Popeda

Question: Minkä yhtyeen kappaleessa lauletaan: '...kaasua komisaario Peppone...'?


Popeda on suomalainen rockyhtye, joka perustettiin Tampereella vuonna 1977. Alkuaikoina yhtye yhdistettiin hetken aikaa punkiin, mutta todellisuudessa Popedan henkiset juuret ovat perinteisemmässä boogierockissa.[1] 1980-luvun taitteen jälkeen yhtyeen musiikki muuttui melodisemmaksi suomirockiksi. 
Popedan alkuperäisen kokoonpanon muodostivat laulaja Pate Mustajärvi, kitaristit Ari Puukka ja Arwo Mikkonen, bassokitaristi Ilari Ainiala sekä rumpali Kai Holm. Uransa aikana Popeda on kokenut lukuisia kokoonpanovaihdoksia, ja yhtyeen nykyisessä kokoonpanossa alkuperäisistä muusikoista on jäljellä vain Mustajärvi, joka perusti yhtyeen Ainialan kanssa.[2] Mustajärven lisäksi nykyisessä kokoonpanossa vaikuttavat kitaristi Costello Hautamäki, bassokitaristi Jyrki K. Melartin, pianisti Pate Kivinen sekä rumpali Lacu Lahtinen. 
Popeda on julkaissut mittavan uransa aikana 20 studioalbumia, kolme livealbumia, kuusi kokoelma-albumia sekä kaksi DVD:tä ja ison määrän singlejä. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat muun muassa ”Kuuma kesä”, ”Tahdotko mut tosiaan”, ”Kersantti Karoliina”, ”Matkalla Alabamaan”, ”Kaasua, komisaario Peppone”, ”Punaista ja makeaa”, ”Kakskytä centtiä” ja ”Sukset (vaikeata tämä hiihtäminen)”.[3]
Popeda palkittiin Suomi-palkinnolla vuonna 2014,[4] ja "Vuoden tamperelainen 2015" -äänestyksessä yhtye tuli toiseksi ylikapellimestari Santtu-Matias Rouvalin voittaessa äänestyksen[5].
Historia
Alkuvuodet: 1977–1982
Laulaja Pauli ”Pate” Mustajärvi sekä bassokitaristi Ilari “Ilpo” Ainiala perustivat Popedan marraskuussa 1977,[2] ja yhtyeen ensimmäinen julkinen esiintyminen tapahtui helmikuussa 1978 Tampereen Gorilla-klubilla.[6] Alkuperäiseen kokoonpanon lukeutuivat Mustajärven ja Ainialan lisäksi rumpali Kai Holm sekä kitaristit Ari “Jatsi” Puukka ja Tapani ”Arwo” Mikkonen, ja tällä kokoonpanolla julkaistiin myös yhtyeen debyyttisingle Hei mies / Mönkiäislaulu, joka nauhoitettiin Lahdessa Microvox-studiolla.[7]
Saman vuoden elokuussa yhtye aloitti debyyttialbuminsa Popedan nauhoittamisen.[8] Albumi nauhoitettiin neljänä päivänä yhteistyössä tuottaja Timo Huovisen kanssa.[8] Albumin menestyminen jäi kuitenkin heikoksi, ja sitä myytiinkin vain hieman yli 1500 kappaletta.[9] Levyn teemat käsittelivät työttömyyttä, nuorisoryhmien ristiriitoja, turhautumista sekä muita uuden aallon yhtyeille tyypillisiä aiheita. Myös musiikissa oli uuden aallon suoraviivaista henkeä.[1]
Popedan seuraavalla studioalbumilla tuottajaksi astui Mikko “Pantse” Syrjä, Eppu Normaalin kitaristi,[10] ja albumi nauhoitettiin MSL-studiolla vajaassa viikossa.[11] Syrjän tuottama Raswaa koneeseen! (1980) ja sen seuraaja, vuonna 1981 julkaistu Hullut koirat ylsivät lähes samoihin myyntilukuihin.[12] Albumien välissä bassokitaristin paikan yhtyeessä otti Risto “Eebo” Lehtinen,[13] joka oli toiminut yhtyeen roudarina myös alkuvuosina.[13] Pian Hullut koirat -albumin julkaisemisen jälkeen yhtyeen bassokitaristi kuitenkin vaihtui jälleen, kun aiemmin Kontra-yhtyeessä vaikuttanut Jyrki K. Melartin korvasi yhtyeestä eronneen Lehtisen.[14] Syksyllä 1981 julkaistun Raakaa voimaa -livealbumin jälkeen kitaristi Ari “Jatsi” Puukka jätti yhtyeen,[15] ja hänet korvasi yhtyeessä edelleen vaikuttava Costello Hautamäki.[16]
Uudella kokoonpanolla yhtye suuntasi nauhoittamaan neljättä studioalbumiaan, ja nimen Mustat enkelit saanut levytys julkaistiin vuonna 1982.[17] Tämän jälkeen Hautamäki teki lyhyehkön visiitin Sleepy Sleepersissä, mutta palasi pian takaisin Popedaan.[18] Hautamäen lyhyen Sleepy Sleepersissä tehdyn kokeilun jälkeen myös pianisti Eero “Safka” Pekkonen liittyi Popedaan.[19]
Läpimurto: 1983–1990
Kuusihenkisellä kokoonpanolla levytetty, viides studioalbumi Kaasua... (1983) nousi yhtyeen läpimurtolevyksi.[20] Albumi jäi kuitenkin rumpali Kai Holmin viimeiseksi levytykseksi Popedassa. Varusmiespalvelusta suorittamaan lähteneen Holmin tuuraajaksi hankittiin hänen isoveljensä Kari Holm,[21] mutta yhtyeen muut jäsenet pitivät hänen soittotyylistään niin paljon, että hänen paikkansa yhtyeen rumpalina vakiintui.[22] Uutta studiomateriaalia saatiin odotella vielä vuosi, mutta tauon aikana laulaja Pate Mustajärvi jatkoi levyttämistä julkaisemalla ensimmäisen sooloalbuminsa Nyt![23]
Popedan seuraava studioalbumi Harasoo (1984) nousi suureksi kaupalliseksi menestykseksi,[24] ja sen kappaleet "Matkalla Alabamaan" ja "Sukset (vaikeata tämä hiihtäminen)" jäivät yhtyeen vakituisiksi kappaleiksi konserteissa.[3]
Harasoo-albumin jälkeen alkoikin yhtyeen historian ensimmäinen suosion huippukausi, ja Popedan keikkasuosio vakiintui järkkymättömäksi,[25] ja yhtyeelle julkaistiin myös Ikurin Posti -nimistä fanilehteä.[26] Myös seuraava studioalbumi, vuonna 1985 julkaistu Pohjantähden alla menestyi loistavasti, ja se sisälsi kenties yhtyeen uran suurimman hitin "Kuuma kesä".[27] Albumin jälkeen pianisti Eero “Safka” Pekkonen kuitenkin jätti yhtyeen.[28]
Vuonna 1986 Popeda koki eittämättä koko uransa suurimman tragedian, kun yhtyeessä sen koko uran läpi vaikuttanut kitaristi Arwo Mikkonen menehtyi kesken soundcheckin lavalle saatuaan sydänkohtauksen.[29] Mikkosen kuoleman jälkeen yhtye harkitsi jopa lopettamista,[30] mutta Mikkosen vaimo Sirpa sanoi, ettei yhtyettä saisi lopettaa, sillä Arwo olisi halunnut Popedan jatkavan kaikesta huolimatta.[31]

Mikkosen kuoleman jälkeen yhtyeeseen liittyivät kitaristi Timo “Törrö” Tapaninen sekä pianisti Jukka “Jukkis” Järvinen.[32] Lisäksi kitaristi Costello Hautamäen musiikillinen vastuu kasvoi entisestään Mikkosen kuoleman jälkeen.[33] Uudella kokoonpanolla julkaistiin studioalbumit Ei oo valoo (1987), Hallelujaa (1988) ja Kans’an Popeda (1990). Kovasta studiotehtailusta huolimatta albumeilta uupuivat oleelliset hittikappaleet, eivätkä ne saaneet kovinkaan suurta kaupallista menestystä.[12] Yhtye pysyi kuitenkin pinnalla kehnommasta levynmyynnistä huolimatta tehtyään EppuPopedaNormaali-yhteiskiertueen Eppu Normaalin kanssa vuonna 1987, ja jatkaen keikkailuaan ahkerasti.[34] Myös yhtyeiden yhteinen single, 20 vuotta sikana / Hyvä kankkunen sai osakseen pientä menestystä.[35] Yhtyeen jäsenten, etenkin Hautamäen ja Tapanisen, välit kuitenkin kiristyivät 1990-luvun taitteessa,[36] joten Tapaninen joutui jättämään yhtyeen vuosikymmenen vaihteessa.[37] Syksyllä 1990 myös bassokitaristi Jyrki K. Melartin poistui yhtyeestä.[38]
1990-luku
Markku Petander liittyi yhtyeen uudeksi bassokitaristiksi vuoden 1990 syksyllä.[39] Uusi studioalbumi, vuonna 1992 julkaistu Svoboda katkaisi lamaantuneen suosion kauden yhtyeen historiassa,[40] ja se sisälsi hittisinglet "Punaista ja makeaa", "Repe ja Lissu" sekä "Kersantti Karoliina", jonka b-puolella oli niin ikään menestyskappaleeksi noussut "Mää ja Tapparan mies".[41] Costello Hautamäki on myöhemmin sanonut Svobodan (1992) olevan Popedan paras albumi koskaan.[41] Albumi myi lopulta platinaa,[42] ja se on Popedan myydyin studioalbumi sekä yhtyeen toiseksi eniten myydyin albumi, edellään vain kokoelma-albumi Pelkkää juhlaa – 25v. Juhlakokoelma.[12] Vuonna 1993 yhtye julkaisi singlejen B-puolista kootun kokoelma-albumin Peetlehemin pesäveikot (nopein saa).
Svobodan seuraaja, vuoden 1994 H.Ö.N.Ö. paisui Popedan pitkäkestoisimmaksi studioalbumiksi.[43] Albumilla käytettiin paljon ulkopuolista kirjoitusapua, ja 17 kappaletta sisältänyt albumi sisälsi vain viisi Mustajärven sanoittamaa kappaletta.[44] Kirjoitusapujen lisäksi albumilla käytettiin ensimmäistä kertaa yhtyeen historiassa myös sessiomuusikkoja, ja esimerkiksi hittisinglellä "Tahdotko mut tosiaan" rumpuja soitti Kari Holmin sijasta Ari Toikka.[45] Yhtyeen muut jäsenet pitivät albumia lisäksi Costello Hautamäen ja Markku Petanderin omana kokeellisena tuotoksena,[46] eivätkä pitäneet ajatuksesta sisällyttää albumille kaikki kirjoitettu materiaali.[43]
Seuraava studioalbumi Live at the BBC (1995) nauhoitettiin historiallisesti Lontoossa.[47] Albumi sisälsi uudelleen akustisiksi versioiksi sovitettuja vanhoja kappaleita, ja bassokitaristina toimi Eppu Normaalin Sami Ruusukallio, sillä Petander toimi toisena kitaristina yhdessä Hautamäen kanssa.[48] Albumin julkaisemisen jälkeen Petander mursi kätensä.[49]
Keväällä 1996 vanha bassokitaristi Jyrki Melartin palasi yhtyeeseen.[50] Joulukuussa 1996 yhtye alkoi työstämään neljättätoista albumiaan 500 cc Mika Sundqvistin MSL-studiolla.[51] Albumi sisälsi muun muassa kappaleen "Mannaa mammonaa", jolla yhtye voitti voitti vuonna 1997 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen tunnusmusiikin sävellyskilpailun, sekä "Minä, sinä ja Mannerheim", jolla Pate Mustajärven lisäksi laulaa Klamydia-yhtyeen Vesku Jokinen.[52] Levy julkaistiin vuonna 1997 ja sen tuotti Costello Hautamäki.[53] Syksyllä 1997 yhtye julkaisi vielä kokoelma-albumin Hittejä, kersantti Karoliina!.[54]
Popeda juhli 20-vuotista uraansa vuonna 1998 Tampereella esiintymällä alkuperäisessä kokoonpanossaan lukuun ottamatta Arwo Mikkosta.[55] Seuraavana vuonna yhtye julkaisi coveralbumin Vieraissa.[56] Albumin julkaisemisen jälkeen yhtye jäi tauolle vuoden 2000 ajaksi.[57]
2000-luku
Tauon aikana Pate Mustajärvi keskittyi soolouraansa ja Costello Hautamäki levytti sekä keikkaili yhdessä The Neropatsin kanssa. Tauon aikana Holm ja Järvinen kuitenkin jättivät yhtyeen, ja uudeksi rumpaliksi hankittiin Arska Rautajoki, joka oli vaikuttanut The Neropatsissa yhdessä Hautamäen kanssa.[58] Seuraavaa studioalbumia Just! (2001) nauhoitettiin myös yhteistyössä vanhan pianistin, Eero “Safka” Pekkosen kanssa,[59] mutta lopulta Jani Kemppinen vakiinnutti paikkansa yhtyeessä.[60]
Vuonna 2002 yhtye vastaanotti suru-uutisen: yhtyeen alkuperäinen bassokitaristi ja perustajajäsen Ilari Ainiala oli kuollut.[61] Tauon aikana myös Costello Hautamäki siirtyi hetkellisesti paluun tehneeseen Hanoi Rocks -yhtyeeseen[62] muttei eronnut yhtyeestä. 
Saman vuoden 2002 keväällä yhtye suuntasi studioon nauhoittamaan Olli Lindholmin ja Pauli Hanhiniemen yhteissävellyksen "Kakskytä centtiä".[63] Alun perin yhtyeen muut jäsenet vastustivat Hautamäen ehdotusta kappaleen levyttämisestä,[63] mutta siitä muodostui pian yksi Popedan suosituimmista kappaleista.[64] Koska yhtye oli levytystauolla, syksyllä 2002 julkaistiin tuplakokoelma Pelkkää juhlaa – 25v. Juhlakokoelma, joka sisälsi myös Mustajärven soolotuotantoa.[65] Albumin julkaisua seuranneella Coitus Prolongatus Tour -kiertueella yhtyeen esiintymisiä haittasivat kuitenkin merkittävästi Mustajärven alkoholiongelmat.[66] Juhlavuosi huipentui DVD-julkaisuun Hyvää iltaa, Tampere!, joka sisälsi Tampereella nauhoitetun konsertin, vanhoja videoita sekä televisioesiintymisiä ja muuta erikoismateriaalia.[67] Popedan jatkaessa taukoaan uuden materiaalin levyttämisestä Mustajärven alkoholiongelmat paisuivat,[68] mutta hän levytti silti sooloalbuminsa Ajan päivin, ajan öin, jonka nimikkoraita nousi yhdeksi hänen suurimmista soolohiteistään.[69]
Popeda palasi pitkän tauon jälkeen studioon, ja vuonna 2005 julkaistu studioalbumi Häkää! saavutti kohtalaisen menestyksen.[70] Seuraavana vuonna alkoholi alkoi saada entistä enemmän otetta Mustajärvestä, ja tämän alkoholinkäyttö johti vaikeuksiin erityisesti keikkaillessa.[71]
Vuosi 2006 käynnistyikin kankealla tavalla, sillä Mustajärvi ei alkoholisoitumisensa takia kyennyt lähtemään kiertueelle vuoden alussa. Tuuraajaksi hankittiin Mustajärven siskonpoika, Mustat Enkelit -yhtyeen laulaja Jussi Aaltonen. Hän esiintyi Popedan riveissä kymmenkunta keikkaa, minkä jälkeen Mustajärvi itse palasi esiintymislavoille.[72]
Koko vuonna 2006 yhtye soitti peräti 102 keikkaa, mutta vuoden 2007 kiertueelle esiintymismäärää vähennettiin Mustajärven ongelmien äityessä pahemmaksi jälleen kesällä.[73] Yhtye esiintyi muun muassa Radio 957:n järjestämällä juhlaristeilyllä minikeikalla, joka myös nauhoitettiin ja julkaistiin Bonus-DVD:nä saman vuoden kokoelma-albumilla 30-vuotinen sota 1977–2007.[74] Hetki löi kuitenkin Mustajärvelle, sillä tämä lyyhistyi risteilyn jälkeisenä päivänä yhtyeen keikkabussin lattialle ja kiidätettiin ambulanssilla sairaalaan.[75] Loppukesän esiintymiset hoidettiin jälleen Jussi Aaltosen kanssa. Syyskuussa Mustajärvi päätti lopettaa alkoholinkäytön ja hankkiutui hoitoon Lapualle.[76]
Mustajärven raitistuttua yhtye jätti jäähyväiset kosketinsoittaja Jani Kemppiselle ja rumpali Arska Rautajoelle.[77] Vuonna 2008 yhtye löysi vihdoin korvaajat. Koskettimiin hankittiin Iso-Pate Kivinen ja rumpaliksi Lacu Lahtinen. Molemmat olivat toimineet aiemmin Hanoi Rocks -yhtyeessä,[78] jonka kautta he tunsivat myös kitaristi Costello Hautamäen.[79] Uudella kokoonpanolla yhtye alkoi työstää uutta studioalbumia loppukeväästä. Täydelliset miehet -nimen saanut albumi ilmestyi kauppoihin 24. syyskuuta 2008,[80] ja albumi ylitti kultalevyrajan nopeasti tuoden Popedalle ensimmäisen kultalevyn studioalbumien sarjassa sitten vuoden 1994. 
Vuonna 2010 Popeda julkaisi myös ensimmäisen livealbuminsa sitten vuoden 1986, kun Pitkä kuuma kesä 2010 – Live -nimen saanut konserttitaltiointi ilmestyi. Samaan aikaan julkaistiin myös samanniminen, Tampereella nauhoitettu DVD-tallenne. Yhtye levytti vuonna 2011 uuden Voitto-studioalbumin. Singlejulkaisu "Hääkellot soi" sai radiosoittoaikaa. Myös Voitto myi edeltäjänsä tapaisesti kultalevyn oikeuttavan myyntimäärän. Popeda täytti vuonna 2017 40 vuotta. Yhtye julkaisi 17. maaliskuuta 2017 uuden studioalbumin Haista Popeda! .
Musiikki
Popedan henkiset juuret ovat boogierockissa. Alkuaikoina yhtyeen musiikissa ja sanoituksissa oli vaikutteita uudesta aallosta,[1] mutta 1980-luvun alussa musiikkityyli muuttui hard rock -tyylisemmäksi ja melodisemmaksi suomirockiksi. Yhtyeen linjaa on joskus luonnehdittu myös äijä-rockiksi. Epe Helenius, joka kiinnitti yhtyeen Poko Rekordsiin vuonna 1977, kutsui yhtyettä ”Suomen Rolling Stonesiksi”. Rolling Stones on antanut Popedalle musiikillisia vaikutteita ja esimerkiksi vuonna 1999 levytetty "Mustaa" on suomennos Rolling Stonesin kappaleesta "Paint It, Black". 
Yhtye oli suosionsa huipulla 1980-luvulta 1990-luvun alkuun. Vielä 1970-luvulla levytetyt albumit eivät tuoneet menestystä, mutta 1980-luvulta lähtien yhtyeen suosio nousi. Vuonna 1985 levytetty "Kuuma kesä" on yksi Popedan tunnetuimpia kappaleita. Vuonna 2005 kappale valittiin myös kaikkien aikojen kesähitiksi.[81]
Suurimman osan Popedan kappaleista on säveltänyt kitaristi Costello Hautamäki ja sanoittanut yhtyeen solisti Pate Mustajärvi. Tekstejä ovat tehneet myös muun muassa Pauli Hanhiniemi ("Tahdotko mut tosiaan", "Kakskytä centtiä") ja Juice Leskinen ("Mää ja Tapparan mies"). Ennen Costelloa yhtyeen alkuperäinen kitaristi Tapani Mikkonen toimi yhtyeen pääasiallisena säveltäjänä.
Negative-yhtyeen solisti Jonne Aaron on tehnyt Popedalle kappaleen "Elän itselleni".
Yhtyeen albumille Voitto on tehnyt sanoituksia Pate Mustajärven lisäksi muiden muassa Vexi Salmi, Jouni Hynynen sekä Jukka Takalo.
Jäsenet
Laulajat
Pate Mustajärvi (1977–)
Kitaristit
Arwo Mikkonen (1977–1986)
Ari Puukka (1977–1981)
Costello Hautamäki (1982-)
Timo Tapaninen (1986–1990)
Basistit
Ilari Ainiala (1977–1979)
Risto Lehtinen (1979–1981)
Jyrki Melartin (1981–1990, 1995–)
Markku Petander (1990–1995)
Rumpalit
Kai Holm (1977–1983)
Kari Holm (1983–2000)
Arto Rautajoki (2001–2007)
Lacu Lahtinen (2008–)
Kosketinsoittajat
Eero Pekkonen (1983–1985)
Jukka Järvinen (1986–2000)
Jani Kemppinen (2001–2007)
Pate Kivinen (2008–)
Popedan jäsenten aikajana

Kokoonpanot
Alkuperäinen 1977–1979
Pate Mustajärvi – laulu
Arwo Mikkonen – kitara
Ari "Jatsi" Puukka – kitara
Ilari "Ilpo" Ainiala – bassokitara
Kai Holm – rummut
1979–1981
Pate Mustajärvi – laulu
Arwo Mikkonen – kitara
Ari "Jatsi" Puukka – kitara
Risto "Eebo" Lehtinen – bassokitara
Kai Holm – rummut
3/1981–12/1981
Pate Mustajärvi – laulu
Arwo Mikkonen – kitara
Ari "Jatsi" Puukka – kitara
Jyrki Melartin – bassokitara
Kai Holm – rummut
1/1982–4/1982
Pate Mustajärvi – laulu
Arwo Mikkonen – kitara
Jyrki Melartin – bassokitara
Kai Holm – rummut
4/1982–12/1982
Pate Mustajärvi – laulu
Arwo Mikkonen – kitara
Costello Hautamäki – kitara
Jyrki Melartin – bassokitara
Kai Holm – rummut
1/1983–3/1983
Pate Mustajärvi – laulu
Arwo Mikkonen – kitara
Jyrki Melartin – bassokitara
Eero "Safka" Pekkonen – koskettimet
Kai Holm – rummut
3/1983–10/1983
Pate Mustajärvi – laulu
Arwo Mikkonen – kitara
Costello Hautamäki – kitara
Jyrki Melartin – bassokitara
Safka Pekkonen – koskettimet
Kai Holm – rummut
10/1983–12/1985
Pate Mustajärvi – laulu
Arwo Mikkonen – kitara
Costello Hautamäki – kitara
Jyrki Melartin – bassokitara
Safka Pekkonen – koskettimet
Kari Holm – rummut
1/1986–2/1986
Pate Mustajärvi – laulu
Arwo Mikkonen – kitara
Costello Hautamäki – kitara
Jyrki Melartin – bassokitara
Kari Holm – rummut
3/1986–5/1990
Pate Mustajärvi – laulu
Costello Hautamäki – kitara
Timo "Törrö" Tapaninen – kitara
Jyrki Melartin – bassokitara
Jukka "Jukkis" Järvinen – koskettimet
Kari Holm – rummut
5/1990–10/1990
Pate Mustajärvi – laulu
Costello Hautamäki – kitara
Jyrki Melartin – bassokitara
Jukkis Järvinen – koskettimet
Kari Holm – rummut
1990–1995
Pate Mustajärvi – laulu
Costello Hautamäki – kitara
Markku Petander – bassokitara
Jukkis Järvinen – koskettimet
Kari Holm – rummut
1995–2000
Pate Mustajärvi – laulu
Costello Hautamäki – kitara
Jyrki Melartin – bassokitara
Jukkis Järvinen – koskettimet
Kari Holm – rummut
2001–2007
Pate Mustajärvi – laulu
Costello Hautamäki – kitara
Jyrki Melartin – bassokitara
Jani Kemppinen – koskettimet
Arto Rautajoki – rummut
Nykyinen 2008–
Pate Mustajärvi – laulu
Costello Hautamäki – kitara
Jyrki Melartin – bassokitara
Pate Kivinen – koskettimet
Lacu Lahtinen – rummut
Diskografia
Studioalbumit

Livealbumit

Kokoelmat
15 GT Golden Turpo (1986) kultalevy
Poko klassikot (1987)
Peetlehemin pesäveikot (nopein saa) (1993)
Hittejä, kersantti Karoliina! (1997) platinalevy
Pelkkää juhlaa – 25v. Juhlakokoelma (2CD, 2002) tuplaplatinalevy
30-vuotinen sota 1977–2007 (2007) (CD/DVD) kultalevy
Museorekisterissä – Karvanopat ja Wunderbaum (2CD, 2013)
Museorekisterissä (6CD-box, 2013)
DVD:t
Hyvää iltaa, Tampere! (2002) kultalevy
Pitkä kuuma kesä 2010 – Live (2010)
Singlet
Hei mies / Mönkiäislaulu PIS 006, 1978
Erkki ja Leena / Sammakkalaulu PIS 008, 1978
Suuret setelit / Lauri Lutavuori PIS 022, 1979
Huummetta / Kouluun PIS 033, 1979
Mörrimöykky / Bebobbahobbin PIS 057, 1980
Minä elän / Silimiklasikyy (live) / Luvattu maa (live) PIS 084-12, 1981
Kalteriblues / Onnellinen mies PIS 103, 1982
Yö / Maailma palaa PIS 109, 1982
Delilah / Yks kystä kimma PIS 115, 1983
Kaasua, komisario Peppone / Viimeinen mohikaani AUTOM 5, 1983
Kaasua, komisario Peppone PEPPONE 1, 1983
Matkalla Alabamaan / Nyrkki-Kyllikki PIS 129, 1984
Matkalla Alabamaan(remix) / Sielun Veljet: Aina nälkä PROMO 12-1, 1984
Sukset (vaikeata tämä hiihtäminen) / Raz, Dva, Tri PIS 140, 1984
Palle And The Boys / Hjulapata PIS 152, 1985
Palle And The Boys / Hjulapata / Sukset (vaikeata tämä hiihtäminen) (4x10 km:n viestihiihtomixaus) PIS 152-12, 1985
Kuuma kesä / Tuomas parka PIS 158, 1985
Tää on se yö / Mikä vika mussa on PIS 176, 1986
Eläinten vallankumous / Omia ollaan PIS 191, 1986
Kellot lyö / Potkurilakkirock PIS 195, 1986
Maailmankaikkeuden suvijenkka / Ranttalitytön tärinät PIS 214, 1987
Bandiittipolkka / Luumäkirock PIS 219, 1987
EppuPopedaNormaali: 20 vuotta sikana / Hyvä kankkunen PIS 224, 1987
Raaka-Arska & Räp-Popeda: Muumi / Hei mies -räp PIS 229, 1987
Optinen O / Valkoisessa huoneessa PIS 231, 1988
Sä lähdit taas / Kovan pojan blues PIS 253, 1988
Sä lähdit taas / 4711 AUTOM 19, 1989
Paulin taikakaulin / Heavy lutaa PIS 262, 1989
Lilli Kupponen / Nysse tulee / Kuuma kokardi PROMOCD 2, 1990
Enkeliblues / Nysse tulee AUTOM 21, 1990
Punaista ja makeaa / Kotiin PIS 290, 1991
Kirje / Irmeli PIS 303, 1991
Kersantti Karoliina / Mää ja Tapparan mies PROMOCD 5, 1992
Kersantti Karoliina / Mää ja Tapparan mies PIS 308, 1992
Repe ja Lissu / Sen kunniaksi PIS 314, 1992
Hjulapata / Omia ollaan / Kovan pojan blues PSCD 30, 1993
Siankorvaa ja raanavettä PROMOCD 8, 1994
Oodi makkaralle PROMOCD 9, 1994
Siankorvaa ja raanavettä AUTOM 24, 1994
Tahdotko mut tosiaan / Pelkosenniemen poika PSCD 47, 1994
Mustameri ja mies / Mannaa mammonaa PROMOCD 26, 1997
Paperitähdet / Mayday Mayday PSCD 127, 1999
Mustaa / No niin tottakai PSCD 133, 1999
Beibin kanssa Irlantiin / Entisestä pois PSCD 173, 2001
Tohtori Mustajärvi PSCD 177, 2001
Hilipatipippaa / Onko vielä aikaa PSCD 184, 2001
Kakskytä centtiä / Pakko saada BMW PSCD 200, 2002
Ei lasten käsiin PSCD 237, 2004
Ikurin mimmi PSCD 259, 2005
Katsastuslaulu (Popeda) / Tango Pelargonia (Trio Mukavat) PSCD 268, 2006
Reino PSCD 288, 2007
Kuutamohullu PSCD 295, 2008
Onhan päivä vielä huomennakin PSCD 301, 2008
Elän itselleni PSCD 304, 2008
Hääkellot soi PSCD 307, 2011
Bermudan kolmio, 2012
Onko saunan takana tilaa?, 2016
Lihaa ja perunaa, 2017
Muut
Suomirokkia kotikaraoke: Popeda – 15 Popedan hittiä karaokeversioina (DVD, 2008) 
 Kaasua Komisaario Peppone | Matkalla Alabamaan | Kersantti Karoliina | Tahdotko mut tosiaan | Kakskytä centtiä | Kuuma kesä | Kellot lyö | Reino | Palle & the boys | Punaista ja makeaa | John Holmes | Mää ja Tapparan mies | Repe ja Lissu | Yö | Sukset
Eri esittäjiä: Da Da (Kuulat sekaisin) (2008) (tribuuttialbumi)
Mukana levyillä
Eri esittäjiä: Kylmää joulua! (1978) (kappaleet "Soihdut sammuu" ja "Joulukirkkoon")
Eri esittäjiä: Kantti kestää nauttia (1988) (kappale "Leivonnaisia")
Eri esittäjiä: Toinen käsittely – kunnianosoitus Alivaltiosihteerille (1995) (kappale "Mauno Henrik Koivisto")
Eri esittäjiä: Säkenöivää voimaa (2002) (kappale "Aina nälkä")
Klamydia: Piikkinä lihassa (2003) (kappale "Tosi routari")
Kappaleet
Luettelo Popedan kappaleista
Lähteet
Kirjallisuus
Citation error, replace with{{cite book| author = Kontiainen, Vesa & Starck, Kjell| title = Popeda: Ilikeesti kiitää| location = Helsinki| publisher = Like Kustannus| year = 2009| version = 3., täydennetty painos| isbn = 978-952-01-0328-6}}

Viitteet

Kirjallisuutta
Nuotteja, kersantti Karoliina! (2001)
Kontiainen, Vesa: Aitoa suomirokkia – Poko Rekordsin historia. Like, 2004.
Citation error, replace with{{cite book| author = Kontiainen, Vesa| title = Popeda: Nelkytä vuotta| location = Helsinki| publisher = Bazar| year = 2017| isbn = 978-952-279-396-6}}
Aiheesta muualla




 YLE Elävä arkisto.
 YLE Elävä arkisto.


Luokka:Suomalaiset rockyhtyeet
Luokka:1980-luvun yhtyeet ja sooloartistit
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit