Jocul lui Ender
Marea parte a criticii negative a romanului a venit pentru violența sa și pentru modul în care Card justifică violența lui Ender. Recenzia Elainei Radford, "Ender și Hitler: Simpatie pentru supraom", critică diferite aspecte ale romanului. Ea afirmă că Ender Wiggin reprezintă o referire făcută de Card la Adolf Hitler și critică violența romanului, în special cea a protagonistului. În aceeași publicație, "Fantasy Review", Card a răspuns criticilor lui Radford. Criticile lui Radford au avut ecou în eseul lui John Kessel, "Crearea ucigașului nevinovat: Jocul lui Ender - intenție și moralitate". Kessel e de părere că autorul aprobă furia și violența lui Ender: "Ender își doboară toți dușmanii, dar rămâne cu o conștiință nepătată. Nimic nu e din vina lui".