Ronald Reagan (CVN-76)
USS George H. W. Bush (CVN-77)
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Gardiner, Robert (ed.)| title = Conway's All the World's Fighting Ships 1947-1995| location = Lontoo, Englanti| publisher = Conway Maritime Press| year = 1995| id = ISBN 0-85177-605-1| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.}}
Viitteet


*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo soittimista

Question: Kuinka monta soitinta kuuluu puupuhaltimiin?

Tässä luettelossa on yleisimpiä soittimia.
Kosketinsoittimet
Carillon
Celesta
Cembalo
Flyygeli
Hammond-urut
Harmonikka
Klavikordi
Piano
Regaali
Spinetti
Syntetisaattori
Sähköurut
Urkuharmoni
Urut
Virginaali
Kielisoittimet (näppäiltävät)

Balalaikka
Banjo
Bassokitara
Biwa
Busuki (buzuki, bouzouki)
Gayageum
Harppu
Kantele
Kitara
Koto
Luuttu
Lyyra
Mandoliini
Moodswinger
Pipa
Psalttari
Sitar
Sitra
Ukulele
Jousisoittimet
Alttoviulu
Arpeggione
Avainviulu
Baryton
Crwth
Erhu
Hardangerviulu
Jouhikko
Kampiliira
Kontrabasso
Morin khuur
Oktobasso
Sello
Viola da gamba
Viulu
Tromba marina
Viola d'amore
Violone
Lyömäsoittimet

Aburukuwa
Alasin
Bodhrán-rumpu
Bongorummut
Cajon
Congarumpu
Djembe
Gongi
Guiro
Hi-hat
Hiekkaputki
Jousirumpu
Kastanjetit
Kellopeli
Kirkonkello
Kulkuset
Ksylofoni
Lautaset
Lehmänkello
Marakassit
Marimba
Metallofoni
Patarumpu
Putkikellot
Rumpu
Rumpusetti
Rytmikapulat
Steel pan
Tamburiini
Tamtam
Timpani
Vibrafoni
Vibraslap
Virveli
Puhallinsoittimet
Puupuhaltimet
Dulcian
Englannintorvi
Fagotti
Huilu
Klarinetti
Kornamusa
Krummhorn
Nokkahuilu
Oboe
Pikkolohuilu
Ranketti
Saksofoni
Skalmeija
Vaskipuhaltimet
Aidatrumpetti
Alppitorvi
Baritonitorvi (eufonium)
Flyygelitorvi
Käyrätorvi
Ofikleidi
Olifantti
Pasuuna
Sinkki
Trumpetti
Tuuba
Muut puhaltimet

Didgeridoo
Huuliharppu
Kukkopilli
Melodika
Pajupilli
Panhuilu
Säkkipilli
Tinapilli
Tuohitorvi
Sähkösoittimet
Chapman Stick
Ondes Martenot
Stylofoni
Syntetisaattori
Sähkökitara
Sähköbasso
Sähköviulu
Sähkökantele
Theremin
Tietokone
Idiofonit
Munniharppu
Pirunviulu
Viinilasi
Kampa
Saha
Triangeli
Soittimista
*
Peurat

Question: Onko suohirvi hirven sukulainen?


Peurat[1] (Capreolinae,[2] aiemmin Odocoileinae) on sorkkaeläimiin kuuluva hirvieläinten heimon alaheimo, johon luetaan 9 sukua ja 22 lajia.[2] Siitä on käytetty myös nimeä varsinaiset hirvet[3][4] erotukseksi jalohirvistä (Cervinae). Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että alaheimon suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin kauriit.[5]
Peurojen asuinympäristöä ovat pääasiassa taajat ja harvat metsät, mutta jotkin lajit elävät myös tundralla ja avoimilla ruohoaroilla. Peuroilla on pienempi pötsi kuin jalohirvillä, joten ne syövät enimmäkseen lehtiä, versoja, ruohoja ja muita ruuansulatuksessa helposti hajoavia kasvinosia[4]. Tällaista vähän selluloosaa sisältävää ravintoa on saatavilla rajoitetusti, mistä johtuen useimmat peuralajit eivät elä suurissa laumoissa.[4] Esimerkiksi metsäkaurisuros hallitsee yksin reviiriään ja pyrkii aggressiivisesti estämään muita uroksia saapumasta sinne[4].
Peuroja elää luonnonvaraisina lähes kaikkialla maapallolla Saharan eteläpuolista Afrikkaa ja Oseaniaa lukuun ottamatta. Suomessa elää luonnonvaraisena neljä peurojen alaheimoon kuuluvaa lajia: hirvi, metsäkauris, peura ja valkohäntäpeura. Hirvi on näistä lajeista selvästi kookkain. Kaikki Suomen peuralajit ovat riistaeläimiä. Kuusipeura ei nimestään huolimatta kuulu peuroihin vaan jalohirviin[1][4].
Suvut ja lajit[2][1]
Alces
Hirvi Alces alces
Alces americanus
Blastocerus
Suohirvi Blastocerus dichotomus
Capreolus
Metsäkauris Capreolus capreolus
Siperianmetsäkauris[6] Capreolus pygargus
Hippocamelus
Andienhirvi eli guemuli Hippocamelus antisensis
Chilenhirvi Hippocamelus bisulcus
Mazama – piikkohirvet[3]
Isopiikkohirvi Mazama americana
Mazama bororo
Mazama bricenii
Kääpiöpiikkohirvi Mazama chunyi
Ruskopiikkohirvi Mazama gouazoupira
Mazama nana
Mazama pandora
Pikkupiikkohirvi Mazama rufina
Mazama temama
Odocoileus
Muulipeura eli mustahäntäpeura Odocoileus hemionus
Valkohäntäpeura eli laukonpeura Odocoileus virginianus
Ozotoceros
Pampahirvi Ozotoceros bezoarticus
Pudu – pudut
Paholaispudu Pudu mephistophiles
Pudu eli chilenpudu Pudu puda
Rangifer
Peura, poro ja karibu Rangifer tarandus
Lähteet

Aiheesta muualla
. Mikko's Phylogeny Archive.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Luokka:Hirvieläimet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo Ruotsin sodista

Question: Mitä tapahtui Nyköpingin pidoissa?

Tämä on luettelo Ruotsin sodista.
Varhaisen keskiajan sodat
Viikinkiajan voidaan katsoa loppuneen noin vuonna 1050. Seuranneen parin sadan vuoden historiasta on jäänyt vain hyvin vähän lähteitä. Ruotsissa käytiin kuitenkin sotia tuolla ajalla, etupäässä kuninkaankruunusta ja ulkopuolisia vihollisia vastaan. Toisaalta Ruotsin katsotaan syntyneen vasta vuonna 1350[1] ja ennen tätä Lähteiden perusteella on vaikea tehdä eroa kuninkaanmurhien ja sisällissotien välillä.[2] Tälle ajalle ajoittuu muun muassa kiistelty ensimmäinen ristiretki Suomeen.[3]
Luettelo sodista

Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Ulf Sundberg| title = Medeltidens Svenska krig| publisher = Hjalmarson & Högberg Bokförlag AB| year = 2003| id = ISBN 91-89660-11-0}}
Check date values in: |accessdate= (help) (in Swedish)
Viitteet

*
Luokka:Suomen sodat
Tosa-luokka

Question: Mitä tarkoittaa tosa-luokka?


Tosa-luokan piti olla keisarillisen Japanin laivaston kahden aluksen muodostama taistelulaivaluokka.
Suunnitelma
Y. Hiragan suunnitelma A-127 oli suurennettu Nagato-luokka, johon oli lisätty katettu etukansi. Aluksella oli suunniteltu otettavaksi käyttöön 610 millimetrin torpedoputket ja Yhdysvaltain laivaston New Mexico -luokassa käyttöönottama turbosähköinen propulsiojärjestelmä, jonka piti mahdollistaa 70000 hevosvoimalla 25,5 solmun huippunopeus. Aluksella piti olla 2500 merimailin toimintasäde täydellä nopeudella ja 7800 merimailin toimintasäde 14 solmun taloudellisella nopeudella. Propulsiojärjestelmästä kuitenkin luovuttiin ja sen testaamiseksi tilattiin vuonna 1921 Yhdysvalloista tankkeri Kamoi. Alusten suojan piti estää 12000–20000 metrin päästä ammutun 16 tuuman kranaatin läpäisy.[1]
Alukset
Kummankin aluksen valmistus keskeytettiin 5. helmikuuta 1922 ja niiden tilaus peruutettiin Washingtonin laivastosopimuksen ratifioinnin jälkeen. Tosa poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1924 ja se tuhoutui maalilaivana. Kaga päätettiin muuttaa lentotukialukseksi korvaamaan maanjäristyksessä vaurioitunut Amagi.[1]

Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Gardiner, Robert (toim.)| title = Conway’s All the World’s Fighting Ships 1906–1921| location = Lontoo| publisher = Conway Maritime Press| year = 1985| id = ISBN 0-85177-245-5| language = Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.}}
Viitteet

Aiheesta muualla


*
Blade (elokuva)

Question: Milloin Blade elokuva julkaistiin?


Blade on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut kauhu/toimintaelokuva. Elokuvan on ohjannut Stephen Norrington ja pääosissa ovat Wesley Snipes ja Stephen Dorff.
Elokuva sai jatko-osat Blade II ja Blade: Trinity. Elokuvan musiikista on julkaistu hip hop -painotteinen albumi.
Juoni lyhyesti

Elokuva kertoo Bladesta, joka on puoliksi ihminen ja puoliksi vampyyri, mutta silti hän metsästää muita vampyyreja. Blade on tottunut vain heikkoihin vampyyreihin, mutta hän saa vastaansa vampyyrien herran, Deacon Frostin, jonka Blade joutuu tappamaan.

Näyttelijät

Tuotanto
Kehitys
Marvel Studios oli kehittänyt elokuvaa vuodesta 1992 alkaen, kun räppäri ja näyttelijä LL Cool J oli mukana elokuvan alustavassa kehittämisessä.[1] New Line Cinema lopulta otti projektin haltuunsa ja David S. Goyer palkattiin tekemään käsikirjoitus. Goyerin mukaan elokuvayhtiö halusi Bladen olevan enemmän parodia, kuin vakavasti otettava elokuva ennen kuin hän suostutteli tuottajia keskittymään synkempään tarinaan.[2]
Roolitus
Elokuvayhtiö kaavaili aluksi Wesley Snipesia 1996 ja sittemmin Denzel Washington ja Laurence Fishburne Bladen rooliin, kunnes Goyerin suosima Snipes valittiin päärooliin. Marc Singer oli alun perin kaavailtu Abraham Whistlerin rooliin Bladen apuriksi. Rooli meni Kris Kristoffersonille. Jet Lille oli tarjottu Deacon Frostin roolia, mutta hän valitsi esiintyä samana vuonna ilmestyneessä Tappava ase 4 elokuvassa. Myös Bruce Paynea oli kaavailtu Frostin rooliin, joka meni lopulta Stephen Dorffille.
Lähteet



Luokka:Toimintaelokuvat
Luokka:Vuoden 1998 yhdysvaltalaiset elokuvat
Luokka:David S. Goyerin käsikirjoittamat elokuvat
Luokka:Blade-elokuvat
Luokka:Kungfuelokuvat
Luettelo Suomen keskiaikaisista kivikirkoista

Question: Missä on Suomen vanhin säilynyt kirkkorakennus?


Tämä on luettelo kivikirkoista, joita alettiin rakentaa Suomessa keskiajalla. Kirkkorakentamisen näkökulmasta Suomen keskiaika kattaa suurin piirtein ajanjakson vuodesta 1200 noin vuoteen 1560 saakka. Sen alajaksoina voidaan pitää varhaiskeskiaikaa noin 1200–1300, sydänkeskiaikaa noin 1300–1400 ja myöhäiskeskiaikaa noin 1400–1560.[1] Suomen keskiaikaiset kivikirkot rakennettiin pääasiassa graniitista, mutta tiiltä käytettiin usein vaativaa muotoilua tarvitsevissa osissa. Kokonaan tiilisiä ovat vain Hattulan kirkko ja Turun tuomiokirkko.[2] Nykytietämyksen mukaan kivikirkkohankkeita oli 104,[3] ja luettelossa ovat myös ne kirkot, jotka jäivät kesken tai on myöhemmin purettu. Maakuntajaottelu perustuu historiallisiin maakuntiin. Kolme luettelon kirkoista sijaitsi nykyään Venäjälle kuuluvassa Viipurissa.
Kivikirkkojen ajoitus

Taulukossa mainittu rakentamisajankohta on usein summittainen arvio, mutta jotkin kirkot on ajoitettu menetelmien kehittyessä hyvinkin tarkasti. Tiedot perustuvat suurelta osin arkeologi ja keskiajan tutkija Markus Hiekkasen ajoituksiin. Hiekkanen on 1990-luvun puolestavälistä lähtien esittänyt kivikirkoille ajoituksia, joiden mukaan kivikirkot ovat huomattavasti nuorempia kuin aikaisemmin on arvioitu. Rakentamisajankohdalla tarkoitetaan kivikirkon varhaisimpien vaiheiden rakentamista, mitä ennen samalla paikalla on sijainnut usein yksi tai useampi puukirkko. Hiekkanen on koonnut kivikirkkojen rakennuselementeistä uudenlaisen, kattavan typologian ja perustellut arvionsa vuosirengasajoituksella.[4]
Hiekkanen on saanut osakseen arvostelua muun muassa Åsa Ringbomilta, joka on ajoittanut Ahvenanmaan kirkkoja suhteellisen uudella kalkkilaastimenetelmällä. Ålands kyrkor -hankkeessa on menetelmän avulla jotkin kirkot ajoitettu Hiekkasen esittämiä arvioita vanhemmiksi. Nämä arviot on myös mainittu luettelossa. Laastiajoitusmenetelmä on kuitenkin vielä kehitysasteella, eikä sitä toistaiseksi voida pitää varmana luonnontieteellisenä ajoitusmenetelmänä.[4]
Taulukon lyhenteiden selitykset
S = Sakaristo
R = Runkohuone
A = Asehuone
T = Torni
K = säilynyt pääosin keskiaikaisessa asussa

Kp = osittain säilynyt keskiaikaisessa asussa – muutettu tai osin purettu

p = purettu siten, että maanpäällisiä osia ei ole jäljellä

r = raunio

– = ei rakennettu kivestä keskiajalla

? = tieto on epävarma
Kivikirkkohankkeet historiallisten maakuntien mukaan jaoteltuina
Ahvenanmaa

Häme

Karjala

Pohjanmaa

Satakunta

Savo

Uusimaa

Varsinais-Suomi

Katso myös
Suomen keskiaikaiset seurakunnat
Lähteet

Immonen, Visa: . Tieteessä tapahtuu 5/2004
Knapas, Marja Terttu: 
Citation error, replace with{{cite book| author = Lilius, Henrik & Nikula, Sigrid & Riska, Tove| title = Suomen kirkot 6 – Finlands kyrkor. Naantalin rovastikunta| location = Helsinki| publisher = Weilin+Göös Ab| year = 1972| id = ISBN 951-9056-01-7}}
Ringbom, Åsa:  (in Swedish)
Viitteet

Aiheesta muualla


Luokka:72.24 Uskonnolliset rakennukset
Keskiaikaisista kivikirkoista
*
Jalkapallo (urheiluväline)

Question: Mistä materiaalista jalkapallon pallo tehdään?


Jalkapallo on maailman suosituimmassa urheilulajissa jalkapallossa käytettävä yleensä nahasta tai muovista valmistettava pallo. Tunnetuin jalkapallo on mustavalkoinen Select Sportin 1960-luvun alussa valmistama pallo, jonka kuviointi muodostuu 20:stä valkoisesta säännöllisestä kuusikulmiosta ja 12:sta mustasta säännöllisestä viisikulmiosta. Se tuli tunnetuksi vuoden 1970 maailmanmestaruuskilpailujen myötä nimellä Adidas Telstar ja sitä on virheellisesti väitetty teoreetikko Buckminster Fullerin suunnittelemaksi. Kyseessä on pallon muotoiseksi pyöristetty versio geometrisesta kappaleesta, joka tunnetaan nimellä typistetty ikosaedri.[1] Jalkapalloja on eri kokoisia. Niistä tunnetuimmat ovat lasten peleissä käytettävä 3-koon pallo, nuorten peleissä käytettävä 4-koon pallo sekä aikuisten peleissä käytettävä 5-koon pallo. Viitoskoon palloa käytetään myös jalkapallon MM-kisoissa. Lisäksi on olemassa pienempiä palloja, joita käytetään vain lähinnä tekniikkapalloina.
Tunnettuja jalkapallonvalmistajia
 Select Sport
 Adidas
 Mitre Sports International
 Nike
Lähteet

Viitteet


Luokka:Jalkapallo
Luokka:Pallot
Suomen kenraalikuvernööri

Question: Kuka oli ensimmäinen Suomen kenraalikuvernööri?



Suomen kenraalikuvernööri oli Ruotsin ja Venäjän vallan aikana Suomen korkein siviili- ja sotilasviranomainen. Ruotsin vallan ajan kenraalikuvernööri oli oikeastaan ylimaaherra, joka lisäksi oli vastuussa sotilashallinnosta. Suomen suuriruhtinaskunnassa kenraalikuvernööri oli keisaria edustava virkamies, senaatin puheenjohtaja ja lisäksi siviilihallinnon ja armeijan päällikkö. Näissä tehtävissä auttoi kenraalikuvernöörinkanslia. 
Ruotsin vallan aika
Niin sanotun "Ruotsi-Suomen ajan" kenraalikuvernöörit.

Venäjän vallan aika
Suomen suuriruhtinaskunnan ajan kenraalikuveröörit.

Katso myös
Ministerivaltiosihteeri
Luettelo Suomen hallitsijoista
Pavel Šiško
Ivar Smilga
Lähteet

 – worldstatesmen.org
Låstbom, August Theodor: Swea och Götha höfdinga-minne sedan 1720. Tredje Afdelningen: General-Gouverneurer och Landshöfdingar i Finland., Upsala 1843, 
Citation error, replace with{{cite book| author = Nenonen, Kaisu-Maija & Teerijoki, Ilkka| title = Historian suursanakirja| publisher = WSOY| year = 1998| id = ISBN 951-0-22044-2}}
Viitteet

Aiheesta muualla
 (Arkistolaitos)



Luokka:Suomen poliittinen historia
*
Sulkapallo olympialaisissa

Question: Onko sulkapallo olympialaji?


Sulkapallo on ollut virallisena olympialajina vuodesta 1992. Näytöslajina sulkapallo oli vuosien 1972 kesäolympialaisissa ja 1988 kesäolympialaisissa. Parhaiten menestynyt maa on Kiina.[1][2][3]
Tapahtumat

Mitalitaulukko

Lähteet




*
Assuanin pato

Question: Milloin Assuanin pato on valmistunut?


Lua error in Module:Location_map at line 502: Unable to find the specified location map definition: "Module:Location map/data/Egypti" does not exist.

Assuanin pato on Assuanin lähelle Egyptiin, Niilin ensimmäisen kataraktin läheisyyteen vuonna 1970 valmistunut, maailman suurimpiin kuuluva pato.[1] Rakennus­hankkeen olivat panneet alulle Neuvostoliitto ja Egyptin hallitus. Sen avulla saatiin hallintaan Niilin vuosittaiset tulvat satojen kilometrien matkalta.
Assuanin läheisyydessä Niilissä on kaksi suurta patoa. Britit alkoivat rakentaa ensimmäistä Assuanin patoa 1899. Pato valmistui vuonna 1902 ja se oli kaksi kilometriä pitkänä ja 54 metriä korkeana silloisen maailman suurin pato. Padon tarkoitus oli säädellä Niilin laakson viljelysten kastelua sekä Niilin jokavuotista tulvaa. Pato avattiin 10. joulukuuta. Patoa laajennettiin vielä vuosina 1907–1912 ja 1929–1933.[1]
Vuonna 1946 pato oli hyvin huonossa kunnossa. Sen jälkeen kun Gamal Abdel Nasser oli vuonna 1954 tullut Egyptin presidentiksi, Yhdysvallat ja Yhdistynyt kuningaskunta suunnittelivat rakentavansa muutamaa kilometriä etelämmäksi uuden, edellistä paljon korkeamman padon ja antoivat Egyptille 270 miljoonan Yhdysvaltain dollarin lainan mutta peruivat sen kesäkuussa vuonna 1956.[2]
Sen jälkeen Nasser sai taakseen Neuvostoliiton ja Kiinan tuen. Rakennustyömaa kesti vuodesta 1960 vuoteen 1970. Pato avattiin 21. heinäkuuta. Ensimmäinen osa valmistui vuonna 1964. Pato rakennettiin neuvostoinsinöörien ja -arkkitehtien alaisuudessa. Suurin osa rakennuksessa käytetystä materiaalista tuli Neuvostoliitosta.
Uusi pato on yli 100 metriä korkea. Sen taakse muodostui maailman suurimpiin tekojärviin kuuluva Nasserjärvi,[1] joka on noin 480 kilometriä pitkä ja 5250km²:n laajuinen ja ulottuu pitkälle Sudanin puolelle. Sen alle jäi myös Niilin toinen katarakti.
Rakennustyön aikana tekojärvi uhkasi peittää alleen monia historiallisesti arvokkaita monumentteja. Muun muassa Abu Simbelin temppeli oli jäämässä kokonaan veden alle ja se jouduttiin YK:n avustuksella siirtämään kokonaisuudessaan toisaalle.[1] Sen sijaan Philaen saari Isiksen temppeleineen ja nubialainen Wadi Halfan kaupunki jäivät vesimassojen alle.[3] Myös Philaen saaren rakennukset purettiin ja siirrettiin korkeammalle naapurisaarelle vuonna 1972 alkaneessa operaatiossa[4].
Myös lähes koko Nubian alue uhkasi peittyä vedellä ja tällä pelättiin olevan ympäristöä vaurioittavaa vaikutusta. Padon ympäristöä saastuttavat vaikutukset jäivät pienemmiksi kuin pelättiin.
Voimaloiden tuottama sähkö muodosti puolet Egyptin koko tuotannosta padon valmistuessa[5]. Vuonna 2010 Egypti tuotti 138700 miljoonaa KWh sähköä, josta vesivoiman eli lähinnä Assuanin osuus (12,9 TWh) oli alle kymmenen prosenttia.[6]
Kuvia

Assuanin vanha pato.
Assuanin suurpato vuonna 2010.

Lähteet

Aiheesta muualla



Luokka:Egyptin voimalaitokset
Luokka:Niilin vesistö
Luokka:Padot
Luokka:Vesivoimalaitokset
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Aurinkokello

Question: Kuka kehitti aurinkokellon?


Aurinkokellon toimintaperiaate


Aurinkokello on ajanmittausväline, joka perustuu auringonvaloon ja Auringon sijaintiin taivaalla. Useimmissa aurinkokelloissa osoitin luo varjon alustaan, josta kellonaika voidaan lukea.
Rakenne ja toimintaperiaate
Aurinkokello tehdään yleensä vaakasuoralle pohjalle, mutta se voidaan sijoittaa myös pystysuoraan kirkon tai muun rakennuksen seinälle. Yleisimmin aurinkokello osoittaa ajan varjosta, jonka osoitin luo alustaan. Joissain aurinkokelloissa ajan osoittaa valoviiva. Myös peilejä tai linssejä voidaan käyttää. Onton pallon muotoisessa aurinkokellossa varjo lankeaa lävistäjätangosta ekvaattorivyön sisäpuolelle. Jotkin aurinkokellot ovat sylinterien tai kartioiden muotoisia.[1]
Aurinkokellon osoitin eli gnomon sijoitetaan leveysasteesta riippuen eri tavoin, jotta vuoden mittaan saadaan yhdenmukainen sarja varjoja. Gnomonin ja vaakatason kulmaksi asetetaan sama kuin leveysaste, jolloin gnomon on yhdensuuntaisesti Maan akselin kanssa. Pohjois- ja etelänavalla gnomon on siis pystysuorassa mutta päiväntasaajalla vaakasuorassa.[1]
Kun osoittimen luoma varjo on lyhimmillään, on keskipäivä. Tämän tiedon perusteella päivä voidaan jakaa lyhyempiin jaksoihin, kuten tunteihin.[1] Kellon alusta jaetaan yleensä 12 osaan, ja kun kepin varjo liikkuu päivän edetessä kepin ympäri, varjo osuu järjestyksessä jokaisen merkityn kellonajan kohdalle. Näin voidaan seurata ajan kulkua. Kesällä päivän pidetessä myös kellon vuorokautinen käyttöaika pitenee ja talvella päivän lyhetessä päinvastoin.
Varhaisin tunnettu aurinkokello rakennettiin Egyptissä noin vuonna 1500 eaa.[1] Aurinkokello toimii vain kun Aurinko paistaa, mutta ei pilvisellä säällä. Siksi aurinkokelloa käytettiinkin yleisimmin eteläisissä maissa, joissa päivän pituus ei vaihtele niin paljoa kuin pohjoisessa ja joissa usein on aurinkoisempaa kuin pohjoisilla leveysasteilla.
Aurinkokelloa voi käyttää myös yöllä, jos Kuu on näkyvissä. Avuksi tarvitaan taskulamppu ja jokin pallo, joka asetetaan kepin kärkeen. Asetutaan paikkaan, jossa sekä pallo että Kuu näkyvät yhtaikaa ja vierekkäin. Haetaan taskulampulle paikka, josta  sen valaisema pallo ja Kuu ovat samassa vaiheessa. Taskulampun muodostama kepin varjo osoittaa nyt ajan.
Katso myös
Whitehurstin tarkkuusaurinkokello
Aurinkovuorokausi
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Aulis Koivusalo| title = Teemme aurinkokellon| publisher = Tähtitieteellinen yhdistys Ursa| year = 1982| id = ISBN 951-9269-18-5}}
Viitteet

Aiheesta muualla

Luokka:Historialliset esineet
Luokka:Kellot
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Tupolev

Question: Milloin Concorde valmistui?



OAO Tupolev () on venäläinen lentokonesuunnittelutoimisto ja -valmistaja. Tupolevin lentokonesuunnittelutoimiston perustivat Andrei (Nikolajevitš) Tupolev ja Venäjän ilmailun isänä pidetty Nikolai Žukovski vuonna 1922. Alusta alkaen he suunnittelivat suuria lentokoneita, lähinnä pommikoneita 1920-luvulla ja sittemmin myös matkustajakoneita, myös Neuvostoliiton ensimmäisen suihkumatkustajakoneen, Tupolev Tu-104:n.
Painopisteenä pommi- ja matkustajakoneet
Neuvostoliittolaisten lentokonesuunnittelutoimistojen, kuten Antonovin, Berievin, Mjasištševin, Mikojan-Gurevitšin (MiG), Iljušinin ja Jakovlevin piirissä Tupolev on erikoistunut nimenomaan raskaiden lentokoneiden, pommikoneiden ja siviilimatkustajakoneiden suunnitteluun ja valmistukseen. Sotilaslentokoneiden puolella Tupolev on suunnitellut myös miehittämättömiä lentolaitteita.

Tunnetuimpiin Tupolevin siviililentokonetyyppeihin kuuluvat Tupolev Tu-134 ja Tupolev Tu-154, joita on runsaasti käytössä Venäjällä ja IVY:ssä. Yhdysvaltain Boeing, Euroopan ranskalais-englantilainen Concorde-konsortio ja Neuvostoliitto pohtivat kaikki yliäänimatkustajakoneen rakentamista 1960-luvun alussa, muun muassa koska yliäänipommikoneista oli saatu kokemusta. Ranskalle ja Englannille hanke oli teknologisen osaamisen osoitus, Neuvostoliitolle eräs kilpailu kapitalismin kanssa. Boeing vetäytyi ensimmäisenä, koska koneen tuotannolle ja käytölle ei ollut taloudellisia perusteita. Tupolev Tu-144 valmistui ensimmäisenä, vuonna 1969. Sitä pidettiin Neuvostoliiton sisäisillä lennoilla pitkään, kunnes se vedettiin pois käytöstä. Ranskalais-brittiläinen Concorde valmistui hieman myöhemmin ja oli käytössä 2000-luvun alkuun.
Suomi ja Tupolevin lentokoneet
Suomen ja Neuvostoliiton bilateraalikaupan aikana tarjottiin neuvostoliittolaisia lentokoneita myös Finnairille, mutta lähinnä niiden suuren huoltotarpeen ja polttoainekulutuksen vuoksi Finnair pitäytyi yhdysvaltalaisen McDonnell Douglasin lentokoneissa. Suomen ilmavoimien Neuvostoliitosta hankitut sotilaslentokoneet ovat olleet Mikojan-Gurevitšin (MiG) MiG-15 UTI-, MiG-21F- ja MiG-21bis -malleja sekä Iljušin Il-28. Toisen maailmansodan aikana Suomen ilmavoimilla oli käytössään muutamia sotasaaliiksi saatuja Tupolevin pommikoneita (DB- ja SB-koneita) ja lukuisia muita neuvostoliittolaisia tyyppejä.
Tupolevin suunnittelemia konetyyppejä

Katso myös
Luettelo lentokoneista
Aiheesta muualla


Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
*
Raspberry Pi

Question: Milloin raspberry pi julkaistiin?





Raspberry Pi, tuttavallisemmin RasPi, on yhden piirilevyn tietokone, jonka on kehittänyt brittiläinen Raspberry Pi Foundation. Tietokoneet valmistetaan Walesissa Sonyn Pencoedin tehtaalla.
Raspberry Pi
Tietokoneen ensimmäisestä mallista on julkaistu neljä versiota: Model A, Model A+ ja Model B sekä Model B+. Laitteisto perustuu Broadcomin BCM2835-järjestelmäpiiriin (suorittimena ARM1176JZF-S), joka sisältää suorittimen, muistin ja integroidun grafiikkapiirin. Tietokone kytketään televisioon tai monitoriin, syöttölaitteina voi käyttää USB-näppäimistöä ja hiirtä, massamuistina on Secure Digital -kortti. Virtalähteeksi sopii kännykän laturi.
Tietokoneen suoritin on samanlainen kuin vanhemmissa älypuhelimissa. Laitteen suorituskykyä on verrattu 300MHz Pentium II:een, grafiikkapiirin puolestaan ensimmäiseen Xboxiin.
Yksi puutteista on paristovarmennettu kello. Konetta käynnistettäessä kellonaika pitää aina synkronisoida netistä tai syöttää käsin.
Raspberry Pi julkaistiin 29.2.2012 kello 6:00 (UTC). Tuotteen jakelijoina toimii Premier Farnell ja RS Components. Kummankin jakelijan verkkosivut lamaantuivat tietokoneen valtavan suosion vuoksi ja ensimmäinen 10000 kappaleen erä Model B-sarjaa myytiin lähes välittömästi loppuun.[1]
Helmikuussa 2015 koneita oli myyty viisi miljoonaa kappaletta, joten se ohitti Sinclair ZX Spectrumin myydyimpänä brittiläisenä koneena.[2]
Raspberry Pi 2
Helmikuussa 2015 säätiö julkaisi Raspberry Pi 2:n joka käyttää neliytimistä 900 MHz BCM2836 ARM Cortex-A7 -suoritinta ja sisältää 1 Gt muistia. Uusi suoritin on suorituskyvyltään noin kuusinkertainen entiseen nähden. Hinnan on tarkoitus olla saman kuin vanhalla B-mallilla.[3]
Raspberry Pi 3
29. helmikuuta 2016 julkaistiin Raspberry Pi 3, jossa on niin Bluetooth kuin WLAN:kin. Erona edellisiin Raspberry Pi:hin ja Raspberry Pi 2:een on se, että tietokoneen suoritin on 32-bittisyyden sijaan 64-bittinen.
Tekniset tiedot ja versiohistoria

Raspberry Pi -tietokoneiden käyttöjärjestelmät
Lukuisista Linux-jakeluista on RasPille sovitettuja versioita, kuten myös FreeBSD:stä ja NetBSD:stä. Myös Plan 9 from Bell Labs ja Inferno on sovitettu koneelle.
Luettelo Raspberry Pi:iden erilaisista käyttöjärjestelmistä
Ichigojam RPI - Raspberry Pi Desktrop
 www.raspberrypi.org:[7]
KODI-kodinviihdekeskuksen aikaisempi nimi oli XBMC.
Risc Os - Windows 10 IoT Core
 www.raspberrypi.org:[8]
Raspberry Pi Foundation
Raspberry Pi Foundation -säätiö perustettiin 2009 kannustamaan tietotekniikan opetusta kouluissa. Säätiötä tukevat Cambridgen yliopisto tietotekniikan laitos ja Broadcom.
Säätiön perustajiin kuuluivat mm. Elite- ja Elite: Dangerous -pelien kehittäjä tunnettu David Braben, Cambridgen yliopiston tietotekniikan laitoksen professori Alan Mycroft,  laitoksen lehtorit Rob Mullins ja Jack Lang, Norcott Technologiesin johtaja Pete Lomas  ja  Broadcomin teknologiajohtaja Eben Upton, joka oli myös koneen pääsuunnittelija.
Lähteet

Aiheesta muualla


 Lazarus ja Raspberry Pi

Luokka:Tietokoneet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Manner

Question: Montako mannerta on?


Manner on täysin veden ympäröimä, saarta suurempi, yhtenäinen maa-alue erotukseksi maanosista, jotka ovat ihmisen määrittämiä. 
Mantereet



Mantereiksi luetaan tavallisimmin seuraavat maa-alueet[1][2][3]: 
Vanha manner (Euraasia ja Afrikka)
Uusi manner (Etelä-Amerikka ja Pohjois-Amerikka)
Australia
Etelämanner
Näitä pienempiä erillisiä maa-alueita pidetään saarina. Rajanveto perustuu lähinnä sovittuun määrittelyyn, sillä maapallon pienin manner, Australia (noin 7,7 milj. km2), on vain runsaat kolme kertaa niin suuri kuin suurin saari, Grönlanti (noin 2,2 milj. km2).
Mantereista kaksi suurinta ovat luonnostaankin keskeltä kapeita, ja nykyään molemmat on tästä kapeimmasta kohdasta keinotekoisesti katkaistu kanavilla, joista Suezin kanava valmistui vuonna 1879, Panaman kanava vuonna 1914. Niinpä myös Euraasia, Afrikka, Pohjois-Amerikka ja Etelä-Amerikka määritellään toisinaan mantereiksi. Näin määriteltynä mantereita ovat[4]: 
Euraasia
Afrikka
Pohjois-Amerikka
Etelä-Amerikka
Australia
Etelämanner
Australian itäpuolella sijaitsevaa, suurimmaksi osaksi merenalaista Zealandiaa on myös ehdotettu mantereeksi, sillä se täyttää monet mantereen tunnusmerkit.[5]
Vaikka saaria ei puhtaan maantieteellisesti luetakaan osaksi mantereita, niin geologisesti mantereisiin liittyy myös mantereita ympäröivä mannerjalusta, jonka välityksellä monet mantereiden edustan saaret ovat samaa geologista kokonaisuutta läheisen mantereen kanssa. Kun merenpinnan korkeus vaihtelee, nämä mannerjalustan saaret voivat tällöin yhtyä mantereisiin tai erota niistä kun merenpinnan korkeus muuttuu.
Maapallon pinta-alasta on mantereita noin 25 %.
Aiheeseen liittyviä muita käsitteitä
Maapallon maanosat vastaavat pitkälti mantereita, ja sanaa manner käytetäänkin suomen kielessä usein myös maanosan synonyyminä. Maanosista Pohjois- ja Etelä-Amerikka sekä Afrikka muodostavat selkeät kokonaisuudet myös luonnonmaantieteellisesti. Eurooppa ja Aasia sen sijaan ovat luonteeltaan enemmänkin historiallisia nimityksiä, ja niitä vastaava luonnonmaantieteellinen kokonaisuus on Euraasia.
Myöskään mantereet ja mannerlaatat eivät vastaa toisiaan, koska jako mantereisiin ei tapahdu mannerlaattojen rajojen mukaan. Kun mannerlaatat liikkuvat, myös mantereet muuttavat muotoaan, yhtyvät ja erkanevat maapallon geologisen historian kuluessa. Niinpä muinaiset mantereet ovat poikenneet nykyisistä, ja myös tulevaisuudessa geologisen historian aikana mantereet tulevat muuttumaan.
Lähteet
Suuri tietosanakirja. WSOY, 2001. ISBN 951-0-26053-3.
Viitteet

Aiheesta muualla

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo Yhdysvaltain presidenteistä

Question: Oliko Thomas Jefferson Yhdysvaltojen kolmas presidentti?


Yhdysvaltain presidentti on Yhdysvaltain valtion ja hallituksen päämies. Presidentti johtaa liittovaltion toimeenpanevaa elintä ja on asevoimien ylipäällikkö. Presidentti valitaan epäsuorasti neljävuotiselle virkakaudelle kansanäänestyksellä valitsijamieskokouksen kautta. Vuodesta 1951 alkaen presidentin toimikausien maksimimäärä rajoitettiin kahteen kauteen.[1]
Tähän luetteloon on otettu ne henkilöt, jotka vannoivat Yhdysvaltain presidentin valan sen jälkeen kun Yhdysvaltain perustuslaki ratifioitiin vuonna 1789. Yhdysvaltain johtajista ennen ratifiointia katso siirtokuntien kongressin presidentti. Luetteloon ei ole otettu perustuslain 25. lisäyksen mukaan toimea hoitaneita väliaikaisia presidenttejä.
Viimeiset numerot osoittavat kausia, joiden ajan presidentti oli vallassa. Esimerkiksi George Washington oli toimessaan kaksi perättäistä kautta ja hänet lasketaan ensimmäiseksi presidentiksi (ei ensimmäiseksi ja toiseksi). Gerald Ford nousi presidentiksi sen jälkeen, kun Richard Nixon oli eronnut, ja toimi presidenttinä loput Nixonin toisesta kaudesta. Grover Cleveland taas oli virassa kaksi kautta, jotka eivät olleet peräkkäisiä, joten hänet lasketaan sekä 22. että 24. presidentiksi. Sen vuoksi luettelossa on 45 ”presidenttiyttä” mutta vain 44 henkilöä.
Presidentit


Katso myös
Luettelo Yhdysvaltain presidenteistä eliniän mukaan
Lähteet
CS1 maint: unrecognized language (link)
CS1 maint: unrecognized language (link)
CS1 maint: unrecognized language (link)
Viitteet

Aiheesta muualla
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.


Presidentit
*
Yhdysvaltain presidentit
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luokka:99.3 Yhteiskuntaelämän edustajat
Naisten äänioikeus

Question: Milloin Suomin antoi naisille äänioikeuden?



Naisten äänioikeus on taloudellinen ja poliittinen uudistus, joka antaa naisille oikeuden äänestää. Äänioikeus ei kuitenkaan aina merkinnyt vaalikelpoisuutta eli naisten mahdollisuutta asettua ehdolle vaaleissa.
Uusi-Seelanti antoi ensimmäisenä naisille äänioikeuden vuonna 1893. Australiassa myönnettiin vuonna 1902 rajoitettu äänioikeus ja vaalikelpoisuus, jotka kuitenkin koskivat vain valkoista väestöä.[1]
Suomi antoi kolmantena maailmassa ja ensimmäisenä Euroopassa naisille äänioikeuden vuonna 1906 osana yleistä ja yhtäläistä äänioikeutta. Samalla sallittiin naisille myös oikeus asettua ehdolle vaaleissa ja vuonna 1907 eduskuntaan valittiin maailman ensimmäiset naisparlamentaarikot.[2]
Neuvosto-Venäjällä naisten äänioikeus annettiin lokakuun vallankumouksessa vuonna 1917.[3]
Yhdysvalloissa naisten äänioikeus oli New Jerseyn osavaltion perustuslaissa jo vuonna 1776, mutta se kumottiin 1807. Myöhemmin naiset saivat äänioikeuden Yhdysvalloissa vuonna 1920.[4]
Ranskassa Pariisin kommuuni antoi naisille äänioikeuden 1871, mutta päätös kumottiin kommuunin kaatuessa.[5]
Euroopan maista Sveitsi antoi naisille äänioikeuden vasta vuonna 1971 ja Liechtenstein viimeisenä Euroopassa vuonna 1984.[4] Joissain Sveitsin kantoneissa naisten äänioikeus oli evätty 1990-luvun alkuun asti.[6]
Vuonna 2015 maailmassa ei ole käytännössä enää yhtäkään valtiota jossa naisten äänioikeus olisi täysin kielletty lailla, Saudi-Arabian annettua naisille vaalikelpoisuuden paikallisvaaleissa [7]. Tähän ei kuitenkaan lueta valtioita joissa äänestyksiä ei yleisesti pidetä (eikä näin ollen myös miehilläkään ole oikeutta äänestää). Vatikaanin vaaleissa valittava Paavi valitaan miesedustajien kesken uskonnollisista syistä.
Katso myös
Suomen äänioikeuden historia
Aikajana naisten äänioikeuden historiasta
Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Nainen
Luokka:Äänioikeus
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Luettelo televisiosarjan Glee jaksoista

Question: Kuka on perustanu Me Too -kampanjan?


Glee on musikaalia, komediaa ja draamaa yhdistävä televisiosarja, jota alkuperäismaassaan Yhdysvalloissa esitti Fox. Sarjan loivat Ryan Murphy, Brad Falchuk ja Ian Brennan. Sarjan pilottijakso lähetettiin 19. toukokuuta 2009[1] ja varsinaisesti sarjan esittäminen alkoi 9. syyskuuta 2009.[2] Fox tilasi alun perin sarjasta 13 jaksoa ja syyskuussa 2009 koko tuotantokauden[3] eli yhdeksän lisää.[4] Loput ensimmäisen tuotantokauden jaksot esitettiin huhtikuusta 2010 kesäkuuhun 2010, jolloin esitettiin ensimmäisen tuotantokauden päätösjakso.[5] Sarjasta julkaistiin yhteensä kuusi tuotantokautta ja 121 jaksoa; viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa 20. maaliskuuta 2015.
Sarja keskittyy high schoolissa toimivaan musiikkikuoroon, joka tunnetaan myös nimellä glee club. Kuoro toimii kuvitteellisessa William McKinley High Schoolissa Limassa, Ohion osavaltiossa.[6] Will Schuester (Matthew Morrison) ottaa paikkansa kuoron johdossa, kun entinen opettaja (Stephen Tobolowsky) erotetaan epäasiallisesta yhteydenotosta miesopiskelijan kanssa. Yhdessä koulun pohjasakkana pidettyjen teinien kanssa Will yrittää nostaa kuoron entiseen loistoonsa samalla kun yrittää pitää huolta vaimostaan Terrista (Jessalyn Gilsig) ja kehittää tunteita työkaveriinsa Emmaan (Jayma Mays), sekä puolustaa kuoron olemassaoloa juonittelevalta cheerleader-valmentajalta Sue Sylvesterilta (Jane Lynch). Sarjan tärkein painopiste on opiskelijoiden kuoro eli glee club: heidän seurustelusuhteensa ja rakkaus laulamiseen.
Jaksot
Ensimmäinen tuotantokausi: 2009–2010

Toinen tuotantokausi: 2010–2011

Kolmas tuotantokausi: 2011–2012

Neljäs tuotantokausi: 2012–2013

Viides tuotantokausi: 2013–2014

Kuudes tuotantokausi: 2015

[7]
Lähteet

Glee
Luokka:Glee
CAS (täsmennyssivu)

Question: Mitä lyhenne CAS tarkoittaa?

CAS tai Cas voi tarkoittaa seuraavia:
CAS, (Court of Arbitration for Sport), urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin
CAS, Cogne Acciai Speciali, italialainen terästuotteiden valmistaja
CAS-numero, (Chemical Abstract Service), yhdysvaltalainen kemikaalien tunnistenumerojärjestelmä
Kalibroitu ilmanopeus, englanninkielinen lyhenne CAS
Cas, Kassiopeian tähdistön lyhenne