North American Aerospace Defense Command
Începând cu anul 1963, efectivele Forțelor Aeriene au fost reduse și unele secțiuni ale sistemului radar (perimate) au fost închise. În schimb, au fost crescute eforturile de protejare împotriva unui atac ICBM - au fost înființate două centre subterane de operațiuni: centrul principal în Muntele Cheyenne, iar cel alternativ în North Bay, Ontario. La începutul anilor '70, acceptarea teoriei militare privind distrugerea mutuală certă (MAD-Mutually Assured Destruction) a avut ca efect reducerea bugetului alocat apărării aeriene și la reorientarea misiunii NORAD către asigurarea integrității spațiului aerian pe timp de pace. Reducerile semnificative în sistemul de apărare aeriană au continuat până în anii '80 când, ca urmare a Studiului în parteneriat SUA-Canada (Joint US-Canada Air Defense Study - JUSCADS) din 1979, a fost acceptată necesitatea modernizării sistemului de apărare aeriană. Linia de avertizare anticipată la distanță urma să fie înlocuită cu o linie arctică de sisteme radar îmbunătățite, numită Sistemul Nordic de Avertizare (North Warning System - NWS); sistemul radar Over-the-Horizon Backscatter (OTH-B) urma să fie dat în exploatare; aeronave de vânătoare avansate urmau să fie puse la dispoziția NORAD și urma ca avioanele din Sistemul aerian de avertizare și control (Airborne Warning and Control System - AWACS) din Bazele Forțelor Aeriene Tinker, Oklahoma și Elmendorf, Alaska să fie utilizate în proporție sporită. Aceste recomandări au fost acceptate de guverne în anul 1985. De asemenea, în septembrie 1985 a fost înființat Comandamentul Spațial al Statelor Unite (United States Space Command) - organizație complementară NORAD, dar nefiind parte componentă a acestuia.