Statul Liber Irlandez
Conform tratatului, legea guvernării Irlandei a continuat să se aplice în Irlanda de Nord timp de o lună după înființarea Statului Liber, iar Irlanda de Nord putea opta să rămână în continuare în afara Statului Liber, dacă își exprimă în mod expres dorința de a o face într-o notă adresată regelui George al V-lea în decursul acelei luni. Formularea tratatului lăsa impresia că Statul Liber Irlandez ar fi cuprins temporar întreaga insulă a Irlandei, dar legal termenii tratatului au fost aplicați numai în cele 26 de comitate sudice, iar guvernul Statului Liber nu a avut niciodată vreo putere nici măcar teoretică în Irlanda de Nord. La 7 decembrie 1922, camerele reunite ale Parlamentului Irlandei de Nord au aprobat a notă adresată lui George al V-lea, solicitând ca teritoriul său să nu fie inclus în Statul Liber Irlandez. Aceasta a fost prezentată regelui în ziua următoare, la , și a intrat imediat în vigoare, în conformitate cu dispozițiile articolului 12 din legea (acordului) Statului Liber Irlandez din 1922. După independență, statul sudic a rupt treptat toate legăturile constituționale rămase cu Regatul Unit și cu . În 1937, statul liber a luat numele de „Irlanda” prin noua sa constituție, prin care revendica jurisdicția asupra întregii insule. În 1949 statul a fost declarat republică, în baza .