Sovietul Suprem
În 1936 a fost schimbat numele Comitetului Central Executiv în acela de Sovietul Suprem al Uniunii Republicilor Sovietice Socialiste. La fel ca predecesoarele sale, Sovietul Suprem era format din două camere: Sovietul Uniunii și Sovietul Naționalităților. Constituția autoriza Sovietul Suprem să aleagă comisii, care se ocupau de rezolvarea majorității problemelor Sovietului. La fel ca și în cazul constituțiilor precedente, Politburo exercita întreaga putere între sesiunile Sovietului Suprem și avea dreptul să expliciteze legile. Președintele Politburo devenea șeful titular al statului. Sovnarkomul, care după 1946 a fost rebotezat Consiliul de Miniștri, a continuat să funcționeze ca ramura executivă a puterii în statul sovietic.