Renny Harlin

Question: Montako elokuvaa Renny Harlin on ohjannut?


Renny Harlin (ent. Renny Lauri Mauritz Harjola, vuodesta 1987 Harlin isän alkuperäisen sukunimen mukaan, s. 15. maaliskuuta 1959[1] Riihimäki[2],[3]) on Hollywoodissa uraa luonut suomalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja, jonka ohjaustöitä ovat muun muassa Painajainen Elm Streetillä 4 – Unien valtias, Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli, Cliffhanger – kuilun partaalla ja Deep Blue Sea. Harlinin elokuvat ovat tuottaneet maailmanlaajuisesti yli miljardi dollaria, joten tuotoilla mitattuna hän on kansainvälisesti menestynein suomalainen elokuvantekijä.[4] Hänen elokuvansa ovat saavuttaneet myös Oscar-ehdokkuuksia.
Ura
Renny Harlin perusti jo koululaisena ensimmäisen Midnight Sun -tuotantoyhtiönsä.[5] Hän opiskeli elokuva- ja televisioalaa Taideteollisessa Korkeakoulussa vuosina 1978–1981 jättäen opintonsa lopulta kesken. Tämän jälkeen hän elätti itsensä muun muassa mainos- ja yritysfilmien teolla.[6]
Vuonna 1984 Harlin lähti työskentelemään Los Angelesiin elokuvien jakeluyhtiön ostajaksi ja ystävystyi Markus Selinin kanssa. Yhdessä he ryhtyivät käsikirjoittamaan elokuvaa, joka vuonna 1986 sai ensi-iltansa nimellä Jäätävä polte. Pääroolissa oli tarkoitus olla Chuck Norris, mutta roolin näytteli lopulta tämän poika Mike Norris. Elokuva joutui Suomessa sensuurin kynsiin, mutta levisi Yhdysvalloissa 1000 kopiona ja ylsi parhaimmillaan yhdeksänneksi katsotuimmaksi Yhdysvalloissa. Seurauksena Irwin Yablans tarjosi Harlinille Vankila-elokuvan käsikirjoitusta filmattavaksi pienellä budjetilla. Elokuvaa levitettiin vain 42 kopiolla, ja se on Harlinin vähiten tuottanut elokuva.[7] Tuottaja Robert Shaye palkkasi samoihin aikoihin Harlinin ohjaamaan ensimmäisen isolla, 13 miljoonan dollarin budjetilla tuotettavan elokuvansa Painajainen Elm Streetillä 4 – Unien valtias New Line Cinemalle. Elokuvan menestys oli Painajainen Elm Streetillä -elokuvasarjan toistaiseksi paras: elokuva oli Yhdysvaltain 19. katsotuin vuonna 1988, usean viikon ajan ykkönen, ja se tuotti yksin Yhdysvalloissa yli 49 miljoonaa dollaria.[7]
20th Century Fox kiinnitti Harlinin ohjaamaan Alien³:n, mutta kun Harlinin näkemys elokuvan mielekkäästä sisällöstä ei vastannut yhtiön näkemystä, Harlin irtautui projektista ja sai sen sijaan ohjattavakseen kaksi elokuvaa, jotka saivat ensi-iltansa vuonna 1990.[8] Näistä Ford Fairlane floppasi, mutta Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli menestyi ja tuotti maailmanlaajuisesti 240 miljoonaa dollaria 70 miljoonan budjetilla[9]. Arvostelumenestykseen johti Harlinin tuottama Rambling Rose (1991), joka voitti Parhaan elokuvan palkinnon Film Independent Spirit Awards -palkintogaalassa. Harlinin silloinen naisystävä Laura Dern sai elokuvasta Oscar-ehdokkuuden Parhaasta naispääosasta.
Seuraavaksi Harlin ohjasi yhden tunnetuimmista elokuvistaan, Cliffhanger – kuilun partaalla (1993). Elokuvan pääosassa esiintyy Sylvester Stallone. Cliffhanger tuotti maailmanlaajuisesti 255 miljoonaa dollaria ja sai kolme Oscar-ehdokkuutta.[7]
Harlinille tarjottiin hänen kertomansa mukaan ohjattavaksi James Bond -elokuvaa, ilmeisesti 007 ja kultaista silmää, mutta Harlin kieltäytyi vedoten muun muassa siihen, ettei pitänyt Timothy Daltonia sopivana pääosaan.[10]
Kurkunleikkaajien saaren (1995) markkinointi epäonnistui, ja lähes sadan miljoonan dollarin budjetilla tuotettu elokuva tuotti vain 18,5 miljoonan dollarin lipputulot.[11] Harlinin seuraava ohjaustyö The Long Kiss Goodnight (1996) oli arvostelumenestys, mutta floppasi lippuluukuilla: 65 miljoonalla dollarilla tuotettu elokuva tuotti Yhdysvalloissa vain 33 miljoonaa.[7] Deep Blue Sea (1999) menestyi hyvin, tuottaen 165 miljoonaa dollaria 60 miljoonan budjetilla.[12]
Harlinin seuraavan projektin oli tarkoitus olla elokuvasovitus Ray Bradburyn novellista Ukkosen jyrähdys, mutta Harlin sai potkut esitettyään liian radikaaleja muutoksia käsikirjoitukseen.[13] Ohjaajaa vaihdettiin, mutta Harlin merkittiin yhdeksi elokuvan tuottajista. Ukkosen jyrähdykseen perustuva A Sound of Thunder (2005) floppasi sekä kriitikoiden että katsojien parissa.
Vuonna 2001 sai ensi-iltansa Driven, Sylvester Stallonen käsikirjoittama autourheiluelokuva. Harlin oli alun perin suunnitellut elokuvaa Ayrton Sennasta ja lyöttäytyi yhteen ystävänsä Stallonen kanssa, joka myös suunnitteli Formula 1 -maailmaan sijoittuvaa elokuvaa. Kun sopimusta Bernie Ecclestonen kanssa ei saatu aikaan, elokuvan sijoittuikin lopulta CART-sarjan miljööseen. Warner Bros:n rahoittama Driven jäi taloudellisesti tappiolle budjetin oltua 70 miljoonaa ja lipputulojen 54 miljoonaa dollaria.[14][15]
Harlin ohjasi vuonna 2002 elokuvan Mindhunters, joka sai ensi-iltansa pitkän jälkituotantovaiheen jälkeen vuonna 2004. Elokuva jäi taloudellisesti tappiolle, Yhdysvaltain lipputulojen jäätyä alle viiden miljoonan dollarin ja maailmanlaajuisten tulojen 21 miljoonaan dollariin budjetin oltua 27 miljoonaa.[16] Elokuvan tiimiin Harlin liittyi Peter Howittin luovuttua elokuvan ohjaamisesta. Päärooleissa esiintyvät LL Cool J ja Val Kilmer.[17]
Harlinin seuraava tehtävä oli ohjata uudelleen Manaaja: Alku tuottajien oltua tyytymättömiä Paul Schraderin ohjaamaan versioon. Harlinin johdolla käsikirjoitus muokattiin uudelleen perinteisemmän kauhuelokuvan suuntaan, ja iso osa elokuvasta kuvattiin uudelleen. Schraderin versioon kului 30 miljoonaa dollaria ja Harlinin versioon noin 50 miljoonaa, ja Harlinin version lippuluukkutuotot olivat 78 miljoonaa. Elokuva nousi Yhdysvaltain katsotuimmaksi ensi-illan yhteydessä 2004, mutta ei kuitenkaan tyydyttänyt kriitikoita.[18]
Vuonna 2006 ensi-iltansa saanut The Covenant jatkoi Harlinin perinteitä, joissa kohtuulliseen kaupalliseen menestykseen yhdistyivät arvostelijoiden moitteet. Elokuva on Rotten Tomatoesin mukaan vuosikymmenen 31. huonoin elokuva[19]. The Covenantin budjetti oli vain 20 miljoonaa,[20] mutta elokuva tuotti lippuluukuilla 38 miljoonaa dollaria ja DVD-myynnillä 26 miljoonaa sekä nousi ensi-iltaviikollaan katsotuimmaksi elokuvaksi Yhdysvalloissa.
Harlinin uran alamäki jatkui vuonna 2007, kun seesteisempi Cleaner ei päässyt Yhdysvalloissa lainkaan elokuvateatterilevitykseen. Elokuvan pääosaa näyttelee Harlinin luottonäyttelijä Samuel L. Jackson, ja se tehtiin arviolta 25 miljoonan dollarin budjetilla, mutta tuotti lippuluukuilla neljä miljoonaa sekä ja 7,8 miljoonaa DVD-myynnistä.[21] 12 Rounds (2009) oli Harlinin paluu toimintaelokuviin. Elokuva teki show-painija John Cenasta elokuvatähden, ja arviolta 20 miljoonaa dollaria maksanut elokuva tuotti lippuluukuilla 18 miljoonaa ja DVD-myynnillä yhdeksän miljoonaa.[22]
Venäjän–Georgian sotaa Georgian näkökulmasta käsittelevä Viiden päivän sota (2011) oli Harlinin uralla askel erikoiseen suuntaan. Elokuvan rahoittivat pääosin georgialaiset tahot, ja 12 miljoonalla dollarilla tuotetun elokuvan lipputulot jäivät muutamaan sataan tuhanteen. Ottaen erikoinen rahoitus huomioon elokuvalla tuskin oli normaalia kaupallista tarkoitusta. Elokuvaa nähtiin Yhdysvalloissa pienen jakeluyhtiön levityksessä muutamassa elokuvateatterissa.[23][24]
Suunnitellusta Mannerheim-elokuvaprojektista Harlin jättäytyi pois toukokuussa 2011. Harlin kertoi hylänneensä useita Hollywood-tarjouksia odotettuaan Mannerheim-projektin alkamista. Hanke on ollut vireillä vuodesta 2000.[25]
Devil’s Pass (2013) oli jälleen välityö, jonka budjettia ja tuottoa ei ole julkistettu. Elokuvan julkaisun aikoihin Harlinin uran suurista huippuhetkistä alkoi olla kulunut 20 vuotta.[26] Vuosina 2011–2013 Harlin ohjasi myös muutamia jaksoja USA Network -kaapelitelevisiokanavan sarjoihin Burn Notice, Kovat kaulassa, Covert Affairs ja Graceland. Hän ohjasi muun muassa Burn Noticen viidennen kauden päätösjakson Fail Safe.[27] The Legend of Hercules (2014) palautti Harlinin isoihin tuotantoihin ja hänen elokuvansa laajaan maailmanlaajuiseen jakeluun. Elokuva tuotettiin 70 miljoonalla dollarilla, ja sen tuotto lippuluukuilla on ollut jo 61 miljoonaa, vaikkakin elokuva jäi Brett Ratnerin ohjaaman Hercules-elokuvan varjoon.[28]
Harlinin 19. pitkä elokuva oli vuoden 2016 heinäkuussa ensi-iltansa saanut Skiptrace, jonka pääosassa oli Jackie Chan. Elokuva menestyi erittäin hyvin ja tuotti ensimmäisen kahden viikon aikana jo yli 100 miljoonaa euroa, elokuvan budjetin oltua 30 miljoonaa euroa. Elokuvan ensi-ilta Suomessa oli 2. syyskuuta 2016.[29] Elokuvan jatko-osan teon sovittiin alkavan vuonna 2017.[30]
Harlinin seuraava ohjaustyö on kiinankielinen Legend of the Ancient Sword -toimintafantasiaelokuva, jonka kuvausten sovittiin alkavan elokuussa 2016. Elokuva tuottaja on kiinalainen Alibaba Pictures Group.[31]
Harlinin tuotantoyhtiö Extraordinary Entertainment teki kesäkuussa 2018 kolmen elokuvan sopimuksen Bollywood-elokuvastudio B4U:n kanssa. Hän ohjaa ensimmäisenä niistä Opeartion Wild -nimisen elokuvan, jonka on käsikirjoittanut Brian Brightly.[32]
Yksityiselämä
Harlin asui aikaisemmin Los Angelesissa, mutta muutti vuonna 2014 Pekingiin Kiinaan.[33] Hän oli naimisissa näyttelijä Geena Davisin kanssa vuosina 1993–1998. Harlinilla on yksi lapsi (Luukas Mattison Mauritz, s. 1997) entisen assistenttinsa Tiffany Bownen kanssa (1996–1997). Hänen muita kumppaneitaan ovat olleet Laura Dern (1991), Tarja Smura (1993), Katariina Ebeling (1993–1994), Sarah Thackray (2001), Satu Vuorela (2007–2009) ja [34] Erika (Wunch) Marchino (2010–2015).[35]
Filmografia
Elokuvat
Huostaanotto (Custody, 1979)
Jäätävä polte (Born American, 1986)
Vankila (Prison, 1988)
Painajainen Elm Streetillä 4 – Unien valtias (A Nightmare on Elm Street 4: The Dream Master, 1988)
Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli (Die Hard 2, 1990)
Ford Fairlane (The Adventures of Ford Fairlane, 1990)
Cliffhanger – kuilun partaalla (Cliffhanger, 1993)
Kurkunleikkaajien saari (Cutthroat Island, 1995)
The Long Kiss Goodnight (1996)
Deep Blue Sea (1999)
Driven (2001)
Mindhunters (2004)
Manaaja: Alku (Exorcist: The Beginning, 2004)
The Covenant (2006)
Cleaner (2007)
12 Rounds (2009)
Viiden päivän sota (5 Days of August, 2011)
Devil’s Pass (2013)
The Legend of Hercules (2014)
Skiptrace (2016)
Televisiosarjat
Gladiaattorit (1993)
T.R.A.X. (2000)
Burn Notice (kolme jaksoa, 2011–2012)[27]
Kovat kaulassa (White Collar, yksi jakso, 2012)[27]
Covert Affairs (yksi jakso, 2012)[27]
Graceland (kolme jaksoa, 2013)[27]
Harlin on myös tehnyt cameoroolin elokuvassa Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies.
Palkinnot
Independent Spirit Award
Rambling Rose (tuottaja, 1991)
Golden Raspberry
Harlin ei ole voittanut palkintoja, mutta hän on saanut kunniamaininnat seuraavien neljän elokuvan osalta.
Ford Fairlane (ohjaus, 1990)
Kurkunleikkaajien saari (ohjaus, 1995)
Driven (ohjaus, 2001)
Manaaja: Alku (ohjaus, 2004)
Bridging the Borders Award
Viiden päivän sota (ohjaus, 2011)
Suomiviittaukset

Harlin lisää usein elokuviinsa jonkin viittauksen Suomeen. 
Kurkunleikkaajien saaressa, Cliffhangerissa, Deep Blue Seassa, Mindhuntersissa ja Cleanerissa nähdään Suomen lippu.
Ford Fairlanessa, Deep Blue Seassa ja The Long Kiss Goodnightissa juodaan Finlandia Vodkaa. The Long Kiss Goodnightissa on lisäksi teksti "Helsinki" puhelinkopin reunaan raapustettuna.
Die Hard 2:ssa soi Jean Sibeliuksen Finlandia.
Painajainen Elm Streetillä 4:ssä on eräässä lehdessä otsikko ”Finland”.
Drivenissä on yleisössä suomalaisia faneja, vaikka elokuvassa ei ole yhtään suomalaista ajajaa. Elokuvan alussa kuuluu hetkellisesti suomalainen kilpa-ajoselostus.
Cleanerissa eräällä seinällä on graffiti ”I Love Helsinki”. Elokuvassa näytetään listaa korruptoituneista poliiseista, joista yhden nimi on Markus Selin. Yhdessä kohtauksessa korruptoitunutta poliisia esittää Peter Franzén. Lisäksi erään hotellihuoneen seinällä on kaksi paperia, joista toisessa on Suomen vaakuna ja toisessa Suomen lippua muistuttava kuva.
The Covenantissa soi suomalaisen Daruden kappale ”Sandstorm”. Eräässä kohdassa vilahtaa suomalaisen taidemaalarin, Hugo Simbergin teos Haavoittunut enkeli. Eräässä kohtauksessa näkyy kirja, jonka kannessa on pieni Suomen lippu.
12 Roundsissa päähenkilö Fisherin työpari ehdottaa minne terroristit mieluummin saisivat hyökätä, ja Fisher itse mainitsee Helsingin. Fisher pysäyttää pääkonna Miles Jacksonin pakoauton Satu-nimisellä veneellä. Paikassa, jossa vene törmää autoon, on talo ja sen pihalla iso Suomen lippu.
Viiden päivän sodassa Georgian presidentti mainitsee Suomen puheessaan.
Devil's Passissa päähenkilöt käyttävät Suunto-kompasseja.
Lähteet

Kirjallisuutta
Matti Paunio, Mika Siltala, Kari Salminen (toim.): Harlin on Harlin. Helsinki: Like, 1991. ISBN 951-8929-50-5
Tuire Harjola: Lähikuvassa Renny Harlin. Helsinki: Otava, 2009. ISBN 978-951-1-22974-2
Aiheesta muualla
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.




Luokka:Suomalaiset elokuvaohjaajat
Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvaohjaajat
Luokka:Amerikansuomalaiset henkilöt
Luokka:Vuonna 1959 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit