Asia de Sud-Vest
În perioada de zece ani de la moartea lui Turanshah, Egiptul și Siria era într-o instabilitate politică, datorită concurenței dintre facțiuni pentru control. În 1254, atunci când o facțiune rivală sub conducerea lui Qutuz a devenit puternică, mulți Bahris au fugit la Cairo. Între timp, mongolii sub comanda lui Hulagu au invadat Orientul Mijlociu în vigoare. Au jefuit Bagdadul în 1258 și au continuata avansul spre vest, capturând Aleppul și Damascul. Qutuz și Bahris au fost de acord să lase deoparte divergențele lor pentru a face față amenințărilor comune. Au întâlnit și înfrânt un contingent de mongoli în bătălia de la Ain Jalut. Sultanul Baybars I , un strateg și un lider militar iscusit , reușește în anul 1260 să oprească invazia mongolilor în Asia de Sud-Vest. Cum amenințarea mongolă a trecut temporar, însă, rivalitățile dintre mameluci au reînceput, iar Baibars, un lider Bahri, l-a asasinat pe Qutuz. Apoi, succesorii săi reușesc să-i alunge pe cruciații catolici din ultimele lor bastioane de la Tripoli și Accra, între anii 1289-1291.