khalidalt/tydiqa-goldp huggingface dataset:
SNMP

Question: Miten tietoliikenneportti määritellään?


SNMP () on TCP/IP-verkkojen hallinnassa käytettävä tietoliikenneprotokolla. Protokollan avulla voidaan kysellä verkossa olevan laitteen tilaa tai laite voi itsenäisesti antaa hälytyksiä. SNMP määriteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1988.
Laitteen tiedot kuvataan MIB:ssä (Management Information Base).
Protokollan laajennuksia ovat AgentX ja SMUX.
Protokolla (versio 1)
Protokollassa on neljänlaisia viestejä:
GET, palautetaan nimetty tieto
GETNEXT, palautetaan seuraava tieto (voidaan käydä kaikki tiedot läpi järjestyksessä)
SET, muutetaan tietoa
TRAP, raportoidaan muuttuneesta tilanteesta, esimerkiksi hälytys
Standardointi
SNMP (versio 1) määritellään RFC-dokumenteissa:
 - Structure and identification of management information for TCP/IP-based internets
 - Management information base for network management of TCP/IP-based internets
 - A simple network management protocol
SNMP käyttää UDP-portteja 161 ja 162. Porttia 161 käytetään kyselyihin ja porttia 162 hälytyksiin.
SNMP-protokollasta määriteltiin myös versio 2, mutta se ei saanut suosiota. Nyt on määritelty myös kolmas versio SNMPv3, jossa on mm. salaukseen perustuva tietoturva sisäänrakennettuna. Tällä hetkellä (2004) SNMPv3 on yleistymässä, mutta alkuperäinen SNMP on yleisempi.
SNMPv3 määritellään RFC-dokumenteissa:

Esimerkki
Seuraavassa komennolla snmpwalk listataan MIB:n osa system järjestelmästä punch:
snmpwalk -c public punch system
SNMPv2-MIB::sysDescr.0 = STRING: Cisco Internetwork Operating... 
SNMPv2-MIB::sysObjectID.0 = OID: SNMPv2-SMI::enterprises.9.1.187
DISMAN-EVENT-MIB::sysUpTimeInstance = Timeticks: (835747999) 96 days, 17:31:19.99
SNMPv2-MIB::sysContact.0 = STRING: wikiuser
SNMPv2-MIB::sysName.0 = STRING: punch
SNMPv2-MIB::sysLocation.0 = STRING: test
SNMPv2-MIB::sysServices.0 = INTEGER: 78
SNMPv2-MIB::sysORLastChange.0 = Timeticks: (0) 0:00:00.00
Snmp
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Rovasti

Question: Mitä tuomiorovasti tarkoittaa?


Rovasti (lyhenne rov.[1], 'pappien esimies' <  'esimies') on kirkollinen arvonimi.
Suomen evankelis-luterilainen kirkko
Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa piispa voi myöntää rovastin arvonimen kirkollisessa työssä erityisesti ansioituneelle papille. Piispainkokous on 14.9.2004 antanut suosituksen arvonimen myöntämisestä. 
Suosituksen mukaan arvonimiä tulisi myöntää yksi kappale hiippakunnan 30 äänioikeutettua pappia kohti neljässä vuodessa (papilla ei ole äänioikeutta hiippakunnallisissa vaaleissa eroamisiän jälkeen tai mikäli hän ei toimi papillisessa tehtävässä). Lisäksi papin tulisi olla vähintään 50 vuoden ikäinen. Arvonimeä ei myönnetä teologian tohtorille. Suosituksen mukaan piispa voi myöntää arvonimen lääninrovastille sen jälkeen kun hänen tehtävänsä lääninrovastin virassa lakkaa. 
Rovastin arvoa ei tule sotkea lääninrovastin eikä tuomiorovastin virkoihin. Nykyinen lääninrovastin virka juontuu rovastin alkuperäisestä merkityksestä piispan apulaisena.[2]
Pappisoikeuden menettänyt säilyttää rovastin arvonimen.[3]
Ortodoksinen kirkko

Ortodoksisessa kirkossa rovastin arvo (, 'ensimmäinen pappi') voidaan myöntää papille, joka on palvellut pitkään menestyksellisesti ja nuhteettomasti. Se annetaan yleensä pitkään palvelleelle kirkkoherralle. Ortodoksisessa kirkossa rovastin arvon voi saada myös teologian tohtori. Pappismunkeilla vastaava arvo on arkkimandriitta.[4]
Katso myös
Monsignore
Lähteet

Luokka:Suomalaiset arvonimet
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Suomen luonnonsuojelulaki

Question: Onko Suomen luonnon suojelusta lakia?


Suomen luonnonsuojelulaki (, ) on Suomen luonnonsuojelulainsäädännön päälaki, jolla on liittymäkohtia moniin muihin luonnonsuojeluun liittyviin lakeihin tai direktiiveihin.
Luonnonsuojelulain toimeenpanoa valvoo Suomen ympäristöministeriö. Valvontaa suorittaa Suomen ympäristökeskus, siihen liittyvät alueelliset ympäristökeskukset ja kunnat.
Lain sisältö
Tavoitteet ja sovellusala
Luonnonsuojelulain tavoitteena on luonnon monimuotoisuuden ylläpitäminen, luonnonkauneuden ja maisema-arvojen vaaliminen, luonnonvarojen ja luonnonympäristön kestävän käytön tukeminen, luonnontuntemuksen ja yleisen luonnonharrastuksen lisääminen sekä luonnontutkimuksen edistäminen.[1]
Luonnonsuojelulakia sovelletaan luonnon ja maiseman suojeluun ja hoitoon. Sitä ei joitain poikkeuksia lukuun ottamatta sovelleta metsien hoitoon ja käyttöön, joihin sovelletaan pääasiassa metsälakia (1093/1996).[1]
Luonnonsuojelualueet
Laki määrittää luonnonsuojelualueiksi kansallispuistot, luonnonpuistot ja muut luonnonsuojelualueet.[1]
Suojellut luontotyypit
Luonnonsuojelulaissa on määrätty suojeltaviksi eräitä luontotyyppejä. Näitä ovat:[2]
Luontaisesti syntyneet, merkittäviltä osin jaloista lehtipuista koostuvat metsiköt (Jalopuumetsiköt)
Pähkinäpensaslehdot
Tervaleppäkorvet
Luonnontilaiset hiekkarannat
Merenrantaniityt
Puuttomat tai luontaisesti vähäpuustoiset hiekkadyynit
Katajakedot
Lehdesniityt
Avointa maisemaa hallitsevat suuret yksittäiset puut ja puuryhmät
Kasvi- ja eläinlajien rauhoitus
Suomessa luonnonvaraisina esiintyvät nisäkkäät ja linnut ovat ympäristölain mukaan rauhoitettuja lukuun ottamatta riistaeläimiä, joiden metsästysajoista säädetään metsästyslaissa, sekä muutamia niin ikään metsästyslaissa lueteltuja rauhoittamattomia eläimiä. Asetuksella voidaan rauhoittaa muitakin kuin nisäkkäisiin ja lintuihin kuuluvia eläinlajeja.
Laissa kielletään rauhoitettujen eläinten tahallinen tappaminen tai pyydystäminen, pesien sekä munien ja yksilöiden muiden kehitysasteiden ottaminen haltuun, siirtäminen toiseen paikkaan tai muu tahallinen vahingoittaminen sekä tahallinen häiritseminen, erityisesti eläinten lisääntymisaikana, tärkeillä muuton aikaisilla levähdysalueilla tai muutoin niiden elämänkierron kannalta tärkeillä paikoilla. Lain mukaan rauhoitettuja ovat myös sellaiset rauhoitetun linnun pesäpuut, jotka on asianmukaisesti merkitty, samoin kuin suurten petolintujen pesäpuut, joissa pesä on säännöllisessä käytössä ja selvästi nähtävissä.[1]
Luonnonsuojelulain nojalla annetulla asetuksella on myös suuri joukko kasvilajeja rauhoitettu. Rauhoitettuja kasveja tai niiden osia ei saa kerätä tai hävittää.[1]
Lähteet

Luonnonsuojelulaki
Luokka:Luonnonsuojelu
Jack Daniel’s

Question: Onko Jack Daniel's maissiviskiä?


Jack Daniel’s on tunnettu tennesseeviskiä valmistava yhdysvaltalainen tislaamo, jonka Jack Daniel’s -merkkiset viskit tunnetaan ympäri maailmaa neliskanttisista pulloistaan ja mustavalkoisista etiketeistään. Kyseisen viskin valmistamisen aloitti Jasper Newton ”Jack” Daniel vuonna 1866 tai vasta vuonna 1875. Asiasta ei ole täyttä varmuutta. Lynchburgissa Tennesseen osavaltiossa päämajaansa pitävän yrityksen on omistanut Brown-Forman Corporation -monialayritys vuodesta 1957. Jasper Newton ”Jack” Daniel syntyi vuonna 1846 ja kuoli vuonna 1911 verenmyrkytykseen.[1]
Jack Daniel’s on perinteistä yhdysvaltalaista maissiviskiä, ja se tunnetaan erittäin terävästä ja erottuvasta maustaan, joka eroaa suuresti perinteisistä skottiviskeistä. Jotkut pitävät Tennessee-viskeihin kuuluvaa Jack Daniel’sia virheellisesti bourbonina.
Jack Daniel’s valmistaa Jack & Colana tunnettua valmista viskikolaa sekä Jack Daniel’s Tennessee Goldia ja lukemattomia muita juomasekoituksia.
Jack Daniel’s liitetään brändinä usein amerikkalaiseen moottoripyöräkerhokulttuuriin ja rockmusiikkiin, muun muassa hard rock -yhtye Mötley Crüe, Lemmy Kilmister (Motörhead) ja Slash (Guns N’ Roses) tunnettiin 1980-luvulla Jack Daniel’sin suurkuluttajina.[2]
Lähteet

Aiheesta muualla

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:Yhdysvaltalainen keittiö
Luokka:Viskitislaamot
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Maaemo

Question: Mitä Pachamama tarkoittaa?


Maaemo, luontoäiti, maaäiti eli äiti maa on useiden kansojen uskomuksissa naispuolinen henkiolento, joka hallitsee maata tai on itse sama kuin maaperä. Usein maaemoon kuuluu myös kasvillisuus tai jopa kaikki elollinen. Maaemo saattaa olla kaiken elollisen synnyttäjä ja muovaaja. Maaemolla on usein vastapuolena miespuolinen taivaan jumala, joka hedelmöittää maan sateella. Eräs kuuluisa ilmentymä on kreikkalaisen mytologian Gaia.
Maaäitiä on verrattu elävään maapalloon ja sen elonkehään. Nykyisin länsimaissa maaemo on lähinnä vertauskuvallinen hahmo, jolla tähdennetään luonnon ja ekosysteemien tärkeyttä ihmiselämän kannalta. Luontoa vastaan tehdyt rikokset ovat tämän ajattelun mukaan yhtä vakavia kuin äidin vahingoittaminen. Maaemo on tärkeä hahmo myös nykyajan new age -liikkeille, katso Gaia-hypoteesi.
Katso myös
Maan päivä
Äitijumalatar

Luokka:Taruolennot
Luettelo jalkapallon Euroopan cupin ja Mestarien liigan loppuotteluista

Question: Kuka voitti Pariisi-Madrid-kilpailun?


Mestarien liiga (UEFA Champions League) on Euroopan jalkapalloliiton järjestämä vuosittainen jalkapallokilpailu Euroopan eri maiden korkeimpien sarjatasojen parhaimmille joukkueille.[1] Ensimmäistä kertaa kilpailu järjestettiin kaudella 1955–1956, jolloin se tunnettiin nimellä Euroopan Cup.[2] Kaudesta 1992–1993 lähtien kilpailu on tunnettu nimellä Mestarien liiga. Alun perin turnaukseen osallistuivat vain eri maiden korkeimpien sarjatasojen mestarit sekä kilpailun puolustava mestari. Vuonna 1997 sääntöjä muutettiin niin, että myös kovatasoisten sarjojen toiseksi sijoittuneet saivat osallistua kilpailuun.[3] Uudessa formaatissa puolustava mestari ei saanut automaattisesti paikkaa kilpailun seuraavalle kaudelle, ennen kuin vuonna 2005 sääntömuutoksen johdosta silloinen hallitseva mestari englantilainen Liverpool sai osallistui kaudelle 2005–2006.[4]
Ennen vuotta 2009 oli voimassa säännös, jonka mukaan joukkueen voittaessa kilpailun kolme kertaa peräkkäin tai yhteensä viisi kertaa historiansa aikana, sai se kauden voittajalle jaettavan palkintopokaalin pysyvään omistukseensa.[5] Kilpailun historian aikana yhteensä viisi joukkuetta ovat olleet etuoikeutettuja tähän menettelyyn Real Madrid, Ajax, Bayern München, Milan ja Liverpool.[6] Vuodesta 2009 eteenpäin alkuperäinen palkintopokaali, joka myönnetään kilpailun voittaneelle joukkueelle, palautetaan UEFA:n haltuun ja voittajalle valmistetaan pokaalista oikeita mittasuhteita vastaava kopio.[7]
Kilpailu on saanut koko historiansa aikana yhteensä 22 eri voittajaa. Entinen voittoja kilpailussa on saavuttanut espanjalainen Real Madrid, joita on kertynyt yhteensä 13 kappaletta. Samainen seura pitää myös hallussaan ennätystä peräkkäisistä voitoista, joita on viisi vuosina 1956–1960. Eniten toisia sijoja (7) kilpailussa on saavuttanut Juventus. Ainoa joukkue, joka on ollut kolme kertaa loppuottelussa ja hävinnyt ne kaikki, on Atlético Madrid. Maista Espanjalla on eniten kilpailun voittoja yhteensä 17 kappaletta, jotka ovat jakautuneet kahden joukkueen kesken (Real Madrid 12 ja Barcelona 5).[8] Englantilaisten seurojen osallistuminen kilpailuun estettiin viideksi vuodeksi vuonna 1985 Heysel-stadionilla tapahtuneen mellakan seuraumuksena.[9]
Loppuottelut


Mestaruudet
Seuroittain

Maittain

Turnauksen historian aikana loppuottelu on pelattu yhteensä kuusi kertaa samasta maasta tulevien joukkueiden välillä. Espanjalaisten välillä vuosina 2000, 2014 ja 2016, italialaisten vuonna 2003, englantilaisten vuonna 2008 ja saksalaisten vuonna 2013.[11]
Huomiot

Lähteet

Luokka:Eurocupit
*
Luokka:Luettelot jalkapallosta
Kythera (kunta)

Question: Onko Kythera kaupunki?


Kythera () on Kreikan kunta (Δήμος Κυθήρων, Dímos Kythíron), joka sijaitsee Saarten alueyksikössä Attikan alueella. Kunnan pinta-ala on 299,4 neliökilometriä ja väkiluku 4041 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Kytheran kylä (Chóra).[1][2]
Kytheran kunta sijaitsee Välimeressä Peloponnesoksen niemimaan etelärannikon edustalla.[3] Kunta käsittää Jooniansaariin kuuluvat Kytheran ja Antikytheran saaret, jotka kuuluvat kuitenkin hallinnollisesti Attikan alueeseen Jooniansaarten alueen sijasta. Kytheran saaren 13 aiemmin itsenäistä kyläkuntaa yhdistettiin yhdeksi Kytheran kunnaksi vuonna 1997.[3][4] Nykyinen Kytheran kunta muodostui, kun vanha Kytheran kunta ja Antikytheran kyläkunta yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.[5]
Kunnan osat
Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Kytheran kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:[1][5]

Lähteet

Aiheesta muualla

. Kytheran kunnan verkkosivut. (in Greek) Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

*
Pyörremyrsky

Question: Onko tornado vaarallinen?


Pyörremyrsky on voimakas myrsky, johon liittyy maanpinnasta korkealle pilviin ulottuva ilmavirtaus. Pyörteen halkaisija saattaa vaihdella muutamasta kymmenestä metristä jopa kilometriin. Tornadossa tuulen nopeus saattaa olla jopa 480 km/h.
Suomen yleiskielen sanalla pyörremyrsky tarkoitetaan joskus satojen kilometrien kokoista trooppista hirmumyrskyä, joka elää päiväkausia, joskus alle kilometrin kokoista tornadoa, joka syntyy ja kuolee yleensä yhden tunnin sisällä. 
Hurrikaanit, trooppiset syklonit, taifuunit
Suuria, satojen kilometrien läpimittaisia pyörremyrskyjä kutsutaan Atlantilla hurrikaaneiksi, Intian valtamerellä trooppisiksi sykloneiksi ja Tyynellämerellä taifuuneiksi. Ne syntyvät trooppisilla merialueilla, joissa haihtuminen on suurta ja pintaveden lämpötila on vähintään 26 celsiusastetta. Otollisinta aluetta pyörremyrskyjen syntyyn on 6-12 asteen leveyspiirit pohjoisella ja eteläisellä pallonpuoliskolla, koska niissä coriolisvoima saa ilmamassat pyörivään liikkeeseen. Päiväntasaajalla pyörremyrskyjä ei voi syntyä, koska coriolisvoima on siellä nollassa ja se kasvaa aina lähestyttäessä napoja. Voimakas auringonsäteily lämmittää pintavettä ja haihduttaa kosteutta ilmaan. Ilman lämmetessä se kohoaa ylös ja syntyy paikallinen matalapaine, sykloni. Ympärillä olevasta korkeamman paineen alueesta alkaa virrata ilmaa kohti syklonia, ja coriolisvoima saa sen kiertämään myötäpäivään matalapaineen ympärille. Kostean ilman noustessa korkeammalle kosteus tiivistyy ja syntyy rankkoja sateita ja kumpupilviä. Kosteuden tiivistyessä ilmakehään vapautuu piilevää lämpöä, joka antaa pyörremyrskylle voimaa. Niin kauan kuin pyörremyrsky pysyttelee lämpimän meren yläpuolella se vain voimistuu ja kasvaa. Lopulta se kuitenkin saavuttaa joko mantereen tai kylmemmän merialueen ja alkaa hiipua. Pyörremyrskyn keskelle muodostuu myrskyn silmä, jossa tapahtuu voimakasta ilman ja sen kuljettaman kosteuden ylösvirtausta. Myrskyn silmä saattaa olla useita, jopa kymmeniä, kilometrejä leveä. Myrskyn silmässä tuulen voimakkuus on heikko.
Pyörremyrskyt aiheuttavat mantereelle päästyään suuria tuhoja, ja ne ovat jokavuotinen laaja hasardiryhmä. Atlantilla pyörremyrskyt iskevät loppukesästä ja alkusyksystä, Tyynellämerellä tammi-maaliskuussa. Pyörremyrskyt osataan siis helposti ennakoida tarkkojen säähavainnointilaitteiden avulla. Laajemmilta henkilöturmilta usein vältytäänkin, mutta laajat taloudelliset ja kiinteistölliset tuhot ovat väistämättömiä, koska pyörremyrskyjen yleisimmät tuhoalueet ovat lähes poikkeuksetta tiheään asutettuja alueita.
Tornadon muodostuminen
Tornado syntyy, kun meren lämpötila ensin nopeasti nousee ja sen yläpuolella oleva ilma alkaa lämmenneenä kohota. Lämmennyt ilma nousee nopeasti kuin suppilossa kiertäen ukkospilveä kohti.
Pohjois-Amerikassa tornadoja syntyy, kun kylmä ja kuiva Kalliovuorilta peräisin oleva ilma törmää Meksikonlahdelta pohjoiseen virtaavan lämpimään ja kosteaan ilmamassaan.
Aiheesta muualla
 Guardian, 2018.
Luokka:Myrskyt
Attikismi

Question: Kuka oli Dionysios Halikarnassoslainen?

Attikismi tai attikalainen tyyli oli retorinen tyylisuunta, joka sai alkunsa ensimmäisellä vuosisadalla eaa. Sillä voidaan viitata myös sanavalintoihin ja -muotoihin, jotka olivat tyypillisiä tälle tyylisuunnalle.
Attikismia kuvataan paluuna klassiseen ilmaisuun vastavetona mahtailevalle hellenistisen, sofistisen retoriikan aasialaiselle tyylille palaten pitämään esikuvinaan attikalaisia puhujia, erityisesti Lysiasta, Demosthenesta ja Thukydidestä.
Attikismin tavoitteet määritteli tyylin kukoistuskaudella Dionysios Halikarnassoslainen.
Lähteet
Citation error, replace with{{cite book| author = Castrén, Paavo & Pietilä-Castrén, Leena| title = Antiikin käsikirja| publisher = Otava| year = 2000| id = ISBN 951-1-12387-4}}
Kirjallisuutta
Kailaheimo, Markku: ”Attikismista ja stoalaisesta retoriikasta”. Teoksessa Citation error, replace with{{cite book| author = Kailaheimo, Markku| title = Brutuksesta - stoalaisesseitä| publisher = Kirjokansi| year = 2016| id = ISBN 978-952-7142-62-2}}
Luokka:Antiikin Kreikan kirjallisuus
Sinfoniaorkesteri

Question: Kuinka monta soittajaa on orkesterissa?


Sinfoniaorkesteri on yksi länsimaisen taidemusiikki-instituution kulmakivistä. Sinfoniaorkesteri sisältää soittimia useimmista soitinryhmistä, vähintään jousista ja puhaltimista, ja esittää sinfonioita ja muita laajamittaiselle orkesterille sävellettyjä orkesteriteoksia, muun muassa konserttoja. Lisäksi monet eurooppalaiset sinfoniaorkesterit toimivat oopperaorkestereina.
Orkesteria johtaa nykyisin yleensä kapellimestari. Vielä 1800-luvun alkupuolella orkesterin johtamisesta vastasi usein konserttimestari tai cembalisti. Nykyisinkin on tosin olemassa joitain orkestereita, jotka soittavat ilman kapellimestaria. Viime vuosina useat instrumentalistit ovat myös halunneet kokeilla orkesterin johtajina ja palanneet vanhaan käytäntöön johtaa pianon äärestä tai konserttimestarin paikalta.
Sinfoniaorkesterin kokoonpano vaihtelee teoskohtaisesti. Yhteensä soittajia on nykyaikaisissa orkestereissa tavallisesti 70–100. Tyypillinen sinfoniaorkesteri koostuu seuraavista soitinryhmistä:
jouset (16–30 viulua, 8–12 alttoviulua, 8–12 selloa, 5–8 kontrabassoa)
puupuhaltimet (2–3 huilua, 2–3 oboeta, 2–3 klarinettia, 2–3 fagottia; piccolohuilu, englannintorvi, bassoklarinetti, kontrafagotti)
vaskipuhaltimet (2–8 käyrätorvea, 2–5 trumpettia, 3 pasuunaa, tuuba)
lyömäsoittimet (patarummut, lautaset, bassorumpu, tamtam, triangeli, kellopeli, putkikellot, ksylofoni, marimba, jne.)
muut soittimet (1–2 harppua, celesta, piano jne.)
Aiheesta muualla
Check date values in: |accessdate=, |date= (help)
Check date values in: |accessdate=, |date= (help)

*
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Square Enix

Question: Onko Square Enix japanilainen yhtiö?


Square Enix kabushikigaisha () on japanilainen pääosin videopelien kehittämiseen ja julkaisuun keskittyvä yritys. Yhtiö syntyi, kun keskenään kilpailleet Enix ja Square yhdistyivät huhtikuussa 2003. 
Square Enixin päätuotteet ovat konsoliroolipelisarjat, kuten Final Fantasy ja Dragon Quest. Pelien ohella yhtiö on tuottanut myös manga- ja animesarjoja, kuten Fullmetal Alchemist. Vuoden 2005 lopulla Space Invaders -sarjan luonut Taito Corporation liitettiin Square Enixiin.[1] Yhtiöön liitettiin vuonna 2009 Eidos.
Tuotteet
Pelisarjat


Manga ja anime
Gangan Comics on Square Enixin mangaa julkaiseva osasto. Japanissa ilmestyviä Gangan-lehtiä on yhteensä 5,[2] ja esimerkkejä niiden sisältämistä sarjoista ovat 666 Satan, Higurashi no naku koro ni ja Fullmetal Alchemist. Osa Square Enix -peleistäkin on saanut oman mangasovituksensa, kuten Kingdom Hearts II ja Final Fantasy XII.
Useasta sarjakuvasta on tehty myös animesarjoja. Mangasta riippumatonta animea ovat taas Crisis Core: Final Fantasy VII:ään perustuva Last Order: Final Fantasy VII (2005) sekä itsenäisen Squaren tuottamat Final Fantasy: Legend of the Crystals (1994) ja Final Fantasy: Unlimited (2001–2002).
Elokuvat
Square Enix omistaa oikeudet kahteen Final Fantasy -sarjaan perustuvaan elokuvaan. Niistä ensimmäinen on Square Picturesin tuottama Final Fantasy: The Spirits Within, joka julkaistiin vuonna 2001. Elokuva ei ollut taloudellinen menestys, ja Enix päätti sen takia lykätä sulautumista tappiota tekevän Squaren kanssa.[3] Vuonna 2005 Square Enix ja Sony Pictures Home Entertainment taas julkaisivat DVD:lle elokuvan Final Fantasy VII: Advent Children. 101-minuuttinen tietokoneanimaatio kuuluu Compilation of Final Fantasy VII -kokoelmaan, ja sen tarina seuraa 2 vuodella Final Fantasy VII:n tapahtumia. Toisin kuin Advent Children, Spirits Within ei suoraan liity mihinkään pelisarjan osaan vaan on oma tarinansa.
Lähteet

Aiheesta muualla

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
Jim Broadbent

Question: Missä Jim Broadbent on syntynyt?


Jim Broadbent (s. 24. toukokuuta 1949 Lincoln, Englanti) on englantilainen televisio- ja elokuvanäyttelijä. Häntä pidetään yhtenä elokuvateollisuuden luotettavimmista luonnenäyttelijöistä.
Broadbent syntyi Lincolnissa huonekalujentekijän ja kuvanveistäjän perheeseen. Hänen kaksoissiskonsa kuoli synnytyksessä. Valmistuttuaan vuonna 1972 London Academy of Music and Dramatic Artista Broadbent aloitti näyttelijän uransa teatterissa.
Ensimmäisen elokuvaosansa Broadbent sai Jerzy Skolimowskin elokuvasta Huuto, jossa hänellä oli hyvin pieni rooli. Seuraavaksi hän näytteli muun muassa Terry Gilliamin elokuvissa Aikavarkaat ja Brazil – tämän hetken tuolla puolen. Broadbent todisti taitonsa luonnenäyttelijänä muun muassa elokuvissa The Crying Game, Ihana huhtikuu, Luotisade Broadwaylla ja Kätkijät.
Vuosi 2001 oli Broadbentin todellinen läpimurto, sillä hän näytteli kolmessa menestyneessä elokuvassa: Bridget Jones – elämäni sinkkuna, Moulin Rouge! ja Iris. Viimeksi mainitusta elokuvasta Broadbent voitti sekä Oscarin että Golden Globen parhaasta miessivuosasta. Lisäksi hänellä on muun muassa Bafta-palkinto parhaasta miessivuosasta elokuvasta Moulin Rouge. Broadbent on esiintynyt myös elokuvissa Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta ja Gangs of New York.
Filmografiaa
Aikavarkaat (Time Bandits, 1981)
Brazil – tämän hetken tuolla puolen (Brazil, 1985)
Teräsmies ja uhka auringosta (Superman IV: The Quest for Peace, 1987)
The Crying Game (1992)
Ihana huhtikuu (Enchanted April, 1992)
Luotisade Broadwaylla (Bullets Over Broadway, 1994)
Richard III (1995)
Lumen taju (Smilla's Sense of Snow, 1997)
Kätkijät (The Borrowers, 1997)
Me kostajat (The Avengers, 1998)
Laululintu (Little Voice, 1998)
Topsy-Turvy – mullin mallin (Topsy-Turvy, 1999)
Moulin Rouge! (2001)
Bridget Jones – elämäni sinkkuna (Bridget Jones's Diary, 2001)
Iris (2001)
Gangs of New York (2002)
Nicholas Nicklebyn elämä ja seikkailut (Nicholas Nickleby, 2002)
Maailman ympäri 80 päivässä (Around the World in 80 Days, 2004)
Bridget Jones: Elämä jatkuu (Bridget Jones: The Edge of Reason, 2004)
Vera Drake (2004)
Robots (2005) (ääni)
Valiant (2005) (ääni)
Narnian tarinat: Velho ja leijona (The Chronicles of Narnia: The Lion, the Witch and the Wardrobe, 2005)
Hot Fuzz (2007)
Indiana Jones ja kristallikallon valtakunta (2008)
Harry Potter ja puoliverinen prinssi (Harry Potter and the Half-Blood Prince, 2009)
Nuori Victoria (Young Victoria, 2009)
Vuosi elämästä (Another Year, 2010)
Harry Potter ja kuoleman varjelukset, osa 2 (Harry Potter and the Deathly Hallows: Part 2, 2011)
Rautarouva (The Iron Lady, 2011)
Big Game (2014)
Bridget Jones’s Baby (2016)
Aiheesta muualla


Luokka:Englantilaiset näyttelijät
Luokka:Oscar-palkinnon saajat
Luokka:Golden Globe -palkinnon saajat
Luokka:BAFTA-palkinnon saajat
Luokka:Vuonna 1949 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Tigris

Question: Kuinka pitkä Tigris-joki on?


Tigris on itäisempi kahdesta suuresta joesta, Tigris ja Eufrat, joista Kaksoisvirtainmaa eli  Mesopotamia on saanut nimensä. Tigris on noin 1900 kilometriä pitkä. Irakin pääkaupunki Bagdad sijaitsee Tigriksen länsirannalla. Historiallisesti tärkeät Niniven, Ktesifonin ja Seleukeian kaupungit ovat myös sijainneet sen varrella.[1]  Myös Saddam Husseinin kotikaupunki Tikrit sijaitsee joen varrella ja on saanut nimensä sen mukaan.
Tigrisin lähteet ovat Taurusvuoristossa Turkissa Elazığin kaupungin lounaispuolella. Sillä on monia pieniä sivujokia, joiden yhteinen valuma-alue kattaa suuren osan Turkin itäosaa. Se muodostaa osan Turkin ja Syyrian välisestä rajasta, ja Khābūrjoki yhtyy siihen lähellä Irakin rajaa. Mosulin lähellä jokilaaksosta on tehty tekojärvi. Joki saapuu alluviaalitasangolle lähellä Samarraa. Bagdadin lähistöllä joen molemmin puolin on rakennettu tulvavallit.[1]
Joen uoma tasangolla on muuttunut monia kertoja, sekä luonnollisesti että ihmisen toimien takia. Noin 200 km Bagdadista alavirtaan on laaja riisinviljely- ja suoalue, jota monet Tigrisin sivuhaarat kastelevat. Suoalueelta alkaa Shatt al-Arab -joki, johon myös Eufrat laskee. Shatt al-Arab on osa Iranin ja Irakin välistä rajaa, ja Irakin ainoa yhteys merelle.[1]
Ennen nykyaikaisten patojen rakentamista Tigrisin keskimääräiseksi virtaamaksi arvioitiin 1340 kuutiometriä sekunnissa. Se kuljetti tonnin kiintoainesta sekunnissa. Nykyisin 90% vedestä ja kiintoaineesta, joka ohittaa Bagdadin, ei koskaan päädy mereen, vaan haihtuu tai käytetään kasteluun ja imeytyy suoalueille.[1]
Tigrisiin on rakennettu useita patoja sekä sähköntuotantoa että kasteluveden säännöstelyä varten. Turkin puolella on Kralkizin (rakennettu 1985–1997), Batmanin (1986–1999), Diclen (1986–1997) ja Ilısun padot. Irakin puolella on useita patoja, josta suurin on Mosulissa.[2] Muut Irakin puolen padot ovat Kutissa (rakennettu 1939) ja Samarrassa (1954).[3]
Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Turkin joet
Luokka:Irakin joet
Luokka:Šatt al-Arabin vesistö
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Maastopolkupyörä

Question: Mikä on maastopyörän paino?



Maastopolkupyörä, erityisesti maasto-olosuhteisiin sopiva polkupyörämalli syntyi 1970-luvun alussa, kun joukko nuoria sanfranciscolaisia huomasi, kuinka hauskaa oli ajaa moottoripyörällä alas 748 metrin korkuisen Mount Tamalpais -vuoren rinteitä, Marinin piirikunnassa Kaliforniassa. Viranomaiset eivät hyväksyneet raskaiden pyörien aiheuttamaa eroosiota ja meluhaittoja. Nuoret korvasivat moottoroidut ajoneuvot vanhoilla, raskaiksi ja kestäväksi tehdyillä paksurenkaisilla Schwinn Excelsior -pyörillä , jotka oli tehty aikoinaan lapsille moottoripyörien korvikkeiksi. Nämä pyörät saattoivat painaa jopa 27 kiloa ja usein niissä oli vain yksi vaihde ja jalkajarru, mutta sen ei koettu olevan este, sillä näillä pyörillä ajettiin ainoastaan alamäkeen ja ylös päästiin kuorma-auton kyydillä. 
Myöhemmin lajin aktiiviset harrastajat, kuten Joe Breeze, Gary Fisher, Charlie Cunningham, Keith Bontrager ja Tom Ritchey alkoivat kehittää 1970-luvulla monipuolisemmin maastoon sopivia, vieläkin kestävämpiä pyörämalleja, joilla pystyttiin ajamaan ensimmäisiä pyöräkilpailuja Kalifornian kukkuloilla.[1] Maastopyöräilystä tuli suosittu laji 1980-luvulla ja Atlantan olympialaisissa vuonna 1996 siitä tuli olympialaji.[2]
Hybridipolkupyörä on maastopolkupyörä, johon on liitetty tavallisen vaihdepolkupyörän ominaisuuksia.
Maastopolkupyörien tyypit

Trailipyörä
Trailipyörä-nimitystä käytetään täysjousitetuista maastopyöristä, joissa joustomatka on hieman pidempi kuin tavallisissa maastopyörissä.[3] Trailipyörä on tarkoitettu monipuoliseen maastoon.
Trailipyörän runko on peruspyörään verrattuna jykevämpi. Yleisimmät runkomateriaalit ovat alumiini ja hiilikuitu. Trailipyörissä suositaan yleensä riser-tankoa mukavamman ajoasennon ja teknisessä ajossa helpomman hallittavuuden saavuttamiseksi. Edessä ja takana on joustomatkaa 10–15 cm. Jousituksen keinumista ovat estämässä järjestelmät takaiskareissa ja joustohaarukoissa. Pyörän paino on noin 12–15 kg. Levyjarrut ovat suositeltavat. Renkaat ovat hieman leveämmät kuin xc-pyörissä.
Lähteet

Aiheesta muualla

Luokka:Polkupyörät
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
LTE

Question: Mitä lyhenne LTE tarkoittaa?


LTE (Long Term Evolution) on laajakaistaisen internet-yhteyden käyttöön suunniteltu niin sanottu neljännen sukupolven (4G) langaton tiedonsiirtotekniikka, joka toimii myös 900:n ja 1800:n megahertsin taajuista mikroaaltosäteilyä suurienergisemmällä 2600 megahertsin mikroaaltosäteilyllä. Tiedonsiirtolaitteena käytetään tällöin nettikkua tai älypuhelinta, jota kutsutaan myös 4G-puhelimeksi, vaikka se käyttää puheluihin 2- tai 3G-verkkoa.[1] LTE-verkko otettiin kaupalliseen käyttöön vuonna 2010. 
Standardoinniltaan LTE on 3GPP-järjestön Release 8 -määrityksiin sisältyvä laajennus[2].
Datan siirto
LTE on ensimmäinen 3G-tekniikka, jossa radioliikenteen suunta tukiasemasta päätelaitteeseen on toteutettu erilaisella radiotekniikalla kuin päätelaitteesta tukiasemaan. Datan siirto tukiasemasta päätelaitteeseen tapahtuu OFDM-tekniikalla ja päätelaitteesta tukiasemaan SC-FDMA-tekniikalla.
Data kulkee tukiasemasta päätelaitteeseen useita radioteitä pitkin eli niin sanotulla MIMO-tekniikalla, joka radiokanavan olosuhteista riippuen joko parantaa tiedonsiirron luotettavuutta tai mahdollistaa paljon tavallista suuremmat tiedonsiirtonopeudet. Standardi tukee monta erilaista tapaa MIMO:n hyödyntämiseen, joista paras valitaan tukiaseman ja päätelaitteen välillä vallitsevien kanavaolosuhteiden mukaan. Mahdollisia ovat mm. perustekniikkana käytetty luotettavuutta parantava tila-taajuus-koodaus (), tai olosuhteiden salliessa nopeuksia kasvattavat suljetun tai avoimen silmukan avaruudellinen limitys () tai lähetyksen tehoa suuntaava säteenmuodostus (). Lisäksi voidaan käyttää solun kokonaiskapasiteettia kasvattavaa MU-MIMOa (), jossa samaa aika-taajuus-resurssia käyttää monta eri käyttäjää.
Kenttäkokeissa on saatu tukiasemasta päätelaitteeseen 100 Mb/s ja päätelaitteesta tukiasemaan yli 50 Mb/s, etäisyyden ollessa 75km.
Vahvuudet
Long Term Evolutionin tulevaisuuden menestys tukeutuu vahvasti tekniikan yhteensopivuuteen nykyisten 3G-verkkojen kanssa ja datansiirtonopeuksiin. Vaikka kaupalliseen käyttöön tulevien sovellusten datansiirtonopeudet eivät vielä pitkään aikaan yllä Nokian ja Ericssonin demoissa saavutettuihin nopeuksiin (n.150 Mb/s), niin silti datansiirto tulee olemaan huomattavasti nykyisiä 3G-tekniikoita nopeampaa. LTE:ssä verkon arkkitehtuuria on myös yksinkertaistettu, mikä lyhentää viiveitä tiedonsiirrossa ja vähentää operaattorien kustannuksia. Lisäksi LTE:ssä on mahdollista luoda maantieteellisesti suurikokoisia soluja (jopa yli 100km), ja toisaalta tiedonsiirto on mahdollista myös nopeasti liikkuvissa ajoneuvoissa (jopa 350km/h).
LTE:n käyttöönottoa helpottaa myös sen joustavuus, sillä standardi tukee monia taajuusalueita, kaistanleveyksiä (1,4MHz – 20MHz) ja sekä FDD:tä että TDD:tä.
Kilpailijat
HSPA
WiMAX
Flash OFDM
LMDS
Lähteet

Aiheesta muualla


Luokka:Matkapuhelinverkot
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Carl Johan Adlercreutz

Question: Missä Carl Johan Adlercreutz kuoli?


Carl Johan Adlercreutz (suomeksi joskus Kaarle Juhana) (27. huhtikuuta 1757 Pernaja – 21. elokuuta 1815 Tukholma) oli Suomessa syntynyt Ruotsin armeijan kenraali, joka muistetaan parhaiten Suomen sodassa voittamistaan taisteluista. Hän kuului Adlercreutzin aatelissukuun ja kasvoi Porvoossa.[1]
Adlercreutz osallistui jo 15-vuotiaana varakorpaalina Kustaa III:n vallankaappaukseen Jakob Magnus Sprengtportenin johtamien rakuunoiden joukossa.[1]
Adlercreutz taisteli Kustaa III:n sodassa vuosina 1788–1790. Hän toimi myös Suomen sodassa toisen prikaatin päällikkönä ja ylipäällikkö Klingsporin yliadjutanttina.
Adlercreutzin ansioksi on laskettu se, että armeija ryhtyi tekemään vastarintaa Siikajoella ja Revonlahdella ja saavutti voitot Lapuan ja Alavuden taisteluissa.[1] Adlercreutz kuitenkin jätti armeijan Olkijoen sopimuksen jälkeen ja siirtyi Ruotsiin.
Sodan aikana Adlercreutz osallistui henkilökohtaisesti vallankaappaukseen, jossa hän vangitsi kuningas Kustaa IV Aadolfin Tukholmassa 13. maaliskuuta 1809. Palkkioksi hän sai kenraaliadjutantin arvon ja käytännössä koko armeijan johdon.[1] Adlercreutz toimi Ruotsin armeijan esikuntapäällikkönä taisteluissa Napoleonia vastaan vuosina 1813–1814. [1]
Adlercreutz korotettiin Ruotsissa 1808 vapaaherraksi ja 1814 kreiviksi.[1] Hän avioitui 1792 vapaaherratar Henrietta Amalia Stackelbergin (1771–1796) kanssa. Tämä oli kenraaliluutnantti Bernt Fredrik Johan Stackelbergin tytär. Toisen kerran hän oli naimisissa vuodesta 1798. Vaimo oli vuorineuvoksen tytär Margareta von Engeström.
Hänet haudattiin Riddarholmin kirkkoon Siikajoen taistelun muistopäivänä 18.4.1816.[1]
Kirjallisuus
Adlercreutzin sankarimainetta on luonut J. L. Runebergin Vänrikki Stoolin tarinoiden toiseen osaan sisältyvä runo "Adlercreutz".

Lähteet

Citation error, replace with{{cite book| author = Lappalainen, Wolke, Pylkkänen| title = Suomen sodan historia 1808–1809| publisher = Suomalaisen Kirjallisuuden Seura / Karttakeskus| year = 2008 (suom.kiel.)| id = ISBN 978-951-593-197-9}}
Viitteet



Luokka:Ruotsalaiset kenraalit
Luokka:Ruotsalaiset aateliset
Luokka:Suomen sota
Luokka:Vänrikki Stoolin tarinoiden esikuvat
Luokka:Vuonna 1757 syntyneet
Luokka:Vuonna 1815 kuolleet
Luettelo soittimista

Question: Minkälainen soitin on sitar?

Tässä luettelossa on yleisimpiä soittimia.
Kosketinsoittimet
Carillon
Celesta
Cembalo
Flyygeli
Hammond-urut
Harmonikka
Klavikordi
Piano
Regaali
Spinetti
Syntetisaattori
Sähköurut
Urkuharmoni
Urut
Virginaali
Kielisoittimet (näppäiltävät)

Balalaikka
Banjo
Bassokitara
Biwa
Busuki (buzuki, bouzouki)
Gayageum
Harppu
Kantele
Kitara
Koto
Luuttu
Lyyra
Mandoliini
Moodswinger
Pipa
Psalttari
Sitar
Sitra
Ukulele
Jousisoittimet
Alttoviulu
Arpeggione
Avainviulu
Baryton
Crwth
Erhu
Hardangerviulu
Jouhikko
Kampiliira
Kontrabasso
Morin khuur
Oktobasso
Sello
Viola da gamba
Viulu
Tromba marina
Viola d'amore
Violone
Lyömäsoittimet

Aburukuwa
Alasin
Bodhrán-rumpu
Bongorummut
Cajon
Congarumpu
Djembe
Gongi
Guiro
Hi-hat
Hiekkaputki
Jousirumpu
Kastanjetit
Kellopeli
Kirkonkello
Kulkuset
Ksylofoni
Lautaset
Lehmänkello
Marakassit
Marimba
Metallofoni
Patarumpu
Putkikellot
Rumpu
Rumpusetti
Rytmikapulat
Steel pan
Tamburiini
Tamtam
Timpani
Vibrafoni
Vibraslap
Virveli
Puhallinsoittimet
Puupuhaltimet
Dulcian
Englannintorvi
Fagotti
Huilu
Klarinetti
Kornamusa
Krummhorn
Nokkahuilu
Oboe
Pikkolohuilu
Ranketti
Saksofoni
Skalmeija
Vaskipuhaltimet
Aidatrumpetti
Alppitorvi
Baritonitorvi (eufonium)
Flyygelitorvi
Käyrätorvi
Ofikleidi
Olifantti
Pasuuna
Sinkki
Trumpetti
Tuuba
Muut puhaltimet

Didgeridoo
Huuliharppu
Kukkopilli
Melodika
Pajupilli
Panhuilu
Säkkipilli
Tinapilli
Tuohitorvi
Sähkösoittimet
Chapman Stick
Ondes Martenot
Stylofoni
Syntetisaattori
Sähkökitara
Sähköbasso
Sähköviulu
Sähkökantele
Theremin
Tietokone
Idiofonit
Munniharppu
Pirunviulu
Viinilasi
Kampa
Saha
Triangeli
Soittimista
*
Luettelo Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijoista

Question: Kuka oli saksalais-roomalaisen keisarikunnan viimeinen hallitsija?

Tämä on luettelo Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsijoista. Vuotta 911 edeltävät hallitsijat löytyvät sivulta luettelo frankkien kuninkaista.
Keskiajalla Saksan kuningas sai keisarin tittelin vasta paavin kruunauksella Roomassa. Matkan raskauden ja jopa vaarallisuuden vuoksi läheskään kaikki hallitsijat eivät hakeneet kruunausta, vaan jäivät Saksan kuninkaiksi. Vuonna 1508 Maksimilian I ilmoitti ottavansa "valitun keisarin" tittelin sen jälkeen kun yritys matkustaa kruunattavaksi Roomaan oli epäonnistunut. Hänen seuraajansa Kaarle V oli viimeinen Roomassa kruunattu keisari. Tämän jälkeen valtakunnan hallitsijat käyttivät vaaliruhtinaiden myöntämää "valitun keisarin" titteliä ilman Rooman kruunausta.
Luettelo keisareista
Lähteet:[1][2][3]
Keisarit ennen Otto Suurta
Karolingien dynastia (800–888)

Guideschi-dynastia (891–898)

Karolingien dynastia (896–899)

Bosonidin dynastia (901–905)

Unruochingin dynastia (915–924)

Lännessä ei ollut keisaria vuodesta 924 vuoteen 962.
Pyhän Saksalaisen-roomalaisen keisarikunnan keisarit (962–1806)
Saksilainen dynastia (962–1024)

Saalilainen dynastia (1024–1125)

Supplinburgin dynastia (1125–1137)

Staufenin (tai Hohenstaufen) dynastia (1152–1197)

Welf-dynastia (1198–1215)

Staufenin (tai Hohenstaufen) dynastia (1196–1220)

Luxemburgien dynastia (1308–1313)

Wittelsbachin dynastia (1314–1347)

Luxembourgien dynastia (1346–1437)

Habsburgien dynastia (1440–1740)

Wittelsbachin dynastia (1742–1745)

Habsburg-Lorrainen dynastia (1745–1806)

Lähteet

Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan hallitsijat
*
Maailmankaikkeuden ikä

Question: Mikä on arvioitu universumin ikä?


Maailmankaikkeuden ikä on alkuräjähdysteorian mukaan alkuräjähdyksen ja nykyhetken välillä kulunut aika. Nykyisen tietämyksen mukaan se on noin 13,82 miljardia vuotta eli 13,82 gigavuotta (Ga).[1]
Aiempia arvioita
NASA:n Wilkinson Microwave Anisotropy Probe (WMAP) -projektin aiempi arvio maailmankaikkeuden iäksi oli 13,7 miljardia vuotta.[2]
Lähteet

Katso myös
Maailman luomisen ajankohta

Luokka:Kosmologia
Luokka:Maailmankaikkeus
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Île-de-France

Question: Mikä on Ranskan pienin hallintoalue?


Île-de-France ( < frankin kielen Liddle Franke, "Pieni Ranska") on yksi Ranskan 26 hallintoalueesta. Sen pääkaupunki on Pariisi. Alue koostuu Pariisin metropolialueesta, ja se on 12012 neliökilometrin laajuinen. Île-de-France on Ranskan väkirikkain alue; sen väkiluvuksi on arvioitu lähes 12000000 (2012). Se perustettiin vuonna 1976, jolloin alue korvasi vuonna 1961 luodun Pariisin hallintoalueen.
Alueen pääasiallisia jokia ovat Seine sivujokineen Marne, Oise ja Aisne.[1]
Departementit
Île-de-France koostuu kahdeksasta departementista:[2]
Essonne (91)
Hauts-de-Seine (92)
Pariisi (75)
Seine-Saint-Denis (93)
Seine-et-Marne (77)
Val-de-Marne (94)
Val-d'Oise (95)
Yvelines (78)
Suurimpia kaupunkeja ja kuntia
Pariisi (2144700)
Boulogne-Billancourt (108800)
Cergy-Pontoise (180000)
Montreuil-sous-Bois (101400)
Argenteuil (100600)
Saint-Denis (95300)
Créteil (87300)
Nanterre (86700)
Versailles (85900)
Asnières-sur-Seine (84600)
Colombes (83100)
Vitry-sur-Seine (81500)
Aulnay-sous-Bois (80700)
Rueil-Malmaison (76500)
Saint-Maur-des-Fossés (75700)
Champigny-sur-Marne (75500)
Lähteet

Aiheesta muualla
. (in French)



*
Mount Rushmore

Question: Minä vuonna Mount Rushmore valmistui?




Mount Rushmore National Memorial on Etelä-Dakotassa, Yhdysvalloissa sijaitsevan Rushmore-vuoren graniittiin veistetty muistomerkki. Muistomerkissä ovat jättimäisessä koossa, noin 18 metrin korkuisina, neljän Yhdysvaltain presidentin kasvot. He ovat vasemmalta oikealle George Washington (1732–1799), Thomas Jefferson (1743–1826), Theodore Roosevelt (1858–1919) ja Abraham Lincoln (1809–1865).
Muistomerkin ideoi paikallishistoriasta innostunut Doane Robinson houkutellakseen matkailijoita luonnonkauniille Black Hillsin alueelle. Vuonna 1924 Robinson sai kuvanveistäjä Gutzon Borglumin innostumaan tästä mittavasta hankkeesta. He päättivät luoda yhdessä ”demokratian temppelin”.
Borglum oli 60-vuotias, kun työt aloitettiin Mount Rushmoressa vuonna 1927, ja hän jatkoi niitä lopun ikäänsä. Hän suunnitteli muistomerkin ja johti paikallisista kaivosmiehistä ja muurareista koostunutta suurta rakentajajoukkoa, joka räjäytti vuorenseinää dynamiitilla ja louhi valtavat kasvot taltalla ja vasaralla köysien varassa huterasti kiikkuvilta telineiltä. Borglum olisi halunnut esittää presidentit vyötärön korkeudelle saakka.[1] Hanke jäi kesken.
Borglum joutui Mount Rushmoressa kiistelemään kiivaasti kansallispuistoista ja kansallisista muistomerkeistä vastaavan National Park Servicen kanssa, ja hänen oli pakko tämän tästä keskeyttää työt rahapulan tai huonon sään vuoksi. Siitä huolimatta Washingtonin pää paljastettiin virallisesti 1930, Jefferson 1936, Lincoln 1937 ja Roosevelt 1939. Borglumin kuoltua vuonna 1941 hänen poikansa Lincoln jatkoi töitä jonkin aikaa, kunnes rahat loppuivat.[2]
Patsaiden takana on vuoreen kaivettu huone, joka ei näy turisteille. Sinne on sijoitettu Yhdysvaltoja koskevia tietoja tulevia sukupolvia varten, muun muassa itsenäisyysjulistus ja perustuslaki. Huone oli alun perin kuvanveistäjän idea, mutta se valmistui vasta 1990-luvulla.[3]
8. heinäkuuta 2005 alkaen saksalainen pesulaitevalmistaja Alfred Kärcher GmbH & Co pesi presidenttien kasvot ilmaiseksi. Kasvot pestiin ensimmäistä kertaa.[4]
Mount Rushmore National Memorial populaarikulttuurissa
Vuonna 1959 Mount Rushmore esiintyi Alfred Hitchcockin elokuvassa Vaarallinen romanssi takaa-ajokohtauksen tapahtumapaikkana. Muistomerkki inspiroi Deep Purplen vuonna 1970 julkaistun albumin Deep Purple in Rock kansikuvaa, jossa yhtyeen viiden jäsenen hahmot on esitetty kallioon hakattuina neljän presidentin sijasta. Tim Burtonin elokuvassa Mars hyökkää! (1996) marsilaiset tuhoavat monumentin ja rakentavat sen paikalle omien johtajiensa patsaat. Nukkeanimaatioelokuvassa Team America – maailman poliisi järjestön päämaja sijaitsee kallioluolassa muistomerkin takana. Vuonna 2007 ilmestyneessä seikkailuelokuvassa National Treasure: Salaisuuksien kirja Mount Rushmore on yksi tapahtumapaikoista.
Lähteet

Aiheesta muualla

Coordinates: 
Luokka:Etelä-Dakota
Luokka:National Register of Historic Places
Luokka:Yhdysvaltain muistomerkit
Luokka:Muotokuvat
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Veikko Takala

Question: Mikä on tunnusomaista taidegrafiikalle?

Veikko Armas Takala (1. marraskuuta 1923 Vaasa – 1. elokuuta 2008 Vaasa)[1] oli suomalainen kuvataiteilija, taidemaalari, taidegraafikko ja valokuvaaja. Uransa alkuvaiheessa hän oli mainosgraafikko[2].
Veikko Takala opiskeli Vaasan taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1945-1949 ja debytoi Vaasassa vuonna 1951.[2] Hän osallistui aktiivisesti muun muassa Suomen taiteilijaseuran näyttelyihin ja oli mukana Taidemaalariliiton 40-vuotisnäyttelyssä 1969. Takala oli Taidemaalariliiton lisäksi muun muassa Kuvataiteilijaseniorien ja taiteilijaryhmä TS Botnian jäsen.
Veikko Takalan teoksia on muun muassa Tampereen ja Oulun taidemuseoiden sekä Wäinö Aaltosen museon, Suomen valtion ja Malmö Museumin kokoelmissa. Takalan julkisia teoksia on "Maaliskuu" reliefimaalaus vuodelta 1985 Yleisradiolle (Vaasa) ja "Verkot" Vaasan seurakunnalle.
Takala sai mitalin Pohjanlahden biennaalissa ja kunniapalkinnon suomalaisen meriaiheisen taidegrafiikan näyttelyssä vuonna 1977. 
Taide
Veikko Takala teki realistisia ja abstrakteja piirustuksia ja maalauksia sekä serigrafioita ja kollaaseja[1]. Takalan taidesuuntausta määrittelee surrealismi, informalismi ja ekspressionistisen abstrakti ilmaisu. Hänen töissään on nähtävissä selkeää pinnanjakorytmiikkaa. Takalan taiteelle on tunnusomaista dramaattiset tunnelmat ja melankolia. [3]
Luottamustehtävät
Takala toimi aktiivisesti yhdistyksissä ja taiteilijoiden ammattiliitoissa. Hän oli muun muassa Suomen Taiteilijaseuran hallituksessa ja Suomen Kuvataidejärjestöjen Liiton hallituksessa.[4] Lisäksi hän oli Pohjanmaan museon hallituksen jäsen 1970-luvulla ja pohjalaisten taideyhdistysten hallituksissa sekä Vaasan kaupungin kuvataidetoimikunnan, Valtion taideteostoimikunnan ja Vaasan läänin taidetoimikunnan jäsenenä. 
Veikko Takala oli Kuntsin säätiön hallituksen pitkäaikainen jäsen ja myöhemmin kunniajäsen. [5]
Lähteet
Kuvataiteilijat -taiteilijahakemisto 1991 (Suomen taiteilijaseura, ISBN 951-608-000-6)
Viitteet

Aiheesta muualla




Uneni maisemat: Veikko Takala; kirjoittajat: Maaria Niemi, Anne-Maj Salin, Päivi Vuolijärvi; ISBN: 952-5149-74-9

Luokka:Suomalaiset taidemaalarit
Luokka:Suomalaiset graafiset suunnittelijat
Luokka:Vuonna 1923 syntyneet
Luokka:Vuonna 2008 kuolleet
Sosiaali- ja terveydenhuolto

Question: Mitä lyhenne SOTEVA tarkoittaa?

Sosiaali- ja terveydenhuolto (sosiaali- ja terveystoimi, lyhenne sote[1]) on pääosin suomalaisten kuntien tarjoamaa palvelua. Yli puolet koko kuntasektorin henkilöstöstä työskentelee sosiaali- ja terveysalalla ja lähes puolet kuntasektorin menoista aiheutuu näistä tehtävistä. [2]
Näihin palveluihin kuuluu muun muassa Lasten päivähoito, Sosiaalitoimi (vanhusten, vammaisten ja mielenterveyspotilaiden palvelut, terveyden- ja sairaanhoito sekä Hoitotakuu. 
Sote- ja maakuntauudistuksen myötä sosiaali- ja terveydenhuollon järjestämisvastuu on tarkoitus siirtää kunnilta 18 maakunnalle 1.1.2019 alkaen.[3]
Lähteet


Luokka:Sosiaaliturva
Palturitupakka

Question: Mistä raaka-aineista mahorka valmistetaan?


Palturitupakka eli kessu eli nurkantakanen (Nicotiana rustica) on koisokasvien heimon tupakoiden sukuun kuuluva kasvilaji. Palturitupakka oli intiaanien käyttämä tupakka, jota he kutsuivat mapachoksi. Se tuli ensimmäisenä tupakkalajeista Eurooppaan. Se oli aluksi käytetyin tupakkalaji ja vahvan venäläisen mahorkan raaka-aine.[1] Yhdessä kasvissa onkin Hyötykasviyhdistyksen siemenluettelossa (2014) ilmoitettujen tietojen mukaan noin 10 prosenttia enemmän nikotiinia kuin yleisesti käytetyssä virginiantupakassa.[2] Nykyään sitä kasvatetaan tupakan valmistusta varten lähinnä Aasiassa ja etenkin Venäjällä. Se kasvaa myös viileässä ilmastossa. Sitä on viljelty Suomessakin, etenkin pula-aikana,[1] mutta 1950-luvulla sen viljely Suomessa kävi kannattamattomaksi, kun virginiantupakan tuonti Suomeen alkoi.[3]
Tuntomerkit
Palturitupakka kasvaa noin metrin korkuiseksi, hyvässä maassa korkeammaksikin[2], ja yhdestä kasvista saadaan parikymmentä 60–67cm pitkää ja 38–46cm leveää lehteä, joiden väri vaihtelee keltaisesta vihreään. Kukat ovat kellanvihreitä tai valkoisia. Lehtien pinta on täynnä pieniä ja tahmeita karvoja. Yksi kasvi voi tuottaa jopa miljoona siementä.
Lähteet

Aiheesta muualla


 (Internet Archive)
, pula-ajalta (Utrio, 1943)
 (in Swedish)
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 (pdf) Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead.

Luokka:Tupakat
Luokka:Viljelyskasvit
Luokka:Tupakointi
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit
Neris

Question: Mihin Neman joki laskee?


Neris (, , ) on Valko-Venäjällä ja Liettuassa virtaava merkittävä Niemenin sivujoki. Valko-Venäjällä se virtaa Vileikan kaupungin halki. Liettuassa se laskee Vilnan lävitse ja yhtyy Kaunasissa Niemeniin, jota pitkin sen vedet laskevat edelleen Itämeren Kuurinhaffiin.[1][2]
Joen pituus on 510 km, josta ensimmäiset 264 kilometriä virtaavat Valko-Venäjällä.[2]
Joessa on voimalapato tekoaltaineen Vileikan länsipuolella (). Tämä noin 27 kilometriä pitkä Vilijan tekojärvi on Valko-Venäjän suurin tekoallas ja samalla Minskin raakavesilähde.[2][3]
Kuvagalleria

 Naratšin ja Nerisin (valkoven. Vilija) yhtymäkohta runsaat 10 km Vileikan länsipuolella. 
 Neris Valko-Venäjällä  
Niemenin ja Nerisin yhtymäkohta Kaunasissa

Lähteet

Aiheesta muualla

 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. (unesco.org)
 Transclusion error: {{En}} is only for use in File namespace. Use {{lang-en}} or {{en icon}} instead. (unesco.org)

Luokka:Valko-Venäjän joet
Luokka:Liettuan joet
Luokka:Niemenin vesistö
Argentiinan presidentti

Question: Kuka oli Argentinan ensimmäinen presidentti?


Argentiinan presidentti () on Argentiinan valtionpäämies ja hallituksen johtaja, joka valitaan neljän vuoden välein. Presidentti on puolustusvoimien ylipäällikkö ja hänet voidaan valita kahdelle perättäiselle kaudelle. Nykyinen presidentti on Mauricio Macri joulukuusta 2015 lähtien.
Katso myös
Luettelo Argentiinan presidenteistä
Aiheesta muualla
 (in Spanish)

*
Bryan Cranston

Question: Onko Darren Shanin naimisissa?


Bryan Lee Cranston (s. 7. maaliskuuta 1956 San Fernando, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa Halin roolistaan komediasarjassa Veljemme on nero ja Walter Whiten roolistaan draamasarjassa Breaking Bad, josta hän on saanut parhaan miespääosan Primetime Emmyn vuosina 2008, 2009, 2010 ja 2014. Hänet palkittiin parhaan miespääosan Tony-palkinnolla roolisuorituksestaan näytelmässä All the Way vuonna 2014.[1]
Cranston on naimisissa Robin Deardenin kanssa. Pari tapasi Airwolf-sarjan kuvauksissa. Heillä on vuonna 1993 syntynyt tytär.
Filmografia


Lähteet

Aiheesta muualla





Luokka:Yhdysvaltalaiset elokuvanäyttelijät
Luokka:Yhdysvaltalaiset televisionäyttelijät
Luokka:Primetime Emmy -palkinnon saajat
Luokka:SAG-palkinnon saajat
Luokka:Tony-palkinnon saajat
Luokka:Vuonna 1956 syntyneet
Luokka:Elävät henkilöt
Luokka:Seulonnan keskeiset artikkelit